Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати дії виконуючого обовязки голови правління гаражного кооперативу «Славутич» [PERSON] протиправними та такими як знущання над позивачем. Свої вимоги мотивував тим, що 27 грудня 2011 р. у приміщенні правління гаражного кооперативу «Славутич» він сплатив кошти за членські внески за 2011 р. у сумі 100 грн. за гараж № 222 та 100 грн. за гараж № 975 - за свого сина, [PERSON], гроші від нього взяв особисто відповідач. Так як у позивача з собою не було книжок члена кооперативу, в яких фіксується оплата, він попросив [PERSON] надати квитанції, де б була зазначена дата та сума оплати, але він категорично відмовився надавати квитанції. Потім, він три рази приїжджав до гаражного кооперативу «Славутич» із членськими книжками, щоб зробити відмітки про сплату членських внесків за 2011 р., але відміток не було зроблено. Бухгалтер г/к «Славутич» надала йому довідку від 27.07.2016 р. за своїм підписом та печаткою г/к «Славутич» про те, що, дійсно, у грудні 2011 р. були сплачені кошти у сумі 100 грн. за гаражний бокс № 222 та за гаражний бокс № 975 - у сумі 100 грн., проте відповідач до теперішнього часу не визнав цей факт і не зробив відмітку у членських книжках. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, пояснивши, що син позивача [PERSON], колишній член гаражного кооперативу «Славутич», мав заборгованість по членським внескам. Усі кошти, які сплачувалися за гаражні бокси № 222 та № 975, належні сину позивача, записувались у платіжну відомість. На загальних зборах від 30.05.2016 року [PERSON] був виключений з членів г/к «Славутич» за заборгованість по членським внескам. 03.10.2016 року позивач вступив у члени гаражного кооперативу «Славутич», діючи по довіреності від імені [PERSON] - по гаражному боксу № 222, сплативши вступний внесок та заборгованість, переоформив членство на [PERSON] У грудні 2011 року сплата у сумі 200,00 грн. (100,00 грн. за гаражний бокс № 222 та 100,00 грн. за гаражний бокс. № 975 ) була внесена і записана у платіжну відомість, де позивач власноруч розписався. В чому полягає суть позовної заяви відповідачу не зрозуміло, кошти, про які йде мова в позовній заяві, а саме 200,00 грн. були сплачені та із загальної заборгованості по членським внескам відмінусовані. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Згідно ст. 10 Закону України «Про кооперацію», членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Так, судом встановлено, що [PERSON], син позивача, є членом гаражного кооперативу «Славутич» з 2004 року та користувався гаражними боксами № 222 та № 975, що підтверджується членськими книжками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію», основними обов'язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов'язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Зі ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вбачається, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких належить зокрема: визначення розмірів вступного і членського внесків. З протоколу загальних зборів членів гаражного кооперативу «Славутич» від 19.03.2011 року вбачається, що зборами членів кооперативу затверджений річний членський внесок в розмірі 200 грн. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про кооперацію», виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Відповідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про кооперацію», виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу. З відомості гаражного кооперативу «Славутич» № 64 від 26.10.2011 року вбачається, що грошові кошти в сумі 100 грн. за гараж № 222 та 100 грн. за гараж № 975 від імені [PERSON], сплачені позивачем, який діяв за довіреністю, прийняті кооперативом, що підтверджується підписом позивача та не заперечувалося сторонами. Враховуючи вказане, суд вважає, що у задоволені вимог позивача про визнання дій виконуючого обовязки голови правління гаражного кооперативу «Славутич» [PERSON] ( на час розгляду справи є головою правління відповідно до Протоколу № 1 від 30.05.2016 року) протиправними слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не встановлено, а позивачем не надано доказів підтвердження протиправності дій відповідача, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та не ґрунтуються на нормі закону. Позовні вимоги про визнання дій відповідача такими як знущанням над позивачем, суд вважає не підлягаючими задоволенню, оскільки обраний зазначений спосіб захисту своїх порушених прав не відповідає нормам цивільного законодавства, зокрема, визначені у ст. 16 ЦК України. Посилання позивача в якості протиправності дій відповідача на матеріали з кримінального провадження № 12013230070002491, відомості по якому внесені до ЄРДР від 21.09.2013 р. за ознаками ч.1 ст. 358 КК України, суд до уваги не приймає, оскільки згідно інформації зі СВ Новокаховського ВП ГУНП на теперішній час по вказаному кримінальному провадженню проводяться слідчі дії, у звязку з чим, враховуючи відсутність кінцевого процесуального рішення, ці твердження позивача висновків суду не спростовують та не являються належними та допустимими доказами.

Outcome: dismissed