overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 04.11.2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачкою не склались через відсутність поразуміння та поваги, систематичні сварки, що негативно впливають на психологічний стан дитини, припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з червня 2016 року позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в наданих до суду заявах просила розглядати справу без її участі. При цьому зазначила, що збереження шлюбу з позивачем вважає неможливим через подружню невірність позивача. З урахуванням поданої відповідачкою заяви, з огляду на положення ст.158 ЦПК України та враховуючи думку позивача, який не заперечував проти продовження слухання справи у відсутності відповідачки, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті у відсутності останньої. Заслухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідачки наведену в заяві від 15.09.2016 року, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 2011 року Серницькою сільською радою Заріченського району Рівненської області, актовий запис №22. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з червня 2016 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 05.09.2008 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя та побут, відсутність взаєморозуміння та різницю характерів, фактичне припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з вересня 2016 року, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 вересня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №713. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З огляду на наведенні положення СК України, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні відносини з вересня 2016 року, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, згідно поданих заяв наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.08.2010 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] З жовтня 2014 року відносини з відповідачкою стали погіршуватись після того, як остання змінила місце роботи. Вона стала пізно приходити з роботи , за браком часу майже перестала займатись веденням домашнього господарства, не приділяла уваги йому та не займалась вихованням дитини, стала дуже дратливою. Все це неодноразово приводило до сімейних сварок та з'ясування відносин між ними. На початку вересня 2015 року під час розмови між ними відповідачка повідомила. Що вважає продовження сімейних відносин недоцільним. Після цього подружні стосунки між ними було припинено. Вважає, що сім'я розпалась повністю і відновлення сімейних відносин є неможливим. В зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка та її представник проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №309. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з вересня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, з цього часу та протягом наданого судом строку примирення між ними не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїх поясненнях відповідачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.11.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через несумісність характерів, припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з серпня 2013 року, неможливість подальшого спільного проживання та збереження шлюбу, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №657. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з серпня 2013 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07.04.2012 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, втрату взаєморозуміння, відчуття любові та взаємоповаги, припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення господарства з грудня 2018 року, а також неможливість відновлення стосунків. Позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON] . Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачкою, відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 квітня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №80. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2018, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не відбулось та позивач згідно поданої заяви наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка проти позову не заперечувала, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити - [PERSON] . Відповідно до ст.ст.141,142 ЦПК України, в зв`язку з визнанням позову відповідачкою з останньої на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого останнім судового збору, тобто в сумі 384 грн. 20 коп.; а ніші 50% судового збору в сумі 384 грн. 20 коп. повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 09.08.1997 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя та поняття сімї. З 2004 року шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться та вони проживають окремо. З 2006 року в нього існує цивільний шлюб, в якому народилась дитина. За вказаних вище обставин, посилаючись на неможливість примирення та збереження шлюбу, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №245. Від шлюбу мають двох дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони припинили шлюбні відносини в 2004 році, з цього часу проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними до цього часу не відбулось та у позивача склалась інша сімя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 09.09.2006 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, фактичне припинення шлюбних відносин з травня 2017 року, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2006 року виконкомом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис №45. Від шлюбу мають двох дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З огляду на наведенні положення СК України, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, згідно поданих заяв наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 11.02.2012 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Подружні стосунки між ними припинено та спільне господарство не ведеться з вересня 2013 року. Основною причиною розпаду сім'ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Ними досягнуто згоди щодо утримання та виховання дитини, яка продовжує проживати з матір'ю. Спори щодо майна відсутні. В зв'язку з цим, посилаючись також, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову. Також в наданих заявах сторони не заперечували проти розгляду справи Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за місцем їх фактичного проживання. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 2012 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №59. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з вересня 2013 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей тривалий час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved