Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. В позові зазначив, що йому належить на праві власності автомобіль КІА, модель СЕЕD 1.4, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], [NUMBER]. д/н.[NUMBER]., 01.02.2013 року відповідач, разом із трьома іншими особами, утримуючи позивача насильно в офісі ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS], застосовуючи тривалі погрози фізичною розправою позивачеві і членам його родини, приводом для яких стала нібито заборгованість позивача перед ФОП [PERSON], після чого силоміць доставивши його до нотаріуса за адресою [ADDRESS], примусили його до укладення та виконання цивільно-правового зобов'язання - договору доручення щодо спірного автомобіля. Внаслідок цього позивачем під тиском зі сторони відповідача і трьох інших осіб було видано генеральну довіреність на автомобіль [NUMBER]. Крім того, відповідач примусив позивача до складення на ім'я відповідача розписки про нібито отримання позивачем внаслідок продажу відповідачем автомобіля грошової суми в розмірі 100 000 грн. 02.02.2013 року, на наступний день після вчинення відповідачем зазначених вище дій, з метою запобігання порушення відповідачем його права власності, позивач за власною заявою припинив дію вказаної вище генеральної довіреності, про що нотаріусом [PERSON] того ж дня видано позивачеві Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. Того ж дня позивачем подано повідомлення про скасування довіреності Запорізьке ВРЕР №З УДАІУМВС України в Запорізькій області. 04.02.2013 року позивачем до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було подано заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.355 Кримінального кодексу України, а саме - примушування до виконання цивільно-правових зобов'язань. Відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР під номером 12013080060000291 і розпочато до судове розслідування. Під час досудового розслідування було здійснено допит свідка [PERSON], який підтвердив обставини, які зазначалися позивачем (потерпілим), а саме - факт здійснення насильства і погроз щодо позивача, що змусили його скласти генеральну довіреність на ім'я відповідача. 06.08.2013 року, під час проведення в рамках кримінального провадження одночасного допиту, в якому брав участь позивач і відповідач, останній вказав, що на момент проведення слідчої дії спірний автомобіль перебуває у його володінні. 10.09.2013 року позивач надіслав лист відповідачеві з вимогою повернути автомобіль. 01.10.2014 року відповідач отримав цього листа, про що свідчить підпис і позначка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак зазначену вимогу відповідач проігнорував, всупереч факту скасування генеральне довіреності, продовжуючи здійснювати незаконний володіння автомобілем, право власності на який має позивач. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст..41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], належить на праві власності автомобіль КІА, модель СЕЕD 1.4, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], [NUMBER]. д/н.[NUMBER]., що підтверджується довідкою №10/13-3377 від 18.10.2014 р. УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області. (а.с.65) 01.02.2013 р. [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] розпоряджатися автомобілем КІА, модель СЕЕD 1.4, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], [NUMBER]. д/н.[NUMBER], яка була посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського округу [PERSON] і зареєстрована в реєстрі за №515.(а.с.8) 02.02.2013 р. [PERSON] скасував довіреність видана на ім'я [PERSON] на розпорядження автомобіль КІА, модель СЕЕD 1.4, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], [NUMBER]. д/н.[NUMBER], що було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського округу [PERSON] і зареєстрована в реєстрі за №62. (а.с.9-10) 04.02.2013 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та подав заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.355 Кримінального кодексу України, а саме - примушування до виконання цивільно-правових зобов'язань. Відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР під номером 12013080060000291 і розпочато до судове розслідування. (а.с.12-18) 06.08.2013 року, під час проведення в рамках кримінального провадження одночасного допиту, позивача та відповідача, останній підтвердив, що дійсно вищезазначений автомобіль перебуває у його володінні. (а.с.19-22) 10.09.2013 року [PERSON] надіслав лист [PERSON] з вимогою повернути автомобіль, який був отриманий відповідачем 01.10.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.(а.с.24-25) Однак зазначена вимога до цього часу не виконана [PERSON], не зважаючи на факт скасування довіреності на розпорядження вищезазначеним автомобілем. Згідно до з ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст.400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем свого обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки автомобіль КІА СЕЕD 1.4, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, кузов [NUMBER], який є власністю [PERSON], однак перебуває на даний час у [PERSON], який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів ним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 440 грн. понесені ним при поданні позовної заяви.

Outcome: approved