Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить поставити рішення яким зняти арешт з будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі постанови АВ №974105 від 16.04.2004 року державного виконавця Болградського районного відділу державної виконавчої служби. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником вищезазначеного будинку. В грудні 2018 року ним було заявлено право власності на вищезазначений будинок. За результатами пошуку інформації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державним реєстратором було встановлено наявність обтяження (заборона на нерухоме майно), реєстраційний номер обтяження 3821504 , зареєстровано 03.10.2006 року, 11:10:46 за №3821504 реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора, 68700, Одеська область, болградський район, м.Болград, вул. 25 Серпня, 192. Підстава обтяження: постанова АВ 974105 від 16.04.2004 року, Болградська виконавча служба. Об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] . Власник [PERSON] . Оскільки він, позивач ніяких заборгованостей не має, відкриті виконавчі провадження у Болградському районному відділі державної виконавчої служби - відсутні, тому безпідставно накладено арешт на його майно, що перешкоджає йому як власнику користуватися ним. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач про дату та місце проведення судового засідання повідомлений згідно вимог чинного законодавства. У судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.38). Відповідач про дату та місце проведення судового засідання повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.36) у судове засідання не прибув. Також подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.37). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Судом встановлено, що [PERSON] є власником вищезазначеного будинку, що підтверджується довідкою Городненської сільської радою Болградського району Одеської області від 08.02.2019 року за №274 згідно погосподарської книги №17, особовий рахунок [NUMBER] (а.с.274). В жовтні 2018 року він звернувся до державного реєстратора з приводу реєстрації належного йому вищезазначеного будинку, однак рішенням від 08.10.2018 року державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з тих підстав, що за результатами пошуку інформації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було встановлено наявність обтяження (заборона на нерухоме майно) № 3821504 від 03.10.2006 року, накладеного Болградською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови АВ 974105 від 16.04.2004 року Болградської державної виконавчої служби (а.с.12). Вказана інформація підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.9-10), з якого слідує, що 03.10.2006 року за №3821504 реєстратором: Болградська державна нотаріальна контора було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава обтяження постанова АВ 974105 від 16.04.2004 року, Болградська виконавча служба, об`єкт обтяження: будинок за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] . Болградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області листом від 26.02.2019 року за №31-43/2463 повідомив про те, що із даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що відносно [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження (а.с.18). Одеським державним нотаріальним архівом ГТУЮ в Одеській області на адресу суду надано копію постанови АВ 974105 від 16.04.2004 року Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області про арешт майна божника та оголошення заборони його відчуження, а саме майна боржника [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на суму 11667.98 гривен з метою виконання ухвали Болградського районного суду Одеської області від 06.05.2004 року (а.с.26-28). Саме відомості про дану постанову АВ 974105 від 16.04.2004 року Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області, як підставу для обтяження і значяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.9-10). Судом також встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13.04.2010 року, справа №2-ц-2/2010 (а.с.29-31), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.07.2010 року (а.с.32-33), позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто на користь позивачів з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди - 11 538.84 гривен. З вказаних рішень вбачається, що шкода [PERSON] була спричинена внаслідок позивачам в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.06.2003 року, та в лютому 2004 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаними позовними вимогами до [PERSON] , в зв`язку з чим судом було вжито заходи забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на майно [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Разом з цим, боржником [PERSON] було виконано рішення суду по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 11 538.84 гривен, з метою забезпечення виконання якого було накладено арешт на майно [PERSON] (а.с.27), так як згідно довідки Болградського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26.02.2019 року за 31-43/2463 згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] (а.с.18). Дані обставини свідчать, що арешт майна, належного [PERSON] , своєчасно державним виконавцем не був знятий в зв`язку з виконанням рішення суду, та закінченням виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження відсутні на зберіганні в зв`язку з закінченням термінів їх зберігання, а тому державний виконавець позбавлений наразі самостійно прийняти постанову про скасування арешту майна боржника. Крім того, позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, у якому було накладено арешт, відсутнє, а тому усі ці обставини спонукали позивача звернутись до суду за захистом порушених прав у порядку позовного провадження. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319 ЦК України,

Outcome: approved