Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що у середині вересня 2018 року, за допомогою Інтернет пошуку та на сторінці сайту https://ab.ua. позивач знайшов пропозицію продажу автомобіля марки Lada Granta 2014 р.в. сірого кольору. Зателефонувавши за номером телефону [NUMBER] позивачу відповіли, що даний автомобіль реалізується компанією ТОВ «Авто Инвест», представництво якої є у м. Дніпро, за адресою пр. Дмитра Яворницького, буд. 107А, оф. 407. 18.09.2018 р. позивач прибув до офісу ТОВ «Авто Инвест», де співробітники зазначеного підприємства, надали позивачу проект попереднього договору. Маючи намір бути юридично зобов`язаними, сторони уклали попередній договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, а саме п. 1.5. Сторони зобов`язуються укласти Основний договір 18 вересня 2018 року, за умови повного виконання п.2.1. цього Попереднього договору. Відтак, в цей же день, позивач уклав з відповідачем попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, та, відповідно до умов попереднього договору, а саме п.2.1., на підтвердження своїх намірів сплатив 67000 грн. на реквізити надані відповідачем. Після сплати вищевказаної суми, позивач повернувся до офісу відповідача, надав квитанцію про сплату авансу у розмірі 67000 тисяч гривень, на підтвердження повного виконання умов попереднього договору, зокрема, п.2.1., та чекав укладання з основного договору, адже за умовами попереднього договору, після повного виконання позивачем умов п.2.1. попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти Основний договір 18 вересня 2018 року. Проте, 18 вересня 2018 року сторони так і не уклали Основний Договір. В свою чергу, представники ТОВ «Авто Инвест» пояснили, що поки позивач сплачував авансовий внесок, директор ТОВ «Авто Инвест» Тарукін С.О., який повинен підписати Основний Договір пішов у справах, а тому, просили позивача прийти 19.09.2018 р. щоб укласти Основний Договір. 19.09.2018 р. позивач знов прийшов до офісу відповідача за адресою: 49038, м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 107 А, оф.407 з метою укласти Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу, проте у відповідача було зачинено. На усі телефонні дзвінки працівники ТОВ «Авто Инвест» просили відповідача ще трішки почекати, а потім й зовсім не брали слухавку. Після цього, Позивач щоденно здійснював дзвінки до представників ТОВ «Авто Инвест» з метою отримання інформації щодо укладання Основного договору купівлі-продажу, та часу отримання авто, проте, кожного разу Позивачу повідомлялось, що співробітники зателефонують самі та ніяких конкретних дат не визначали. На сьогоднішній день усі дзвінки позивача ігноруються. З огляду на вищевикладене позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0125/ від 18.09.2018 р., укладений між [PERSON] , [INFO] та ТОВ «Авто Инвест». Стягнути з ТОВ «Авто Инвест» на свою користь 67 000 грн. та судові витрати. В наданій заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідач за викликами явку свого представника повторно не забезпечив, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280, 281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.09.2018 р. між [PERSON] та ТОВ «Авто Инвест» було укладено попередній договір № 0125/ купівлі-продажу автомобіля Lada Granta 2014 року випуску 1,6 МТ Comfort, сірий. Відповідно до п. 1.6 умов попереднього Договору купівлі - продажу: «Істотні умови Основного договору: Продавець зобов`язується передати Майно у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти Майно та оплатити його вартість у сукупності 67000 (шістдесят сім тисяч грн. 00). Право власності на Майно переходить Покупцю з моменту сплати повної вартості Майна, зазначеної вище, на підставі Основного договору. Майно передається Покупцю з моменту сплати повної вартості Майна, зазначеної в цьому Попередньому договорі, після укладання Основного договору, якщо сторони не домовляться про інше при укладення Основого договору». Відповідно до п. 1.5 попереднього Договору купівлі-продажу: «Сторони зобов`язуються укласти Основний договір «18» вересня 2018 року, за умови повного виконання п. 2.1. цього Попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату Майно не буде придбано Продавцем з метою його відчуження Покупцеві, то Сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 (п`ятий день) після придбання Продавцем Майна, про що останній зобов`язується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладання Основного договору. В такому випадку, кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили «31» грудня 2018р.» На виконання вищевказаних умов попереднього договору купівлі-продажу 18.09.2018 р. позивачем було сплачено 67 000 грн. на реквізити ТОВ «Авто Инвест», призначення платежу «сплата згідно попереднього договору купівлі-продажу т/з №0125 від 2018 року». Однак до сьогоднішнього часу Договір купівлі-продажу транспортного засобу між ТОВ «Авто Инвест» та [PERSON] укладено не було, у зв`язку з небажанням відповідача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Статтею 651 ЦК України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у і разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору» Згідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що укладаючи попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0125/ від 18.09.2018 р. ТОВ «Авто Инвест» не мало намір на укладення Основного договору купівлі-продажу, а мало намір на отримання грошових коштів позивача, у зв`язку з чим вказаний попередній договір підлягає визнанню недійсним. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, враховуючи, що позивач відповідно до пропозиції відповідача щодо продажу транспортного засобу сплатив для подальшого його придбання на користь відповідача кошти в сумі 67000 грн., а попередній договір не спрямований на реальне настання наслідків обумовлений ним, а відтак є недійсним, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність належними доказами та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів в сумі 67000 грн. Відповідно до попереднього (орієнтованого) розрахунку, сума судових витрат позивача складає 384 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 3000 грн. витрат на правничу допомогу, однак вказані витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки у забезпечені позову було відмовлено, а доказів понесення витрат на правничу допомогу надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved