Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17.11.2010 року між ним та Київською міською радою в особі Київського міського голови [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,0548 га з кадастровим номером [NUMBER] розташованої по [ADDRESS], строком дії до 17.11.2020 року. Укладення вказаного договору оренди землі було необхідним у зв'язку з перебуванням на той час у власності позивача нежитлового будинку за вказаною адресою, для реконструкції з подальшим обслуговуванням та експлуатацією будинку офісного призначення. В подальшому, 02.08.2017 року позивач продав нежитловий будинок [PERSON], який в цей же день зареєстрував за собою право власності на вказаний будинок, а також був підписаний акт прийому-передачі майна. Це є підстави припинення договору оренди. Але відповідач всупереч вимогам ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» відмовляється підписувати договір про розірвання договору оренди, в зв»язку з чим позивачу нараховується орендна плата. Крім цього [PERSON] звертає увагу на те, що він з моменту укладення договору купівлі-продажу не використовує та не має наміру, можливості й правових підстав в подальшому використовувати спірну земельну ділянку. Тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 17.11.2010 року між ним та Київською міською радою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з тих же підстав, що викладені в позові. Пояснив, що позивач не є власником будинку, а тому не має сплачувати орендну плату за земельну ділянку, на якій будинок розташований, оскільки нею не користується. За 2016р. він сплатив 640 000,00 грн., а за 2017р. за оренду нарахували 778013,90 грн. Втім, Закон «Про оренду землі», який є спеціальним у даних правовідносинах, не зобов»язує позивача сплачувати орендну плату за земельну ділянку, якою він не користується. Відповідач не використовує своє право та вчиняє заходів щодо укладення договору оренди з новим власником. Представник відповідача КМР - Глобенко Л.В. та Баранов М.С. в судовому засіданні позов не визнали. Пояснювали, що відсутні правові підстави для розірвання договору, а припинення користування земельною ділянкою має здійснюватись на підставі рішення Київської міської ради. Зазначила, що позивачем не надано доказів звернення до Київської міської ради з листом щодо розірвання договору оренди, Департамент земельних ресурсів не виступав суб'єктом подання відповідного проекту рішення на розгляд пленарного засідання Київської міської ради, дане питання не надходило на розгляд до Київської міської ради. Крім того, представник Баранов М.С. зазначив як підставу заперечень те, що припинення договору врегульовано ст..32 ЗУ «Про оренду землі», може бути достроково розірваний в разі невиконання сторонами обов»язків, передбачених ст.24 і 25 цього Закону. Дана норма не визначає перехід права власності на нерухоме майно як на підставу розірвання договору оренди. Умова щодо переходу права оренди земельної ділянки має визначатись в цивільно-правовій угоді, за якою переходить право власності на житловий будинок, будівлю або споруду. Разом з тим, доказів того, що договір купівлі-продажу між позивачем та 3-тьою особою недійсний, суду не надано. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 12.12.2017 року від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив слухати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, 17.11.2010 року між відповідачем Київської міською радою (орендодавцем) та позивачем [PERSON] (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець, на підставі рішень Київської міської ради від 22.02.2007 року №156/817 та від 29.04.2010 року №656/4094, за Актом приймання-передачі передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], розміром 0,0548 га (кадастровий номер [NUMBER]), строком на 10 років, з цільовим призначенням - для реконструкції з подальшим обслуговуванням та експлуатацією будинку офісного приміщення (а.с.5-10 - копія договору). Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстровано в реєстрі за №889 ( а.с.5-10) 17.12.2010 року сторонами за договором було підписано акт приймання-передачі вищевказаної земельної ділянки, що передбачено п. 6.1 договору оренди (а.с. 15). 02.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вказаного нежилого будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лівінською Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №620 (а.с.18-19). В цей же день [PERSON] передав [PERSON] у власність вищевказаний нежилий будинок, на підставі акту прийому передачі нежилого будинку (а.с.20 ). Згідно із п. 11.3 договору оренди земельної ділянки від 17.11.2010 року договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законодавством України; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження її до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 Закону України «Про оренду землі», від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Тобто, передбачені способи припинення зобов»язання ( виконання, розірвання , закінчення строку дії зобов»язання). Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору. Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з ст. 141 Земельного Кодексу України та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Статтею 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Отже, припинення договору оренди чинним законодавством пов'язується з фактом набуття іншою особою права власності на будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій попереднім орендарем земельній ділянці. Судом встановлено, що право власності на нежилий будинок [ADDRESS] позивачем було відчужене іншій особі, до якої після набуття права власності відповідно до чинного законодавства переходить і право користування земельною ділянкою. Договір оренди цієї земельної ділянки, укладений з попереднім орендарем, відповідно до наведених вище законодавчих норм, припиняється. Чинним законодавством не пов'язується припинення договору оренди в такому випадку з винесенням на засіданні відповідною радою рішення про припинення договору оренди, на що посилалась представник відповідача. Пунктом 8.4 договору оренди земельної ділянки від 17.11.2010 року передбачено, що орендар зобов'язаний письмово повідомити орендодавця про відчуження об'єктів (їх частин), що розташовані на земельній ділянці і належать орендарю, на протязі десяти днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання земельної ділянки. У випадку, якщо орендар має намір припинити право користування земельною ділянкою (її частиною), цей договір розривається за згодою сторін або до цього договору вносяться відповідні зміни з моменту укладання договору оренди земельної ділянки з новим власником об'єктів, які були відчужені. Зазначені в п. 8.4 умови припинення договору оренди земельної ділянки в разі відчуження об'єкту, що розташований на цій земельній ділянці, на думку суду, протирічать вимогам чинного законодавства, а тому судом до уваги не приймаються. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06.06.2011 року у справі №11/227, від 19.06.2012 року у справі № 36/368-9/63, від 20.08.2013 року у справі №18/5005/12936/2011. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені та підлягають задоволенню. Представник позивача не просив стягнути судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved