Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором № 004-15059-070307 від 07.03.2007 року у розмірі 1 316,61 грн. та стягнення судових витрат, посилаючись на такі обставини. 07.03.2007 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 004-15059-070307, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 989,00 грн., строком погашення до 06.03.2008 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів з розрахунку 12,00 % річних від розміру кредиту. Відповідно до пункту 1.1. договору, позивач (за договором - Кредитор) зобов'язується надати відповідачу (за договором - Позичальник) кредит у сумі 989,00 грн., на придбання певного майна/послуг, на умовах договору. Відповідно до п. 2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи із ставки 12 % в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату у розмірі 2,75 % в місяць, п. 2.5. Договору. Положеннями договору передбачено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на один місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Станом на 13.03.2014 року [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просить слухати справу за його відсутності та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідачів, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2007 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 004-15059-070307, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 989,00 грн., строком погашення до 06.03.2008 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів з розрахунку 12,00 % річних від розміру кредиту. Відповідно до пункту 1.1. договору, позивач (за договором - Кредитор) зобов'язується надати відповідачу (за договором - Позичальник) кредит у сумі 989,00 грн., на придбання певного майна/послуг, на умовах договору. Відповідно до п. 2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи із ставки 12 % в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату у розмірі 2,75 % в місяць, п. 2.5. Договору. Положеннями договору передбачено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на один місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Невиконання кредитних договорів підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості станом на 13.03.2014 р. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] не здійснював оплату кредиту, відсотків та пеніза його користування у зв'язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 13.03.2014 року за кредитним договором № 004-15059-070307 від що 07.03.2007 року складає 1 316,61 грн. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, вона порушила вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідачів на користь позивача. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved