Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] 13.11.1999 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 26.02.2000 року [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] 08.06.2004 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано, після чого відповідачка змінила місце проживання, адресу не залишила. На прохання позивача знятися з реєстрації за адресою спірного будинку відповідачка відмовляється, хоча більше десяти років проживає в іншому місці. Позивач зазначає, що таким чином відповідачка обмежує його права як співвласника будинку, оскільки він не може продати належну йому частину будинку. На думку [PERSON], відповідачка, не проживаючи в будинку більше десяти років без поважних причин, втратила право користування жилим приміщенням. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, тому суд вважав за можливе розглядати справу за її відсутності і ухвалити заочне рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши позивача та його представника, третю особу [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належить на праві власності 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 28.03.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І., зареєстрованого в реєстрі за №2-1932 (а.с.3-копія свідоцтва). В квартирі [ADDRESS] зареєстровано одинадцять осіб, в тому числі позивач [PERSON], відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON], якій на праві власності належить 1/4 частина спірного житлового будинку, що зазначено в довідці форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» за №1766 від 23.12.2015 року ( а.с. 5). 13.11.1999 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого 26.02.2000 року відповідачка була зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. 08.06.2004 року шлюб між сторонами було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві видане свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис за №306 (а.с.10-копія свідоцтва). Позивач в судовому засіданні пояснив, що після розірвання шлюбу в 2004 році відповідачка забрала свої речі і добровільно переїхала проживати в інше місце, адресу не залишила. Після цього відповідачка вселятися спроб не робила, житлом не цікавилася, витрат на житло не несла, перешкод у користуванні житлом їй ніхто не створював, замки не змінювались, домовленості між ним і [PERSON] щодо користування житлом не було. Позивач [PERSON] і третя особа [PERSON], які були допитані в судовому засіданні як свідки, а також свідок [PERSON] в суді підтвердили, що відповідачка не проживає в спірному жилому приміщенні більше десяти років з власної волі, речей її в будинку немає, вселятися вона спроб не робила, перешкод у користуванні житлом їй ніхто не створював. Відповідачка жодних доказів на спростування цих тверджень суду не надала. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] у спірному жилому приміщенні не проживає без поважних причин понад один рік, а тому вона втратила право користування цим жилим приміщенням. З огляду на викладене, позов в судовому засіданні доведений і підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved