Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 508\~674 грн. 94 коп., та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору, в розмірі 3\~654 грн. 00 коп.. В обґрунтування позову позивач вказує, що 30 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 201-0111004/ФКВ-08, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 100\~000 доларів США з розрахунку 15,8 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 30.09.2008 року по 29.09.2023 року. Мета кредитування - споживчі цілі. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст.ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 201-0111004/ФКВ-08 від 30 вересня 2008 року. Виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 201-0111004/Zфпор-08 від 30 вересня 2008 року між TOB «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON]Л, згідно з яким [PERSON] поручається перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 201-0111004/ФКВ-08 від 30 вересня 2008 року. Відповідальність [PERSON] настає у випадку невиконання (неналежного виконання) [PERSON] зобов'язань за договором. [PERSON] та [PERSON] несуть перед позивачем солідарну відповідальність, а [PERSON] відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON]. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконував, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 16.07.2014 року за відповідачем виникла заборгованість в сумі 508\~674 грн.,94 коп., з яких: тіло кредиту 468 871 грн. 11 коп., відсотки 39 803 грн. 83 коп.. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак в своєму позові він просить розглядати справу у його відсутність за наявними документами в матеріалах справи. В судове засідання відповідачі не зявилися. Однак зявився їх представник [PERSON], який позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] сплатив тіло кредиту до 2017 року та з його боку не було порушення умов кредитного договору, так як відповідно до умов договору, у разі сплати надлишкової суми, ця сума гасить відсотки, комісію, пеню. Крім того, представник відповідачів пояснив суду, що позивач не має права вимагати повернення кредиту, оскільки згідно п.6.2. кредитного договору банк повинен направити вимогу, а позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги повернути суму заборгованості. Однак, відповідачі ніяких вимог від банку не отримували. Представник відповідача також пояснив суду, що дійсно позичальник має заборгованість по відсоткам. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30 вересня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 201-0111004/ФКВ-08 (надалі Договір), згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 100\~000 доларів США з розрахунку 15,8 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 30.09.2008 року по 29.09.2023 року. Мета кредитування - споживчі цілі. Погашення кредиту має відбуватися шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту \\а.с. 6-12\\. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку» /а.с. 25-30/. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 201-0111004/ФКВ-08 від 30.09.2008 року. Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 555,56 грн. по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника та /або шляхом внесення готівки до каси банку /а.с.6-12/. Згідно з п.1.5, 2.6, 2.7 Кредитного договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом внесення готівкових коштів в касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника /а.с.6-12/. Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги від банку (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у випадках, передбачених п.п. а ж, в тому числі і в випадку порушення Позичальником строків платежів, що встановлені Договором /а.с.6-12/. Згідно з п.24 Постанови №5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. Виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 201-0111004/Zфпор-08 від 30 вересня 2008 року між TOB «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON]Л, згідно з яким [PERSON] поручається перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 201-0111004/ФКВ-08 від 30 вересня 2008 року. Відповідальність [PERSON] настає у випадку невиконання (неналежного виконання) [PERSON] зобов'язань за договором. [PERSON] та [PERSON] несуть перед позивачем солідарну відповідальність, а [PERSON] відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON]. /а.с.15/. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору (а.с.20,21, 22-24). Однак зобов'язання позичальником належним чином не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 16.07.2014 року за [PERSON] виникла прострочена заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості, починаючи з 01.07.2010 року та по 01.07.2014 року, було нараховано відсотків на поточну суму заборгованості 28\~134, 64 доларів США, а сплачено відсотків 24\~737, 85 США, тобто заборгованість складає 3\~396, 79 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 39 803 грн. 83 коп /а.с.191, 195/. Крім того, ухвалою суду від 16 квітня 2015 року за клопотанням представника відповідачів було зобовязано ПАТ «Дельта Банк» надати розрахунок заборгованості за кредитним договором та відсотками по кредиту /а.с.180-181/. 19 травня 2015 року до суду надійшла заява від представника ПАТ «Дельта Банк» з розрахунком суми заборгованості /а.с.190-192/. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При статті 212 ЦПК України згідно якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору га вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень п. п. 1, 2 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) або правонаступництва. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Однак закон не пов'язує це право з невиконанням боргових зобов'язань взагалі, в тому числі, і попередньому кредиторові. Відповідно до ч.1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, навіть у разі неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні не звільняє його від обов'язку виконати взяте зобов'язання, а лише може бути підставою для застосування ч. 2 статті 516 ЦК України щодо виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові як належного виконання, та ч. 4 статті 612 ЦК України відповідно до якої прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. За змістом статті 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Згідно статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу, зокрема у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Таким чином, за змістом зазначених норм права, відсутність відомостей про нового кредитора надає боржнику право виконати зобов'язання на адресу первинного кредитора, а не позбавляє його обов'язку виконати зобов'язання. Крім того, прострочка кредитора звільняє боржника від виконання зобов'язання на час прострочки тільки у тому випадку, коли кредитор відмовився від прийняття виконання зобов'язань, або коли відсутність відомостей про нового кредитора позбавила боржника можливості виконати зобов'язання також на адресу первинного кредитора. Отже, відсутність відомостей про нового кредитора не позбавляла права боржника виконати зобов'язання первинному кредитору і тільки при його відмові прийняти виконання зобов'язання могла настати прострочка кредитора. Згідно із ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі порушили свої зобовязання за кредитним договором та за договором поруки, оскільки позичальник неналежним чином виконував свої зобовязання по сплаті відсотків, у звязку з чим, станом на 16 липня 2014 року утворилась прострочена заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 3\~396, 79 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 39 803 грн. 83 коп., а тому на користь позивача підлягає солідарному стягненню з відповідачів сума заборгованості в загальному розмірі 508 674 грн. 94 коп. Підстав, які б звільнили позичальника [PERSON] від обовязку належного виконання умов кредитного договору і слугували підставою для відмови Банку у позові про стягнення з нього заборгованості, по справі не вбачається. А тому вимоги Банку являються законними та обґрунтованими. Крім того, суд не може брати до уваги ствердження представника відповідачів про те, що у банку не виникло право на предявлення позову, оскільки ВССУ розяснив, що банк має право предявити до поручителя вимоги про погашення боргу, чи предявити до нього позов. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову була сплачена сума судового збору, в розмірі 3 654 грн. 00 коп., /а.с.1/, тому ці кошти підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved