Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що згідно договору оренди з правом викупу від 01.02.2013 року позивач отримав майнові права на користування та управління нежилим приміщенням, площею 509, 20 кв.м. (на час укладання договору - 504 кв.м.), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить на праві власності Приватному підприємству «Русь-95». Зазначають, що 19.11.2014 року в судовому засіданні Апеляційного суду м.Києва банк подав суду акт про реалізацію нерухомого майна за початковою ціною, як доказ того, що 07.11.2014 р. ПАТ «Укргазбанк» став власником нерухомого майна, щодо якого виник спір в даній справі. 30.09.2014 року позивачу стало відомо, що відповідач ПП «Русь-95» без розірвання договору з позивачем без згоди позивача уклав договір оренди нерухомого майна з відповідачем ТОВ « Леон Плюс» , а останнє частину нерухомого майна розміром 82, 9 кв.м. передало 01.12.2013 року в суборенду відповідачу ПП «Клініка лікаря Мачуленка». Крім того, під час розгляду спору судом щодо нерухомого майна, ПАТ АБ «Укргазбанк» грубо порушив його права і всупереч ухвалі суду про арешт нерухомого майна став його новим власником і не визнає жодне його право за договором оренди з правом викупу з попереднім власником нерухомого майна. При цьому банк посилається на ту обставину, що на час укладення ним з ПП «Русь-95» договору оренди з правом викупу від 01.02.2013 року № 01-02-13 він був іпотекодержателем нерухомого майна за договором іпотеки № 4 від 30.12.2008 р. з ТОВ «Святослав», яке на той час було власником нерухомого майна на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 року у справі № 2-1663/07, і що пунктом 3.3.5 передбачено, що іпотеко держатель зобов'язаний не розпоряджатися нерухомим майно, в тому числі не відчужувати в будь-який спосіб без письмової згоди іпотекодержателя. Вказує, що Банк згідно наданих ним доказів став власником нерухомого майна 07.11.2014 року, а до цієї дати з 30.12.2008 року мав статус його іпотекодержателя, єдиною умовою обмеження майнових прав якого на нерухоме майно була заборона відчуження майна без письмової згоди банку. Вказує, що його з ПП «Русь-95» договір оренди нерухомого майна з правом його викупу не суперечить обмеженням, які встановив банк, як іпотекодержатель нерухомого майна. З наданих саме Банком копій судових рішень убачається, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 року у справі № 2-801/2007 та від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07 були скасовані і 02.06.2010 р. Фастівський міськрайонний суд Київської області виносив ухвалу про поворот виконання попередніх рішень в справі та відновлення права власності на нерухоме майно ПП «Русь-95» на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2005 року, так як ПП «Русь-95» та ТОВ «Святослав» не укладали між собою нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто останній є нікчемним і не створює юридичних наслідків. Вказує, що до договору іпотеки № 4 від 30.10.2008 року з ТОВ «Святослав» на нерухоме майно , на який посилається Банк, мають бути застосовані правові наслідки недійсності нікчемного правочину і це договір має бути визнаний судом недійсним. Також вказує, що відповідачі відмовляються передавати в його користування нерухоме майно і неправомірно чинять йому перешкоди в користуванні ним. Не бажають відповідачі і добровільно звільнити нерухоме майно від своїх речей. В зв'язку з уточненням позову просить суд застосувати наслідки нікчемного правочину і визнати недійсним з моменту укладення ПАТ АБ «Укргазбанк» і ТОВ «Святослав» договір іпотеки № 4 від 30.12.2008 року нежилих приміщень № № 4, 5 ( в літері А) , загальною площею 509,2 кв.м., що знаходяться за адресою : [ADDRESS]. Визнати недійсними з моменту їх укладення : договір оренди нежилих приміщень № № 4, 5 (в літері А), загальною площею 509,2 кв.м., що знаходяться за адресою : [ADDRESS], від 05.03.2013 року між приватним підприємством «Русь-95» і ТОВ «Леон плюс», договір суборенди № 01/12/13-1 від 01.12.2013 року частини приміщення розміром 82,9 кв.м. між ТОВ «Леон плюс» і ПП «Клініка лікаря Мачуленка». Зобов'язати ПАТ АБ «Укргазбанк» і ПП «Русь-95» виконати договір оренди з правом викупу між [PERSON] і ПП «Русь-95» від 01.02.2013 року № 01-02-13. Зобов'язати відповідачів негайно передати [PERSON] та звільнити від своїх речей нежиле приміщення № № 4, 5 ( в літері А), загальною площею 509,2 кв.м. (після ремонту 504 кв.м.) , що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. 21.11.2014 року позивачем до суду подана заява про забезпечення позову в якій він просить вжити заходів забезпечення позову і заборонити ПАТ АБ «Укргазбанк» , ПП «Русь-95» , ТОВ «Леон плюс» , ПП «Клініка лікаря Мачуленка» та будь-яким іншим фізичним або юридичним особам вчиняти будь-які дії направлені на відчуження нерухомого майна - нежилих приміщень № 4, 5 (в літ.А), загальною площею 509,20 кв.м. (після ремонту 504 кв.м.) , що знаходяться за адресою : [ADDRESS] , передачу його в оренду, суборенду, а також зобов'язати ці особи передати це нерухоме майно [PERSON] на зберігання до набрання чинності рішення в даній справі, вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08.08.2014 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на нежилі приміщення № 4, 5 (в літ.А), загальною площею 509,20 кв.м. , що знаходяться за адресою : [ADDRESS] , оскільки вони є предметом спору. Проте, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 19.11.2014 року ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08.08.2014 року про забезпечення позову скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову з посиланням на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову , суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. В своїй ухвалі апеляційний суд зазначив, що 07.03.2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу № 5011-54/8221-2012, виданого 14.02.2013 року Господарським судом міста Києва про стягнення з ПП «Русь-95» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 102999108 грн. 88 коп. заборгованості за кредитом, 67966723 грн.98 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом за рахунок реалізації майна, у тому числі: нежилих приміщень № 4, 5 ( в літері А), загальною площею 509,20 кв.м. (після перепланування 504 кв.м.) , що знаходиться за адресою : [ADDRESS], ( договір іпотеки № 4 без оформлення заставної від 30 грудня 2008 року). Також апеляційний суд зазначив, що накладення арешту на спірні нежилі приміщення перешкоджає подальшому виконанню рішення суду по стягненню заборгованості шляхом реалізації іпотечного майна та порушує права ПАТ «АБ «Укргазбанк», як іпотекодержателя, задовольнити вимоги свої за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України). Враховуючи наявність ухвали апеляційної інстанції, яка вказує на те, що ухвала про забезпечення позову порушує права іпотекодержателя, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії стосовно спірного майна. Стосовно передачі спірного майна позивачу, то це фактично є вирішення справи по суті, а тому такий вид забезпечення позову також не може бути обрано судом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed