Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що йому на праві власності належить нежитлове приміщення №5 - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-5, загальною площею 79 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яке він придбав у приватної промислово-комерційної фірми «ВАЛ-САС» на підставі договору купівлі-продажу від 04 січня 2003 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №29. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за позивачем в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». З моменту придбання нежитлового приміщення №5 та до нинішнього часу позивач користується цим приміщенням, використовує його під магазини. Окрім того, позивач утримує власне нерухоме майно, здійснює поточні та капітальні ремонти цих приміщень. У жовтні 2012 року позивач дізнався, що це приміщення належить іншій особі, а саме: на підставі заочного рішення від 17.03.2009 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська право власності на вказане приміщення визнано за Дочірнім підприємством Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств «Верхньо-Красний ринок», 24.10.2012 року вказане заочне рішення скасовано. На підставі рішення від 25.03.2010 року Індустріального районного суду м.Дніпропетровська право власності на спірне приміщення визнано за товариством з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой». 24.12.2012 року апеляційним судом Дніпропетровської області скасовано вказане рішення та відмовлено в позові в повному обсязі. У подальшому 03.10.2011 року між ТОВ «Днепроградострой» та ТОВ «Интерсат» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №5, що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 22.08.2012 р між ТОВ «Интерсат» та ТОВ «Колізей Плаза» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №5, що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Рішенням від 14.02.2014 року Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська визнано недійсним договір купівлі-продажу від 03.10.2011 р нежитлового приміщення №5, що розташоване у [ADDRESS], укладеного між ТОВ «Днепроградострой» та ТОВ «Интерсат», посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за №1846. Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Днепроградострой» на нежитлове приміщення №5, здійснену на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2010 року Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Интерсат» на нежитлове приміщення №5, здійснену на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2011 року, скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Колізей Плаза» на нежитлове приміщення №5, здійснену на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2012 року та поновлено за [PERSON] державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитлове приміщення №5 - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-5, загальною площею 79 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.2003 року, укладеного між [PERSON] та ППКФ «ВАЛ-САС», посвідченого посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2013 р залишено в силі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2013 року. 22.11.2013 року право власності на приміщення №5 по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 230334712101. У лютому 2014 року позивачу стало відомо, що 13.12.2013 року у Державному реєстрі речових прав на приміщення №5 по [ADDRESS] зареєстровано право власності за ТОВ «Колізей Плаза» на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 13.12.2013 р [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки від 13.12.2013 р. за яким іпотекодавцем є ТОВ «Колізей Плаза», а іпотекодержателем є ТОВ «Аструм Люкс», договір іпотеки від 13.12.2013 року посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Позивач вважає, що договір іпотеки суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки його укладено з грубим порушенням ст..5 Закону України «Про іпотеку», оскільки, предметом іпотеки може бути майно, яке належить на праві власності іпотекодавцю. ТОВ «Колізей Плаза» не було власником спірного нежитлового приміщення, а, відповідно, не може передавати його в іпотеку, тобто у нього відсутнє право розпоряджатися спірним приміщенням, а волевиявлення позивача, як власника цього приміщення, на передачу приміщення в іпотеку - не було, своїми діями відповідач-1 не визнає право власності позивача на спірне приміщення. Тому просить визнати за позивачем право власності на спірне приміщення, визнати недійсним вказаний договір іпотеки, скасувати реєстрацію права власності на спірне приміщення за ТОВ «Колізей Плаза» та скасувати державну реєстрацію обтяження на підставі договору іпотеки. Позивач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутності позивача. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі та треті особи до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до правил ст.169, 224, 225 ЦПК України - заочно. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач придбав у ППКФ «ВАЛ-САС» у власність нежитлове приміщення №5 - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-5, загальною площею 79 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04 січня 2003 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №29. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за позивачем в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». З моменту придбання нежитлового приміщення №5 та до нинішнього часу позивач користується цим приміщенням, використовує його під магазин. Заочним рішенням від 17.03.2009 року Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська право власності на вказане приміщення визнано за Дочірнім підприємством Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств «Верхньо-Красний ринок». 24.10.2012 року вказане заочне рішення скасовано. На підставі рішення від 25.03.2010 року Індустріального районного суду м.Дніпропетровська право власності на спірне приміщення визнано за ТОВ «Днепроградострой». 24.12.2012 року апеляційним судом Дніпропетровської області скасовано вказане рішення та відмовлено в позові в повному обсязі. 03.10.2011 року між ТОВ «Днепроградострой» та ТОВ «Интерсат» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №5, що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. 22.08.2012 року між ТОВ «Интерсат» та ТОВ «Колізей Плаза» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №5, що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Рішенням від 14.02.2014 року Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська визнано недійсним договір купівлі-продажу від 03.10.2011 р нежитлового приміщення №5, що розташоване у [ADDRESS], укладеного між ТОВ «Днепроградострой» та ТОВ «Интерсат», посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за №1846. Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Днепроградострой» на нежитлове приміщення №5, здійснену на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2010 року скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Интерсат» на нежитлове приміщення №5, здійснену на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2011 року, скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Колізей Плаза» на нежитлове приміщення №5, здійснену на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2012 року та поновлено за [PERSON] державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитлове приміщення №5 - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-5, загальною площею 79 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.2003 року, укладеного між [PERSON] та ППКФ «ВАЛ-САС», посвідченого посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2013 року залишено в силі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2013 р. 22.11.2013 року право власності на приміщення №5 по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 230334712101. 13.12.2013 року у Державному реєстрі речових прав на приміщення №5 по [ADDRESS] зареєстровано право власності за ТОВ «Колізей Плаза» на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 13.12.2013 року [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки від 13.12.2013 року, за яким іпотекодавцем є ТОВ «Колізей Плаза», а іпотекодержателем є ТОВ «Аструм Люкс», договір іпотеки від 13.12.2013 року посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Зазначене свідчить, що предметом іпотеки може бути майно, яке належить на праві власності іпотекодавцю. Судом встановлено, що приміщення №5 по [ADDRESS] не належить на праві власності ТОВ «Колізей Плаза», отже не могло бути надано в іпотеку, тобто, ТОВ «Колізей Плаза» незаконно розпорядився спірним приміщенням. Позивачем доведено наявність у нього права власності на спірне майно, що є предметом оспорюваного ним договору іпотеки, що свідчить про правомірність його вимоги про визнання оспорюваного ним договору іпотеки недійсним, оскільки ТОВ «Колізей Плаза» (іпотекодавець за оспорюваним договором), всупереч ст. 5 Закону України «Про іпотеку», не будучи власником спірного майна, неправомірно уклав з ТОВ «Аструм Люкс» оспорюваний позивачем договір іпотеки від 13 грудня 2013 року, який посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до ст..215 ЦПК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша ст.219, частина перша ст.220, частина перша ст.224 ЦК тощо), та оспорювані правочини - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга ст.222, частина друга ст.223, частина перша ст.225 ЦК тощо). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно ст. ст. 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таким чином, право позивача обрати такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, залежить від того, чи порушеного таким правочином його право. У випадку встановлення такого порушення, визнання правочину недійсним є способом захисту порушеного права позивача, котрий він може обирати на власний розсуд. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки оскаржуваний договір іпотеки від 13.12.2013 року між ТОВ «Колізей Плаза» та ТОВ «Аструм Люкс» безпосередньо стосуються прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки за спірною угодою було надано в іпотеку, майно, яке є його власністю. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним, відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Враховуючи те, що при нотаріальному посвідченні договору іпотеки нотаріусом було внесено записи до реєстрів заборони та іпотек, то при визнанні недійсним іпотечного договору його сторони повинні повернутись у стан який існував до укладання та посвідчення такого договору, тобто записи в реєстрах заборон та іпотек підлягають вилученню. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, частиною другою вказаної статті передбачено, що записи скасовуються якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. За таких обставин поновлення прав позивача, окрім визнання за ним права власності на нежитлове приміщення №5 - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-5, загальною площею 79 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та визнання договору іпотеки від 13.12.2013 року недійсним, здійснюється також шляхом скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «Колізей Плаза» та скасування державної реєстрації обтяження на підставі договору іпотеки від 13.12.2013 р. На підставі викладеного,

Outcome: approved