Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

позивач звернувся до суду 26.06.2018 року з позовом, який було уточнено 23.07.2018 року, з яких вбачається, що 20.04.2015 року він придбав трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 27.06.2015 року [PERSON] переоформив вищевказану квартиру згідно договору дарування квартири в таких частках: сину [PERSON] 1 / 2 частку квартири та невістці - [PERSON] 1 / 2 частку квартири, за згодою дружини - [PERSON]. Зазначений вище договір дарування квартири укладався позивачем під час перебування на лікуванні, у хворобливому стані. Крім того, зазначений договір мав формальний характер. Зокрема, перед укладанням договору дарування у нього з сином та невісткою, відповідачами справі, була наступна домовленість. Він договір дарування підписую. Дарую, начебто, у рівних частках зазначену квартиру, а вони, відповідачі по справі, сплачують йому протягом двох років вартість квартири в сумі 10 000 доларів CШA. Така домовленість відповідачів влаштовувала через те, що у них відразу грошових коштів не було аби сплатити вартість квартири. На сьогодні ніякі грошові кошти за квартиру позивачу взагалі не сплачено відповідачами у справі, тому виникла необхідність звертатися до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним. Адже ця квартира - фактично його власність. В нього є дружина та ще один син, які можуть отримати цю квартиру у спадок. Тому позивач просив суд визнати недійсним договір дарування квартири від 27.06.2015 року, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до наданого 09.10.2018 року суду письмового пояснення просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі відповідно до поданого відзиву. Також представник відповідача [PERSON] зауважив, що позивач не надав жодних доказів, що на час укладання договору дарування він перебував у хворобливому стані, відповідно до медичних довідок позивач був здоровий. При укладанні договору нотаріус роз'яснює сторонам умови укладання договору, договір був підписаний позивачем та відповідачами, зауважень не було. Тому не можна сказати, що договір був удаваний. Відповідно до поданого 22.08.2018 року відзиву на позов, відповідач [PERSON] просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову за його недоведеністю. Вважає, що позивач не надав доказів, що на час укладання Договору дарування, він перебував у хворобливому стані. Також зауважила, що спірна квартира була придбана за спільно заощаджені кошти подружжя [PERSON] та [PERSON], але на всяк випадок відповідач [PERSON] оформив документи на свого батька [PERSON] Тому в подальшому вона наполягала та домоглась того, щоб позивач переоформив дану квартиру в рівних частках на відповідачів шляхом укладання Договору дарування. Також [PERSON] заперечувала з приводу того, що між позивачем та відповідачами існували будь-які домовленості з приводу сплати вартості квартири. За час спільного проживання до розірвання спільних відносин у 2017 році, відповідачі жодного разу не сплачували позивачу ніяких коштів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, відповідно до наданого 09.10.2018 року суду письмового пояснення просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин І.А. у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Вислухавши представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 20.04.2015 року [PERSON] придбав трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12, 13 - копія договору купівлі-продажу, копія витягу з Державного реєстру). 27.06.2015 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON] та [PERSON], з іншого боку, було укладено договір дарування квартири (далі по тексту Договір дарування), який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером № 902, відповідно до якого позивач подарував, а відповідачі прийняла в дар квартиру, кожний по 1 / 2 частці, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. (а.с. 7-8, 9-10 - копія витягу з Державного реєстру, копія договору дарування). Право власності на зазначене нерухоме майно за відповідачами було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.06.2015 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 276477612110. Правовідносини виникли з приводу оспорювання правочину. Розв'язуючи позовну вимогу, суд керується наступним. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Дарувальнику роз'яснено, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому Дарувальник не має права вимагати від Обдарованих вчинення на свою користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру, а також про те, що Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо Обдаровані умисно вчинили злочин проти життя, здоров'я, власності Дарувальника. У разі розірвання договору дарування Обдаровані зобов'язані повернути дарунок в натурі (п. 9. Договору дарування). Частиною 2 ст. 719 ЦК України визначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. У частини 1-3, 5, 6 даної статті зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність підстав для визнання договору недійним. При цьому, перелік вимог є вичерпним (ст. 203 ч.ч. 1-3, 5, 6 ЦК України). Також відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, з позовом про визнання договору недійсним до суду звернувся Дарувальник за оспорюваним Договором дарування, саме позивачем була подарована відповідачам - сину та невістці, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до оспорюваного договору останній був укладений його учасниками, у тому числі, не помиляючись щодо обставин, обумовлених в ньому, маючи на меті реальне настання правових наслідків, про що свідчить підпис позивача та відповідачів у договорі. Згідно з позовною заявою недійсність договору позивач пов'язує з перебуванням його на лікуванні під час укладання Договору дарування та перебування його у хворобливому стані. А також зазначає, що відповідачі мали протягом двох років сплатити йому повному вартість подарованої квартири. Втім, позивачем з цього приводу суду не було надано ніяких належних та допустимих доказів щодо. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо перебування позивача у хворобливу стані чи на лікуванні під час укладання спірного договору, останній надав суду як докази довідки з лікарні, виписку із медичної карти, також на виконання ухвали суду про витребування доказів підприємством, де працює позивач, ТзОВ «Криворізька будівельна компанія» були надані відповідні докази. Як зазначалось раніше, Договір дарування було укладено 27.06.2015 року. відповідно до довідки ТзОВ «Криворізька будівельна компанія» від 06.11.2018 року [PERSON] 25, 26 та 27 червня 2015 року не працював, перебував вихідному (а.с. 72). Відповідно до копії виписки із медичної карти № У-8110/493 стаціонарного хворого (а.с. 26) [PERSON], хворий з 28.06.2015 року перебував на лікарняному, з 10.07.2015 року по 21.07.2015 року - перебував на лікуванні у стаціонарі. В анамнезі зазначено, що хворий скаржився на інтенсивний біль у правій руці, оніміння 1 пальця правої кісті, погіршення стану 12 днів назад, коли після фізичного навантаження (зривав вишню на дереві) з'явилась біль у правій руці, оніміння правого передпліччя. Також ТзОВ «Криворізька будівельна компанія» надано медичну документацію відносно працівника [PERSON], відповідно до якої на час вчинення Договору дарування останній був здоровий, за своїми професійно важливими психофізіологічними якостями відповідав професійним вимогам до виконання робіт на висоті, верхолазних робіт, робіт, пов'язаних з підйомом на висоту (а.с. 73 - копія медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серія 12ЯЯШ № 802124 від 13.06.2012 року, дійсна до 13.06.2017 року; а.с. 74 - копія сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 12 ЯЯХ № 074669 від 24.11.2014 року, дійсний до 24.11.2016 року; а.с. 77 - копія висновку психофізіологічної експертизи працівника про відповідність професійним вимогам до виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, що потребують професійного добору № 42-2260/12398 від 21.11.2014 року, дійсний до 21.11.2015 року; а.с. 81 - копія медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника, видана 25.11.2014 року, дійсна до 25.11.2015 року). Враховуючи викладене, та те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що під час укладання Договору дарування 27.06.2015 року він перебував у хворобливому стані чи знаходився на лікуванні, суд не вбачає підстав для визнання Договору дарування недійним з цієї підстави. Щодо імовірної домовленості між позивачем та відповідачами відносно сплати протягом двох років позивачу повної вартості подарованої квартири. Відповідно до п. 9. Договору дарування Дарувальнику, тобто позивачу, приватним нотаріусом Рукавіциним І.А. при нотаріальному посвідченні даного договору роз'яснено, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому Дарувальник не має права вимагати від Обдарованих, тобто відповідачів, вчинення на свою користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру. Тобто позивач при підписанні Договору дарування своїм підписом засвідчив свою згоду з тим, що він безоплатно передав у дар квартиру, тому не мав права вимагати від відповідачів в подальшому будь-яких дій майнового або немайнового характеру. Також суду не було надано ніяких доказів з приводу того, що між позивачем та відповідачем існувала яка-небудь домовленість. Письмові пояснення відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON], в яких вони зазначають, що спірна квартира була придбана позивачем за власні кошти в сумі 10 000 доларів США та в подальшому позивачем було зроблено ремонт за власні кошти у даній квартирі, та те, що між позивачем та відповідачами існувала домовленість з приводу виплати вартості квартири після її дарування відповідачами позивачу, суд не бере до уваги, так як вони надані сином та дружиною позивача, а вони є зацікавленою стороною у даних спірних правових відносинах. Враховуючи викладене вище, та те, що позивач на підтвердження своїх вимог не надав належних і допустимих доказів на підтвердження існування при укладенні оспорюваного Договору дарування помилки, а саме неправильного сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судові витрати треба віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed