Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 600 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.04.2015 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31.01.2013 року з відповідача на користь його матері були стягнуті аліменти на його утримання у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 12.12.2012 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] року. [INFO] року його мати померла, у зв'язку з чим постановою ВДВС Ширяївського РУЮ було закінчено виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду. Вказує, що відповідач, будучи його рідним батьком, не надає йому матеріальної допомоги, якої він потребує, а тому вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він не ухиляється від утримання сина, щомісяця пересилає йому кошти. Також зазначив, що отримує незначну заробітну плату і інших доходів не має. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, приймаючи до уваги заяви сторін по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати дітей, які не досягли повноліття, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1998 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.3). Їх подружнє життя не склалося і заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.12.2006 року шлюб між ними був розірваний (а.с.5). Від шлюбу у [PERSON] і [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідач [PERSON] записаний батьком. Добровільно [PERSON] аліменти не сплачував, а тому на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31.01.2013 року з відповідача на користь матері позивача були стягнуті аліменти на його утримання у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 12.12.2012 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] року (а.с.7). [INFO] року мати позивача [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] У зв'язку з цим, 30.03.2015 року постановою державного виконавця ВДВС Ширяївського РУЮ було закінчено виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище рішення суду про стягнення аліментів (а.с.8). На даний час [PERSON] зареєстрований та проживає разом з бабусею [PERSON] в [ADDRESS], про що свідчить довідка № 2577, видана Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області 01.10.2015 року (а.с.10). Відповідно до довідки № 262/05-02, виданої директором школи 02.09.2015 року, [PERSON], [INFO], навчається в 10-А класі Дачненської ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів Біляївського району Одеської області (а.с.9). Статтею 18 СК України передбачено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Позивач у віці 16 років, звернувшись до суду, вказує, що добровільно утримувати батько його не бажає. В свою чергу, відповідач надав суду копії квитанції про приймання поштового переказу [PERSON] щомісяця протягом 2015 року. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов'язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи те, що позивач ставить вимоги про присудження аліментів на утримання своє саме в твердій грошовій сумі, зважаючи, що відповідачем дані обставини не оспорюються, суд задовольняє вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому що це не суперечить положенням ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIІІ статтею 7 встановлено суми прожиткового мінімуму на 2015 рік. Згідно з даним Законом для дітей віком до 6 років з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум складає - 1032 гривні, з 1 грудня прожитковий мінімум - 1167 гривень, для дітей від 6 до 18 років розмір прожиткового мінімуму з 1.01.2015 року встановлено у сумі 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. При визначені розміру аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, його працездатний вік, те, що він офіційно працює в ПСП «Олександрія», що підтверджується довідкою № 70, виданою директором цього підприємства 29.10.2015 року, не має інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, не має будь-яких зобов'язань за іншими виконавчими документами. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 СК України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно позивача, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи. Такими чином, на підставі зібраних у справі доказів та їх належної оцінки, суд вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 600 грн. щомісяця. За положенням ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів з 01.04.2015 року є необґрунтованими та не можуть бути задоволені. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial