Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому згодом уточнивши свої вимоги , просить усунути перешкоди у користуванні ним належною йому власністю - житловим будинком [ADDRESS] , шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим будинком за цією адресою зі зняттям її з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він є власником вищевказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності. Відповідач [PERSON] також зареєстрована у цьому помешканні, однак, не проживає з 2007 року і до цього часу, в будинку відсутні її речі, за комунальні послуги не сплачує, має інше фактичне місце проживання, яке йому не відоме.З реєстраційного обліку у спірному будинку відповідач самостійно не знімається. Наявність зареєстрованого у будинку відповідача створює для позивача перешкоди в оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги та в здійснення розпорядження будинком, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 15.05.2019 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 22.05.2019 року, ухвалою судді від 22.05.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 18.06.2019 року. 25.07.2019 року та 19.08.2019 року судові засідання були відкладені через неявку всіх учасників. Позивач 13.05.2019 року надана до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та за участю її представника - адвоката Маслій Т.В. ( а.с. 19-20). Представник позивача - адвокат Маслій Т.В. 31.10.2019 року надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце проведення судових засідань, про що свідчать поштові конверти, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Будь-яких заяв, відзиву проти позову чи пояснень, відповідач до суду не надала. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідачі вважаються повідомленими про судові засідання. Від представника третьої особи - виконавчого комітету Куп`янської міської радиХарківської області 31.10.2019 року надійшла заява про розгляд справи без їх участі, пояснень, доповнень та заперечень не мають і при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. На підставі викладеного, з письмової згоди представника позивачки, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Враховуючі неявку у судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. З`ясувавши позиції учасників справи та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] в цілому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою:[ADDRESS] , що підтверджується копіями Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та містобудування Куп`янського міськвиконкому 16.01.2004 року; Витягу за № 2578387 про реєстрацію права власності на нерухоме майно Куп`янського бюро технічної інвентаризації від 16.01.2004 року; Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 166239379 від 12.05.2019 року (а.с. 10-12). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 758695 вбачається, що акт виданий [PERSON] 11.11.2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0601 га, розташовану за адресою:[ADDRESS] (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАГСу Куп`янського МВК Харківської області 24.12.1986 року, батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9). З довідки, виданої відділом державної реєстрації Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за № 12-13/3297 від 10.05.2019 р., копіями паспорту позивача та відповідача, копії домової книги по [ADDRESS] , вбачається, що сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с.16, 6, 8, 14-15). Крім того, довідкою виконавчого комітету Куп`янської міської радиХарківської області за № 12-12/3555 від 21.05.2019 р. також підтверджується факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою (а.с. 24). Відповідно до Акту про фактичне місце проживання (не проживання) в [ADDRESS] від 10.05.2019 року, складеного у складі комісії, засвідченого уповноваженим виконавчого комітету Куп`янської міської ради Шаламовою О.В. та скріпленого печаткою, відповідач [PERSON] з 2007 року не проживає за адресою:[ADDRESS] і в будинку відсутні її речі (а.с.17). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилами статей 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України гласить, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, в викладених вище обставин і норм закону випливає, що підстави, на ґрунті яких позивач набув своє право власності на нерухоме майно, є незмінними, законними та діючими дотепер. Згідно ч.1, ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України (у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї протягом 6 місяців) та ст. 405 ЦК України (щодо членів сім`ї власника житла - понад рік). У даному випадку, будь-яких відомостей про існування підстав збереження за відповідачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , суду не наведено. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Отже, наявні у справі докази свідчать, що відомості про можливі перепони для проживання відповідача [PERSON] у належному позивачу будинку відсутні, вона не проживає у ньому з 2007 року, про що свідчить комісійний акт б/н від 10.05.2019 року та заява відповідача, але з реєстраційного обліку до теперішнього часу у добровільному порядку не знімається, а також відсутні підстави для збереження за нею житла. У зв`язку з наведеним вище, суд вважає, що права позивача підлягають захисту, оскільки він, як власник нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, однак реєстрація місця проживання відповідача у належному йому будинку перешкоджає цьому, що призводить до порушення його прав. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та задоволення поданого ним позову. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси позивача та інших осіб.

Outcome: approved