Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про встановлення факту прийняття спадщини у вигляді ? частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 39.1 кв.м., [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO], та факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та визнання за ним права власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS], - у порядку спадкування після смерті матері, [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що матері спадкове майно належало на законних підставах, оскільки вона фактично прийняла спадщину, не оформивши правовстановлюючі документи на спадкове майно відповідним чином, а відсутність правовстановлюючого документу про реєстрацію права власності за спадкодавцем є перешкодою для отримання свідоцтва про право власності на спадщину і лише в судовому порядку можливо захистити права позивача. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов, відповідачка проти заявленого позову не заперечувала. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 21 липня 1988 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно якого вона заповіла [PERSON] та [PERSON] домоволодіння за адресою: [ADDRESS], у рівних частках. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Належність вказаного домоволодіння померлій [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №4-1981 від 27.08.1971 року. Як вбачається з виписки із реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на сьогоднішній день ? частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON], інша ? частки зареєстрована за [PERSON]. Cтаном на час відкриття спадщини [PERSON] була неповнолітньою та проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю - [PERSON], яка була зареєстрована за вказаною адресою з 01.04.1974 року по 15.04.2015 року. За таких обставин суд вважає, що обставини прийняття вказаного спадкового майна матір'ю позивача у 1991 році регулюються нормами ст.ст.529, 534, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час, і підлягають задоволенню, оскільки мати позивача прийняла спадщину після смерті баби та користувалася спадковим майном на законних підставах. Так, згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до вимог ст.534 ЦК України в редакції 1963 року, кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно чи його частину одній або кільком особам, які як входять, так і не входять до до кола спадкоємців за законом, а також державі чи окремим державним, кооперативним та іншим організаціям. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 року (чинного на момент виникнення правовідносин) спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майно, визнається таким, що її прийняв. При цьому, згідно зі ст.525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, що належало спадкодавцю, а тому відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємиця за заповітом. 30 жовтня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла, що підтвержується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. На час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із [PERSON] та являвся малолітньою особою. У нотаріальній конторі позивачеві в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовилено через те, що документи на домоволодіння спадкодавцем оформлені не були і порекомендували звернутися до суду. Відповідачка являється дружиною померлого [PERSON] та фактично співвласником будинку і спадкоємцем за законом наступних черг, спадщину не приймала. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що дружина, діти, батьки спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. Частиною 4 даної статті визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. За таких обставин правовідносини в частині прийняття спадщини позивачем після смерті матері регулюються нормами ст.ст.1216, 1218, 1261, 1268 - 1270 ЦК України і підлягають задоволенню, оскільки зазначене нерухоме майно належало матері позивача на законних підставах, позивач фактично прийняв спадщину, проживаючи в будинку та являючись малолітньою на той час особою, а відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці судом не встановлені.

Outcome: approved