Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить виселити відповідача з квартири № 42 корпусу № 1 будинку № 27 по вул. Ворошилова в м.Херсоні, посилаючись на те, що він є співвласником вказаної квартири разом з [PERSON], однак відповідач без його згоди проживає у цій квартирі та на його вимоги до теперішнього часу не звільнила її, чим чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні цією квартирою. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги за підставами вказаними у позові. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки відповідач не проживає у квартирі належній позивачу та третій особи, її речей в квартирі немає, вона має своє житло, крім того, позивач має право розпоряджатись та користуватись лише ? частиною вказаної квартири, оскільки є її співвласником. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні вимог позивача, оскільки ним не доведено порушення його права власності, так як квартира № 42 корпусу № 1 будинку № 27 по вул. Ворошилова в м.Херсоні належить йому та їй на праві спільної власності та вона також має право нею розпоряджатись та користуватись як співвласник, крім того відповідач має своє житло та не проживає в оспорюваній квартирі й речі в квартирі відсутні. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири № 42 корпусу № 1 будинку № 27 по вул. Ворошилова в м.Херсоні згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 22.05.2013 року та місце проживання відповідача [PERSON] з 16.12.1997 року зареєстровано у квартирі № 119 корпусу № 1 будинку № 49 по вул. Покришева в м.Херсоні, що підтверджується матеріалами справи та сторонами фактично визнається. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки позивачем не доведено порушення його законних прав як співвласника квартири № 42 корпусу № 1 будинку № 27 по вул. Ворошилова в м.Херсоні відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

Outcome: dismissed