Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 10.08.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання №2707877/100517 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов договору банк встановив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 1500,00 грн., процентна ставка 30 % річних. Строк кредитування відповідає строку дії платіжної картки позичальника з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки за бажанням позичальника. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором, за відповідачем рахується заборгованість, яка станом на 17.07.2020 року становить 3087,17 грн., а тому позивч просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, на електронну адресу суду направили клопотання, в якому просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, також, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. /Відповідно до постанови КМ України від 05.06.2019р. №568 було змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»/. Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] 10.08.2019 року було укладено договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання №2707877/100517 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якого [PERSON] встановлено суму ліміту (встановлюваної кредитної лінії) кредиту в розмірі 1500,00 грн. (а.с.7,8). Шляхом підписання вказаної заяви відповідач приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщення на офіційній інтернет-сторінці www.oschadbank.ua та уклав з банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору (п.п. 3.1 п. 3 «Умов про приєднання до Договору Заяви про приєднання). У свою чергу, відповідно до умов договору, банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою (п.п. 3.2 п.3 «Умов про приєднання до Договору» Заяви приєднання). Відповідно до п.п.6.1 п. 6 «Умови кредитування» Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору, та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Судом було встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.07.2020 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 3087,17 грн., яка складається із заборгованості: 1491,50 грн. - загальна сума основної заборгованосі; 449,24 грн.- загальна сума заборгованосі по сплаті процентів; 9,00 грн. - загальна сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування; 831,79 грн.- загальна сума нарахованої пені; 126,78 грн. - сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 66,69 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 75,02 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 37,15 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Уст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістомст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 625 ЦК України врегульовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, не вбачається яким чином, та на якій підставі здійснено розрахунок сум інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Розрахунок проведений за період з 26.09.2017 р. по 17.07.2020 р., тоді як договір був укладений 10.08.2019 року. Зі змісту позовної заяви слідує, що порушення зобов`язань відповідачем відбулося саме за Заявою про приєднання №2707877/100517 від 10.08.2019р. та позивач додає до справи копію цієї Заяви від 10.08.2019р., а розраховує борг відповідача з липня 2017р., як слідує з приєднаного до справи Розрахунку заборгованості (а.с.11-15). Крім того, позивачем, взагалі не обґрунтовано розрахунок заборгованості та підстави нарахування 3 % відсотків, інфляційних втрат та відсотків на відсотки. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При оцінці доказів та оцінці аргументів судом встановлено, що наявні матеріали справи дають підстави вважати ймовірними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредит і він користувався кредитними коштами, через що, у зв`язку з поданням позову (вимогою про повернення коштів), в нього виник обов`язок щодо повернення цих коштів. Однак, оскільки позивачем не надано доказів отримання відповідачем коштів, не надано виписки з особового рахунку відповідача, розрахунку за договором №2707877/100517 від 10.08.2019р., що позбавляє можливості обрахувати заборгованість за користування кредитними коштами, суд позбавлений можливості встановити день виникнення у [PERSON] зобов`язання за договором, день отримання кредитних коштів та з`ясувати, чи сплачував відповідач кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору від 10.08.2019р., у які строки, коли почалося порушення зобов`язань, якщо таке мало місце. В зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом у зв`язку з їх недоведеністю належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed