Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладений 26.04.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Актовий запис №145, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Спільне життя суперечить її інтересам. Вони останні пів року років разом не мешкають. Також прохає стягнути з відповідача всі понесені нею судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 07.12.2017 року по справі відкрито провадження. Справу призначено до розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII. Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Позивачка та її представник до судового засідання не зявились, надали до суду заяву, де прохали розглядати справи у їх відсутність, позов прохали задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений\~ належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи. Причини\~ неявки суду не відомі. Відзив на позов не подав. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача та його представника, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 26.04.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №145 (а.с.8) Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №365384 (а.с.4), яка мешкає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. В силу ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя та інтересам їхньої дитини. Сторони припинили подружні відносини як два роки тому, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу обєктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. При вирішенні питання про стягнення коштів на надання правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами і для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката на представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. За частиною 3\~статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 600 грн. в рахунок правової допомоги та долучив як доказ її надання договір №25/10 про надання правової допомоги від 25.10.2017 р., додаткову угоду №1 до договору про надання юридичних послуг №25/10 від 25.10.2017 р. від 03.11.2017 р., довідку про оплату №б/н від 27.10.2017 р., детальний розрахунок вартості правових послуг, звіт про виконану роботу адвокатом, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 600 грн. Також, згідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь на позивача. На підставі викладеного

Outcome: approved