Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 03.12.2010 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , в сумі 13743,48 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 6117,18 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2385,81 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в сумі 3359,85 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу в сумі 750,00 грн., штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн., штрафу (процентної складової) в сумі 630,64 грн., що утворилася станом на 19.03.2019 р., посилаючись на порушення боржником зобов`язань, взятих ним на підставі приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом здійснено запит до відділу реєстрації Новокаховської міської ради, на який отримано відповідь (інформацію) про те що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 10.04.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача в позовній заяві, просив розгляд справи проводити за своєї відсутності, підтримавши позовні вимоги та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву (заперечень) на позовну заяву, клопотань до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.12.2010 року, відповідно до умов якої, позивач надав відповідачу кредит в сумі 6000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку. Своїм підписом [PERSON] погодилася з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов`язання, що є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ці зобов`язання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання заяви про отримання кредитної карти, було укладено в письмовій формі кредитний договір. Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. З огляду на матеріали справи, свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі. 21.05.2018 р. змінено тип та назву банку з ПАТ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Однак, позичальником (відповідачем по справі) протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 19.03.2019 р. року заборгованість за кредитним договором згідно із наданим позивачем Розрахунком складає 13743,48 грн. Всупереч умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Так, з письмового розрахунку заборгованості Банку вбачається та підтверджується факт того, що станом на 19.03.2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 13743,48 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 6117,18 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2385,81 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в сумі 3359,85 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу в сумі 750,00 грн., штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн., штрафу (процентної складової) в сумі 630,64 грн. Відповідач будь-яких заперечень з приводу позовних вимог не подала та зацікавленість в розгляді справи не виявила. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6, п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердарфту, а в разі невиконання зобов`язань за Договором, власник картки зобов`язаний за вимогою Банку виконати зобов`язання з поверненням Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), сплаті винагороди Банку. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 цього Кодексу). З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 13743,48 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Враховуючи зазначене та оскільки відповідач протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, тобто зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, суд зробив висновок, що порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту, отримання відсотків та штрафу підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позовних вимог та стягнення з відповідача на його користь суми борги, а також судових витрат, понесених ним при зверненні до суду, що складаються з судового збору.

Outcome: approved