Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 2 103 грн. 04 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 09.09.2015 р. о 14:30 год., в м. Києві по вул. Котовського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Infiniti», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та транспортного засобу «VOLKSWAGEN Golf Plus», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] 17 липня 2015 року між ПрАТ «СК «УСГ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування, предметом якого є автомобіль «VOLKSWAGEN Golf Plus», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.10.2015 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням штрафу. За заявою потерпілої сторони, позивач на виконання умов договору добровільного страхування на підставі ремонтної калькуляції №ДККА-46600 від 23.09.2015 р., страхового акту №ДККА-46600 від 25.09.2015 р. та розрахунку до нього, здійснив виплату страхового відшкодування, у розмірі 2 103,04 грн., шляхом зарахування суми страхового відшкодування в рахунок несплаченої частини страхового платежу. Представником позивача до початку судового засідання подана заява, в якій представник позивача зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з»явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2015 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0107-15-00621, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN Golf Plus», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). Матеріалами справи встановлено, що 09.09.2015 р. о 14:30 год., в м. Києві по вул. Котовського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Infiniti», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та транспортного засобу «VOLKSWAGEN Golf Plus», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.10.2015 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів ( а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 10.09.2015 р. [PERSON], як власник пошкодженого з вини відповідача у справі автомобіля марки «VOLKSWAGEN Golf Plus», д.н.з. [NUMBER], звернувся до позивача у справі, як страховика, із заявою про виплату страхового відшкодування ( а.с. 3). Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено акт (а.с. 8). За страховим випадком - зазначеною ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля, позивачем на підставі ремонтної калькуляції №ДККА-46600 від 23.09.2015 р., страхового акту №ДККА-46600 від 25.09.2015 р. та розрахунку до нього, здійснено виплату страхового відшкодування, у розмірі 2 103,04 грн., шляхом зарахування суми страхового відшкодування в рахунок несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується страховим актом та розпорядженням про виплату страхового відшкодування від 28.09.2015 р. Посилаючись на те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обрати спосіб захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що саме [PERSON] допустила порушення правил дорожнього руху, її вина встановлена постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року за таких обставин, саме вона повинна нести відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування перед позивачем. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягає задоволенню, а з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 2 103 грн. 04 коп. понесених витрат на виплату страхового відшкодування, яке відбулося шляхом зарахування суми страхового відшкодування в рахунок несплаченої частини страхового платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 600 грн. На підставі ст.ст. 993, 1192 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved