Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 002100 від 24.12.2015, укладений між ним та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», стягнути з відповідача на його користь грошову суму у розмірі 20000 грн., сплачену ним на виконання договору фінансового лізингу № 002100 від 24.12.2015, укладеного між ним та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі. Свій позов аргументував тим, що в грудні 2015 року, він в мережі Інтернет найшов оголошення про продаж автомобіля ЗАЗ Lanos у м. Кіровограді. Зателефонувавши за контактними телефонами, він уточнив вартість вказаного автомобіля, що становила 95000 грн., та домовився про зустріч з продавцем. В офісі працівник відповідача на імя Світлана запевнила його про наявність та перебування у власності зазначеного автомобіля та підтвердила його ціну 95000 грн., пояснивши йому умови покупки автомобіля та повідомила, що спочатку необхідно внести перший внесок в сумі 20000 грн., після цього автомобіль з головного офісу м. Києва буде доставлений до м.Кіровограда, а решту грошових коштів в сумі 75000 грн. необхідно сплатити після отримання автомобіля. Узгодження ціни автомобіля відбулось до підписання договору. 24 грудня 2015 року було підписано договір №002100 фінансового лізингу з додатками №1 та №2, який він до підписання не встиг прочитати. На виконання цього договору він 24.12.2015 сплатив 20000 грн. адміністративного платежу по виписаній квитанції. Після сплати зазначених грошових коштів на рахунок відповідача, він повернувся в його офіс та отримав свій примірник договору, з якого дізнався, що він підписав не договір купівлі продажу, а договір фінансового лізингу, в якому виявилась інша ціна автомобіля у розмірі 199500 грн.. За умовами укладеного ним з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» договору фінансового лізингу товариство зобовязалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля ЗАЗ Lanos та передати цей автомобіль у його користування, а він у свою чергу зобовязався сплачувати за користування автомобілем періодичні лізингові платежі згідно з графіком. Договір фінансового лізингу передбачав його право отримати автомобіль у власність за умови повної сплати його вартості та інших витрат. Згідно з п. 1.7 договору автомобіль передається у користування йому не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок ТОВ «Лізингова компанія»Ваш Авто» авансового платежу в розмірі 50 % вартості предмета лізингу, адміністративного платежу в розмірі 10 % вартості предмета лізингу та комісії за передачу автомобіля в розмірі 3 % від вартості предмета лізингу. Згідно з п.9.7. договору до моменту отримання ним предмету лізингу він повинен сплатити лізингодавцеві кошти, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції, які зараховуватимуться по договору у наступному порядку: адміністративний платіж, який згідно з додатком №1 до договору становить 10\~% від вартості предмету лізингу; авансовий платіж, який визначений у додатку № 1 до даного договору та становить 50 % вартості предмету лізингу; в) комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця, повязані з організацією передачі предмета лізингу на користь лізингоотримувача. Розмір комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу визначений в додатку № 1 до даного договору та становить 3 % від вартості предмета лізингу. Він звернувся до центрального офісу відповідача у м. Києві з письмовою заявою про розірвання даного договору, про те його не було розірвано. Вважає, що укладений ним з відповідачем 24.12.2015 договір фінансового лізингу є недійсним. Позивач [PERSON] просив задовольнити позов із підстав зазначених в позовній заяві. Пояснив, що в грудні 2015 року він знайшов оголошення про продаж автомобіля Л анос та прийшов у офіс ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», який розташований по вул. Леніна в м. Кіровограді. Де йому запропонували оплатити 20000 грн., а потім надали договір, який він підписав. Пізніше він звертався до цієї лізингової компанії, проте йому говорили, що автомобіль буде пізніше, а гроші віддати не можуть. Представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити, пояснив, що вказаний договір за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму), договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. А відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України № 6-2766цс15 від 16.12.2015. Відповідач [PERSON] з обмеженою відповідальністю ««Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про час та місце судового засідання повідомлялося належним чином, причину неявки представника у суд не повідомило. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до ст.ст.\~224-225\~ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. Судом встановлено, що 24.12.2015 між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № 002100 (а.с. 7-12) та додатки №1 та №2 (а.с. 13-14). Як вбачається із квитанції від 24.12.2015 позивачем сплачено відповідачу 20\~000 грн. на виконання зазначеного договору (а.с. 31). Згідно із розрахунку часу, витраченого адвокатом на правову допомогу позивачеві [PERSON] у цивільній справі всього на правову допомогу витрачено 11 годин (а.с. 32), а з копії квитанції № 57 від 02.02.2016 вбачається, що оплата за договором № 2/1/16 від 01.02.2016 склала 5000 грн. (а.с. 33). Згідно із п. 1.7 вказаного договору автомобіль передається у користування позивачеві не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» авансового платежу в розмірі 50 % вартості предмета лізингу, адміністративного платежу в розмірі 10 % вартості предмета лізингу та комісії за передачу автомобіля в розмірі 3 % від вартості предмета лізингу (а.с. 7). У правовій позиції Верховного Суду України по справі № 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року зазначено, що відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Окрім того, згідно з п. 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно із статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до договору фінансового лізингу, укладеного між позивачем та відповідачем, лізинговий платіж - щомісячний платіж, що сплачується Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця у строки та в розмірі відповідно до цього договору та до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування, Додаток №3 до Договору). Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання Акту прийому-передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за Додатком №3 до цього Договору (п.2.2. Договору). Згідно з п. 17.2 Прикінцевих положень вказаного договору підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Відповідно до п.17.4 договору підписанням цього договору та додатків до нього Лізингоодержувач заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», що стосуються змісту договору та додатків, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Однак відповідно до п.2.1. Договору - цей Договір вступає в силу з моменту його підписання,а додатки до Договору є невід'ємною його частиною (п.16.13 Договору). Відповідачем із позивачем не було узгоджено і підписано Додаток №3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів», що повинен містити суттєві умови щодо самого виконання договору, розміру лізингових платежів. Так як у спірному договорі відсутнє чітке визначення таких істотних умова договору як розмір і строк сплати лізингових платежів, зазначений договір є недійсним і з цієї підстави. Згідно із ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, враховуючи вищенаведену норму, наслідки недійсності правочину залежать від того, чи було його виконано. Якщо сторони не приступили до виконання правочину, то він не підлягає виконанню, тобто жодна із сторін не вправі вимагати його виконання. Якщо ж правочин виконано повністю або частково (передано майно, сплачені кошти), то наслідком має бути повернення кожною зі сторін недійсного правочину другій стороні в натурі всього, що вона одержала на його виконання. Оскільки до виконання договору приступив тільки позивач (сплатив кошти), то відповідач зобовязаний повернути йому одержані на виконання договору кошти. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~102 грн. 40 к. (551,2 + 551,2=1102,40), а також необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 5000 грн.. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 6, 12 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 4, 34 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.\~215, 216, 220, 799, 806, 808 ЦК України, правового висновку Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766 цс 15,

Outcome: approved