Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Договору № 1201.41987 від 10.06.2011 року, укладеного з АТ «ПроКредит Банк» /правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства «ПроКредит Банк»/ та відповідачем [PERSON], позичальник отримав кредит у розмірі 80 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на строк 24 місяці. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника поручителем згідно Договору поруки від 10.06.2011 року за № 213855-ДП1 є [PERSON]. Однак отримавши кошти, [PERSON] не виконує своїх зобов'язань по Кредитному договору і за період з 15.07.2011 року по 20.12.2013 року має заборгованість перед Банком у сумі 85873,35 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 34262,76 грн., прострочених відсотків за користування кредитом - 9724,82 грн., пені за прострочення строків погашення грошових зобов'язань за кредитом - 41885,77 грн. Тому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь вказану суму заборгованості, з відшкодуванням понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 858,74 грн. Представник позивача згідно поданої заяви просить справу розглядати у свою відсутність, позовні вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив задовольнити. Відповідач - [PERSON] повідомлений судовою кореспонденцією про час та місце розгляду справи. Однак в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, не подавши ніяких заяв чи клопотань щодо подальшої своєї участі у справі. Згідно поданої заяви відповідач [PERSON] просить справу розглядати без його участі, врахувати його стан здоров'я - є інвалідом ІІ групи, а також застосувати строки позовної давності в частині вимог про стягнення пені та відмовити у задоволенні позову в цій частині. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що між позивачем як банківською установою та відповідачем [PERSON] 10.06.2011 року укладений кредитний договір № 1201.41987, та на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 грн. , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних строком на 24 місяці /а.с.6-7,8,9,10/. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника поручителем згідно Договору поруки від 10.06.2011 року за № 213855-ДП1 є [PERSON] /а.с.20-21/. 28.09.2012 року між позивачем АТ «ПроКредит Банк» /правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк»/ та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 1 «Про внесення змін до кредитного договору» і згідно умов якого Позичальник зобов'язується сплачувати Кредитору комісію за управління кредитом у зв'язку із збором , обробкою, збереження даних та перевіркою їх у відповідних реєстрах/бюро. Дана комісія сплачується при укладенні цього Договору, а також при здійсненні будь-яких інших змін, які тягнуть за собою зміну Графіка (окрім автоматичної зміни змінюваної процентної ставки) і сплачується у день укладення цього Договору та таких змін. Розмір комісії становить 150 грн. /а.с.11/. Отримавши кошти, відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання по Кредитному договору і за період з 15.07.2011 року по 20.12.2013 року має заборгованість перед Банком у сумі 85873,35 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 34262,76 грн., прострочених відсотків за користування кредитом - 9724,82 грн., пені за прострочення строків погашення грошових зобов'язань за кредитом - 41885,77 грн. /а.с.13-18/. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник і несе разом з останнім солідарному відповідальність, якщо інше не встановлено договором поруки ( в даному випадку саме солідарну). Таким чином суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо зобов'язання позивальника на повернення грошових коштів за умовами кредитного договору. Так як права кредитодавця на отримання належних йому сум порушені, вони підлягають захисту у судовому порядку. Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки / штрафу, пені /. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені, яка повинна бути стягнута в межах такого строку позовної давності. Так, позов подано до суду 14.04.2014 року , а заявлені вимоги про стягнення пені стосуються терміну до 20.12.2013 р. / а.с. 16-17 /. Тому стягненню підлягає пеня і нарахована за період з 16.04. 2013 р. по 20.12.2013 р. у сумі 3112, 50 грн. Враховуючи зазначене суд вважає, що стягненню на користь позивача підлягає загальна сума у розмірі 47 100 грн. /заборгованість за кредитом - 34262,76 грн. + прострочені відсотки за користування кредитом - 9724,82 грн. + пеня - 3112, 50 грн. /

Outcome: partial