Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 26.04.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Після розлучення донька проживає з ним. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у витратах на навчання, оздоровлення. Відповідач працює бухгалтером, він не працює, є пенсіонером МВД. В зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що від утримання дитини не ухилялась та надавала матеріальну допомогу виходячи із матеріальних можливостей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 19.08.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2011 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з батьком. На теперішній час дитина мешкає в окремій квартирі, що належить позивачу, який несе витрати по оплаті комунальних послуг та утримання житла, в якому мешкає донька, матеріально забезпечує останню. Тобто фактично дитина знаходиться на утриманні батька. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідачка від утримання дитини не ухиляється та надає матеріальну допомогу виходячи із наявних у неї можливостей. Однак, домовленостей між сторонами щодо порядку та розмірів надання такої допомоги не досягнуто. В зв'язку з чим, спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені вище положення закону, наявність спору між сторонами щодо матеріального забезпечення дитини, той факт, що відповідачка є здоровою, має постійне місце роботи та заробітку, інших осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмір ? частини з усіх видів доходів (заробітку), але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2014 року (дня пред'явлення позову) до повноліття дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved