Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що КП «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно особового рахунку №8022-7 відповідачка не сплачує в повному обсязі кошти за надані послуги з опалення та підігріву води за затвердженими в установленому порядку тарифами, в зв`язку з чим за нею рахується заборгованість перед КП БМР «Білоцерківтепломережа» в сумі 26 450 грн. 98 коп. за період з 01.02.2012 року по 01.04.2019 року, яку відповідачка добровільно не сплачує, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] . вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 18.07.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк. Відзив мотивувала тим, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо частини заявлених вимог, зокрема за період з 01.02.2012 року по 26.08.2016 року, у зв`язку з чим вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за вказаний період задоволенню не підлягають. Крім того, позивачка вважає, що розрахунковий лист абонента не є належним доказом , оскільки в ньому відсутнє посилання на те, який конкретно тип нарахування плати за послуги центрального опалення було застосовано і за якими тарифами. А тому, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 01.11.2009 року між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води (а.с. 8). По особовому рахунку № 8022-7, який відкрито Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , рахується заборгованість за послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КП БМР «Білоцерківтепломережа» за період з 01.02.2012 року по 01.04.2019 року в сумі 26 450 грн. 987 коп., що підтверджується розрахунковим листом абонента, наданого позивачем. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2019 року на адресу відповідачки було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, яка залишилася без задоволення. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП «Білоцерківтепломережа». Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідача, як споживача послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються позивачем, є своєчасна оплата житлово-комунальних послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Відповідачкою було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, щодо здійснення позивачем розрахунку заборгованості відповідача за межами трирічного строку позовної давності. Позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться встаттях 252 - 255 ЦК України. Відповідно до положень ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, а строк, що визначений місяцями,- у відповідне число останнього місяця строку. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. В даному випадку позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.02.2012 року по 01.04.2019 року, тобто поза межами строку позовної давності. Разом з тим, представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання відповідачки, зазначила, що останньою в листопаді 2016 року було внесено 254,88 грн., а отже має місце переривання строку позовної давності. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що зазначені кошти вносила в рахунок поточних нарахувань, а не в рахунок погашення заборгованості за минулий період, оскільки мала на меті отримання субсидії. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Саме такий висновок роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі №761/12553/15-ц. Отже, оскільки позивачем було здійснено нарахування заборгованості за спожиті послуги поза межами строку позовної давності, суд вважає за можливе стягнути заборгованість лише за три роки, які передували зверненню до суду тобто за період з квітня 2016 року по квітень 2019 року, розмір якої становить 16 024 грн. 44 коп. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial