Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 14.02.2004 року з позовною заявою, в якій зазначає, що 06.05.2017 року він зареєстрував шлюб з [PERSON]. У шлюбі у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Починаючи з січня 2018 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося через її аморальну поведінку, вживання наркотичних засобів та алкоголю, сварки, безвідповідальне ставлення до дітей. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Строк на примирення надавати не доцільно. Позивач, посилаючись на вище викладені обставини та на ст. 110 СК України, ст. ст. 4,19,175,184 ЦПК України просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 06.05.2017 року Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 26. 11.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04.04.2019 року. В підготовче судове засідання сторони не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення. На адресу суду надійшли заяви, якими сторони просили суд розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач просив задовольнити його позов ( а.с.25). Відповідач позовні вимоги визнала ( а.с.26). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Виходячи з наведеного суд, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання . Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції позивача, відповідача викладені у відповідних заявах, що надійшли на адресу суду, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 06.05.2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про що складено відповідний актовий запис № 26 ( а.с.5). Від спільного проживання сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Позивач у позові вказує, що шлюбні відносини між сторонами припинились з січня 2018 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стала аморальна поведінка відповідача, яка вживає наркотичні засоби та алкогольні напої, безвідповідально ставиться до виховання дитини. Через відсутність порозуміння сторони проживають окремо. Про бажання примиритися сторони суд не повідомили. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 112 ч. 2 СК України, зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх доньки. Встановлені судом обставини вказують, що сім'я фактично розпалася, суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 768 грн 40 коп, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved