Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з відповідачем було укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари №4215 від 27.01.2004 року. Об`єктом теплоспоживання згідно договору було нежитлове приміщення (магазин) по [ADDRESS] . Відповідач своїх обов`язків з оплати спожитої теплової енергії належним чином не виконував, в зв`язку з чим, за період з 26.01.2017 року по 06.04.2019 року утворилась заборгованість в сумі 8961 грн. 41 коп. З урахуванням цього, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також нараховані відповідно до ст.625 ЦПК України збитки від інфляції в сумі 617 грн. 10 коп., три відсотки річних в сумі 246 грн. 05 коп., пеню в сумі 735 грн. 25 коп. Також просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1921 грн. \~ \~ \~ \~В наданій заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засіданні на неодноразові виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. \~ \~ \~ \~В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.01.2004 року між сторонами було укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари №4215. Об`єктом теплоспоживання згідно таблиці №2 до договору було нежитлове приміщення (магазин) по [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 18.09.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що зазначене вище нежитлове приміщення на праві власності відповідачу. Відповідно до наданих до позову актів, рахунків-фактур, звітів та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем споживались надані позивачем послуги, проте належним чином не виконувались зобов`язання по їх своєчасній оплаті, внаслідок чого за період з 26.01.2017 року по 06.04.2019 року утворилась заборгованість в сумі 8961 грн. 41 коп. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут та далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.1. укладеного між сторонами договору №4215 від 27.01.2004 року також було передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за відпущену теплову енергію до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Також ст.25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. Пунктом 3.2. договору №4215 від 27.01.2004 року сторонами було погоджено, що в разі нездійснення оплати в строки, визначені п.3.1 договору, споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки оплати. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання недопустима. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. В зв`язку з цим, а також враховуючи, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 26.01.2017 року по 06.04.2019 року в сумі 8961 грн. 41 коп., відповідно до ст.625 ЦПК України збитки від інфляції в сумі 617 грн. 10 коп., три відсотки річних в сумі 246 грн. 05 коп., пеню в сумі 735 грн. 25 коп., а всього 10559 грн. 81 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1921 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved