Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 13.11.2016 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики 3000 доларів США , який оформлено борговою розпискою. Згідно умов боргової розписки , відповідачка зобов»язалась повертути кошти до кінця 2016 року. Додає, що [PERSON] кошти не повернула та на момент звернення до суду ( 30.05.2017 року ) її борг складає 80790,00 гривень ( з розрахунку 3000 доларів США по курсу 26,93 грн. ). На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість. Представник позивача у судовому засідання підтримав в повному обсязі позовні вимоги та просив задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідачки заперечувала проти задоволення позову з підстав підтвердження висновком експерта від 31.01.2018 року факту не написання [PERSON] спірної боргової розписки. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі , виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~ родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.\~ Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження\~ укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.\~ Отже,\~письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.\~ Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 24.02.2016 р. по справі\~\~№ 6-50цс16\~.\~ Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).\~ Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).\~ Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.\~ Такий же висновок зробив Верховний суд України 18.09.2013 р. у справі \~\~№ 6-63цс13\~, від 11.11.2015 р. у справі\~\~№ 6-1967цс15\~\~та 12.04.2017 р. у справі \~\~№ 6-487цс17\~.\~ Судом встановлено, що підставою для звернення до суду із даною позовною заявою слугувала наданна позивачем боргова розписка від 13.11.2016 року , відповідно до якої, [PERSON] отримала кошти від [PERSON] у лютому місяці 2014 року у розмірі 3 тисячі доларів США, які зобов»язалась повернути до кінця 2016 року. ( а.с.4 ). Як вбачається з правової позиції Верховного суду України, викладеного у постанові №6-1967цс 15 від 11.11.2015 року, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. Зі змісту наданої боргової розписки вбачається, що відповідачка у лютому місяці 2014 року отримала кошти від позивача , проте , на момент отримання розписка укладена не була . Текст розписки виготовлено 13.11.2016 року , що відповідно є порушенням ст.ст . 1046,1047 ЦК України . Відповідно до висновку судового експерта Чернівецького Науково- дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України [PERSON] від 31.01.2018 року, виготовленого за клопотанням представника відповідачки та на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2017 року , рукописний текст в розписці від 13.11.2016 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис від імені [PERSON] у розписці від 13.11.2016 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Наданий експертом висновок , відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України та підстав , передбачених ст. 113 цього ж Кодексу , суд не вбачає. Отже, у сукупності наведених вище фактів , суд вважає, що надана позивачем розписка не відповідає вимогам ст. 207 ЦК України , а тому не є підставою для задоволення вимог , щодо стягнення з відповідачки кошів. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Отже, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню судовий збір та витрати за проведення експертизи .. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved