Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №575-в/37 від 20.08.2008р. в сумі 6\~670,05 доларів США та пеню в сумі 47\~787,30 грн. Позов обґрунтовано тим, що 20.08.2008р. між Акціонерним банком «Факторіал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (далі - ПУАТ «ФІДОБАНК», Банк) та [PERSON] укладено договір кредиту №575-в/37, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти на умовах забезпечення, строковості, повернення, платності та цільового характеру використання у розмірі 35 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 19.08.2015 року та сплатою 13,00% річних для задоволення поточних потреб. [PERSON] зобов'язалась прийняти та повернути кредит не пізніше встановленого строку, сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, можливі неустойки та інші витрати. Крім того, позичальник зобовязалась вносити щомісячні платежі згідно графіку, який є невідємною частиною договору кредиту. Крім того, 20.08.2008р. між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір № 575-в/37/01, згідно умов якого, Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 68,9 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва №538 від 10.03.1994 року. Банк виконав покладені на нього зобовязання та надав позичальнику кредитні кошти, проте позичальник взяті на себе зобовязання виконав не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23.10.2015р. становить: 6670,05 доларів США, яка складається: прострочена заборгованість за кредитом - 5908,06 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 131\~635,03 грн.) та прострочена заборгованість за відсотками - 761,99 доларів США (еквівалент за курсом НБУ 16\~977,58 грн.), а також пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 43\~664,77 грн. та пеня за несвоєчасне погашення відсотків 4\~122,53 грн. Всього 6\~670,05 доларів США та пеня в сумі 47\~787,30 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та пояснила, що через неналежне виконання відповідачкою своїх кредитних зобовязань за період з 31.07.2014р. по 23.10.2015р. виникла заборгованість у вказаній в позовній заяві сумі. Просила позов задовольнити, стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 6670,05 доларів США та пеню в сумі 47787,30 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявленого позову, вважає його необґрунтованим та недоведеним. Під час судового розгляду пояснював, що відповідачку не було належним чином повідомлено про заміну кредитора АБ «Факторіал-Банк», з яким було укладено кредитний договір, на ПАТ «ФІДОБАНК»; розрахунок заборгованості по кредиту не відповідає умовам кредитного договору і позивач наведений в позові розрахунок належним чином не довів. Вважає, що сума заборгованості за кредитним договором значно нижче, чим зазначена в розрахунках позивача. Крім того, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік, просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в задоволені позову. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно до вимог ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, тоді воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З статутних документів позивача вбачається, що ПУАТ «ФІДОБАНК» є юридичною особою, створеною внаслідок зміни найменування ПАТ «СЕБ Банк» і є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк», ВАТ «СЕБ Банк». 23 березня 2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів (Протокол №47) ВАТ «СЕБ Банк» були передані всі активи та зобовязання АБ «Факторіал-Банк», внаслідок чого Банк є правонаступником всіх прав та обовязків АБ «Факторіал-Банк» (т.1 а.с.21-23, т.2 а.с.216-228). Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1265 від 19.07.2016р., розпочата процедура ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» з 20.07.2016р. по 19.07.2018р. включно. 20.08.2008 року між АБ «Факторіал-Банк» (правонаступником якого є ПУАТ «СЕБ Банк» і найменування якого було змінено на ПУАТ «ФІДОБАНК») та [PERSON] укладено договір кредиту №575-в/37 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти на умовах забезпечення, строковості, повернення, платності та цільового характеру використання у розмірі 35 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення - 19.08.2015 року та сплатою 13,00% річних в валюті кредиту для задоволення поточних потреб, а позичальник зобов'язалась прийняти та повернути кредит не пізніше встановленого строку, сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, можливі неустойки та інші витрати (п.1.1, 2.3 кредитного договору) (т.1 а.с.8-12). Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору, позичальник зобовязалась щомісячно проводити часткове погашення кредиту в строки та в сумі згідно з Графіком (додаток №1 до Договору), який є невідємною частиною договору кредиту. Пунктом 2.3.1. кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за методом «факт360», виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом в розрахунковому періоді (місяці) та 360 днів в році на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Відповідно до п.4.1 кредитного договору у разі порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів , позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (річних), що діяла на період порушення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідач [PERSON] підписала договір, тим самим виявила свою згоду з усіма розділами та пунктами договору та зобовязувалась їх виконувати. Крім того, судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором були забезпечені договором іпотеки №575-в/37/01 від 20.08.2008р., укладеним між АБ «Факторіал-Банк» (правонаступником якого є ПУАТ «СЕБ Банк» і найменування якого було змінено на ПУАТ «ФІДОБАНК»), згідно умов якого, Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 68,9 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва №538 від 10.03.1994 року (т.1 а.с.13-15). Заявою на видачу готівки №54641833 від 20.08.2008р. та меморіальним валютним ордером №54652354 від 20.08.2008р. підтверджується, що Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 35\~000,00 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становило 169526,00 грн. (т.1 а.с.16-17). Відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, порушила графік платежів та не в повному обсязі здійснила розрахунки, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із детальним розрахунком заборгованості за спірним кредитним договором, наданим позивачем, станом на 23.10.2015 року борг [PERSON] становить 6670,05 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5908,06 грн. та прострочена заборгованість за відсотками 761,99 доларів США, а також пеня за несвоєчасну сплату кредиту 43\~664,77грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 4\~122,53 грн. Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що у [PERSON] перед Банком наявна заборгованість за кредитним договором та розмір заборгованості за кредитом та процентами підтверджений матеріалами справи, зокрема, кредитними договором, розрахунком заборгованості, заявою на видачу готівки та меморіальним валютним ордером, виписками по рахункам по кредитному договору щодо: обліку тіла кредиту, обліку нарахування та сплати процентів. При визначенні заборгованості по кредитному договору суд приймає за основу наданий позивачем розрахунок простроченої заборгованості за кредитом та простроченої заборгованості за відсотками, оскільки надані позивачем письмові докази на підтвердження суми боргу, відповідають вимогам ст.64 ЦПК України, відповідачем не спростовані, допустимих доказів на підтвердження доводів про неправильність розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Доводи представника відповідача щодо того, що нарахована сума заборгованості є завищеною, суд до уваги не приймає, оскільки перевірений судом розрахунок заборгованості позичальника перед Банком відповідає умовам договору. Належними та допустимими доказами розрахунок позивача представник відповідача не спростував, не навів доводів та не надав доказів, які б ставили під сумнів правильність розрахунку банку. Позиція щодо неправильності розрахунку жодним чином не аргументована. Оскільки заперечуючи проти вимог Банку в частині розміру заборгованості доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано, це суперечить ст. ст.\~10, 60 ЦПК України, які зобов'язують відповідача на засадах змагальності доводити свої заперечення переконливими, належними та припустимими доказами. Судом було задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової економічної експертизи з метою встановити правильність нарахування заборгованості та ухвалою суду від 12.04.2016р. призначено судову економічну експертизу, витрати за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] Однак, у зв'язку з непроведенням відповідачем [PERSON] оплати рахунку за проведення судової експертизи та ненаданням сторонами додаткових документів матеріали справи і ухвала суду повернута експертною установою без виконання. Оскільки в подальшому жодна зі сторін більше не заявила клопотання про призначення експертизи, суд вважає, що позивачем найбільш обґрунтовано наведено розрахунок заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає, що вимога банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в доларах США відповідає змісту ч. 3\~ст. 533 ЦК України, якою встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Зазначений висновок суду відповідає роз'ясненням, наданим у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за якими у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. В п.14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009р.№ 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Таким чином, ПАТ «ФІДОБАНК», має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором\~в іноземній валюті.\~ За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь\~ позивача заборгованість за кредитом 5908,06 грн. та заборгованість за відсотками 761,99 доларів США, всього 6670,05 доларів США. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Відповідно до правової позиції, оприлюдненої Верховним Судом України за результатом розгляду справи №3-29гс15, - оскільки максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, а чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти,\~\~пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. На підставі викладеного, враховуючи порушення відповідачем [PERSON] вимог кредитного договору щодо строків повернення кредиту та сплати процентів, вона, відповідно до п.4.1 зобовязана сплатити кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (річних), що діяла на період порушення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що розрахований позивачем розмір пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору відповідає умовам договору, підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості наданим позивачем, не спростований відповідачем. В той же час, суд враховує, що за вимогам про стягнення пені частиною 2\~ст. 258 ЦК України\~встановлено спеціальний строк позовної давності в один рік. Згідно штампу поштового відділення позовна заява знана на пошту 05.11.2015р. (т.1 а.с.64). Отже, пеня може бути стягнена за період 1 рік, тобто за період з 05.11.2014р. (1 рік до звернення до суду відповідно до розрахунку станом на 23.10.2015р.). З наданого позивачем розрахунку заборгованості по нарахуванню пені вбачається, що пеня за несвоєчасну сплату кредиту та пеня за несвоєчасне погашення відсотків розрахована з перевищенням спеціального строку для стягнення неустойки (пені), отже позов в цій частині подано з порушенням строку спеціальної позовної давності. На підставі викладеного, враховуючи заяву представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, розмір пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту та несвоєчасне погашення відсотків у відповідності з вимогами ст.258 ЦК України має бути обмежений одним роком, а тому внесенню до загального розміру заборгованості за кредитним договором підлягає пеня, нарахована з 05 листопада 2014 року, що становить: 42607,82 грн. - пеня за несвоєчасне погашення тіла кредиту; 4022,15грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків . Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Доводи представника відповідача про те, що ПУАТ «ФІДОБАНК» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки кредитний договір укладався відповідачем з ВАТ «Факторіал-Банк», суд відхиляє, зважаючи на те, що ПУАТ «ФІДОБАНК» є правонаступником прав та обов'язків ВАТ «Факторіал-Банк», що вбачається із Статуту ПУАТ «ФІДОБАНК» (т.1 а.с. 21-23). Згідно ст.\~514\~\~та ч.1 ст.516 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що\~існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом і заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 2\~ст. 516 ЦК України\~якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. З листування сторін, зокрема, письмових звернень відповідача [PERSON] до позивача з листами від 18.09.2015р., 06.11.2015р. (т.2 а.с. 211, 213), вбачається обізнаність відповідача про те, що відбулась заміна кредитора правонаступником та за спірним кредитний договором у неї наявна заборгованість. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір пропорційно задоволених вимог в сумі 2928,58 грн.

Outcome: partial