Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог він посилається на те, що відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави, укладеного 09.07.2008 року між ним та ДП «Дирекція», він зобов'язався у випадку пошкодження автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER], виплатити страхове відшкодування ДП «Дирекція» у розмірі фактичної матеріальної шкоди за вирахуванням франшизи. 16.05.2009 року приблизно о 15 год. 20 хв. трапилася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача. Згідно довідки ДАІ ДТП трапилася з вини [PERSON], в результаті чого його було притягнуто до адміністративної та кримінальної відповідальності. На виконання своїх зобов'язань за договором страхування, позивач на підставі заяви ДП «Дирекція», провело розрахунок страхового відшкодування за нанесення відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 131 709, 33 грн., тому просить суд стягнути з нього на свою користь вказану суму та понесені витрати на сплату судового збору. Представник позивача до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду телеграму про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд застосувати строки позовної давності. Суд, врахувавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 09.07.2008 року між ТОВ СК «Альфа - Гарант» та ДП «Дирекція» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06 - R/18 - 143 - 04035, відповідно до умов якого, позивач зобов'язався у випадку пошкодження автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER], виплатити страхове відшкодування ДП «Дирекція» у розмірі фактичної матеріальної шкоди за вирахуванням франшизи ( а.с.4 - 6). Із заяви ДП «Дирекція» від 18.05.2009 року, реєстраційний № справи СГ/09/1657, генеральному директору ТДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» та довідки слідчого управління УМВС України в Кіровоградській області № 6/ 28 - 0064 від 16.06.2009 року вбачається, що 16.05.2009 року о 15 год. 20 хв. на перехресті а/д Стрий - Знам'янка та а/д Олександрівка - Миколаїв трапилася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.7 - 10). Згідно вказаної довідки, дорожньо - транспортна подія сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 16.6 Правил дорожнього руху України. По факту дорожньо - транспортної пригоди у відношенні нього порушено кримінальну справу № 28/0064 від 25.05.09 за ознаками складу злочину ст.286 ч.1 КК України та вироком Кіровоградського районного суду від 25.08.2009 року його засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі. В силу ст.75 КК України від призначеного покарання [PERSON] звільнено з випробувальним терміном строком на 2 роки., а постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.09.2011 року його звільнено від відбування покарання у зв'язку з закінченням іспитового строку ( а.с.10 на зв.). На виконання своїх зобов'язань за договором страхування, позивач на підставі відповідних документів, наданих ДП «Дирекція», провів розрахунок страхового відшкодування ( а.с. 36), склав страховий акт № СТ /09/1657 від 04.06.2010 року (а.с. 37) та здійснив виплату ДП «Дирекція» страхового відшкодування в розмірі 131 709, 33 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1538 від 04.06.2010 року, № 1553 від 08.06.2010 року, № 1647 від 15.06.2010 року, № 1867 від 07.07.2010 року ( а.с. 38 - 41). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 26.11.2013 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду. Однак, суд вважає, що ним пропущена позовна давність, оскільки з дня визнання [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. ч.2 ст. 286 КК України, в результаті якого 07.07.2010 року наступило страхове відшкодування, до моменту звернення позивача до суду пройшло більше трьох років. Представником позивача не наведено поважних причин пропуску строку позовної давності. Про його поновлення представник позивача суд не просить. За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати позовну давність і відмовити позивачу в задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed