Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований в спірному житлі на момент укладання договору купівлі-продажу , однак після відчуження квартири, до теперішнього часу не знявся з реєстрації в ній . Оскільки реєстрація відповідача в належній йому квартирі порушує його права на користування та розпорядження нею, вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2020 року провадження по справі відкрито. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач та представник третьої особи , належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили , відзив та пояснення на позов не надали, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача та представника третьої особи на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 03 .10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Тізенберг Д.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1838 , [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у вказаному житлі зареєстрований [PERSON] , який був зареєстрований в квартирі 27.12.2006 року, тобто до моменту набуття [PERSON] права власності на спірне житло. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак , положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок , квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї,. Таким чином, оскільки судом було встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, між сторонами договору найму житла не укладалося , реєстрація відповідача в квартирі створює [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, позов підлягає задоволенню з підстав визначених статтями 383 та 391 ЦК України. На підставі ст. ст. 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved