Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 5100 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 16564,15 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у квітні 2021 року йому стало відомо, що на місце його роботи надійшла постанова приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.11.2020 ВП № 6355511 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 16564,15 грн. 05 квітня 2021 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав його копії. Як вбачається з постанови приватного виконавця, виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 5100, який виданий 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він, нібито, є боржником за кредитним договором № AG5261335 від 13.06.2019 укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 22-08/19 та додаткової угоди, але до виконавчого напису не долучено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Розмір заборгованості, вказаний у виконавчому написі складає 16564,15 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8564,15 грн., за вчинення виконавчого напису - 1000,00 грн. За умовами вказаного кредитного договору № AG5261335 від 13.06.2019 ним було отримано позику у розмірі 3500,00 грн. з кінцевою датою повернення 13 липня 2019 року. 02 липня 2019 року ним було виплачено в рахунок погашення заборгованості 8000,00 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», що підтверджується копією квитанції. Таким чином не зрозуміло з чого складається заборгованість, на яку видано виконавчий напис та як формувалася така заборгованість. Крім того, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили рішенням про скасування положень, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Спірний виконавчий напис не містить інформації про безспірність вказаної в ньому заборгованості, незрозуміло, чому стягнення заборгованості проводиться за період з 31.10.2019 по 06.10.2020, враховуючи той факт, що ним було виконано зобов`язання за кредитним договором ще перед ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з чисельними порушеннями законодавства, а отже підлягає скасуванню. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року справу передано за територіальною підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. 28 травня 2021 року справа надійшла до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддею Малихіну В.В. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. (а.с. 87) Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с. 36), причини неявки суду не повідомлено, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано, у зв`язку з чим, суд відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явилась однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, а також на виконання вимог ухвали суду від 31.05.2021 надала суду належним чином завірені копії виконавчого напису від 21.10.2020 за реєстровим № 5100 та документів, на підставі яких було видано виконавчий напис. (а.с. 43-84) Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с. 40) Суд, ознайомившись з письмовими доказами, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2013 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] було укладено договір позики № AG5261335, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. на строк до 13 липня 2019 року зі сплатою 504% на рік, а також комісії та пені (за наявності) (а.с. 6, 17-22, 48-52) Згідно дубліката квитанції № 0.0.1397808119.1 від 02 липня 2019 року [PERSON] було сплачено на користь ТОВ «ФК «Дінеро» 8000,00 грн. Призначення платежу - погашення/подовження позики № 2983606252 (а.с. 16) 21 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис реєстровий № 5100 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № AG5261335 від 13 червня 2019 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 22-08/19 та Додаткової угоди № 5 від 31.10.2019 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором AG5261335 від 13 червня 2019 року. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31.10.2019 по 06.10.2020. Сума заборгованості складає 15654,15 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00 грн., сума заборгованості за відсотками та комісіями складає 8564,15 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1000,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 16564,15 грн. (а.с. 7, 44) В судовому засіданні також було досліджено належним чином завірені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено вказаний виконавчий напис та встановлено наступне. 19 жовтня 2020 року за вих.. № 14351725 представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. з письмовою заявою на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № AG5261335 від 13 червня 2019. (а.с. 45-47) До вказаної письмової заяви представником ТОВ «Вердикт Капітал» у якості додатків було долучено кредитний договір № AG5261335 від 13 червня 2019, копію претензії до боржника та копію реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копію довіреності представника ТОВ «Вердикт Капітал», а також копію договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 22-08/19. Так, згідно договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (кредитор) передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор), а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв належні ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та боржниками (Портфель заборгованості) (а.с. 53-73) Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № AG5261335 від 13 червня 2019 року станом на 06.10.2020 включно складає 15564,15 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 5064,15 грн. - заборгованість за процентами та комісіями, 3500,00 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів та плата за обслуговування кредитної заборгованості. Станом на 06.10.2020 вказана заборгованість не погашена. (а.с. 74) 06 жовтня 2020 року за вих. № 14351725 ТОВ «Вердикт Капітал» засобами поштового зв`язку було направлено на адресу [PERSON] письмову претензію про негайне погашення, в строк до 13.10.2020 вказаної заборгованості по кредиту в розмірі 15564,15 грн. (а.с. 75-84) На підставі виконавчого напису № 5100 виданого 21.10.2020 та письмової заяви стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» від 21.10.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. постановою від 10.11.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63555115 з примусового виконання виконавчого напису № 5100 виданого 21.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 16564,15 грн. (а.с. 8-9) Крім того, 14.11.2020 в рамках здійснення вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем також було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію,стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ТОВ «РУШ» шляхом відрахування із доходів боржника 20% до виплати загальної суми боргу 18888,57 грн., з яких 16654,15 грн. - на користь стягувача, 1665,42 грн. - основна винагорода на користь приватного виконавця та 569,00 грн. - витрати виконавчого провадження (а.с. 10-11) Так, за правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій. Зокрема, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було перевірено чи є ТОВ «Вердикт Капітал» кредитором у даних правовідносинах та чи має він право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № AG5261335 від 13.06.2019, оскільки серед наданих приватним нотаріусом документів, на підставі яких і було вчинено вказаний виконавчий напис, наявний лише договір відступлення права вимоги за кредитними договорами. При цьому, умови вказаного договору не містять перелік індивідуально визначених договорів, за якими відбувається відступлення права вимоги, натомість п. 1.1 договору визначено, що його предметом є право грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників. В той же час, надані суду документи взагалі не містять такого реєстру боржників, а усі додатки до договору відступлення права вимоги є не заповненими бланками, що підписані сторонами договору відступлення прав вимоги. Також, серед наданих суду документів відсутня і додаткова угода № 5 від 31.10.2019, на яку посилалась приватний нотаріус у змісті оспорюваного виконавчого напису. Крім того, судом встановлено, що 06 жовтня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» було складено претензію на ім`я [PERSON] щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Вказану претензію було направлено засобами поштового зв`язку 08 жовтня 2020 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальним чеком та реєстром згрупованих відправлень Укрпошти, однак жодних відомостей на підтвердження отримання боржником [PERSON] вказаної претензії зазначені матеріали не містять. При цьому, оспорюваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом 21 жовтня 2020 року, тобто після спливу 13 днів після направлення письмової вимоги боржнику, тобто без дотримання строку у тридцять днів, як це передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, наданий ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунок заборгованості за кредитним договором є лише відображенням розрахунків відповідача щодо наявності грошового зобов`язання позичальника та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача, і цей розрахунок підлягає перевірці нотаріусом при вчинені виконавчого напису. Крім того, законом передбачена процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів, тому при встановлені в судовому порядку, що сума заборгованості запропонована до стягнення не є безспірною, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а кредитор набуває права на стягнення заборгованості шляхом звернення до суду. Дана правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 по справі № 161/6092/18-ц. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису № 5100 від 21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. не було враховано відсутність безспірності заборгованості, як це зазначено у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується належними та допустимими доказами. При цьому, суд не може прийняти до уваги посилання позивача на той факт, що ним у повному обсязі було виконано зобов`язання за кредитним договором, на виконання умов якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, оскільки надана позивачем квитанція про сплату грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» у графі призначення платежу містить інший номер договору позики. В той же час, суд звертає увагу на те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Разом із цим, ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року - без змін, якою в свою чергу визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині пункту 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса - 21 жовтня 2020 року, постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року втратила законної сили внаслідок визнання судовим рішенням нечинною та незаконною, тобто нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Водночас, матеріали справи не містять відомостей про нотаріальне посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, що також свідчить про його вчинення за відсутності передбачених для цього підстав. Отже, викладене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі та визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду із позовною заявою у розмірі 908 грн.

Outcome: approved