Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 05 січня 2011 року сторони уклали договір №002-15007-050111, відповідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит у розмірі 5148,0 гривень, строком на 10 місяців терміном остаточного погашення не пізніше 04 листопада 2011 року зі сплатою 48,0 % річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 19.07.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 002-15007-050111 від 05.01.2011 року на загальну суму 4522,93 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором і суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору. Представник позивача в позові зазначив, що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просив розглядати справу за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. 05 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізичною особою - резидентом України [PERSON] було укладено кредитний договір №002-15007-050111, відповідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит у розмірі 5148,0 гривень, строком на 10 місяців терміном остаточного погашення не пізніше 04 листопада 2011 року зі сплатою 48,0 % річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 5148,0 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 324875 від 05.01.2011 року та рахунок-фактура № 22-22 від 05.01.2011 року. Зі свого боку, відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № 22-398 від 05.01.2011 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 19.07.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 002-15007-050111 від 05.01.2011 року на загальну суму 4522,93 грн. (чотири тисячі п'ятсот двадцять дві грн. 93 коп.), яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 4012,08 грн. (чотири тисячі дванадцять грн. 08 коп.), заборгованість за відсотками - 510,85 грн. (п'ятсот десть грн. 85 коп.). Положеннями Договору передбачено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення Позичальником строків сплати передбачених Договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті Позичальником платежів в строки, передбачені Договором, Кредитор має право вимагати від Позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved