Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив: визнати недійсним протокол № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки, яке належить [PERSON] , від 12 вересня 2011 року); визнати недійсним акт про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, затвердженого відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 16 вересня 2011 року; визнати недійсним дублікат свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (квартири [ADDRESS] ), виданого 26 квітня 2019 року Апатенко Мариною Анатоліївною , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 603, яке видано замість втраченого свідоцтва від 19.09.2011 року, виданого року Апатенко Мариною Анатоліївною , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2316; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ) на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Мариною Анатоліївною 26 квітня 2019 року, номер запису про право власності 31372644. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 116/05-1, укладеного 14.12.2005 року між ВАТ КБ «Інтербанк» та [PERSON] , між банком та боржником укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 1451. Відповідно до умов іпотечного договору та на його виконання, 07 квітня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис № 596 про звернення стягнення на дану квартиру. 10 квітня 2008 року, для виконання, ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві було передано даний виконавчий напис № 596 від 07 квітня 2008 року про звернення стягнення на вказану вище квартиру. В рамках виконавчого провадження № 7010945 12 вересня 2011 року квартиру було реалізовано на прилюдних торгах. Згідно з протоколом № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить [PERSON] , відповідач [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . 16 вересня 2011 року ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві видано Акт проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. 19 вересня 2011 року на підставі зазначених документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Мариною Анатоліївною видане свідоцтво, яке зареєстроване в реєстрі за №2316. Усі зазначені дії були проведені без участі та повідомлення позивача. Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року (справа №757/53894/18, провадження № 22-ц/824/632/2019) визнано недійсним іпотечний договір від 20 грудня 2005 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Інтербанк» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1451, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] . 03 травня 2019 року позивачу стало відомо, що [PERSON] , будучи обізнаною про наявність зазначеної вище постанови суду та про те, що у неї відсутні майнові права на дану квартиру, 26 квітня 2019 року отримала у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. дублікат свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 603 та на підставі даного свідоцтва цей же нотаріус зареєструвала за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 26.04.2019 року, видане на ім`я [PERSON] , підлягає визнанню недійсним, а реєстрація права власності на дану квартиру за [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 603 на підставі даного свідоцтва підлягає скасуванню, оскільки такий правочин та його реєстрація вчинені на підставі недійсного документу. Ухвалою суду від 24.05.2019 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження. Ухвалою суду від 24.05.2019 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1820559980000. Ухвалою суду від 25.09.2019 року ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 11.11.2019 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. 19.12.2019 року від [PERSON] надійшла заява про визнання позову, з якої вбачається, що вона повністю визнає заявлені позовні вимоги [PERSON] і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог. Представник позивача адвокат Кеба А.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовільнити в повному обсязі. Відповідачі Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. Відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, пояснення щодо позову до суду не подала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши характер спірних правовідносин, врахувавши визнання відповідачем [PERSON] позву, дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, в тому числі і визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 14 грудня 2005 року між ВАТ КБ «Інтербанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №116/05-1. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20 грудня 2005 року між банком та боржником (позивачем) було укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1451. Згідно з умовами даного іпотечного договору було забезпечено вимоги банку по виконанню всіх зобов`язань боржника за кредитним договором №116/05-1 від 14 грудня 2005 року. Предметом іпотеки згідно з даним договором є нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира на праві власності належить позивачу. Відповідно до умов іпотечного договору та на його виконання 07 квітня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис №596 про звернення стягнення на дану квартиру. 10 квітня 2008 року для виконання ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві було передано даний виконавчий напис №596 від 07 квітня 2008 року про звернення стягнення на вищевказану квартиру. В рамках виконавчого провадження № 7010945 12 вересня 2011 року квартиру було реалізовано на прилюдних торгах. Згідно з протоколом № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить [PERSON] , [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . 16 вересня 2011 року ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві видано Акт проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. 19 вересня 2011 року на підставі зазначених документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Мариною Анатоліївною видане свідоцтво, яке зареєстроване в реєстрі за №2316. 26 квітня 2019 року [PERSON] отримала у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. дублікат свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 603. На підставі даного свідоцтва цей же нотаріус зареєструвала за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Усі зазначені дії були проведені без участі та повідомлення позивача. Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року (справа №757/53894/18, провадження № 22-ц/824/632/2019) визнано недійсним іпотечний договір від 20 грудня 2005 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Інтербанк» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1451. Звертаючись до суду позивач просив визнати недійними протокол № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, проведеними ПП « Нива В.Ш. » і на підставі якого відповідач [PERSON] набула права власності на спірну квартиру. Суд, приймає до уваги доводи позивача, про те, що Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року (справа №757/53894/18, провадження № 22-ц/824/632/2019) визнано недійсним іпотечний договір від 20 грудня 2005 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Інтербанк» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1451. В силу положень ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак, визнання договору іпотеки недійсним не є підставою для скасування реєстрації права власності за [PERSON] . Звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсним акту про проведення торгів з реалізації арештованого іпотечного майна та визнання недійсним протоколу проведених торгів позивач посилається на те, що недійним правочини не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Зазначаючи, що недійсний іпотечний договір не створив юридичних підстав для переходу майнових прав до інших осіб. Однак відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені ч.ч. 1, 3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). За таких умов сторонами у справі мають бути всі учасники договору, зокрема і ПП «Нива - В.Ш.», оскільки саме їх дії та протокол оскаржуються позивачем, як підтва для набуття права власності за відповідачем [PERSON] . З протоколу №1011181/1 від 12 вересня 2011 року проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке належить [PERSON] вбачається, що ПП «Нива - В.Ш.» надавало послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а продавцем за вказаним договором купівлі-продажу є ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві, на депозитний рахунок якого переможець [PERSON] зобов`язалась внести грошові кошти в сумі 889 373 грн 84 коп., яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного нею лота і сумою винагороди організатора торгів. Згідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 цієї статті визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Під час розгляду справи сторона відповідача [PERSON] визнала позов у повному обсязі, однак визнання позову суперечить закону й порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, відповідач Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не надав суду заяви про визнання позову. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Таким чином, вимоги визнати недійсним протокол № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки, яке належить [PERSON] , від 12 вересня 2011 року); визнати недійсним акт про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, затвердженого відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 16 вересня 2011 року; визнати недійсним дублікат свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (квартири [ADDRESS] ), виданого 26 квітня 2019 року Апатенко Мариною Анатоліївною , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 603, яке видано замість втраченого свідоцтва від 19.09.2011 року, виданого року Апатенко Мариною Анатоліївною , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2316 задоволенню не підлягають . Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки дані вимоги є похідними, суд приходить до висновку про відмову в позові в цій частині також. За таких обставини, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: dismissed