Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що є членом СТ «Автомобіліст», проте на його звернення до товариства в особі голови СТ [PERSON], йому в порушення Статуту товариства та Закону України «Про інформацію» не надано до цього часу відповідних документів, на отримання копій яких він має право, так як дана інформація не є закритою та стосується його як члена товариства, а саме: позивач бажає отримати від відповідача належним чином посвідчені копії протоколів (з додатками) щорічних загальних зборів за 2011-2014 роки; актів ревізійної комісії за 2011-2014 роки; кошторисів за 2011-2014 роки; списку членів правління з визначенням часу їх обрання з 2011 року по травень 2015 року; кількість уповноважених, їх прізвища та ініціали з вказівкою дати їх обрання; протоколів засідання правління згідно п.6.5 Статуту товариства за період з 2011-2014 роки та по травень 2015 року; наказу про прийняття на посаду бухгалтера-касира з 2011 року по травень 2015 року; витягів з книги наказів про прийняття на роботу штатних працівників, а також по угоді (контракту) за період з 2011 року по травень 2015 року; довідку про кількість ділянок, забезпечених електроенергією і конкретно, які підключені за період з 2011 року по травень 2015 року щорічно. Проте, добровільно надати зазначені документи позивачу відповідач відмовляється, в звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Крім цього, позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях і яку він оцінює в розмірі 5000 грн. Позивач [PERSON] та його представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити в повному обсязі. Суду також пояснили, що [PERSON] є членом СТ «Автомобіліст», він має право на отримання інформації. Дана інформація його цікавила, оскільки він як член Садівничого товариства має право знати куди витрачаються його членські внески. Але дана інформація чомусь утаємничується відповідачем, а вона повинна бути доступною. Іншим чином отримати вказану інформацію, ніж через отримання копій документів, позивач не має можливості. Позивач ще в травні 2015 року звернувся з запитом про надання інформації, але відповідь на свій запит не отримав. Такий запит повторно був направлений відповідачеві в серпні 2015 року, але знов таки відповіді позивач не отримав. [PERSON] не був повідомлений, що він виключений з членів Садівничого товариства «Автомобіліст». Діями відповідача позивачу нанесена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях позивача, він глибоко переживав, що його право на інформацію ігнорується, йому боляче усвідомлювати, що така протиправність чиниться щодо нього. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 5000 грн. Представник відповідача за угодою про надання юридичних послуг [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подавши письмові заперечення. Суду також пояснив, що рішенням загальних зборів членів СТ «Автомобіліст» № 1 від 11.07.2015 року [PERSON] було виключено з членів товариства за невиконання ним, як членом товариства, вимог [PERSON] Отже, на час звернення до суду з даним позовом [PERSON] втратив статус члена садового товариства, а отже і право на отримання інформації про діяльність товариства. Фактично діяльність товариства жодним чином не стосується [PERSON], оскільки останній не перебуває з товариством у жодних правовідносинах, тому діяльністю товариства права [PERSON] не порушені. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову через безпідставність та необгрунтованість. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених в судовому засіданні представником відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] з 2011 року по травень 2015 року являвся членом СТ «Автомобіліст», тому ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. Згідно п.4.4 Статуту СТ «Автомобіліст» член садівничого товариства має право одержувати від посадових осіб садівничого товариства інформацію з будь-якого питання, яке стосується його діяльності. Судом встановлено, що 25.05.2015 року позивач [PERSON], як член СТ «Автомобіліст», звернувся до голови Садівничого товариства «Автомобіліст» з запитом на інформацію (а.с.5). Всі документи, копій яких просив надати позивач, випливають з діяльності садівничого товариства, передбачені його статутом, не відносяться до інформації з закритим чи обмеженим доступом, а тому мають перебувати в товаристві, а позивач, як член товариства, повинен мати доступ до цих документів. Згідно ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Стаття 302 ЦК України гарантує фізичній особі право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Статтею 275 ЦК України визначено право особи на захист свого порушеного особистого немайнового права. Однак, відповідачем в порушення вимог чинного законодавства та Статуту СТ «Автомобіліст» не було надано жодної відповіді позивачу на його запит про інформацію, що не заперечується ні представником відповідача, ні третьою особою. В своїх запереченнях на позов [PERSON] представник відповідача зазначає, що відповідач на час звернення до суду втратив статус члена садового товариства відповідно до рішення загальних зборів членів СТ «Автомобіліст» № 1 від 11.07.2015 року, а отже і право на отримання інформації про діяльність товариства та документів, що стосуються діяльності товариства, однак, суд не приймає до уваги такі заперечення представника відповідача та третьої особи, яка підтримала в судовому засіданні заперечення представника відповідача, оскільки станом на момент звернення до голови правління СТ «Автомобіліст» з запитом про надання інформації [PERSON] являвся членом СТ «Автомобіліст», що не заперечувалося представником відповідача та третьою особою, а також позивач просив в наданні йому інформації за період з 2011 року по травень 2015 року. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про його право на доступ до зазначених ним документів товариства є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки пунктом 6.4 Статуту Садівничого товариства «Автомобіліст» встановлено, що його голова правління керує штатними працівниками та представляє товариство у стосунках з державними органами, іншими установами і організаціями, тому до вчинення відповідних дій необхідно зобовязати Садівниче товариство в особі голови правління [PERSON], яка має вчинити відповідні дії як особа, яка представляє товариство. Крім зазначеного, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях і яку він оцінює в розмірі 5000 грн. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також у відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 року вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. З огляду на зазначене, позивачем не доведено наявність спричиненої йому моральної шкоди діями відповідача, а тому вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди задоволенню не підлягає. \~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., тому вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial