Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він з 01.09.2011 року працював на посаді старшого майстра ремонтно-механічної дільниці Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Київ-Московська Філія. 26 вересня 2014 року його було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, видано трудову книжку із записом про звільнення та проведено повний розрахунок. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки на його думку фактично на підприємстві не було проведено змін в організації виробництва та праці, а також профспілковим органом не надавалося згоди на його звільнення. Позивач вважає, що він підлягає поновленню на посаді, стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути на його користь 3000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив суд її задовольнити повністю. Представники відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що звільнення позивача було законним, при цьому посилаючись на копії документів долучених до письмових заперечень. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю у зв'язку з його надуманістю та безпідставністю. Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Сторонами спору не заперечується, що [PERSON] з 01.09.2011 року працював на посаді старшого майстра ремонтно-механічної дільниці Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Київ-Московська Філія. З наказу № 91 від 26 червня 2014 року «Про зміни в штатному розписі працівників» вбачається, що із штатного розпису з 26 вересня 2014 року було виведено штатну одиницю - старшого майстра ремонтно-механічної дільниці, у зв'язку з тим що на філії значно зменшився обсяг перевезень, з метою зменшення загальногосподарських виробничих витрат за рахунок більш продуктивної роботи працівників філії та враховуючи потреби виробництва. З попередження про наступне звільнення(вивільнення) від 18 липня 2014 року за № 540 вбачається, що [PERSON] був попереджений під особистий підпис 18 липня 2014 року про заплановане звільнення із займаної посади за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України та повідомлено про відсутність на підприємстві вакантних посад. З наказу(розпорядження) про припинення трудового договору(контракту) за № 148/ос від 26 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] було звільнено у зв'язку із скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з 26 вересня 2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Суд вважає доведеною обставину скорочення чисельності та штату працівників і зміну організаційної структури, у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, що підтверджується доказами дослідженими в ході слухання справи по суті. На погляд суду посилання позивача про те, що у Товаристві фактично не відбувалося змін в організації виробництва та праці, не ґрунтується на матеріалах справи. Дане твердження позивача спростовується поясненням представника відповідача та доказами здобутими в ході розгляду справи. З матеріалів штатного розпису (із змінами та доповненнями), керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців Київ-Московський філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ на 2014 року, що діє з 27 вересня 2014 року вбачається відсутність у штатному розписі посади старшого майстра ремонтно-механічної дільниці. Також судом не береться до уваги посилання позивача про те, що йому не було запропоновано іншої роботи на підприємстві, оскільки таке спростовується попередженням про наступне звільнення(вивільнення) [PERSON], з якого вбачається, що позивач був повідомлений про відсутність у Товаристві вакантних посад. Крім того суд ставиться критично до твердження позивача з приводу того, що керівництво підприємства не зверталося до профспілкового органу, про надання згоди на його звільнення і відповідно скорочення посади старшого майстра ремонтно-механічної дільниці, оскільки таке спростовується наданим в судове засіданням поданням за № 657 від 09 вересня 2014 року про надання згоди первинної організації Київ-Московської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на звільнення [PERSON] згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також з Протоколу № 12 засідання(розширеного) комітету первинної профспілкової організації Київ-Московської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 19 вересня 2014 року вбачається, що останнім було надано згоду на звільнення старшого майстра ремонтно-механічної дільниці [PERSON] згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Суд проаналізувавши докази досліджені в ході слухання справи, вважає що звільнення [PERSON] відбулося з дотриманням закону та у відповідності до вимог порядку вивільнення працівників, що передбачені ст. 49-2 Кодексу законів про працю України. Відповідно за таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, оскільки доказів на підтвердження таких вимог, суду надано не було. В той же час, суд визнаючи законним звільнення [PERSON], вважає доведеним факт того, що надаючи згоду на звільнення [PERSON] з трьох присутніх на засіданні профкому за таке звільнення проголосувала одна особа, а з чотирьох запрошених за таке звільнення проголосувала теж одна особа. Натомість встановлення судом такого порушення, не може бути підставою для визнання звільнення незаконним, оскільки зазначене рішення прийняте на засіданні (розширеного) комітету первинної профспілкової організації Київ-Московської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 19 вересня 2014 року є чинним та ніким не оскарженим. Легітимність такого, в ході розгляду справи судом не оцінювалась, оскільки така вимога позивачем не ставилась, а тому суд з врахуванням правил ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду цивільних справ в межах заявлених позовних вимог не має підстав для вирішення такого питання по суті. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed