Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] та неодноразово уточнюючи позовні вимоги, просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER]. Припинити право у спільній частковій власності [PERSON] на ? частку автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER], шляхом спати на його користь компенсації вартості ? частки автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER] у розмірі 3 919,25 (три тисячі дев*ятсот дев*ятнадцять) гривень 25 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 років перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу, подружжям було придбано автомобіль марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], об*єм двигуна 1500 куб.см, дн [NUMBER]. 04.03.2011року, [PERSON], як дружиною померлого спадкодавця було отримано Свідоцтво про право власності на ? частку майна, набуте подружжям за час шлюбу - спільної сумісної власності, яке складається з легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER], що належав спадкодавцю на праві приватної власності. Також 04.03.2011року, [PERSON], дружині померлого спадкодавця та [PERSON], сину померлого, як спадкоємцям першої черги, було видано Свідоцтво про право власності на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з ? частки легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, д/н [NUMBER]. Згідно з вказаним свідоцтвом, [PERSON] та [PERSON] належить по ? частки кожному спірного автомобіля. Таким чином частка у спільній частковій власності [PERSON] становить ? легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER], а [PERSON] належить ? частка спірного автомобіля. Враховуючи, що спадкове майно є неподільною річчю і частка [PERSON] складає ?, а також той факт, що відповідач відмовляється вирішити вказане питання мирним шляхом, позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, але у судові засідання, починаючи з жовтня 3013 року відповідач та його представник не з*являлися, сповіщені належним чином, докази про сповіщення містяться у матеріалах справи, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Суд у зв*язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з*явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.07.1984 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідно до Свідоцтва про шлюб від 13.07.1984 року, актовий запис №749. За час шлюбу, подружжям було придбано автомобіль марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Одеській області від 06.05.2000року. [INFO] [PERSON] помер, відповідно до Свідоцтва про смерть від 17.07.2010 року, актовий запис №1237. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], об*єм двигуна 1500 куб.см, дн [NUMBER]. У встановлений законом строк позивачка звернулася з відповідною заявою до Сьомої одеської державної нотаріальної контори. 04.03.2011року, державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, Михальовою Л.І. було видано [PERSON], як пережившій дружині померлого спадкодавця, Свідоцтво про право власності на ? частку майна, набуте подружжям за час шлюбу - спільної сумісної власності, яке складається з легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER], що належав спадкодавцю на праві приватної власності. Вказане Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №3-417, спадкова справа 3702/2010. За життя спадкодавцем не було складено заповіту, тому спадкування здійснюється по закону. 04.03.2011року, [PERSON], дружині померлого спадкодавця та [PERSON], сину померлого, як спадкоємцям першої черги, було видано Свідоцтво про право власності на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з ? частки легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, д/н [NUMBER]. Згідно з вказаним свідоцтвом, [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом, належить по ? частки кожному спірного автомобіля. Таким чином частка у спільній частковій власності [PERSON] становить ? легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER], а [PERSON] належить ? частка спірного автомобіля. Відповідно до ч.2ст.183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Спірне майно до ст..181 ЦК України, є рухомою та неподільною річчю, тобто автомобіль не можливо поділити, а саме виділили відповідачу належну йому 14 частку спадкового майна без втрати його цільового призначення. Згідно висновку №16534 від 15.12.2010 року ОНДІСЕ експертного товарознавчого дослідження по встановленню ринкової вартості транспортного засобу, доданого позивачем при зверненні до суду, ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER] станом на 15.12.2010 року складала 18 268грн. Не погоджуючись з вказаним висновком, ухвалою суд від 21.12.2012 року, за клопотанням позивача, було призначено судову авто товарознавчу експертизу визначення ринкової вартості спірного автомобіля. Згідно висновку №246 від 12.03.2013 року ОНДІСЕ ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER] станом на 12.03.2013 року складає 15 677грн. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Отже, за наявності будь-якої з вище перелічених умов, право на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду. Таким чином, враховуючи, що ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER] складає 15 677грн., то вартість ? частки, що належить [PERSON] від загальної вартості автомобіля, складає 3 919,25 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Неявка відповідача, неодноразово сповіщеного належним чином, дає право суду зробити висновок, що відповідач не висловивши своєї особистої думки після проведення судової авто товарознавчої експертизи визначення ринкової вартості майна, фактично погодився на сплату йому грошової компенсації вартості ? частки автомобіля марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER]. Проаналізувавши норми ст. 365, 386, 392 ЦК України, суд прийшов до висновку про те, що у разі припинення права власності на частку у спільному майні, співвласнику, право якого припинено, має присуджуватися компенсація, а за співвласником, який виплатив цю компенсацію має визнаватися право власності на зазначену частку. Відтак, припиняючи право спільної часткової власності [PERSON], суд одночасно визнає право власності в цілому на автомобіль марки ВАЗ 2107, 2000 року випуску, дн [NUMBER] за [PERSON]. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved