Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Окрім позивача у вказаному житловому будинку зареєстровані дружина [PERSON] , 1957 р.н., син [PERSON] , 1974 р.н., [PERSON] , 1979 р.н., онук [PERSON] , 2000 р.н., та [PERSON] , 1980 р.н. Проте відповідач [PERSON] , протягом тривалого часу з 2010 року не проживає у зазначеному житловому будинку, участі у його утриманні не приймає, квартирну плату й плату за комунальні послуги не сплачує. Особисті речі [PERSON] у домоволодінні відсутні. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 12.09.1989 року №135, посвідченого Дорошенко Н.І. секретарем Степанівської сільської Ради народних депутатів та зареєстрованого Херсонським міжміським бюро технічної внвентаризації за №2 від 18.06.1993 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб №465 від 18.09.2018 року, виданої виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Суворовського району, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, дружина [PERSON] , 1957 р.н., син [PERSON] , 1974 р.н., [PERSON] , 1979 р.н., онук [PERSON] , 2000 р.н., та [PERSON] , 1980 р.н. [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає. Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] з 2010 року фактично не проживає. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved