Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що у вересні 2020 року позивачу стало відомо, що 14.11.2012 року державним виконавцем ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона Борисовим І.Є. винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП 28392825, якою було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З 2006 року вказаний вище об`єкт нерухомого майна належить на праві приватної власності позивачу. З метою встановлення підстав винесення постанови про арешт майна та заборону його відчуження ВП 28392825 від 14.11.2012 року представник [PERSON] звернувся до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з адвокатським запитом від 18.09.2020 року, у якому просив повідомити про арешт майна позивача. Листом №65634 від 02.10.2020 року начальник Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомив, що за інформацією спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконані відділу перебувало виконавче провадження №28392825, але боржником згідно виконавчого документу є інша особа. У зв`язку з минуванням трирічного терміну зберігання, завершене виконавче провадження 28392825 знищено. Отже, законні підстави для існування обтяження нерухомого майна у вигляді арешту, накладеного 14.11.2012 року постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП 28392825 державним виконавцем ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона Борисовим І.Є., відсутні. Вказане обтяження порушує права позивача, як власника квартири, оскільки воно позбавляє його можливості вільно та на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю. У зв`язку з цим, позивач просив зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ), накладений постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП 28392825 від 14.11.2012 року державним виконавцем ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона Борисовим І.Є. та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.11.2012 року за №13244653. Ухвалою суду від 25.11.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 28.04.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог, просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив від відповідача до суду не надходив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 11.10.2006 року, відповідно до договору купівлі-продажу від 11.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом м.Херсона Йосипенко В.В., [PERSON] набув права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14.11.2012 року державним виконавцем ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона Борисовим І.Є. винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП 28392825, якою було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 18.09.2020 року представник [PERSON] звернувся до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з адвокатським запитом про надання інформації щодо арешту, який накладений на майно позивача. Листом №65634 від 02.10.2020 року начальник Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомив, що за інформацією спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконані відділу перебувало виконавче провадження №28392825, але боржником згідно виконавчого документу є інша особа. У зв`язку з минуванням трирічного терміну зберігання, завершене виконавче провадження 28392825 знищено. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved