Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаними вимогами з урахуванням уточнень, посилаючись на те, що 25 січня 2008 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], 22 вересня 2006 року та [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року вони припинили шлюбні відносини. Між ними постійно виникали сварки, що впливало на емоційний стан дітей. На теперішній час він має іншу сімю та вважає, що їх шлюб з відповідачем розпався остаточно. Майновий спір між ними відсутній. У звязку з чим просить розірвати шлюб. Також зазначає, що на утримання дітей він сплачує аліменти, однак відповідач чинить йому перешкоди у реалізації його батьківських прав та не дає в добровільному порядку бачити дітей. Він працює електрогазозварювальником в цеху шламових систем ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» за таким графіком: з понеділка по п»ятницю з 08.00 годин до 16.45 годин з вихідними днями субота, неділя. Просить усунути йому перешкоди в спілкуванні з дітьми визначивши йому наступний порядок спілкування з дітьми: -Кожної суботи з 09.00 ранку до 18.00 вечора включно на території його місця проживання чи місця реєстрації, нейтральній території, зокрема шляхом відвідування різних місць відпочинку: цирку, театрів, кінотеатрів, басейнів, дитячих ігрових комплексів, шкіл дитячого розвитку, дитячих центрів розваг, спортивно-оздоровчих клубів, клубів батьківської майстерності, фітнес-клубів, парків, скверів, піцерій, кафе, закладів харчування, що знаходяться на території міста [PERSON], участі в туристичних походах на території міста [PERSON], участі в інших заходах без присутності матері дітей; -На державні свята: Різдво 07 січня. Пасху, та інші офіційно встановлені (за рік не менше 5 святкових дні) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків з 09.00 годин ранку до 18.00 годин вечора включно на території його місця проживання чи місця реєстрації, нейтральній території, зокрема шляхом відвідування різних місця відпочинку: цирку, театрів, кінотеатрів, басейнів, дитячих ігрових комплексів, шкіл дитячого розвитку, дитячих центрів розваг, спортивно-оздоровчих клубів, клубів батьківської майстерності, фітнес-клубів, парків, скверів, піцерій, кафе, закладів харчування, що знаходяться на території міста [PERSON], участі в туристичних походах на території міста [PERSON], участі в інших заходах без присутності матері дітей; -В період шкільних канікул на території його місця проживання чи місця реєстрації, з можливістю проживання позивача з дітьми без присутності матері 30 календарних днів щорічно та розподілу цих днів протягом року на нейтральній території, зокрема шляхом відвідування різних місця відпочинку: цирку, театрів, кінотеатрів, басейнів, дитячих ігрових комплексів, шкіл дитячого розвитку, дитячих центрів розваг, спортивно-оздоровчих клубів, клубів батьківської майстерності, фітнес-клубів, парків, скверів, піцерій, кафе, закладів харчування, що знаходяться на території міста [PERSON], участі в туристичних походах на території міста [PERSON], участі в інших заходах без присутності матері дітей; -Щоденне вільне спілкування з дітьми телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив всі обставини викладені в позові та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнала частково лише в частині розірвання шлюбу, надала заперечення, де зазначила, що з відповідачем шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Щодо встановлення порядку участі позивача у вихованні дітей зазначила, що останній мешкає окремо та вона не заперечує проти його спілкування з дітьми, але лише у її присутності. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечень проти позову не надала. Вислухав сторони, дослідив письмові докази, суд вважає встановлені такі обставини. 25 січня 2008 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №4 між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], 22 вересня 2006 року та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, врахувавши позиції сторін, суд дійшов до висновку що вимоги позивача стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Вирішуючи позов в частині участі батька в вихованні дітей суд приходить до такого. Висновком Центрально-міської районної у місті ради як органу опіки та піклування від 12 грудня 2017 року №8/33-3953 щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні спільних з відповідачем дітей визначено таким чином: періодичність та систематичність зустрічей: щотижня, у суботу; тривалість зустрічей: з 09.00 до18.00; місце зустрічей: на нейтральній території, в межах міста [PERSON]. Також під час канікулярних днів дітей та у святкові дні року, за попередньою домовленістю з матірю дітей, [PERSON] Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року визначає, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім»я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов»язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтю 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина не повинна розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, забезпечується право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позивач бажає спілкуватися з дітьми, приймати участь у їх вихованні, тому його право підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідачки не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та вважає за можливе визначити порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей - щотижня з 09.00 год. до 18:00 суботи, під час канікулярних днів дітей та у святкові дні року, за попередньою домовленістю з матірю дітей, зобов»язав відповідача не чинити позивачу перешкод в спілкуванні з дітьми, а в частині інших вимог відмовити.

Outcome: partial