Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18.11.2003 року з [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу, син сторін спочатку проживав з відповідачем, але з 2014 року постійно проживає з позивачем та його батьками. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 11.11.2013 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні свого батька, позивача по справі, а тому позивач просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 01.01.2014 року по день набрання рішенням законної сили; припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов. Відповідач не визнала позов. Третя особа: Білоцерківський міський відділ ДВСГТУЮ в Київській області в судове засідання не направили свого представника, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.21). За рішенням Білоцерківського міського суду від 11.11.2013р. по справі за № 357/14011/13-ц з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 / 4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Наведене стверджується копією рішення суду по справі за №357/14011/13-ц 2/357/4186/13 за 2013р. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Місце проживання неповнолітнього [PERSON] [INFO] , зареєстроване разом з відповідачем за адресою : [ADDRESS] (а.с.33). Встановлено, що між сторонами тривалий час існує спір щодо визначення місця проживання та виховання їх дитини. Встановлено, що Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради 22.04.2019 року встановила, що неповнолітній [PERSON] проживає в [ADDRESS] в помешканні бабусі [PERSON] , де має особисті речі, шкільне приладдя, залишається ночувати, іноді дитина залишається ночувати в помешканні бабусі з боку матері (а.с.29). Встановленим є те, що позивач звертався до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради з заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з його малолітніми сином [PERSON] . Згідно рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08.04.2014року за № 132 про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином, було визначено порядок участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином: перша і третя п`ятниця, субота, неділя, понеділок місяця з 13-00 години, п`ятниці до 08-00 години понеділка; 45 календарних днів під час літніх канікул з правом вивозу дитини на оздоровлення за межі м.Біла Церква, за попереднім погоджнням з матір`ю. (а.с.35). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.02.2019 року, складеною Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради у взаємодії з Білоцерківським міським центром соціальних служб сім`ї, дітей та молоді, в квартирі [ADDRESS] для вихованння малолітнього [PERSON] створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. Згідно характеристики, наданої класним керівником та директором вищевказаного навчального закладу, на учня 7-Б класу Бекусова [PERSON], він має навчальні досягнення достатнього рівня, до уроків готується систематично, до школи ходить охоче. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Встановлено, що 28.05.2019 року [PERSON] пред`явила до Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області вищевказаний виконавчий лист. 29.05.2019 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за виконавчим листом №2/357/4186/13 від 15.11.2013 року. Згідно розрахунку державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції за період з листопада 2013 року заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.11.2019 року становить 80866 грн.50 коп. Встановлено, що в підтвердження часткової добровільної сплати аліментів за період 2014 - 2016 років, позивач надав платіжні квитанції, та державним виконавцем був зроблений відповідний перерахунок заборгованості, який станом на 25.06.2019 року становив 69 938 гривень.(а.с.26). Згідно інформації Служби у справах дітей від 01.11.2019 року щодо надання інформації про звернення до служби у справах дітей [PERSON] із скаргами чи заявами про неналежне виконання колишнім чоловіком [PERSON] батьківських обов`язків щодо сина, відсутні вищевказані скарги та заяви. Згідно акту обстеження умов проживання від 26.02.2019 року, складеною Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради у взаємодії з Білоцерківським міським центром соціальних служб сім`ї, дітей та молоді, в квартирі [ADDRESS] [PERSON] створені задовільні умови для проживання неповнолітнього [PERSON] (а.с.118). Представник позивача суду пояснив, що після розірвання шлюбу син сторін деякий час проживав з відповідачем. Але в зв`язку з систематичною відсутністю відповідача за місцем проживання, її зайнятістю, відсутністю в місті, та за відсутності елементарних умов для проживання дитини, - [PERSON] з 2014 року почав проживати разом зі своїм батьком, перебуваючи на повному його утриманні. Позивач суду пояснив, що з часу окремого проживання з сином, відповідач самоусунулася від матеріального утриманння сина, не займається належним чином його вихованням та не піклується про його навчання. [PERSON] знаходится на його повному матеріальному утриманні, позивач купує необхідні речі для сина, продукти харчування, іграшки, кожен рік з дитиною їздить відпочивати, оздоровлює сина за свій рахунок, що підтверджується відповідними квитинціями та чеками. Позивач зазначив, що після винесення рішення про стягнення з нього аліментів, відповідач не пред`являла виконавчий лист до виконання, але позивач добровільно сплачував аліменти шляхом перерахувань на ім`я відповідача, але гроші [PERSON] витрачала на власні потреби. Позивач припинив добровільно надавати кошти відповідачу з серпня 2016 року. Влітку 2019 року він отримав з Білоцерківського МВ ДВС постанову про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з нього аліментів на утирманння сина в розмірі 1 / 4 частини всіх видів його заробітку. Крім того, за розрахунком державного виконавця в нього виник борг за несплату аліментів, починаючи з листопада 2013 року по листопад 2019 в розмірі 80866,50 горн. Після розмови з [PERSON] , стало відомо, що вона має особисті борги та за рахунок стягнення з нього аліментів, має намір їх погасити, незважаючи на те що дитина проживає разом з позивачем і бабусею [PERSON] . Тому позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, та припинити стягненя аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , оскільки з 2014 року син проживав разом з ним та його батьками, а до матері ходить у вільний від навчання час. З початку навчального 2019року дитина ночує в помешканні відповідача, бо [PERSON] захвилювалася, що може втратити аліменти і не дозволяє дитині після школи заходити, як завжди, до бабусі. Відповідач суду пояснила, що між ними з позивачем дійсно існує спір щодо виховання та утримання дитини, позивач весь весь час втручається у виховання сина, звертається у відповідні служби з цього приводу. Відповідач зазначила, що дійсно мав місце той факт, коли вона була вимушна брати кредит, а тому певний час виїздила з міста працювати, а тому, близько року дитина проживала у бабусі, матері [PERSON] , а влітку, її мати забирала дитину до себе на дачу. В даний час вона сплатила кредит, має житло, не працює, але проживає разом з співмешканцем, який має дохід, сама в змозі оплачувати комунальні послуги. Відповідач зазначила, що хоче щоб син проживав разом з нею, допомогає йому у навчанні, син забезпечений всім необхідним, відповідач купує корисні продукти харчування, готує, підтримує будинок в належному стані. Відповідач ствердила, що 1 рік її син повністю перебував на утриманні позивача та його матері, але вважає, що нараховані за цей період їй аліменти позивач все рівно має сплатити. Також, відповідач не заперечила, що до осені 2019 року її син часто залишався ночувати в квартирі [ADDRESS] . З початку навчального року її син, лише, на вихідні дні йде до помешкання [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , товариш позивача, суду пояснив, що дитина сторін проживає разом з позивачем у помешканні бабусі, і знаходиться на повному утриманні батька, діда та баби. Свідок буває в квартирі батьків позивача раз в два тижні, і кожного разу зустрічає там [PERSON] . Дитина з матір`ю не живе, хлопчик відвідує ЗОШ №16, батьки позивача купують дитині речі, подарунки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що дитина сторін проживає у баби [PERSON] , життям та здоров`ям неповнолітнього [PERSON] опікується позивач, матеріально утиримує сина, возить на відпочинок. Свідок [PERSON] мати позивача, суду показала, що [PERSON] подала рішення суду про стягнення аліментів на виконання, хоча син сторін повністю перебував і перебуває на утриманні свого батька і діда з бабою. Позивач проживає з іншою жінкою, але постійно піклується про [PERSON]. Раніше онук [PERSON] постійно залишався проживати в помешканні свідка, але з вересня 2019 року онук приходить, лише, поїсти і залишається у вихідні дні. В квартирі свідка створені всі умови для проживання дитини, у [PERSON] є своя кімната, ліжко, шафа, речі для навчання. Кожного року вона разом з сином возять дитину на море, у цьому році на день народження подарували велосипед, ходили в кафе, кіно. Свідок [PERSON] , батько позивача, суду показав що періодично онук жив то в них, то в іншої баби, більшість у квартирі свідка. Всі витрати на дитину несе позивач та свідок з дружиною. Відповідач нічого не купує сину. [PERSON] навчається в ЗОШ №16, після школи заходить в квартиру до діда з бабою, тобто до батьків позивача, інколи залишається на ночівлю, для дитини в них облаштована окрема кімната, є всі речі онука. Свідок [PERSON] , суду показав, що позивач зі своїми батьками займається вихованням та матеріальним утриманням [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] проживає у батьків позивача на [ADDRESS] , інколи у своєї мами. Свідку відомо, що позивач купив сину [PERSON] дорогий велосипед. Свідок [PERSON] суду показав, що позивач має сина [PERSON] , який живе у квартирі батьків позивача по [ADDRESS] , інколи дитина проживає у мами. Свідок разом з позивачем купував велосипед [PERSON]. Позивач постійно щось купує сину ( скейт, мобільні телефони обновлює) відомо, що позивач разом з сином їздять відпочивати на море. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Згідно ч.2 ст. 188 СК України Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки позивач довів, а відповідач не спростувала, що з трьохрічного віку і по вересень 2019 року їх дитина, фактично, здебільшого, перебувала на утриманні свого батька та його родини, а в дев`ятирічному віці малолітній [PERSON] , один рік повністю перебував на утриманні свого батька, проживав з ним, а тому заборгованість по аліментах, що виникла в цей період не може бути стягнута на користь [PERSON] , оскільки право на аліменти має той з батьків на чиєму утриманні перебуває дитина. Крім того, суд враховує той факт, що рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, з жовтня 2013 року, відповідач подала на виконання, лише, в травні 2019 року, цим самим штучно створила накопичення боргу по аліментах. Відповідач безпідставно наполягає на виконанні позивачем обов`язку по сплаті їй аліментів за період, коли дитина проживала з позивачем і цей факт відповідачем визнається, а також, відповідач визнала, що велосипед, скейт, іграшки, мобільні телефони, одяг, щорічний відпочинок дитини оплачував позивач. Відповідач не надала жодного належного та допустимого доказу своїх заперечень позову. Отже, суд вважає, що позов в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася станом на 01.11.2019 року на загальну суму 80866,50 грн. - підлягає до задоволення. Однак, суд не вбачає підстав звільняти позивача від сплати аліментів повністю, оскільки встановленим є те, що на даний час його син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, зареєстрований в одному помешканні з [PERSON] . Звільнення одного з батьків повністю від сплати аліментів на утримання дитини порушує право та інтереси цієї дитини. Якщо один з батьків володіє доказами та фактами щодо нецільового використання коштів, які призначення на утримання дитини, то існують важелі й заходи, які особа може вжити для контролю витрат коштів, що призначені на утримання його дитини. Відповідно до ч.І,2,3,8 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, позивач поніс судові витрати в зв`язку з розглядом даної справи на загальну суму 4536 грн. 80 коп. /сплата судового збору і витрати на правничу допомогу/, що підтверджено відповідними квитанціями (а.с.5-7, 139-141), та оскільки підлягає до задоволення одна з двох позовних вимог, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених ним судових витрат в сумі 2268,40 грн.

Outcome: partial