Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В позові вказав, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2015 року його позов до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя бувчастково задоволений,дії відповідачащодо відмови у перерахунку та виплаті основної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та додаткової пенсії у розмірі 11% заробітку за стаж роботи, що перевищує 20 років, відповідно до Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказане рішення залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції. Рішення набрало законної сили 10.12.2014 року, але відповідач продовжує нараховувати та виплачувати пенсію за постановою КМУ від 23.11.2011 року за № 1210. 22.12.2017 року він звернувся до відповідача з клопотання повідомити про виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2014 року в частині виплати йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю на підставі ст.. 50 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в обсязі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та надав розрахунок. З відповіді Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя № 16/03-17 від 28.12.2017 року він дізнався, що фінансування даного виду відомості не проводиться в звязку з тим, що суми державної та додаткової пенсії за шкоду здоровя, що перевищують розміри обчислення відповідного чинного законодавства, може здійснюватися у разі надходження відповідних коштів з державного бюджету України». Просив визнати неправомірними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя у невиплаті йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, стягнути з відповідача невиплачену, відповідно до постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2014 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у сумі 6303 грн. 70 коп. Ухвалою суду від 12.01.2018 року по справі відкрито провадження з визначенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, крім того в ухвалі суду було зазначено що відповідачу необхідно у строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду подати відзив на позовну заяву. 23.01.2018 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив залишити позовну заяву [PERSON] без розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам ст.. 175, 177 ЦПК України (а.с.22-23). Вказаний відзив був направлений позивачу. 09.02.2018 року від позивача надійшло клопотання про призначення справи у спрощеному провадженні з викликом сторін. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2018 року справа призначена до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 22.02.2018 року від відповідача надійшли пояснення, згідно яких,він просить застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] та відмовити в задоволені позову (а.с. 40-41). У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Суду пояснив, що судом прийнята постанова,згідно якої дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому основної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та додаткової пенсії у розмірі 11 % заробітку за стаж роботи, що перевищує 20 років, на підставі ст.ст. 50, 54, ст.56 ч. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неправомірними, то зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату йому державної пенсії на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче 6-ти (шести) розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 50% (п'ятдесят відсотків) розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; а також додаткову пенсію у розмірі 11 % заробітку за стаж роботи, що перевищує 20 років, - за відрахуванням фактично отриманих ним сум, починаючи з 29 березня 2014 рок, але відповідач з 2014 року виплачує йому пенсіюна підставі постанови КМУ № 1210. Він має право на три види пенсії. У 2017 році він вже звертався до суду з позовом про стягнення суми, який був задоволений та у лютому 2018 року йому цю суму виплатили, на даний час з 29.03.2014 року по серпень 2016 року він мав статус інваліда ІІІ групи, з серпня 2016 року він має ІІ групу інвалідності. Просить позов задовольнити. Представник відповідача - Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з позовом не згодний. Суду пояснила, що позивач перебуває на обліку з 21.12.2000 року. З 01.07.2014 року він є інвалідом ІІІ групи як постраждалий в наслідок Чорнобильської катастрофи. Постановою від 21.10.2014 року встановлена додаткова пенсія 50 % (п'ятдесят відсотків) розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2015 року відбулися зміни у законодавстві та с цього часу йому виплачується додаткова пенсія відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року.Позивачу виплачувалася пенсія як інваліду ІІІ групи розмірі 284 грн. 70 коп., коли він отримав ІІ групу йому розмір пенсії був змінений. За рішенням суду позивачу необхідно було виплачувати пенсію у розмірі 50% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачу було відомо про розмір пенсії яку він отримував, але з позовом він звернувся лише у 2018 році, просить застосувати строк позовної давності. Пенсія йому виплачувалася у повному обсязі, згідно діючого законодавства, тому просить у позові відмовити. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, з 06.09.2016 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку у Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, що визнається відповідачем. Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2014 року, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 року залишена без змін, а відтак набрала законної сили, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] зокрема, відповідача УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжі, правонаступником якого є обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, було зобовязано здійснити позивачу перерахунок та виплату державної пенсії на підставі Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі додаткової пенсії у розмірі 11% заробітку за стаж роботи, що перевищує 20 років, з відрахуванням фактично отриманих ним сум, з 29.03.2014 року. Згідно розпорядження № 139415 від 12.09.2016 року, [PERSON] з 11.08.2016 року управлінням здійснено перерахунок пенсії [PERSON] як інваліду ІІ групи та він отримує додаткову пенсію у розмірі 379 грн. 60 коп. (а.с. 53). Розпорядженням № 139415 від 04.01.2018 року [PERSON] з 11.08.2016 року виплачується пенсія як інваліду ІІ групи внаслідок ЧЕС ліквідатор у розмірі 379 грн. 60 коп. (а.с. 54). Вказані обставини сторони не оспорюють. На звернення [PERSON], УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжялистом від 04.02.2016 року повідомив, що додаткова пенсія у розмірі 11% заробітку за стаж роботи, що перевищує 20 років йому не виплачується з 01.07.2014 року, відповідно до п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян. З 03.08.2014 року відповідно до Прикінцевих положень до п.6-7 Закону України «;Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет за 2014 рік» норми і положення ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік. Кошти на виплату державної пенсії та додаткової пенсії з шкоду, заподіяну здоровю, враховані у Державному бюджеті України у розмірах, встановлених у п.11,12,13 вказаної постанови КМУ. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими порядок та розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю визначаються актами Кабінету Міністрів України. У звязку з викладеним виплата додаткової пенсії у розмірах, що перевищують розміри обчислені на даний час, може здійснюватись у разі надходження відповідних коштів з державного чи місцевого бюджетів (а.с. 7). Відповідно до ст.56 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію у повному розмірі мають право громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4 за умови стажу роботи не менш як чоловіки 20 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також відповідно до Прикінцевих положень до п.6-7 Закону України «;Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет за 2014 рік» норми і положення ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік. Кошти на виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, враховані у Державному бюджеті України у розмірах, встановлених у п.11,12,13 вказаної постанови КМУ. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими порядок та розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю визначаються актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим для виконання. Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2014 року, яка набрала законної сили, встановлено, що застосування УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя у 2014 році положень Постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при нарахуванні позивачу додаткової пенсії суперечить Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Проте, Конституційний Суд України у рішенні №26-рп/2008 від 27.11.2008 року розяснив, що Закон про Державний бюджет України, як правий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситись зміни, зупинятись дія чинних законів України, а також встановлюватися інше /додаткове/ правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватись окремі закони. Зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого /додаткового/ правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає ст.1,3, ч.2 ст.6, ч.2 ст.8, ч.2 ст.19, ст.21,22, п.1 ч.2 ст.92, ч.1,2,3 ст.95 Конституції України. Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 року «Суханов та [PERSON] проти України», зменшення розміру або припинення виплати належним чином установленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. У рішенні «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до прецендентного права органів, які діють на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями». Таким чином, припинивши виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідач допустив втручання у право власності позивача, якому судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено вказану виплату, і він мав законне очікування на отримання цієї виплати. При цьому, суд враховує і доводи відповідача, який зазначив, що виплати позивачу не здійснювалась у звязку з відсутністю бюджетного фінансування такої виплати, яке здійснює не Пенсійний фонд, а органи державної влади. При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 02.11.2004 року «Трегубенко проти України», нестаток фондів державної влади не може виправдовувати неповагу до судового рішення, в якому визначений борг. Тому у даному випадку у сторін по справі виник спір про право власності на кошти, які складають соціальну виплату додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, які були стягнуті на користь позивача судовим рішенням, яке набрало законної сили, і фінансування яких мала забезпечити держава. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання неправомірними дій Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя у невиплаті йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню, у звязку з чимвважає за необхідне стягнути з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на користь [PERSON] невиплачену, відповідно до постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2014 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з січня 2015 року по липень 2016 року у сумі 4405 грн. 70 коп. у межах строку позовної давності, про застосування якого заявив у судовому засіданні представник відповідача. В іншій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Outcome: partial