Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилався на те, що між ним та відповідачкою [PERSON] укладений кредитний договір № 1149 від 27.04.2007 року, проте в порушення прийнятих на себе зобовязань за цим договором, відповідачка [PERSON] допускала порушення строків погашення заборгованості, а тому вона разом з поручителями [PERSON], [PERSON] відповідають солідарно перед позивачем, і зокрема повинні відшкодувати банку заборгованість за кредитом, за відсотками по кредиту, за простроченими відсотками та пеню, у розмірі 18\~196 грн. 82 коп., які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів державне мито в розмірі 181 грн. 96 коп., витрати на інформаційно технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 30 грн. (а.с. 35). В процесі судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, в звязку з чим, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом, за відсотками по кредиту, за простроченими відсотками та пеню, у розмірі 23 061 грн. 50 коп. Крім того, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів державне мито в розмірі 181 грн. 96 коп., витрати на інформаційно технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 30 грн. (а.с. 5152). Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутності або про відкладення судового засідання не подавали. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою представника відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов ВАТ «Державний ощадний банк України» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 27.04.2007 року позивач ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір № 1149, згідно з умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 20 000, 00 грн. на строк до 27.04.2010 року, зі сплатою 22 відсотків річних за користування кредитними коштами (а.с. 89). Відповідно до укладеного договору № 1149 від 27.04.2007 року відповідачка, у свою чергу, прийняла на себе зобов'язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих по ньому відсотків у порядку, розмірі і терміни передбаченими договором. А також, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 1 від 24.04.2007 року до кредитного договору № 1149 від 27.04.2007 року (а.с. 1314) та між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 2 від 24.04.2007 року до кредитного договору № 1149 від 27.04.2007 року (а.с. 1112). В звязку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання за кредитним договором, станом на 26.10.2009 року заборгованість за кредитним договором становить 23\~061 грн. 50 коп. Таким чином, відповідачі в односторонньому порядку відмовились від виконання зобовязань по кредитному договору № 1149 від 27.04.2007 р. в частині погашення основного боргу і нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобовязання по договору не були виконані відповідачем. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Відповідно до розрахункової заборгованості за кредитним договором № 1149 від 27.04.2007 року [PERSON], станом на 26.10.2009 року заборгованість складає: залишок заборгованості за кредитом 7 048 грн. 14 коп.; сума простроченої заборгованості за кредитом 9 624 грн. 56 коп.; сума заборгованості за відсотками 5 199 грн. 39 коп.; заборгованість за пенею за відсотками 409 грн. 24 коп.; заборгованість за пенею по кредиту 780 грн. 17 коп. (а.с. 53). Згідно зі ст. 554 ЦК України та п. 3.1 договору поруки, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають перед ВАТ «Державний ощадний банк України» як солідарні боржники по борговим зобов'язанням [PERSON]. Отже, ВАТ «Державний ощадний банк України» має право вимагати сплати заборгованості за кредитним договором від кожного з відповідачів, при цьому поручитель відповідає перед позивачем-кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник-відповідач, тобто, несе відповідальність за повернення основного боргу (кредиту), сплату нарахованих по ньому відсотків, штрафів, пені тощо. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобовязань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Outcome: approved