Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 741 659,58 гривень, а також понесені судові витрати в сумі 6 890,80 гривень, зазначивши, що він працює в ТОВ Підприємство «Движение» за сумісництвом на посаді заступника директора. З метою початку роботи підприємства він за власні кошти придбав будівельні матеріали, які були витрачені на проведення капітального ремонту належних товариству будівель та споруд. Крім того, він оплачував орендну плату за користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі і споруди товариства, розташовані по вул. Воровського 1/2 у м. Мелітополі, яку повинно сплачувати само товариство. 21 липня 2016 року він направив на адресу ТОВ Підприємство «Движение» вимогу, в якій просив погасити заборгованість у розмірі 741 659,58 грн. У відповіді підприємство визнало наявну заборгованість, проте через брак коштів не погасило її. На даний час кошти не повернуті, у звязку з чим він змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивач та представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в ТОВ Підприємство «Движение» [PERSON] працює за сумісництвом на посаді заступника директора. З метою початку роботи ТОВ Підприємство «Движение» [PERSON], за власні кошти придбав будівельні матеріали для проведення капітального ремонту належних відповідачу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Запорізька область, вул. Воровського, 1/2, а також сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою, на якій знаходяться будівлі та споруди ТОВ Підприємство «Движение». Як вбачається з довідки, виданої бухгалтером ТОВ Підприємство «Движение», Підприємство «Движение» має заборгованість перед [PERSON] у розмірі 741 659 гривень 58 копійок(а.с. 6). 21 липня 2016 року [PERSON] надіслав до ТОВ Підприємство «Движение» вимогу про повернення заборгованості у розмірі 741 659 гривень 58 копійок (а.с. 5). З відповіді на вищевказану вимогу вбачається, що ТОВ Підприємство «Движение» визнало наявність заборгованості у розмірі 741 659,58 грн., проте у звязку з тяжким фінансовим станом не має змоги виконати вимогу про повернення грошових коштів (а.с.4) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що грошові кошти у строк передбачений цивільним законодавством України позивачу повернуті так і не були, що свідчить про порушення відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню грошових коштів, а тому є всі підстави для повного задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 741 659,58 гривень. Крім того, у звязку зі зверненням до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,80 гривень, а тому, відповідно до ст.88 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved