Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна у виді земельної ділянки. Позивач звернувшись до Полтавського РДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, - отримав відмову у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно після спадкодавця. Від позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Від третьої особи до суду надійшла заяви про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти позову. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове нерухоме майно у вигляді земельної частки (паю) площею 2,82 га. За заповітом, посвідченим 04.05.2007 року секретарем Заворсклянської сільської ради Полтавського району, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Із позову вбачається, що після померлої, [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа №785/2009 за заявами синів [PERSON] , [INFO] , інваліда ІІ групи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05.10.2010 року встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановлено факт належності [PERSON] заповіту, підписаного [PERSON] , посвідченого 04.05.2007 року секретарем Заворсклянської сільської ради Полтавського району на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З огляду на наявність трьох спадкоємців майна померлої [PERSON] , частка, яка належала б кожному з них у разі спадкування становить 1/3; відповідно, розмір обов`язкової частки у спадщині становить 1/6. За таких підстав можливо зробити висновок про те, що [PERSON] та [PERSON] мають право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на час смерті спадкодавця були непрацездатними особами. Також вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26.03.2020р., за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), визнано право на 4/6 частини земельної частки (паю) площею 2,82 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії ПЛ №0039914, виданого Полтавською районною державною адміністрацією 25.12.1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за №564 від 25.12.1996 року, у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Отже, суд вважає встановленим, що частка [PERSON] у спадковому майні як спадкоємця за заповітом складає 4/6 частини, частки [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців, які мали право на обов`язкову частку у спадщині, - по 1/6 частині за кожним. Згідно постанови Полтавської РДНК від 20.11.20р., спадкоємцю, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва на спадкове майно в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на предмет успадкування за законом. Враховуючи факт того, що у позивача як спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно у виді 1/6 частини земельної ділянки, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав, суд вважає позов про визнання права власності у порядку спадкування, обґрунтованим і та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved