Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», просив суд стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2014 року в м. Києві по вул. Чорнобильська 24/26 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «MERSEDES - BENZ», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок якої автомобілю позивача «MERSEDES - BENZ» завдано механічних пошкоджень. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини власника автомобіля «AUDI» [PERSON], що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2014 року. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у відповідача, 02.12.2014 року позивачем була подана відповідачеві заява про виплату страхового відшкодування. Повідомленням № 1238 від 09.02.2015 року позивач дізнався про прийняте відповідачем рішення виплатити йому страхове відшкодування у розмірі 5365,33 грн. Однак, позивач виплату страхового відшкодування не отримано. 15.06.2015 року по справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення, відповідно до якого даний позов задоволено в повному обсязі. Позивач зазначає, що за період від набрання законної сили рішення - 03.07.2015 року до його виконання - 22.10.2015 року, вартість ремонту автомобіля зросла. Дані дії відповідача призвели до тяжких наслідків, а саме до того, що позивач втратив можливість користування своїм власним автомобілем, протягом тривалого часу переживав сильні моральні страждання спричинені неможливістю жити звичайним для нього життям. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що відповідач відшкодовує потерпілій особі моральну шкоду виключно у випадку отримання такою особою шкоди її життю та здоров'ю. Оскільки позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують факт заподіяння йому моральної шкоди чи фізичних страждань, відповідач вважає що позов є не доведеним. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року в м. Києві по вул. Чорнобильська 24/26 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «MERSEDES - BENZ», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок якої автомобілю позивача «MERSEDES - BENZ» завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2014 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини власника автомобіля «AUDI» [PERSON], відповідальність якого була застрахована в організації відповідача. 15.06.2015 року по справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення, відповідно до якого даний позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5365,33 грн, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди. Тобто, відшкодування моральної шкоди повинно бути встановлено законом або передбачено договором. У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Правовідносини між позивачем та ПрАТ«Українська охоронно-страхова компанія» випливають із факту заподіяння шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та регулюються спеціальним законодавством - законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не передбачають стягнення моральної шкоди зі страхової компанії у разі затримки у виплаті потерпілому страхового відшкодування. Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що ні полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ні вищевказаним спеціальним законодавством, не передбачено стягнення з відповідача на користь позивача компенсації моральної шкоди саме в контексті заявлених позовних вимог. При цьому, слід звернути увагу на те, що законом передбачена інша відповідальність у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування. Зокрема, відповідно до ст.36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Вимагаючи стягнення з відповідача на свою користь суми моральної шкоди, представник позивача пояснив, що ПрАТ«Українська охоронно-страхова компанія» свідомо ухилялася від своїх зобов'язань по виплаті страхового відшкодування, внаслідок чого він був позбавлений можливості здійснити відновлювальний ремонт свого автомобіля, за період від набрання законної сили рішення - 03.07.2015 року до його виконання - 22.10.2015 року, вартість ремонту автомобіля зросла, та позивач протягом тривалого часу переживає сильні моральні страждання, спричиненні неможливістю жити звичайним для нього життям. Проте, представник позивача не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, не надав докази в обґрунтування цих вимог, з яких міркувань визначена ця сума та чим підтверджений розмір відшкодування моральної шкоди, не спростував тих обставин, на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень в цій частині, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що у діях відповідача відсутня протиправність дій, та причинний зв'язок між його діями та розміром моральної шкоди, що давало б підстави для покладення відповідальності на відповідача по відшкодуванню моральної шкоди. Також не знайшли свого підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, в контексті заявлених позовних вимог, оскільки не доведено факту заподіяння зі сторони відповідача позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачу. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши в сукупності дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Outcome: dismissed