Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 14 червня 2011 року між позивачем і відповідачем договору № A34LCC9G751280, [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. з обовязком щомісячної оплати відсотків у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості. Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобовязання за договором належним чином не виконує. Станом на 25 вересня 2015 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 179178,65 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 9163,05 грн., заборгованості з відсотків 6,69 грн., комісії 4400,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань 165608,91 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 7682,72 грн. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року з відповідача за даним договором стягнуто 25524,19 грн. Різниця, яка підлягає стягненню, становить 161837,18 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Представник позивача за довіреністю (а.с.15) [PERSON] у судове засідання не зявився. В позовній заяві зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3 зв.б.). Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.29), до суду не прибув. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 червня 2011 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом приєднання [PERSON] до умов надання споживчого кредиту фізособам («Розстрочка») (Стандарт), згідно з яким банк надав клієнту кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитній картці (а.с.6,7-13). Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобовязання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] станом на 24 вересня 2015 року склав: за тілом кредиту 9163,05 грн., заборгованості з відсотків 6,69 грн., комісії 4400,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань 165608,91 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 7682,72 грн. (а.с.5). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року з відповідача за даним договором стягнуто 25524,19 грн. (а.с.4). Залишок боргу 161837,18 грн. Згідно положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається \~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами \~є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для \~вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті \~обставини, на які вона посилається \~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобовязання за договором виконав не у повному обсязі. Загальна сума боргу [PERSON] складає 179178,65 грн. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушив умови договору. З урахуванням суми боргу, що стягнута з [PERSON], рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року, позовних вимог ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість за кредитом у сумі 161837,18 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також сплачена сума судового збору у розмірі 2427,56 (а.с.22).

Outcome: approved