Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 11.05.2018 о 10.20 год., в м. Павлограді водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21154 н.з. [NUMBER] по вул. Дніпровській , 148/2, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21121 н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, власником якого він є . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП. З метою компенсації завданих збитків він звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», де згідно полісу було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] 05.09.2018 страховою компанією йому було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 1495,83 грн. Проте, згідно висновку експерта № 12718 вартість відновлювального ремонту його автомобіля ВАЗ 21121 н.з. [NUMBER] без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 5655,88 грн, розмір матеріального збитку - 5655,88 грн. Зазначає, що страховою компанією не було доплачено страхове відшкодування в розмірі 3655,88 грн. (5655,88 грн - 2000грн (франшиза)). Зазначає, що на його численні звернення страхова компанія не реагує. В зв`язку з цим, позивач просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 3655,88 грн, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 1495,83 грн за період з 13.08.2018 по 05.09.2018 в сумі 32,97 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 3655,88 грн за період з 13.08.2018 по 05.01.2019 в сумі 520,33 грн., у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 13.08.2018 по 05.01.2019 три відсотки річних в сумі 44 грн та інфляційні витрати в сумі 185,83 грн, а всього 4406,04 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] франшизу 2000 грн, у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 11.05.2018 по 05.01.2019 три відсотки річних в сумі 39 грн та інфляційні витрати в сумі 86,95 грн, пеня - 461,48 грн, а всього 2587,43 грн., та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Ухвалою суду від 04.03.2019 відкрито загальне позовне провадження по вищевказаній справі та призначено до підготовчого судового засідання. 25.03.2019 відповідач [PERSON] надав відзив на позов, відповідного якого позовні вимоги не визнає, в позові просить відмовити через їх незаконність та необґрунтованість. Зазначає, що згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку власником автомобіля зазначений [PERSON] , тому вважає, що позивачем не надано доказів його права вимагати від нього відшкодування шкоди, нарахування пені, 3% та інфляційних витрат вважає неправомірними, так як вони не передбачені чинним законодавством, моральну шкоду вважає незаконною та необґрунтованою, так як позивач не був учасником дтп, а пошкодження автомобіля були мінімальні, та не вплинули на здатність автомобіля рухатись. 04.04.2019 відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» надало суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнають, в позові просять відмовити в частині вимог до страхової компанії в повному обсязі. Зазначають, що 23.05.2018 на адресу страхової надійшло повідомлення про зазначене дтп, відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку № 47-D/41/9 від 30.05.2018 вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу склала 4195 грн. 28.08.2018 на адресу страхової компанії від позивача надійшла заява про страхове відшкодування, 05.09.2018 позивачу було сплачено страхове відшкодування в сумі 1495,83 грн = 4195 грн- 699,17 грн (ПДВ)-2000 грн (франшиза). Зазначає, що 90 днів на страхове відшкодування відраховуються від дати отримання заяви про страхове відшкодування, а не від повідомлення про дтп, тому в даному випадку останній день страхового відшкодування - 27.11.2018, тобто страховик виконав свої зобов`язання відповідно до закону в встановлені строки. Не погоджується з розрахунками позивача та наданим звітом, зазначає, що позивач жодного разу не звертався до страхової щодо доплати страхового відшкодування. Ухвалою суду від 03.06.2019 витребувано докази по справі та закрито підготовче судове засідання по вищевказаній справі, призначений розгляд справи по суті. Ухвалою від 17.10.2019 призначено у справі судову авто-товарознавчу експертизу, провадженні по справі зупинено. 19.11.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали просили задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів, зазначили, що автомобіль відремонтовано, доказів ремонту не має, в подальшому представник надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися у відзивах просять справу розглядати без їх участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив задовольнити. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтримав складений ним звіт № 12718 від 23.09.2018, зазначив, що в звіті допустив описку щодо власника автомобіля, власником є [PERSON] , що підтверджується документами, сума шкоди розрахована ним без ПДВ, знос - 0, зазначив, що так як в даному випадку деталі в авто не замінювались, тому ПДВ при розрахунку не враховується, вважає, що різниця в сумах шкоди за його висновком та висновком аварійного комісара страхової, виникла так як комісар робив висновок без огляду авто, а за фото. Вислухав учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, не заперечувалось сторонами, що 11.05.2018 о 10.20 год., в м. Павлограді водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21154 н.з. [NUMBER] по вул. Дніпровській , 148/2, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21121 н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 встановлено вину водія [PERSON] у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля ВАЗ 21121 н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та відповіддю ТСЦ 1247 РСЦ МВС в Дніпропетровській області № 31/4-1247/1143 від 11.07.2019 (а.с. 26,115) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу №АМ/0864259 в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Згідно полісу №АМ/0864259 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 100000 грн., франшиза - 2000 грн. Після настання страхового випадку позивач 23.05.2018 звернувся до вказаної страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та 28.08.2018 з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку, калькуляції аварійного комісара [PERSON] від 30.05.2018, виготовлених на замовлення страхової компанії, розмір матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу з ПДВ складає 4195 грн. 05.09.2018 страховою компанією на рахунок позивача було перераховано страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди згідно розрахунку вартості матеріального збитку, калькуляції аварійного комісара [PERSON] від 30.05.2018 та за вирахуванням ПДВ, в сумі 1495,83 грн = 4195 грн- 699,17 грн (ПДВ)-2000 грн (франшиза). (а.с. 33,97) Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » №12718 від 23.09.2018, складеного за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу була визначено в сумі 5655,88 грн, вартість матеріального збитку без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена в сумі 5655,88 грн., знос - 0, ПДВ не враховується. З матеріалів справи та звіту №12718 від 23.09.2018 вбачається, що огляд автомобіля проводився 11.05.2018, зазначений звіт було складено 23.09.2018, позивачем зазначений звіт, після сплати страхового відшкодування 05.09.2018, страховій компаній направлено не було , доказів звернення позивача до страхової компаній про доплату, перегляд розміру страхового відшкодування позивачем не надано. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №95/19 від 09.11.2019 відповідно до ухвали суду, вартість відновлювального ремонту, належного позивачу транспортного засобу, з ПДВ складає 6283,18 грн (знос - 0, ВТВ - 0, ПДВ - 1047,20 грн), матеріальний збиток з урахуванням здійсненого відновлювального ремонту ймовірно складає 6283,18 грн (знос - 0, ВТВ - 0, ПДВ - 1047,20 грн). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею ст.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Пунктом 33.3 ст.33 Закону України №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно п.п.34.2,34.3,34.4 ст.34 Закону України №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до п.п.36.1,36.2 ст.36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик,

Outcome: partial