Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 26.10.2011 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб Mitsubishi Lancer д/н [NUMBER], що належав ТОВ СП «Нібулон». Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2011 року. 14.02.2012 року ТОВ СП «Нібулон» звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування за завдану відповідачем матеріальну шкоду. Оскільки останній в добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило ТОВ СП «Нібулон» виплату страхового відшкодування в розмірі 5009 грн. 53 коп. В зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 5009 грн. 53 коп., витрати на послуги аварійного комісару в сумі 670 грн., а всього 5679 грн. 53 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач неодноразово звертався до позивача з заявами щодо надання документів, що підтверджують обґрунтованість нарахованих сум. Проте, останніх йому надано не було та лише після подачі позову в суді представник зміг ознайомитись з документами, що слугували підставою для здійснення виплати страхового відшкодування. Після цього, відповідачем Моторному (транспортному) страховому бюро України було перераховано кошти в сумі 5009 грн. 53 коп. Кошти в сумі 670 грн. відповідачем не сплачено, оскільки позивачем не надано доказів щодо понесення вказаних витрат. З урахуванням цього, в задоволенні позову просив відмовити. З урахуванням поданої представником позивача заяви та положень ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності представника позивача. Суд, перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.10.2011 року о 13-00 г. біля е/о №216 по пр.К.Маркса в м.Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Форд д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2011 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховикiв, якi здiйснюють обов'язкове страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв за шкоду, заподiяну третiм особам. Участь страховикiв у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власників наземних транспортних засобiв. МТСБУ є непiдприємницькою (неприбутковою) органiзацiєю i здiйснює свою дiяльнiсть вiдповiдно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат iз централізованих страхових резервних фондiв компенсацiй та вiдшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Власник автомобіля [NUMBER] - ТОВ СП «Нібулон» 14.02.2012 року звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої позивачем у відповідності до ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проведено виплату в сумі 5009 грн. 53 коп. (6011 грн. 44 коп. розміру збитків, визначених у звіті ФОП [PERSON] №38/02/2012 - 20% ПДВ в сумі 1001 грн. 91 коп.). Згідно ст.38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування ТОВ СП «Нібулон» в сумі 5009 грн. 53 коп. є обгрунтованими. Разом з тим, суд враховує, що після звернення до суду з позовом відповідач відшкодував позивачу вказані витрати, що підтверджується відповідною квитанцією №0.0395857611.1 від 11.06.2015 року, копія якої залучена до матеріалів справи. А тому вказані позовні вимоги позивача щодо стягнення коштів в сумі 5009 грн. 53 коп. задоволенню не підлягають, в зв'язку з відшкодуванням відповідачем шкоди в добровільному порядку та відсутності спору між сторонами в цій частині на момент вирішення справи. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат в сумі 670 грн. за оплату послуг аварійного комісара з визначення розміру збитків, суд враховує, що позивачем у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ПК України не надано доказів, які б підтверджували понесення вказаних витрат (платіжних документів, щодо перерахування коштів). А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки не доведені належними доказами. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed