Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15 травня 2015 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.12.2006 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування з ЗАТ «ПриватБанк» на ПАТ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. [INFO] позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO]. Позивач зазначає, що згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO] по 02.01.2015 року. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживав [PERSON]. Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 26.01.2015 року до спадкоємця, [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 25.12.2006 року становить - 8142,81 грн., яка складається з наступного: 7723,71 грн. - заборгованість за кредитом; 419,10 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі вищевикладеного, позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 8142,81 грн. та сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подавав до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу без участі їх представника (а.с. 41-43, 50-51). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 40, 49, 66-67), причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON], [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-15). Відповідно до умов укладеного кредитного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 9-15). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 6.5 умов кредитного договору, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 13). Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 8142,81 грн., що складається з 7723,71 грн. - заборгованості за сумою кредиту, 419,10 грн. - заборгованості за відсотками (а.с. 4-8). [INFO] позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] (а.с. 18). Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 32 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, за змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення спадкоємцями до Державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом не видавались (а.с. 61-65). У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1218 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що банк звернувся до нотаріальної контори із претензією кредитора і на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 24-25). Однак позивачем не надано доказів наявності спадкового майна померлого позичальника [PERSON], його вартості, немає відомостей про отримання майна у спадщину, що позбавляє суд можливості визначити межі відповідальності спадкоємця, якщо такий є. За нормами ч. 1 ст. 1282 ЦК України, на даний час у спадкоємців, в тому числі у відповідача, не виникло обов'язку задовольнити вимоги кредитора, оскільки на даний час немає доказів, що вони одержали майно у спадщину. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в задоволенні вимог щодо сплати судових витрат по справі також слід відмовити. Вказане рішення суду не перешкоджає ПАТ КБ «Приватбанк» повторно пред'явити вимоги про стягнення заборгованості, якщо вони доведуть факт прийняття спадщини після померлої [PERSON].

Outcome: dismissed