Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Буринської міської ради Буринського району Сумської області і свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку на території Буринської міської ради Буринського району Сумської області. Як спадкоємець померлої за її заповітом від 06.06.2012, у квітні 2018 року він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у зв'язку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв'язку тим, що був необізнаний про наявність заповіту на його користь, тобто з поважних причин, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] У зв'язку з розбіжностями в написанні по батькові померлої в заповіті та свідоцтві про смерть, просив також встановити факт належності їй заповіту, посвідченого 06.06.2012 за № 53 в реєстрі. Крім того, в зв'язку з розбіжностями в написанні по батькові померлої [PERSON] в державному акті на право приватної власності на землю та свідоцтві про смерть, просив також встановити факт належності померлій вказаного правовстановлюючого документу. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 28.09.2018 Буринську міську раду Буринського району Сумської області було замінено належним відповідачем - [PERSON], дочкою померлої [PERSON], яка проживала з нею на момент смерті та в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. В судове засідання позивач не з'явився, його представник надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та справу просив слухати за його відсутності. Відповідач надала суду письмову заяву, в якій позов визнала і просила справу розглянути за її відсутності. Про правові наслідки визнання позову обізнана. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON], яка була зареєстрована та проживала разом з дочкою [PERSON] та зятем [PERSON] [ADDRESS]. 06.06.2012 секретарем Степанівської сільської ради Буринського району Сумської області від імені [PERSON] на користь позивача посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 53, який не змінювався та не скасовувався, щодо розпорядження окремим спадковим майном - земельною ділянкою, належною померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.08.2002. Оскільки свідоцтво про смерть заповідача містить написання її по батькові як «[PERSON]», суд дійшов висновку, що заповіт від 06.06.2012 складений саме [PERSON], померлою [INFO] в [ADDRESS], а неправильне написання її по батькові є помилкою, допущеною при посвідченні заповіту. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, позаяк надає право для оформлення прав на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як спадкоємець за заповітом померлої [PERSON], позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, якими є необізнаність про наявність заповіту на його користь, що не суперечить правовій позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові № 315/765/14-ц від 06.09.2017. Ураховуючи наведене та те, що спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, позивач від прийняття спадщини не відмовлявся, а спадкоємець, який прийняв спадщину по закону, на зазначене спадкове майно не претендує, є підстави для висновку про те, що таке визнання відповідачем позову не суперечить ст. 1272 ЦК України, при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, підтверджено матеріалами справи те, що на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 18.07.2002 № 157 на ім'я [PERSON], мешканки [ADDRESS], виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.08.2002. В зв'язку з тим, що наявні в матеріалах справи копії документів містять написання по батькові померлої [PERSON] як «[PERSON]», є підстави дійти висновку, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.08.2002 належить саме їй, при цьому в написанні її по батькові допущена помилка, що не може бути усунуто в позасудовому порядку, визначеному п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, в зв'язку з втратою нею чинності. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз'яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 (із змінами) суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Таким чином, наявні у справі докази та їх належна оцінка є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved