Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 2 по вул. Українській с. Антонівка в м. Херсоні. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку [PERSON], який у зазначеному будинку не проживає з 1996 року, його особисті речі відсутні. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеному будинку порушує права позивача як власника. Просить суд визнати [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 2 по вул. Українська с. Антонівка у місті Херсоні. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові, не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність, враховуючи згоду сторони позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори 26.07.1991 року, є власником житлового будинку № 2 по вул. Українська с. Антонівка в м. Херсоні. Право власності зареєстровано в ХОБТІ 26.08.1991 року за № 1551. Згідно домової книги про осіб, які перебувають на реєстраційному обліку за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, вул. Українська, буд.2, зареєстрований зокрема [PERSON], але за даною адресою не проживає з 1996 року, його особисті речі в будинку відсутні, про що свідчить акт складений головою квартального комітету № 11 органу самоорганізації населення Антонівської селищної ради м. Херсона 27.04.2017 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає у житловому приміщені більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням у спірному будинку, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved