Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, та просив суд: встановити факт належності, [PERSON], померлої [INFO], заповіту, посвідченого секретарем Миколаївської сільської ради Бондаренко Л.Г. 18 березня 2005 року, в якому вказано прізвище заповідача «[PERSON]», а також установити факт належності їй Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 8,020 гектарів, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (Серія ДП № 013386), виданого 22 жовтня 2004 року Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 716р від 30 вересня 2004 року на ім'я [PERSON], цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010412001538, визнавши, що заповідач в своєму заповіті вказавши спадковим майном земельну частку (пай) мав на увазі земельну ділянку, яка належить йому на підставі вищевказаного Державного акту на земельну ділянку; встановити факт сумісного проживання позивача разом з [PERSON] на день її смерті за адресою [ADDRESS]; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом від 18 березня 2005 року після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 8,020 гектара, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (Серія ДП № 013386), виданого 22 жовтня 2004 року Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 716р від 30 вересня 2004 року на ім'я [PERSON], цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010412001538. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті її [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO], видане виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Так, згідно заповіту від 18 березня 2005 року, посвідченого секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Дніпропетровського районного Дніпропетровської області Бондаренко Л.Г. за реєстраційним номером №03, [PERSON] заповідала належну їй земельну частку (пай) [PERSON] На момент смерті [PERSON] була власником земельної ділянки площею 8,020га, яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №013386, виданий 22 жовтня 2004 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №716р від 30 вересня 2004 року, реєстраційний №010412001538. Разом з тим, при виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №013386, виданий 22 жовтня 2004 року та заповіту від 18 березня 2005 року було допущено описку у написанні прізвища [PERSON], а саме замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із довідки Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №339 від 31.05.2013 року, [PERSON] з 05 лютого 2004 року проживав без реєстрації разом з матір'ю [PERSON] та займався її доглядом за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п.212,216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Корбусєвої Л.В. №2190/02-31 від 27.07.2011 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дана обставина унеможливлює оформлення їх спадкових прав через державну нотаріальну контору. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на спірне майно та неможливості оформлення у встановленому законом порядку, а його вимоги не суперечать чинному законодавству та не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Outcome: approved