Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 10.03.2014 року на перехресті вул.Героїв Сталінграду та вул.Тітова в м.Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Тойота Корола д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та тролейбусом ЮМЗ інв./н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобіль Тойота Корола д/н [NUMBER] належить йому (позивачу) на праві власності, а тролейбус ЮМЗ інв./н [NUMBER] - Міському комунальному підприємству «Дніпропетровський електротранспорт». Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2014 року водія [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому автомобіль Тойота Корола д/н [NUMBER] було пошкоджено та вартість відновлювального ремонту згідно звіту про оцінку вартості матеріальних збитків від 03.04.2014 року склала 12824 грн. 27 коп. За проведення дослідження ним було сплачено 600 грн. Під час дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а тролейбус є власністю останнього, тому обов'язок відшкодування заподіяної шкоди покладається саме на Міське комунальне підприємство «Дніпропетровський електротранспорт». 21.05.2014 року він надав відповідачу заяву про виплату відшкодування, але станом на 03.12.2014 року виплату проведено не було та відповіді на заяву не надано. В зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу 12824 грн. 27 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 600 грн., інфляційні витрати в сумі 886 грн. та три відсотки річних в сумі 165 грн. 50 коп. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили суд задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача - Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 10.03.2014 року на перехресті вул.Героїв Сталінграду та вул.Тітова в м.Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Тойота Корола д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та тролейбусом ЮМЗ інв./н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобіль Тойота Корола д/н [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON], а тролейбус ЮМЗ інв./н [NUMBER] - Міському комунальному підприємству «Дніпропетровський електротранспорт». Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.04.2014 року водія [PERSON], яка на момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала у трудових відносинах з відповідачем, було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили, а тому відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України, суд вважає такими, що не потребують доказуванню встановлені обставини, щодо вини працівника Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно механічні пошкодження належному позивачу транспортному засобу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192 ЦКУ країни з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку ПП [PERSON] №21-03-14-1 від 03.04.2014 року вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу Тойота Корола д/н [NUMBER], склала 12824 грн. 27 коп. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги звіт №21-03-14-1 від 03.04.2014 року ПП [PERSON], проведений у відповідності до зазначених вище нормативних актів. З урахуванням вищезазначених обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 12824 грн. 27 коп.., завданої йому внаслідок пошкодження транспортного засобу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню і остання у відповідності до ст.1172,1187 ЦК України підлягає стягненню саме з відповідача, як юридичної особи, що є власником транспортного засобу - тролейбусу та в трудових відносинах з якою перебував водій [PERSON] Відповідно до зазначеної вище ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування. В зв'язку з цим, позивач був змушений понести додаткові витрати на оплату послуг спеціаліста з визначення розміру заподіяних йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків, які відповідно до наданого товарного чеку від 04.04.2014 року склали 600 грн. та також підлягають стягнення з відповідача. В своєму уточненому позові [PERSON] також просив стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 886 грн. та три відсотки річних в сумі 165 грн. 50 коп., посилаючись на нездійснення відповідачем виплати відшкодування згідно його заяви, поданої 21.05.2014 року. Разом з тим, положення ст.625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. В зв'язку з цим, в задоволенні позову [PERSON] в цій частині слід відмовити, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial