Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 5 по вул. Антипенко в м.Херсоні, посилаючись на те, що він не мешкає за вказаною адресою з вересня2014 року, а існування реєстрації відповідача порушує його права як власника житла, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за мешканця, який фактично не проживає. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в призначений час в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи УДМС України в Херсонській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником будинк № 5 по вул. Антипенко в м.Херсоні, що підтверджується договором дарування від 26.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6523, та відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовується. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить необхідним позов задовольнити в частині усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 5 по вул. Антипенко в м.Херсоні, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою, а його реєстрація за цією адресою порушує права позивача, як власника житла. Що стосується вимог позивача в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не доведено порушення його законних прав відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України та не надано будь-яких доказів належних та допустимих цього. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 487 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: partial