Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до наказу №24-к від 01.07.2011 року відповідач був працевлаштований на посаді вантажника на ТДВ «Дніпрокомунтранс» з 04.07.2011 року. Відповідно до наказу №66-к від 11.04.2014 року відповідача було звільнено за прогули згідно п.4 ст.40 КЗпП України з 17.02.2014 року. Бухгалтерією ТДВ «Дніпрокомунтранс» 20.03.2014 року були нараховані та відповідно до платіжного доручення №147 від 20.03.2014 року перераховані на картковий рахунок відповідача в ПАТ КБ «Приват Банк» грошові кошти в сумі 1000грн.00коп. В подальшому, проводячи перерахунок по особовому рахунку відповідача, їх бухгалтерією виявлено розрахункову (лічильну) помилку в нарахуванні та виплаті заробітної плати відповідачу за березень 2014 року, в результаті чого відповідачу було нарахована та виплачена заробітна плата в більшому розмірі на суму 999 грн. 10 коп., про що складено доповідну записку від 10.12.2014 року. Провести утримання зайво сплачених коштів вони не мають можливості, так як на момент виявлення лічильної помилки відповідач звільнений з підприємства. Вони неодноразово телефоном та при особистій зустрічі пропонували відповідачу добровільно повернути безпідставно набуті грошові кошти, але відповідач ігнорує будь-які прохання. Просив стягнути з відповідача на їх користь помилково нараховану та виплачену заробітну плату у розмірі 999грн.10коп. та сплачений судовий збір у розмірі 243грн.60коп. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ У відповідності до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що відповідно до наказу №24-к від 01.07.2011 року [PERSON] був працевлаштований на посаді вантажника на ТДВ «Дніпрокомунтранс» з 04.07.2011 року, а відповідно до наказу №66-к від 11.04.2014 року його було звільнено за прогули згідно п.4 ст.40 КЗпП України з 17.02.2014 року. Бухгалтерією ТДВ «Дніпрокомунтранс» 20.03.2014 року були нараховані та відповідно до платіжного доручення №147 від 20.03.2014 року перераховані на картковий рахунок відповідача в ПАТ КБ «Приват Банк» грошові кошти в сумі 1000грн.00коп. В подальшому, проводячи перерахунок по особовому рахунку відповідача, бухгалтерією ТДВ «Дніпрокомунтранс» виявлено розрахункову (лічильну) помилку в нарахуванні та виплаті заробітної плати [PERSON] за березень 2014 року, в результаті чого відповідачу було нарахована та виплачена заробітна плата в більшому розмірі на суму 999 грн. 10 коп., про що складено доповідну записку від 10.12.2014 року. Згідно ст..127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть проводитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі та організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разу, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у звязку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не повязані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Провести утримання зайво сплачених коштів ТДВ «Дніпрокомунтранс» не мають можливості, так як на момент виявлення лічильної помилки відповідач звільнений з підприємства. На неодноразові телефонні та особисті прохання добровільно повернути безпідставно набуті грошові кошти [PERSON] ніяк не реагує. Судом встановлено, що бухгалтерія ТДВ «Дніпрокомунтранс» помилково нарахувала та виплатила відповідачу заробітну плату за березень 2014 року в сумі 1000 грн. 00 коп., тобто в більшому розмірі, а ніж належало виплатити 0 грн. 90 коп., що підтверджується розрахунковим листом відповідача за березень 2014 року, платіжним дорученням від 20.03.2014 року №147 та списком перерахування в банк заробітної плати за першу половину березня 2014 року, де і виникла заборгованість в сумі 999 грн. 10 коп. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача помилково нараховану та виплачену заробітну плату у розмірі 999грн.10коп. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved