Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути на свою користь з відповідача 8847,08 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, 510,45 грн. - 3% річних, 1196,77 грн. інфляційних витрат та стягнути 2102,00 грн. судового збору. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . За період з серпня 2017 року по листопад 2018 року, по показанням електролічильника НІК 2102** 1596915 [PERSON] спожила 8141 кВт/г на суму 12166,08 грн., однак оплатила лише 3319,00 грн., в результаті чого заборгованість складає 8847,08 грн. Враховуючи не належне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач просить стягнути також суму 3% річних та інфляційний витрат. Ухвалою суду від 09.09.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з призначенням судового засідання на 26.10.2020 року. 26.10.2020 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладене на 25.11.2020 року. У судове засідання 25.11.2020 року сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, а відповідач позов визнала повністю. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . За період з серпня 2017 року по листопад 2018 року, по показанням електролічильника НІК 2102** 1596915 [PERSON] спожила 8141 кВт/г на суму 12166,08 грн., однак оплатила лише 3319,00 грн., в результаті чого заборгованість складає 8847,08 грн. Відповідач визнала факт заборгованості оплати спожитою електроенергії повністю. Згідно наданого розрахунку заборгованості - 3% річних становить 510,45 грн., а інфляційні витрати складають 1196,77 грн. Відповідно до п. 1.2.1 ПРРЕЕ на розрібному ринку електричної енергії споживання електричної енергії здійснюється за умови постачання електричної енегргії на підставі договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п. 1.2.15 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). При цьому на момент відсутності між енергопостачальником і споживачем договору, але виконанням сторонами істотних умов цього договору, а саме поставка електричної енергії і її оплата, відповідно до ст. 638, 639 ЦК України, договір між сторонами є укладеним. У даному випадку Позивач постачає електричну енергію боржнику, а останнім здійснюється оплата за електроенергію. Між АТ «Одесаобленерго», виступаючим як постачальник (на підставі дії ліцензії НКРЕ «На право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом» Серія АЕ 194763 від 21.05.2013 і з 2019 року, на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії котра діяла до кінця 2018 року та боржником [PERSON] , виступаючою, як споживач електричної енергії на момент виникнення заборгованості наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № [NUMBER] та фактичною поставкою електроенергії та її споживанням відповідно за адресою: [ADDRESS] . У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме відбувається постачання електроенергії за вказаною адресою, а споживачем здійснюється оплата за надані послуги, то договір вважається фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми. Такої ж думки дотримується Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), що викладена у постанові № 312 від 14.03.2018 року. Відповідно до пункту 5.5.5 «Правил розрібного ринку електричної енергії», які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору, дотримуватись правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, що відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року в справі № 216/5756/15-ц. Місцем виконання фактично укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією є: [ADDRESS] . Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Таким чином, зобов`язання за договором на користування електричною енергією, як в частині оплат так і в частині дотримання вимог нормативно-технічних документів з забезпеченням технічного стану та безпечної експлуатації електроустановок мають виконуватися споживачем належним чином та у відповідності до укладеного договору та положень діючого законодавства. Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі по тексту - Закон), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг. Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Наведеним Законом передбачено, що виконавець послуг це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, в яких одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. У відповідності до предмету та мети Закон визначає основні засади правовідносин між його суб`єктами (органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, власниками, виробниками, виконавцями та споживачами) у сфері надання та споживання житлово- комунальних послуг. Крім того, Закон України «Про ринок електричної енергії» регулює відносини пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. З викладеного суд робить висновок, що енергопостачання це послуга в результаті якої споживач отримує електричну енергію. Як вбачається з показань електролічильника НІК 2102** 1596915 за особовим рахунком № [NUMBER] боржником спожито електроенергії за період з серпня 2017 р. по листопад 2018 р. 8141 кВт/г на суму 12166,08 грн. За вказаний розрахунковий період оплата боржником проводилась частково у розмірі 3319 грн. Отже, заборгованість боржника за використану електричну енергію складає 8847,08 грн. згідно з розрахунками, що містяться в матеріалах спроави. Нарахування за спірний період відбувалось відповідно до постанови НКРЕКП від 26.02.2015 р., № 220, за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір заборгованості. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період прострочення. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між заявником та боржником, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи те, що боржник прострочив виконання грошового зобов`язання по оплаті вартості спожитої електроенергії, згідно зі ст. 625 ЦК України, сума боргу за електричну енергію підлягає індексації і відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 16.12.2015 р. ЛЇ 6-2023цс15 та Постанові ВСУ від 13.01.2016р. № 6-931цс15. Оскільки, боржник грошове зобов`язання належним чином не виконала, то за період вересня 2017 р. - травень 2020 р., останній нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України три відсотка річних за весь період прострочення у розмірі 510,45 грн. та інфляційні витрати у розмірі 1196,77 грн., що відповідає розрахункам позивача, які не оспорені відповідачем. Вищенаведене свідчить про законність та обгрунтованість заявлених вимог АТ «Одесаобленерго» про стягнення з боржника заборгованості, що виникла внаслідок невиконання нею зобов`язань за фактично укладеним договором про постачання електричної енергії, що підтверджується відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «Одесаобленерго» за фактично укладеним договором за особовим рахунком № [NUMBER] становить 10554,30 грн., в тому числі: - за спожиту електричну енергію - 8847,08 грн.; - нарахувань 3% річних за спожиту електричну енергію - 510,45 грн.; - інфляційних нарахувань в розмірі -1196,77 грн.. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи відсутність відомостей про добровільне погашення заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням Правил користування електричної енергією для населення, визнання позову відповідачем, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved