Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 22 082,66 грн., яка складається з: тіла кредиту 14\~125,27 грн., простроченого тіла кредиту 3 156,15 грн., заборгованості за відсотками 4\~801,24 грн., зазначивши, що 23 січня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідачу було відкрито картковий рахунок, надано платіжну картку та ПІН-код до картки, а також надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30\~000 грн. та на день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3\~000,00 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Однак сума заборгованості в розмірі 22 082,66 грн. виникла, в звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і виплати проценти. 23 січня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 010-07960-230108. Відповідно до пункту 1.2 договору банк відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26250901998436 в національній валюті України - гривні, випускає та надає відповідачеві платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування відповідача на умовах, викладених в тарифному пакеті, що міститься в Додатку № 1 до договору, Умовах надання картки і Правил. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаються держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Так, згідно п.1.3 договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок, надано платіжну картку та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30\~000 грн. та на день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3\~000,00 грн. Відповідно до пункту 2.1 договору, моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 23 березня 2015 року має заборгованість 22 082,66 грн., яка складається з: тіла кредиту 14\~125,27 грн., простроченого тіла кредиту 3 156,15 грн., заборгованості за відсотками 4\~801,24 грн., заборгованості за комісіями 0,00 грн. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання, що є порушенням вимог ст. 610 ЦК України. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в сумі 22 082,66 грн., яка складається з: тіла кредиту 14\~125,27 грн., простроченого тіла кредиту 3 156,15 грн., заборгованості за відсотками 4\~801,24 грн. Крім того, оскільки при подачі позовної заяви позивач був звільнений від судового збору, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved