Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2021 року, укладеного їй [PERSON] , йому належить квартира [ADDRESS] . 08.06.2021 року, отримавши довідку про склад сім`ї та зареєстрованих осіб, йому стало відомо, що в належній йому квартири зареєстровані відповідачі, які йому не відомі, не є членами його сім`ї, в квартирі не проживають та спільного господарства з ним не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що реєстрація відповідачів в квартирі змушує його сплачувати комунальні послуги, що нараховуються на них, що негативно впливає на його матеріальний стан та порушує його права, як власника житла, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. Ухвалою від 17.06.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 11.08.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено останню о розгляду по суті. В наданій заяві позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі за викликами до суду повторно не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, відзиву на позов не надали. Третя особа в наданій заяві просила розглядати справу без участі її представника. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.05.2021 року на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується відповідною копією договору купівлі-продажу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно довідки №5952 від 08.06.2021 року в зазначеній квартирі, окрім позивача та колишнього власника [PERSON] також зареєстровані відповідачі. Відповідно до актів від 09.06.2021 року, складених за участю мешканців квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , відповідачі в належній позивачу квартирі понад один рік не проживають, особистих речей останніх в квартирі не має. У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до термінів, наведених в ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: -місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено та не спростовано відповідачами, що останні в належній позивачу на праві особистої приватної власності квартирі [ADDRESS] на протязі більше одного року не проживають, участі в утриманні майна не приймають, комунальні послуги не сплачують, особистих речей в квартирі не залишили; наявність реєстрації відповідачів в квартирі змушує нести позивача додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а також порушує право позивача на вільне володіння майном, суд приходить до висновку про наявність правових підстав та необхідність задоволення позовних вимог позивача, визнавши відповідачів такими, що втратив право користування квартирою. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2724 грн. - по 908 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved