Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, відповідно до якого просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - чотирикімнатною [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі у вказаному будинку зареєстровані, але не проживають з 2004 року, в добровільному порядку відмовляються знятись з реєстрації. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, своїм правом на подання відзиву не скористалися. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником чотирикімнатної [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області 27 березня 2012 року(а.с.4-6) та витягом про державну реєстрацію прав №33837776, виданим Первомайським МБТІ 27 квітня 2012 року (а.с.7). Відповідно до положень ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. За положеннями ст.41 Конституції України гарантовано кожному громадянину право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до даних акту, складеного депутатом Кривоозерської селищної ради 08 грудня 2017 року відповідачі не проживають в спірному житловому приміщенні з 2004 року (а.с.10). Згідно довідки Кривоозерської селищної ради Миколаївської області від 16 лютого 2018 року №1162 (а.с.11) станом на 16 лютого 2018 року місце проживання [PERSON], [PERSON]зареєстроване в [ADDRESS]. Положеннями ст.47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно положень ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Відповідно до положень ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 цього кодексу передбачений строк - шість місяців, протягом якого зберігається жиле приміщення при відсутності наймача в жилому приміщенні. За положеннями ч.2 ст.405 ЦК України, визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідача [PERSON] 05 червня 2018 року знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] відповідно до поданої ним заяви, місце проживання відповідача [PERSON] станом на 08 серпня 2018 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідками Кривоозерської селищної ради №66/04-09 від 08 серпня 2018 року(а.с.45-46). Таким чином, відповідач [PERSON] знявся з обліку місця проживання після пред'явлення позову до нього. Враховуючи, що відповідач [PERSON] відсутня за зареєстрованим місцем проживання більше одного року, фактично проживає в іншому житловому приміщенні, проте в добровільному порядку відмовляється переоформити реєстрацію місця проживання, тому є підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням чотирикімнатною [ADDRESS]. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ст.141 ЦПК України та вважає необхідним стягнути в відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання позову до суду.

Outcome: approved