Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач отримував від позивача кошти у борг. За розпискою від 30.12.2015 року - [PERSON] отримав кошти у борг в розмірі 42 500 доларів США та мав повернути 30.12.2016 року. Позивач неодноразово зверталася до відповідача стосовно повернення боргу, але він повернув частково кошти у розмірі 316 082 грн. 00 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача 866 659 грн. 00 коп. з яких 839 529 грн. 00 коп. - борг та 27 130 грн. 00 коп. - 3% річних, а також просить стягнути 8 000 грн. 00 коп. судового збору. Від представника позивача надійшла письмова заява в якій він вказує, що підтримує позовні вимоги, просить їх задоволити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на такі докази: оригінал розписки від 30.12.2015 року про отримання позики у розмірі 42 тисячі доларів США 50 центів; розписки від 03.06.2017 року щодо повернення позики у розмірі 3 000 доларів США 00 центів; розписки від 10.08.2017 року щодо повернення позики у розмірі 1 168 доларів США 00 центів; розписки від 15.09.2017 року щодо повернення позики у розмірі 1 032 доларів США 00 центів; розписки від 29.09.2017 року щодо повернення позики у розмірі 6 800 доларів США 00 центів. За умовами розписки від 30.12.2015 року, [PERSON] отримав у [PERSON] позику у розмірі 42 500 доларів США 00 центів та зобов'язувався повернути кошти до 31 грудня 2016 року. Наявність оригіналу розписки у позивача, підтверджує той факт, що відповідачем грошові кошти за договором позики не повернуто у повному обсязі. Стаття 1046 ЦК України вказує, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні «позичальникові» грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статях 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості - зазначено у статті 509 ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання передбачене у розписці від 30.12.2015 року, вчасно та заборгував кошти у розмірі 839 529 грн. 00 коп. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Сума 3 % річних становить 27 130 грн. 00 коп. (839 529 грн. 00 коп. Х 3%:100%). Оскільки матеріали справи містять докази отримання відповідачем коштів у борг та повернення лише частини позичених коштів, тому суд дійшов висновку про задоволення позову повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved