Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 11.04.2007 року між банком та відповідачкою було укладено кредит ний договір №DNC0GK00000101, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 49600 доларів США на термін до 11.04.2027 року. В звязку з порушенням виконання своїх зобовязань позичальником станом на 24.09.2014 року виникла заборгованість в сумі 49582,01 долари США, що складається з: заборгованості по кредиту в сумі 42250,36 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 4060,57 долари США, заборгованості по комісії в сумі 563,11 долари США, пені в сумі 328,52 долари США, штрафу (фіксована частина) в сумі 19,32 долари США, штрафу (процентна складова) в сумі 2360,13 долари США. В звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати по справі. В наданій до суду заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в призначене судове засідання не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Про день та час слухання справи відповідач повідомлявся належним чином (а.с.163). Суд враховує, що вказана справа тривалий час перебуває на розгляді та неодноразово відкладалась через неявку відповідача та його представників, а також зупинялась в звязку з подачею [PERSON] позовів до іншого суду про визнання недійсним кредитного договору, які в подальшому залишались без розгляду в звязку повторною неявкою останньої до суду. На думку суду, така поведінка сторони відповідачки, яка належним чином повідомлялась про час та місце судових засідань, свідчить про зловживання останньою своїми процесуальними правами, призводить до порушення розумних строків розгляду справи та являється волевиявленням відповідача, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому, з огляду на положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.169 ЦПК України, не може бути перешкодою для подальшого розгляду судом справи по суті. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином від-повідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦПК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.04.2007 року між сторонами було укладено кредит ний договір №DNC0GK00000101, відповідно до умов якого банком було видано [PERSON] кредит в сумі 49600 доларів США на термін до 11.04.2027 року та зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% щомісяця. З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що свої зобовязання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала. В звязку з чим, банком скориставшись своїм правом, передбаченим умовами п.2.3.3 кредитного договору та ст.1050 ЦК України звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту, процентів комісії та неустойки. Згідно наданого до позовної заяви розрахунку, заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 24.09.2014 року становить 49582,01 долари США, що за офіційним курсом НБУ на час проведення розрахунку дорівнює 641591 грн. 18 коп. та складається з: заборгованості по кредиту в сумі 42250,36 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 4060,57 долари США, заборгованості по комісії в сумі 563,11 долари США, пені в сумі 328,52 долари США, штрафу (фіксована частина) в сумі 19,32 долари США, штрафу (процентна складова) в сумі 2360,13 долари США. Відповідач, будучі обізнаним про наявність в провадженні суду розглядаємої справи, своїми процесуальними правами на подачу заперечень на позов, доказів, заявлення інших клопотань, не скористався та обґрунтованість позовних вимог банку не спростував. В звязку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог банку в частині стягнення з відповідачки заборгованості по кредиту в сумі 42250,36 доларів США, що в еквіваленті становить заборгованості по процентам в сумі 4060,57 долари США, заборгованості по комісії в сумі 563,11 долари США, пені в сумі 328,52 долари США, з визначенням цієї заборгованості у відповідності до ст.533 ЦК України в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку, що згідно наданої до позовної заяви довідки складає 12 грн. 94 коп. за один долар США. Щодо стягнення з відповідачки на користь банку штрафу у вигляді фіксованої частини та процентної складової, суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. А тому, в задоволенні позову банку в частині стягнення з відповідачки штрафу (фіксована частина) в сумі 19,32 долари США, штрафу (процентна складова) в сумі 2360,13 долари США, слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 3654 грн.

Outcome: partial