Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 серпня 2011 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, кредитні кошти не повертає, у звязку з чим, станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість в сумі 19666,13 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4986,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 13267,35 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксована складова), та 912,67 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 19666,13 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір 1378,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~ Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством \~порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи \~за його відсутності або якщо \~повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 18 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 31 січня 2016 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 31 серпня 2011 року і має прострочену заборгованість за кредитом 4986,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 13267,35 грн. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за користування кредитними коштами, не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ч.1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. За приписами п..п.3, 4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Розглядаючи справу на підставі поданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів необхідно відмовити, оскільки згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях позивачем не надано доказів, що договором передбачалась відповідальність відповідача за порушення строків здійснення платежів за кредитом у виді штрафу, зокрема 500 грн. (фіксована частина) та 5% від заборгованості. (процентна складова). Досліджені в судовому засіданні Умови та Правила положень щодо покладення на позичальника такої відповідальності не містять. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на користь банку мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1279 грн.. (19666,13 грн. х 92,8 % / 100% ) \~ \~ \~

Outcome: partial