Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новобудова» (\~зареєстроване за\~адресою:\~50076,\~місто Кривий\~Ріг,\~Дніпропетровська обл.,\~вул.\~Леоніда Бикова,\~буд.\~33.,\~ЄДРПОУ 40430478) на користь [PERSON] (\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~ [NUMBER] ) за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав № 20/03/2017 від 20.03.2017 року заборгованість в розмірі 802 742 ( вісімсот дві тисячі сімсот сорок дві) гривні 06 копійок, яка складається, в тому числі з 570 280,00 грн. попередньої оплати за договором, 91244,8 грн. штрафу згідно п. 5.3 договору, 106156,76 грн. інфляційних нарахувань, 35060,50 грн. 3% річних згідно ст. 625 ЦК України нарахованих на суму попередньої оплати за договором. Свої вимоги обґрунтував тим, що 20.03.2017 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу майнових прав № 20/03-2017. За умовами вказаного правочину, ТОВ «Торговий дім» Новабудова» як продавець взяло на себе зобов`язання передати у власність позивача майнові права на квартиру у складі багатоповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] в свою чергу повинен був сплатити за вказане майно грошові кошти в сумі 570280,00 грн. 20.03.2017 року позивачем було сплачено на користь відповідача 570280,00 гривень. При цьому, сторони визначили, що гранічним терміном виконання зобов`язання є 30 травня 2017 року. Однак, незважаючи на повне виконання позивачем своїх зобов`язань по укладеним договором, відповідач ухиляється від передачі йому обумовленого угодою об`єкту, що призводить до порушення майнових прав та інтересів позивача. З 30.05.2017 року по теперішній час відповідач зобов`язання не виконав. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року провадження по справі було відкрито в спрощеному провадженні. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справ за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити, посилався на одностороннє продовження термінів виконання договору до 30.12.2019 року. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.03.2017 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу майнових прав № 20/03-2017. За умовами вказаного правочину, ТОВ «Торговий дім» Новабудова» як продавець взяло на себе зобов`язання передати у власність позивача майнові права на квартиру у складі багатоповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] в свою чергу повинен був сплатити за вказане майно грошові кошти в сумі 570280,00 грн. 20.03.2017 року позивачем було сплачено на користь відповідача 570280,00 гривень. При цьому, сторони визначили, що гранічним терміном виконання зобов`язання є 30 травня 2017 року. За умови виконання своїх обов`язків за цим договором покупець одержить від продавця документи, необхідні для оформлення правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності). Майнові права на квартиру передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту приймання-передачі квартири, який є невід`ємною частиною цього договору. Акт приймання-передачі підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва, у строк, визначений продавцем, та за умови повної оплати покупцем ціни майнових прав на квартиру (п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору). В пункті 2.2 зазначено, що орієнтовний строк закінчення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію 30 травня 2017 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва в строк до 3 місяців і це не буде вважатися порушенням цього договору. Розділом 3 визначено ціну договору. Так, ціна майнових прав продавця, що продаються за цим договором складає 570280,00 грн. та може бути збільшена у зв`язку зі збільшенням фактичної площі квартири за результатом будівництва. Квитанція про оплату надається одразу після фактичної сплати майнових прав покупцем на користь продавця. За умовами п. 3.2, 3.3 покупець сплачує продавцю ціну майнових прав у наступному розмірі та строки, а саме: до 20.03.2017 року - 570280,00 грн. Остаточна ціна майнових прав визначається на момент здачі будинку в експлуатацію, виходячи з фактичної площі квартири на підставі технічного паспорту на будинок. Після чого сторони проводять остаточні розрахунки. Таким чином, судом встановлено, що правовідносини сторін засновані на правочині, зміст якого за суттю умов відповідає купівлі-продажу певного майна, про що зокрема зазначено в самому договорі, а відтак до вказаного спору підлягають застосуванню норми глави 54 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 655, ч.1, 2 ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Дослідження змісту укладеного між сторонами договору свідчить про наявність обов`язку у позивача , як покупця сплатити на користь продавця грошові кошти в розмірі: за майнові права на квартиру 570280,00 грн.. Однак, вказані ціни не є кінцевими, оскільки пункти 3.1 правочинів передбачають збільшення вартості майнових прав у зв`язку зі збільшенням фактичної площі даних об`єктів. Згідно долучених до позовної заяви копії квитанції вбачається, що 20.03.2017 року [PERSON] було сплачено на користь ТОВ «Торговий дім» Новабудова» грошові кошти в сумі 570280,00 грн., що свідчить про належне виконання ним своїх зобов`язань. Положеннями ч.1, 2 ст. 662, ч.1 ст. 663 ЦК України передбачено зобов`язання продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідно до п. 1.2 Договору, за умови виконання своїх обов`язків за угодою, покупець одержить від продавця документи, необхідні для оформлення правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності), що підтверджують право власності покупця на квартиру. Вищевказаний пункт кореспондується з пунктом 4.3, за яким, сторони домовилися, що для оформлення покупцем права власності на квартиру, продавець зобов`язаний надати йому наступні документи: акти прийому-передачі, довідки про оплату в повному обсязі вартості майнових прав на квартиру та технічний паспорт. Однак, як було зазначено самим позивачем в позовній заяві та не спростовано відповідачем у наданому суду відзиві на позовну заяву в ході розгляду справи, [PERSON] права власності на визначену квартиру набуто не було внаслідок невиконання продавцем своїх зобов`язань. Зобов`язання не виконані навіть після 30.12.2019 року, термін виконання на який посилається відповідач, адже на момент винесення рішення 31.01.2020 року позивач не набув права власності на майно, адже станом на 31.01.2020 року надав заяву, якою позов підтримав. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок фактичного не набуття майнових прав на квартиру та нежитлове приміщення, сплачені позивачем кошти в сумі 570280,00 грн., підлягають йому поверненню відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст. 610 ЦК України). Водночас, не виконавши свої зобов`язання по передачі оплаченого товару у визначений строк, відповідач у той же строк повинен був повернути отримані від позивача кошти, що також вчинено ним не було. Цим самим, відбулося набуття ТОВ «Торговий дім» Новабудова» нового зобов`язання - грошового. Положеннями ст. 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити на користь позивача 3% річних в сумі 35060,50 грн. За період з 01.09.2017 року по 18.09.2019 року інфляційні витрати в розмірі 106156,76 грн., позивачем здійснено розрахунок, з яким суд погоджується, адже він відповідає нормам Закону. Крім цього, договором від 20.03.2017р. передбачено, що у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкту будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, продавець сплачує покупцю штрафу розмірі 1% від суми ціни майнових прав на квартиру за кожні 45 днів прострочки. На підставі вказаного пункту позивачем розраховано суму штрафу яка складає 91244,80 грн. (з розрахунку 1% від суми ціни майнових прав 5702,8 * 16 (кількість повних періодів по 45 днів) в межах позовних вимог, що на думку суду є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved