Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він та його малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі крім власників квартири проживають батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] (треті особи). Вказав, що 07.08.2007 року у даній квартирі була зареєстрована тимчасово відповідач [PERSON] -дружина його брата. Однак, відповідачка фактично не проживала у квартирі з моменту реєстрації по теперішній час. Враховуючи вищезазначене, оскільки відповідачка з 207 року та по теперішній час не проживає у його квартирі, не несе витрат по утриманню квартири та має інше постійне місце проживання, речі особистого вжитку в житловому будинку відсутні в добровільному порядку з реєстрації не знялась, тому позивач вимушений був звернутись до суду з зазначеним позовом за захистом свого порушеного права та просить суд визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання 20.04ю2017 року не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, подав заяву по розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 31 від 17 лютого 2017 року. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] власник 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 21.03.2000 року. Згідно договору дарування від 18 травня 2016 року 2/3 частини вищезазначеної квартири належить малолітнім дітям позивача - [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки форми № 3 КК «Центр комунального сервісу» від 21.09.2016 року у зазначеній квартирі крім власників квартири зареєстровані батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] (треті особи) та відповідачка. Судом встановлено, що відповідачка фактично не проживає у квартирі з моменту реєстрації по теперішній час, ніяких прав на житло не заявляла, квартирою не цікавилась і не цікавиться, витрат по оплаті квартплати та комунальних послуг не несе. Дані обставини підтверджуються актами «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 17.02.2016 року, від 17.03.2016 року, від 13.04.2016 року, від 17.08.2016 року, та актами, які складені сусідами по вказаній адресі від 12.01.2016 року, від 17.02.2016 року, 17.03.2016 року, 13.04.2016 року, 15.07.2016 року. На даний час у спірній квартирі проживають позивач з дітьми та батьками. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 405 ЦК України зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 406 ЦК України визначено, що право користування чужим майном припиняється у разі припинення обставин, які були підставою для встановлення такого права. Не проживаючи за вищезазначеною адресою, відповідач втратила підставу для встановлення їй права на користування житлом як це передбачено ст. 406 ЦК України, а відтак позивач підставно ініціює питання про визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватися квартирою. За таких обставин, суд приходить до висновку що позов щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved