Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних за час прострочення зобов`язання з виплати матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 31.03.2014 по справі № 545/3277/13-к [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Окрім того вище вказаним вироком, цивільний позов [PERSON] у кримінальному провадженні відносно [PERSON] задоволений частково, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 90 грн. матеріальної та 15 000 грн. моральної шкоди, всього 15 090 грн. 13.05.2014 Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №1-кп/545/12/14 за яким у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) наразі перебуває виконавче провадження №46324178. За результатами вчинення виконавчих дій з [PERSON] на користь [PERSON] примусово стягнуто: - 23.03.2015 -232,85 грн.; - 17.04.2015-272,72 грн.; - 26.05.2015-272,73 грн.; - 18.06.2015-272,73 грн. Загалом, станом на 03.02.2020 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 1 051,03 грн. Проведеним розрахунком встановлено, що загальна сума 3 % річних за періоди з 31.03.2014 по 22.03.2015 та з 18.06.2015 по 03.02.2020 складає 2 393,90 грн. Ураховуючи викладене, загальна сума індексу інфляції та 3 % річних за час триваючого прострочення зобов`язання з виплати матеріальної та моральної шкоди складає 16 126,66 грн.. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи, зокрема копія оголошення на сайті «Судова влада». Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 31.03.2014 року по справі № 545/3277/13-к [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Окрім того вище вказаним вироком, цивільний позов [PERSON] у кримінальному провадженні відносно [PERSON] задоволений частково, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 90 грн. матеріальної та 15 000 грн. моральної шкоди, всього 15 090 грн. 13.05.2014 Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №1-кп/545/12/14 за яким у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) наразі перебуває виконавче провадження №46324178. За результатами вчинення виконавчих дій з [PERSON] на користь [PERSON] примусово стягнуто: - 23.03.2015 -232,85 грн.; - 17.04.2015-272,72 грн.; - 26.05.2015-272,73 грн.; - 18.06.2015-272,73 грн. Загалом, станом на 03.02.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 1 051,03 грн. Проведеним розрахунком встановлено, що загальна сума 3 % річних за періоди з 31.03.2014 по 22.03.2015 та з 18.06.2015 по 03.02.2020 складає 2 393,90 грн. Ураховуючи викладене, загальна сума індексу інфляції та 3 % річних за час триваючого прострочення зобов`язання з виплати матеріальної та моральної шкоди складає 16 126,66 гривень. Отже, судом встановлено, що на час звернення до суду з даним позовом відповідач не виконав зобов`язання за вироком Полтавського районного суду від 31.03.2014р. щодо задоволення цивільного позову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 90 грн. матеріальної та 15000 грн. моральної шкоди. Відповідно до правової позиції Постанов Пленума Верховного Суду України від 01.10.2014р. по справі №№ 113 цс 14 , визначено, що відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. В зв`язку з не виконанням зобов`язань перед позивачем щодо сплати матеріальної та моральної шкоди, відповідач, перед позивачем має заборгованість по сплаті три відсотки річних на суму 2 393,90 гри., інфляційні втрати на суму 13 732,76 грн., а всього 16 126,66 грн. за прострочення зобов`язання з виплати матеріальної та моральної шкоди за періоди з 31.03.2014 по 22.03.2015 та з 18.06.2015 по 03.02.2020. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням і правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання [PERSON] відносно [PERSON] зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобов`язанням. Суд, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши всі надані докази, приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача 3-х відсотків річних, інфляційних втрат за невиконання боржником зобов`язання щодо повернення стягнутої матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved