Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вищевказаним,\~посилаючись на\~ту обставину,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №Ф07066П\~від 22.08.2007\~року [PERSON]\~було надано\~кредит у розмірі 120000,00 доларів США зі сплатою відсотків. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. В забезпечення виконання зобовязань позичальником, 22.08.2007 року позивач та фізична особа підприємець [PERSON] уклали Договір Поруки №02-21-Ф070660П-1403, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання позичальником обовязків, що виникла на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. У звязку з неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору, станом на 28.02.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 63023,75 доларів США та заборгованість за відсотками, яка становить 66525,74 доларів США. У звязку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву розгляд справи у його відсутність, просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав до суду відзив та заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити, застосувати строк позовної давності, зазначив, що перебіг позовної давності почався 11.05.2009 року та сплив 11.05.2012 року, таким чином 11.05.2017 року позовна заява подана до суду поза межами строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №Ф07066П\~від 22.08.2007\~року [PERSON]\~було надано\~кредит у розмірі 120000,00 доларів США зі сплатою відсотків. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. В забезпечення виконання зобовязань позичальником, 22.08.2007 року позивач та фізична особа підприємець [PERSON] уклали Договір Поруки №02-21-Ф070660П-1403, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання позичальником обовязків, що виникла на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У звязку з неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору, станом на 28.02.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 129549,49 доларів США, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, складається із: - суми заборгованості за кредитом 63023,75 доларів США; - суми заборгованості за відсотками 66525,74 доларів США. З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача [PERSON] [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності звернення позивача до суду з даним позовом в порядку ч.3 ст. 267 ЦК України. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п. 4.5 договору від 22.08.2007 року № Ф070660П у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених у п.п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього договору протягом більше, ніж 60 (Шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. З наданої банком довідки від 28.02.2017 року №10.1-87/3533 вбачається, що останній платіж за кредитним договором був внесений 11 березня 2009 року, а тому згідно пункту 4.5 договору № Ф070660П від 22.08.2007 року про надання відновлювальної кредитної лінії строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто 10 травня 2009 року. Саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 11 травня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Outcome: dismissed