Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що 17.10.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КАВНКФ/1004708.5, згідно якого позичальнику в тимчасове користування передані грошові кошти у сумі 252051,11 грн. строком до 17 жовтня 2019 року зі сплатою 14,99 % річних. Проте, відповідачем не дотримано в повному обсязі умов вищезазначеного договору внаслідок чого, станом на 30 липня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 252051,11 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором. В судове засіданні представник позивача, Біла І.В. не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує . Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується об'явою про розгляд справи надрукованою в газеті «Урядовий кур'єр». Заяви, клопотання до суду не надійшло. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату розгляду справи, а позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на той факт, що сторони не з'явилися в судове засідання, розгляд справи здійснено за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено з матеріалів справи, 17.10.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КАВНКФ/1004708.5, згідно якого позичальнику в тимчасове користування передані грошові кошти у сумі 252051,11 грн. строком до 17 жовтня 2019 року зі сплатою 14,99 % річних. У відповідності до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Також, частина 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник свою частину зобов'язань щодо сплати кредиту та заборгованості за комісіями, не виконував. /а.с.3/ Проте, відповідачем не дотримано в повному обсязі умов вищезазначеного договору внаслідок чого, станом на 30 липня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 252051,11 грн. Також, статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Нормами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання боргового зобов'язання, повинен, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Крім, того ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунки заборгованості за кредитним договором від 17.10.2012 р. № КАВНКФ/1004708.5 станом на 30.07.2015р За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у зв'язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved