Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

\~ Позивач\~ звернувся\~ до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач [PERSON] проживає в гуртожитку [ADDRESS] , який перебуває на балансі позивача КЕВ м. Біла Церква МО України, відповідач була заселена у гуртожиток на підставі ордеру\~ №29 від 12.05.2000 року, який виданий командиром в/ч [NUMBER] .\~ Ордер було видано лейтенанту [PERSON] та його сімї - дружині [PERSON] та сину [PERSON] . Шлюбні відносини між відповідачем та її чоловіком [PERSON] припинені, шлюб розірвано, а тому позивач, з посиланням на Наказ МО України\~ від 30.11.2011р. «Про затвердження Інструкції про організацію\~ забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», просить суд виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача, згідно довіреності в справі, підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, подала ряд письмово викладених клопотань та заперечення на позов. Третя особа по справі в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, встановлено, що на балансі КЕВ м. Біла Церква перебуває гуртожиток по бульвару 50р. Перемоги №58 (а.с.6-7,11). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] разом з своїми трьома дітьми зареєстрована та проживає в кімнаті [ADDRESS] .\~ Також, в даній кімнаті зареєстрований бувший чоловік відповідача [PERSON] . Зазначене підтверджено зібраними матеріалами справи та не заперечене представником позивача. Встановлено, що 12.05.2000 року Військова частина [NUMBER] \~ видала Ордер №29 гр. лейтенанту [PERSON] на зайняття в сімейному гуртожитку військової частини кімнату №108 житловою площею 18 кв.м. в буд. [ADDRESS] ). В ордері зазначено склад сімї [PERSON] :\~ дружина [PERSON] 1977 р.н. та син [PERSON] 1998 р.н. Зазначене підтверджено копією ордеру (а.с.8). Встановлено, що бувше подружжя [PERSON] має трьох дітей : [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Зазначене підтверджено\~ копіями свідоцтв про народження (а.с.25,26). Встановлено, що старший лейтенант [PERSON] з 30.09.2016р. по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині п\\п [NUMBER] , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 28.11.2015 року та на даний час військова частина перебуває в смт Вороніж Шосткінського району Сумської області (а.с.28). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] не зареєстровано на праві приватної власності будь-яке житло (а.с.43). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , яка є вчителем меншої доньки відповідача, суду показала, що малолітня [PERSON] проживає в гуртожитку з мамою та братами, куди свідок іноді приходить на додаткові заняття. Свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству з відповідачем, суду показала, що [PERSON] живе з трьома дітьми в гуртожитку, іншого житла не має, та питання про її виселення постало через заборгованість по комунальним платежам. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплене право на житло. Згідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 127 ЖК України\~ для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. За ст. 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до ст. 129 цього Кодексу на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як встановлено судом, на час видачі\~ лейтенанту [PERSON] \~ ордеру, - його членами сім`ї була відповідач та їх, на той час, малолітній син. Відповідач вписана в ордер, тобто\~ відповідач [PERSON] на законних підставах була вселена в гуртожиток, де зареєструвала своє місце проживання і де проживає на даний час з трьома дітьми. Позивач вказував на те, що підставою для виселення відповідача з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, є те, що відповідач розірвала шлюб з [PERSON] , тобто не є його членом сімї,\~ не має жодного відношення до МО України, а тому у відповідності до Наказу МО України\~ від 30.11.2011р. «Про затвердження Інструкції про організацію\~ забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012р. за № 24/20337,\~ [PERSON] повинна бути виселена з вказаного житлового приміщення. Зокрема, як на підставу позовних вимог, позивач посилається на положення п. 5.10. Наказу МО України\~ від 30.11.2011р. «Про затвердження Інструкції про організацію\~ забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». Так, пунктом 5.10. цього Наказу передбачено, що підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР. В судовому засіданні встановлено, що ордер від 12.05.2000 року за № 29 виданий в/ч [NUMBER] \~ на підставі якого [PERSON] заселялася у вказану кімнату\~ не визнавався судом недійсним і в своєму позові позивач не просив визнати вказаний ордер недійсним. Крім того,\~ [PERSON] , який є наймачем спірної кімнати,\~ не ставив питання про виселення\~ чи визнання втратившими право користування бувшу дружину і їхніх дітей кімнатою [ADDRESS] . Позивач, посилаючись на положення п. 5.10 Наказу МО України від 30.11.2011 р. та зазначаючи, що відповідач є бувшим членом сімї військовослужбовця не надає доказів в підтвердження розірвання шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Також, суд звертає увагу, що в спірній кімнаті гуртожитку зареєстровані та проживають троє дітей військовослужбовця [PERSON] , двоє\~ з яких неповнолітні, і які є членами його сімї,\~ позивач не ставить питання про їхнє виселення з гуртожитку. Згідно\~ ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я , в якому вона проживає. Встановленим є те, що батько дітей [PERSON] в силу своїх обов`язків перебуває у в\\ч п\\п В 2278 смт Вороніж Шосткінського району Сумської області а, отже, є неприпустимим\~ виселення з гуртожитку матері його дітей, що призведе до порушення\~ законних прав дітей військовослужбовця. Відповідно до ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд\~ дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо виселення [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed