Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 209. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 06 червня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з відповідачем. Протягом подружнього життя вони з відповідачем часто сварилися з причини цілковитої психологічної несумісності їх характерів, яка з часом поглиблювалась і привела до втрати взаєморозуміння та взаємної поваги. Сімя фактично розпалася у вересня 2013 року, всі фізичні та духовні звязки між ними втрачені. Намагання зберегти сімю, помиритися не дали результатів, тому спільне життя стало не можливим. Позивач вважає, що їх шлюб з відповідачем розпався остаточно і примирення не можливе, так як у них вже є інші родини. Прізвище відповідачу просить залишити «Кривуца». Позивач у судове засідання не зявився, надав заяви про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Кривуца». Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 06 червня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 093840, виданим 06 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 209. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД №177757, виданим 18 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області. Відповідач [PERSON] (до шлюбу Тузкова) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу Кривуца. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved