Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 19.01.2017 року він хотів переоформити на свою дочку належну йому нерухомість, але отримав відмову нотаріуса в звязку з тим, що на все його нерухоме майно накладено арешт ДВС у м. Біла Церква в 2009 році, на його звернення Білоцерківським міським відділом ДВС 22.02.2017 року надано відповідь про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано арешт нерухомого майна за № 8703969 від 08.05.2009 року на підставі постанови АА № 679310 від 12.02.2007 року ДВС у м. Біла Церква. Відповідачем відмовлено у знятті арешту з майна позивача у звязку з відсутністю на виконанні виконавчих проваджень, а тому він просить суд зняти арешт з належного йому нерухомого майна, накладений на підставі постанови ДВС у м. Білій Церкві Київської області серії АА № 679310 від 12.02.2007 року, та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 8703969 від 08.05.2009 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача не заперечувала щодо задоволення даного позову. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно довідки Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.02.2017 року № 1600 на звернення [PERSON] вбачається, що на виконанні перебували виконавчі документи, а саме: виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-4840 від 01.11.2006 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь держави в сумі 51 грн.; постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 3-26908 від 16.08.2007 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь держави в сумі 17 грн.; виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-3297 від 07.07.2006 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь КС «Профіт-Центр» в сумі 4941,38 грн.; постанова № А11 187098 від 20.04.2012 року ДАІ ГУ МВС України про стягнення штрафу в сумі 510 грн.; постанова А11 537190 від 17.09.2014 року ДАІ ГУ МВС України про стягнення штрафу в сумі 1020 грн.; виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2/357/961/15 від 25.08.2015 року про зобовязання адвоката [PERSON] звільнити нежитлове приміщення площею 13,79 кв.м за адресою вул. Я.Мудрого,45, та передати за актом прийому-передачі управлінню комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради. В листі вказується також на те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано арешт нерухомого майна за № 8703969 від 08.05.2009 року на підставі постанови серії АА № 679310 від 12.02.2007 року ДВС у м. Біла Церква Київської області. Білоцерківський міський відділ ДВС не має можливості зняти арешт з майна [PERSON] у звязку з відсутністю на виконанні виконавчих проваджень. Відповідно до довідки Білоцерківського міського відділу ДВС на запит суду від 14.04.2017 року № 12300, надати копії виконавчих проваджень не вбачається можливим, оскільки виконавчі провадження передані в архів, зберігались протягом 3-х років і вже знищені. А встановити, при виконанні якого виконавчого провадження накладено арешт на майно позивача, неможливо. З пояснень представника відповідача в судовому засіданні слідує, що з переліку виконавчих проваджень, які перебували на виконанні, та з дати винесення постанови про накладення арешту, можливо зробити висновок про те, що арешт було накладено у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-3297 від 07.07.2006 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь КС «Профіт-Центр» в сумі 4941,38 грн. Але згідно наданої представником відповідача інформації з Єдиного реєстру виконавчих проваджень щодо стану вказаного вище виконавчого провадження слідує, що 16.09.2011 року дане виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» /фактичне повне виконання рішення/; борг в сумі 4941,38 грн. відрахований з пенсії боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. На звернення позивача до відділу ДВС про зняття арешту з майна листом від 21.02.2017 йому було рекомендовано звернутися до суду. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому судом при вирішенні спору враховуються ті обставини, що на виконанні у відділі ДВС відсутні виконавчі провадження , де боржником є позивач. А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо зняття арешту з належного йому майна, оскільки він позбавлений можливості реалізувати права власника щодо розпорядження цим майном.

Outcome: approved