Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача, про стягнення коштів за порушення своєчасного виконання грошового зобов`язання 3 відсотків річних та витрат від інфляції. Просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за порушення своєчасного виконання грошового зобов`язання 3 відсоотків річних та витрат від інфляції у сумі - 95173.79 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 951.74 грн. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача, адвокат Панченко О. проти позову заперечувала та просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач написав розписку про те, що претензій до відповідача немає, тому відсутні правові підстави для нарахування коштів за порушення своєчасного виконання грошового зобов`язання 3 відсотків річних та витрат від інфляції. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019р., по справі № 554/7911/15ц, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Октябрського районного м. Полтава від 13 грудня 2-16р. у не скасованій частині та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2017р. залишено без змін. Згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2017р. по справі « 554/7911/15-ц, встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] тягнуто борг у розмір -170496.82 грн. та судові витрати (а.с.12). У змісті позову, позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний йому сплатити: - 3 відсотки річних за період часу з 01 вересня 2014р. по 06 листопада 2019р., включно та інфляційних втрат за період часу: жовтень 2016р. по листопад 2019р. включно. Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказує що: оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Враховуючи строки повної давності, суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача за порушення строків своєчасного повернення грошового зобов`язання: 3% річних та витрат від інфляції за останні три роки, виходячи з наступних розрахунків, а саме: Розрахунок 3% річних за періоди з 21.11.2016 року по 26.01.2017 року та з 26.01.2017року по 07.11.2019 року. Позивачем у позові від 21.11.2019 року було розраховано 3 % річних в період з вересня 2014 року по 26 січня 2017 року. У такому випадку варто зазначити, що відповідно до норм ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимоги про стягнення неустойки, штрафу, пені, встановлено строком в один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволенні позову. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом, 21.11.2019 року, суд вважає, що позивач позбавлений законодавчої можливості заявляти вимогу стосовно нараховування 3 % річних у період часу з вересня 2014 року по 20.11.2016 року, оскільки пропустив строк позовної давності. Суд вважає, що розрахунок 3 % річних необхідно проводити, виходячи з наступного: 1) за період з 21.11.2016 року по 26.01.2017 року за наступною формулою: 97 850, 00 *3%/365/100%*67 = 538, 85 грн. 2)за період з 26.01.2017 року по 07.11.2019 року за наступною формулою: 97 850, 00 *3%/365/100%*1016 = 8171,15 грн. Всього 3 % річних складає: 538, 85 грн. + 8171,15 грн. = 8 710 грн. Розрахунок інфляції необхідно проводити за періоди з 01.11.2016 року по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року, виходячи з наступного. Позивачем у позові від 21.11.2019 року було проведено розрахунок основного боргу [PERSON] на користь [PERSON] з урахуванням індексу інфляції в період з 01 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року. Суд вважає, що сума боргу у розмірі 170 496, 82 грн. була розрахована уже з урахуванням індексу інфляції за жовтень 2016 року, про що свідчить подана Позивачем заява про збільшення позовних вимог від 30.11.2016 року та довідка Головного управління статистики у Полтавській області № 05- 28/295 від 17.11.2016 року. Тому необхідно розрахувати лише індекс інфляції за два місяці 2016 року, а саме з 01.11.2016 року по 31.12.2016 року за наступною формулою: 170 496, 82 (*1,018 *1, 009) = 1, 027 170 496, 82 грн. * 1, 027 = 175 127,86 грн. 175 127,86 грн. - 170 496, 82 грн. = 4 631, 04 грн. Розрахунок індексу інфляції за період з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року, виходячи з того, що грошове зобов`язання у сумі 178 927, 00 - відповідачем, виконане 07.11.2019 року. Рівень інфляції за заданий період складає 1,300, тому загальна сума заборгованості з урахуванням інфляції складає 227615, 11 грн. (175 127,86 грн.* 1,300 = 227615, 11 грн.) 227615, 11 грн. - 175 127,86 грн. = 52 487,25 грн. За таких підстав сума заборгованості відповідача перед позивачем становить всього: 8 710 грн. + 4 631, 04 грн. + 52 487,25 грн. = 65 828, 29 грн., що підлягає примусовому стягненню. За таких підстав, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення коштів за порушення своєчасного виконання грошового зобов`язання 3 відсотків річних та витрат від інфляції, підлягає задоволенню у частині стягнення заборгованості у розмірі - 65828.29 грн. (на 86.8% задоволено позовні вимоги), в іншій частині вимоги слід відмовити за безпідставністю. Судові витрати по сплаті судового збору у справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача, пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial