Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду із позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до смерті позивача. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним, що відповідач є його рідним сином, який народився від шлюбу із [PERSON] , яка померла [INFO] . Також від даного шлюбу народилася донька - [PERSON] , яка є третьою особою за даним позовом. Навіть перебуваючи на пенсії позивач завжди допомагав своїм дітям матеріально. Більше допомоги діставалось синові (відповідачу), оскільки він проживав із позивачем в одному селі. До травня 2020 року позивач мешкав у селі Чкалове, Нікопольського району. З дружиною (матір`ю спільних дітей) вони мешкали разом у цивільному шлюбі до дня її смерті. Будинок в якому вони мешкали по документам належав померлій дружині позивача, який вона заповіла відповідачу за умови, що син доглядатиме позивача до смерті. Після смерті дружини у позивача погіршився стан здоров`я і він став потребувати постійного догляду, але відповідач не хоче домотати позивачу і оманливим шляхом, перевіз позивача проживати у місто Покров до [PERSON] , майже без речей позивача. Більше позивач його не бачив, на телефонні дзвінки відповідач не відповідає. Позивач майже не може самостійно пересуватися, не виходить на вулицю, постійно приймає ліки. Як стало згодом відомо позивачу, що відповідач, отримав свідоцтво про спадщину на будинок в якому я проживав у селі Чкалове і просто вирішив позбавитись позивача. Зараз позивачем повністю опікується донька [PERSON] , вона постійно цілодобово за ним доглядає, допомагає пересуватися, годує, пере його речі, піклується про його лікуванням тощо. Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги - хоча він має велике підсобне господарство. Відповідач навіть не повернув позивачу його речі, а саме: 2 тони зерна, 20 курей, побутову техніку та інше - не компенсував їх ніяким чином, відповідач просто присвоїв все собі, вирішивши. І в безпорадному стані привіз позивача до доньки, щоб ним опікувалася тільки вона. Після перенесеного стресу стан здоров`я позивача ще більше погіршився, позивач потребує додаткового лікування, воно є недешевим, і хоча позивач має хорошу пенсію, коштів йому не вистачає і без фінансової допомоги зі сторони відповідача позивачу не впоратися. [PERSON] зараз не працює, вона також хворіє, але вона піклується про позивача і позивач до неї майнових претензій не має, оскільки вона є одинокою матір`ю та має на утриманні неповнолітнього сина. При цьому відповідач позбавив позивача всього майна, з якого позивач міг одержати прибуток у вигляді їжі та інших засобів до існування. Відповідач в свою чергу надав відзив на позовну заяву згідно якого, відповідач вважає, що викладені у позові доводи є безпідставними, незаконними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню. Ні сам позов, ні додані до нього документи не містять доводів того, що відповідач виганяв позивача та обманом вивіз його у м. Покров до [PERSON] .. На момент смерті [PERSON] позивач проживав окремо, оскільки між позивачем та матір`ю відповідача у 2017 році виник конфлікт, що підтверджується довідкою № 1006 від 04.09.2017 та № 1622 від 13.11.2017. Позивач жодним чином не приймав участі у похованні [PERSON] , що підтверджується довідкою Виконкому Чкалівської сільської ради № 15 від 04.09.2019, та згідно якої поховав її відповідач за власний рахунок. Позивач сам попросив відповідача відвезти його у м. Покров до [PERSON] та яка, проживала і проживає у квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач не мав гадки про те, що позивач хотів там залишитися жити постійно. Відповідно до заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Чкалівської сільської ради Нікопольського р-ну Дніпропетровської обл., 16.02.2017, [PERSON] заповідає належний їй житловий будинок та приватизовану земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Зі змісту вбачається, що заповіт не містить жодної умови щодо отримання майна у спадщину та з 2017 року заповіт не змінювався і не відмінявся. Позивач не надав жодної доказів чи будь-яких документів, які б підтвердили той факт, що у нього взагалі було яке-небудь майно. Хоча на той момент, як позивач переїхав до м. Покрова, у нього не було абсолютно ніякого майна, він не утримував домашнього господарства. Молоко, яйця та м`ясо йому приносили відповідач та його дружина, а всі інші необхідні речі позивач купував зі своєї пенсії. Особистого господарства відповідач немає і ніколи не мав. Згідно довідок Виконкому Чкалівської сільської ради № 43 від 28.02.2020 та № 627 від 11.09.2020 у відповідача немає земельної ділянки для городництва, сінокосіння, майнового паю тощо. До того ж, згідно довідок Виконкому Чкалівської сільської ради № 74 від 28.02.2020 та № 626 від 11.09.2020, відповідач не являється членом особистого селянського господарства. Тобто відповідач не має ні доходів, ні майна, а те селянське господарство, яке має на увазі позивач, повністю належить моєї дружині - [PERSON] , і будинок, в якому зараз проживає відповідач, також належить їй. Отриманий у спадок відповідачем будинок після смерті матері наразі є непридатним для проживання, тому зараз він практично занедбаний. Також відповідач доводить до відома суду, що у нього немає доходів. За станом здоров`я я він не може влаштуватися на роботу, оскільки відповідач перебуває на диспансерному обліку лікаря - ендокринолога з діагнозом «Цукровий діабет 2 ступеня, важка форма, інсулінозалежність» та потребує постійної терапії. Пенсію за станом здоров`я відповідач не отримує, тому він повністю перебуває на утриманні у своєї дружини, тому надавати матеріальну допомогу відповідач фізично не має можливості. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] позивач народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 4). Вказане житло належить на праві приватної спільної часткової власності у рівних частинах із донькою (третьою особою по справі) - [PERSON] (а.с. 119-120). Згідно листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 02.11.2020 р. позивач перебуває на обліку в зазначеному органі та отримує пенсію за віком в розмірі 6690,57 коп. (а.с. 81). Із виписок із медичної картки стаціонарного хворого терапевтичного відділення КЗ «Нікопольська ЦМЛ» ДОР» № 1852 від 11.04.2019 р., №5993 від 22.11.2019 р., № 6450 від 18.12.2019 р., вбачається, що позивач тричі протягом 2019 р. перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом: ішемічна хвороба серця; прогресуюча стенокардія; атеросклеротичний і постінфарктний кардіосклероз ( гострий інфаркт міокарда у 1995 р.); гіпертонічна хвороба ІІІ ст.; цукровий діабет ІІ типу, яким хворіє протягом 12 років. За наслідками лікування призначено приймати медичні препарати касарк, сиофор, метформін, небівал, магнікор, нітросорбіт, нітрогліцерин, вальсакар, корвазин, лекарніта, сидокард, атерокард, спиронолактон (а.с. 100, 102, 104). Крім того, за результатами огляду уролога 15.04.2021 р. призначено приймати медичні препарати: тамсин форте, бінфін, формен - комбі, санзидим, фурамаг, ентеронорм, крем (гель) фуцис, ванни з ромашки та шавлії (а.с. 117 - 118). У судовому засіданні позивачем надано чеки на придбання лікарських засобів на суму: за березень 2021 р. - 4831,72 грн., за квітень 2021 р. - 2786,70 грн., за травень 2021 р. - 824,90 грн. (а.с. 115-116). Живокост мазь - 125,9, преднізолон - 63,50, тена - 104,90, метрогіль дента - 182,70, фурацилін - 54,72, хлоргексидин - 22,90, трава череди - 23,70, глід - 10,8, крем дитячий - 20,00, індопрес - 15,15, пренеса - 25,30, коронал - 10,80, циклофлоксацин - 392,70, еналоприл - 11,70, бісопролол - 18.40, кардіомагніл - 119,90, фармодипін 312,50, бінфін - 394,90, санзидим - 118,90 Із свідоцтва про народження відповідача [PERSON] , серії [NUMBER] , та свідоцтва про народження третьої особи [PERSON] , серії [NUMBER] , вбачається, що батьком зазначених осіб є позивач [PERSON] (а.с. 7-8). Відповідачем надано до суду наступні документи щодо його майнового стану та стану здоров`я. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідач [PERSON] отримував заробіток останній раз у грудні 2006 р., протягом 2017 р. - 2018 р. перебував на обліку у Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості (а.с. 47-48); станом на 16.09.2020 р. на обліку в управлінні соціального захисту населення Нікопольської райдержадміністрації не перебуває та державних соціальних допомог не отримує (а.с. 49); за період з 1 кварталу 2019 р. по 4 квартал 2019 р. інформація про доходи [PERSON] в Державній податковій службі відсутня (а.с.50), станом на 16.09.2020 р. [PERSON] в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 55). Будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому проживає і зареєстрований відповідач належить його дружині - [PERSON] (а.с. 53). Із заповіту [PERSON] від 16.02.2017 р. вбачається, що остання заповіла свій будинок разом з господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку площею 0,6208 га за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] (а.с. 45-46). Відповідач у судовому засіданні не заперечував того, що він прийняв спадщину після смерті його матері, проте, не встиг її переоформити. Відповідно до довідки від 11.09.2020 р., виданої виконавчим комітетом Чкаловської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області відповідачу для ведення особистого підсобного господарства надана земельна ділянку площею 0,37 га. (а.с.40). Крім того, відповідач знаходиться на диспансерному обліку лікаря ендокринолога з діагнозом цукровий діабет, важка форма, інсуліно залежний, що підтверджується довідкою КП «НЦРЛ» Нікопольської районної ради» (а.с. 44). Щодо третьої особи - доньки позивача, встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення як одержувач щомісячної державної допомоги одинокій матері на сина [PERSON] , 2003 р.н.; виплату отримувала по квітень 2021 р. (а.с. 121). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її дядьком, а відповідач та третя особа - двоюрідними братом та сестрою відповідно. Позивач раніше проживав у Нікопольському районі у с. Чкалове, де у нього було підсобне господарство. Дядько хворіє давно, у нього був інсульт, страждає на підвищений тиск, якійсь час потребував сторонньої допомоги. Після смерті його дружини, стан здоров`я позивача погіршився, неодноразово просив відвести його жити до доньки в м. Покров. Відповідач постійно допомагав [PERSON] - возив на ринок, їздив за ліками, зараз двоюрідний брат не працює, оскільки хворіє на цукровий діабет, тримає господарство, потроху реалізує продукцію на ринку. Двоюрідна сестра нічим не займається. Розглядаючи позовну вимогу щодо утримання повнолітнім сином батька, суд виходить з наступного. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як було встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] , [INFO] , є непрацездатним в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та являється батьком відповідача. Відповідно до ст.205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Аналізуючи потребу позивача в отриманні матеріальної допомоги, суд враховує, що останній отримує пенсію за віком, сума пенсії складає 6690,57 коп. щомісячно, наявності інших джерел доходу у позивача не встановлено. Водночас, він тривалий час хворіє на ішемічну хворобу серця, прогресуючу стенокардію, атеросклеротичний і постінфарктний кардіосклероз (гострий інфаркт міокарда у 1995 р.), гіпертонічну хворобу ІІІ ст., цукровий діабет ІІ типу, до яких у 2021 р. приєдналось захворювання сечовивідної системи. Зазначені хвороби, враховуючи ще й поважний вік (82 роки) позивача, вимагають постійного та вартісного медикаментозного лікування, про що свідчать і чеки на купівлю лікарських препаратів, наданих при розгляді справи. Водночас, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що в деяких чеках відображено здійснення купівлі лікарських препаратів, які не були прописані позивачу згідно досліджених виписок із медичної картки останнього, оскільки, представником відповідача не доведено, що зазначені медичні препарати не могли бути аналогами прописаних ліків, крім того, позивач міг купляти ліки, які відпускаються без рецепту, і без звернення до лікаря, зокрема, мазь живокосту, фурацилін тощо. Водночас, суд зважає на наявність у позивача можливості одержання утримання від доньки, до якої не пред`явлено позову про стягнення аліментів, відсутність у відповідача будь - яких доходів, окрім доходів від продажу вирощеної сільськогосподарської продукції, та незадовільний стан здоров`я останнього. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до думки щодо часткового задоволення позовних вимог. Крім того, оцінюючи вимогу позивача про стягнення аліментів, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, суд звертає увагу на те, що ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу визначено час, з якого присуджуються аліменти, а саме від дня пред`явлення позову, проте, зазначена норма стосується аліментів на дитину; законодавцем не передбачено подібної норми відносно стягнення аліментів з повнолітніх дочки, сина на утримання непрацездатних батьків. Враховуючи зазначене,

Outcome: partial