Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 18.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0911/74/111970 на суму 36540 доларів США під 12,500% річних на термін до 18.06.2027 року зі сплатою за користування кредитом щомісячно згідно графіку. 24.03.2009 до кредитного договору укладено Додаткову угоду № 74 якою тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу (надано «кредитні канікули») , у зв»язку з чим графік погашення було викладено у новій редакції у додатку № 1, однак зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту відповідач не виконує, а тому існує заборгованість по кредиту 32128,33дол. США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 550,32 дол. США. Також, відповідачем не викуються умови щодо сплати відсотків та станом на 09.07.2015 заборгованість по сплаті відсотків становить 2244,78 дол. США. Відповідно до п. 10.1 за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов»язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов»язання зазначеного в кредитному договорі і відповідно станом на 09.07.2015 пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків становить 2624,80 дол. США. В ході розгляду справи провадження в частині вимог до поручителя [PERSON] закрите в зв»язку зі смертю останнього ухвалою суду від 05.05.2016. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що процентна ставка за користування кредитом складає 12,5 % річних. Згідно п. 1.3 договору погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно в розмірі 1/240 від суми отриманого кредиту, погашення процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно. Згідно п.3.3 договору обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. Відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом. Пунктом 5.1 договору на позичальника покладалось зобов»язання здійснювати щомісячно до 15 числа кожного місяця часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 та сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів. Разом з цим, при укладенні договору Банк надав позичальнику платіжний календар який містить інформацію щодо дати, суми щомісячного платежу з розбивкою на тіло та проценти, кількість місяців та залишок заборгованості по тілу кредиту і загальна сума сплачених за 20 років коштів має становити 99634,98 дол. США. Вказаний графік не містить всієї необхідної інформації та не відповідає умовам п. 1.3 договору , а тому встановивши в платіжному календарі щомісячний платіж в сумі 415,15 дол. США банк необґрунтовано та неправомірно збільшив свої доходи за рахунок витрат позичальника і має місце очевидна суперечність між платіжним календарем та пунктом 1.3 договору. Згідно п.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (п.1). Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача (п.2). У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаний недійсним у цілому (п.6). За таких обставин є підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» п.1 ст. 203 та п.1 ст. 215 ЦК України. Також, Банком не надано повну інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, варіантів погашення кредиту. Таким чином Банк в порушення вимог п.2.1 Правил, пп.4п.1 ст. 4 п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» не надав відомості, які потрібні були як споживачу при укладенні кредитного договору, по суті примусив його до сплати платежів на незаконних підставах, а також скориставшись тим, що споживачу об»єктивно бракувало необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні кредитного договору знань, ввів споживача в оману при наданні кредитних послуг. Під час укладення кредитного договору банк приховав від споживача повну інформацію про форми кредитування, варіанти повернення кредиту, їх переваги та недоліки, кінцеву сукупну вартість кредиту, чим фактично ввів споживача в оману, а тому договір кредиту є недійсним з підстав визначених ч.1 ст. 230 ЦК України, а тому просить визнати недійсним кредитний договір № 14/0911/74/111970 від 18.06.2007, зобов»язати зарахувати в рахунок повернення коштів - кошти у вигляді комісії, сплачених відсотків, пені та стягнення різниці між виданими кредитними коштами та отриманими коштами. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав, обґрунтувавши його викладеними в позовній заяві доводами. Також пояснив, що зі всіма умовами відповідача-позивача було ознайомлено, надано графік погашення, з яким також відповідач-позивач погодився, попередив про валютні ризики. Просить первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача - позивача первісні позовні вимоги не визнав, зустрічний позов підтримав, суду пояснив, що банк при укладенні договору кредиту не надав необхідної інформації щодо кредитних умов, в договорі передбачена «Класична» схема повернення кредиту, а в графіку передбачена «ануїтентна» схема повернення кредиту, такі способи є різними, а банк не надав про це інформацію, а тому просить в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази та в межах заявлених позовних вимог, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов не підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено в судовому засіданні що 18.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0911/74/111970 на суму 36540 доларів США під 12,500% річних на термін до 18.06.2027 року зі сплатою за користування кредитом щомісячно згідно графіку. Вказаний кредит було надано банком, тобто позивач-відповідач виконав свої зобов'язання перед відповідачем-позивачем за кредитним договором повністю. 24.03.2009 до кредитного договору укладено Додаткову угоду № 74 якою тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу (надано «кредитні канікули»), у зв»язку з чим графік погашення було викладено у новій редакції у додатку № 1, однак зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту відповідач не виконує, а тому, станом на 09.07.2015, існує заборгованість по кредиту 32128,33дол. США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 550,32 дол. США. Також, відповідачем не викуються умови щодо сплати відсотків та станом на 09.07.2015 заборгованість по сплаті відсотків становить 2244,78 дол. США. Відповідно до п. 10.1 за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов»язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов»язання зазначеного в кредитному договорі і відповідно станом на 09.07.2015 пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків становить 2624,80 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 09.07.2015 року. У відповідності до п. 6.5 вказаного договору кредиту кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов цього договору або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим договором за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Листом від 25.05.2015 позичальнику направлена вимога про дострокове виконання зобов»язань за кредитним договором. Також, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Вимоги по зустрічному позову задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, однак, як встановлено в ході судового розгляду, то відповідача-позивача було ознайомлено зі всіма умовами кредитного договору, в тому числі і з платіжним календарем - графіком погашення кредиту, в якому чітко відображені всі суми які підлягають сплаті щомісячно та кінцева сума повернення кредиту, з чим відповідач-позивач погодився, тобто банком позичальнику надані всі відомості, які потрібні були для укладення договору кредиту, а тому відсутні і підстави визначені статтями 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» для визнання договору недійсним. Інші вимоги по зустрічному позову щодо зобов»язання зарахувати в рахунок повернення коштів кошти у вигляді комісії, сплачених відсотків, пені та стягнення різниці між виданими кредитними коштами та отриманими коштами є похідними від вимог щодо визнання договору кредиту недійсним, а тому також задоволенню не підлягають. Висновки судово-економічної експертизи № 280/1347/15-ц від 18.01.2017 лише підтвердили умови укладеного договору кредиту щодо платіжного календаря, згідно якого застосована ануїтентна форма погашення зобов»язань, що не підтверджує обставини викладені в зустрічній позовній заяві щодо вчинення правочину під впливом обману, а тому суд не приймає цей доказ як достатній щодо підтвердження вказаних обставин. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати-3654 грн. судового збору.

Outcome: approved