Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів із позовною заявою про зобов`язання виділити в натурі земельну частку (пай) та стягнення грошової компенсації за користування земельною часткою (паєм) та майновим паєм, посилаючись на наступні обставини. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай серії [NUMBER] ) бабуся позивача [PERSON] , яка проживала у с. Новоселидівка Мар`їнського району Донецької області, на підставі рішення Мар`їнської районної державної адміністрації від 15.08.1996 року за № 315-р, отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Суворова, розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельного паю становить 30 350 грн. Також бабусі позивача також було виділено майновий пай на суму 5058 грн. [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим, вона не мала можливості оформити державний акт на вищевказану земельну ділянку з фактичним виділенням її в натурі та отримати майно або гроші у якості компенсації за майновий пай. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області визнано позивача право на земельну частку (пай) розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Новоселидівської сільської ради Мар`їнського району, яка належить [PERSON] на підставі Сертифікату на право земельної частки (паю), виданого 07.10.1996 року рішенням Мар`їнської районної державної адміністрації. Директор ТОВ «Світанок» Гречук В.Г. вказав в своєму листі, що у ТОВ Агрофірми «Світанок» відсутня будь яка інформація щодо [PERSON] , як такої, що отримувала Сертифікат на право земельної частки (паю) із земель КСП ім. Суворова, або що вона отримувала майновий сертифікат, у зв`язку з чим, необхідно надати додаткові документи, які підтверджують закріплення за [PERSON] певної земельної ділянки на підставі Сертифікату [NUMBER] . Вважає, що від нього приховують інформацію про власність його бабусі, хто користувався земельним та майновим паями, які належать [PERSON] , а також чому йому, як спадкоємцю не нараховані кошти за користування паями. За таких обставин, у позивача виникла необхідність звернутися із позовом до суду. Також, позивач просить зобов`язати Мар`їнську районну ВЦА виділити йому земельну ділянку в натурі у розмірі 6.04 умовних кадастрових гектарів замість земельної частки (паю) з земель резервного фонду чи земель запасу на території Новоселидівської сільської ради. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Світанок» в судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав повністю, надав відзив на позов, посилаючи на наступне. Позивач надав до суду на підтвердження своїх вимог копію рішення Мар`їнського районного суду Донецької області № 237/1636/14-п від 30.04.2014 року, як підтвердження того, що за ним визнано факт прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Новоселидівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, після смерті [PERSON] . Право власності на земельну ділянку підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . ТОВ «Агрофірма «Світанок» невідомо місце розташування вказаної позивачем земельної частки, крім того товариство не є суб`єктом з виконання дій, спрямованих на виділення чи винесення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), не є суб`єктом видачі відповідних Сертифікатів. Між ТОВ «Агрофірма «Світанок» та [PERSON] , чи то [PERSON] не укладався договір оренди землі, предметом якого виступала б земельна частка, закріплена за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , також підприємство ніколи не здійснювало обробіток та використання зазначеної земельної частки. Стосовно прийняття спадщини у вигляді Свідоцтва про права власності на майновий пай, після смерті Свідоцтва про права власності на майновий пай, після смерті [PERSON] судом нічого не зазначено. Тому у ТОВ «Агрофірма «Світанок» немає підстав вбачати у [PERSON] прав на майновий пай, що міг належати [PERSON] . Представник відповідача - Новоселидівської сільської ради у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без участі їх представника. Представник відповідача - Міськрайонного управління у Мар`їнському районі та місті Вугледар Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явився, надав суду листа вони не є юридичною особою, а являються структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, яке розташовано за адресою: м. Костянтинівка, вул. Європейська, 13 Представник відповідача - Мар`їнської районної державної військово-цивільної адміністрації не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновків, які наведені нижче. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай серії [NUMBER] ) [PERSON] , яка проживала у с. Новоселидівка Мар`їнського району Донецької області, на підставі рішення Мар`їнської районної державної адміністрації від 15.08.1996 року за № 315-р, отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Суворова, розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельного паю якого становить 30 350 грн. ( том 1, а.с.8). Встановлено, що [PERSON] також було виділено майновий пай на суму 5058 грн., що підтверджується довідкою, виданою колективним сільськогосподарським підприємством імені Суворова Мар`їнського району Донецької області № 10 від 16.03.2000 р. (том 1, а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 1998 року Виконкомом Новоселидівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, [PERSON] померла [INFO] (том 1, а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не оформила державний акт на вищевказану земельну ділянку з фактичним виділенням її в натурі. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року (237/1636/14-ц) визнано право на земельну частку (пай) розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Новоселидівської сільської ради Мар`їнського району, яка належить [PERSON] (на підставі сертифікату на право земельної частки (паю), виданого 07 жовтня 1996 року Мар`їнською районною державною адміністрацію) (том 1, а.с. 10). Директор ТОВ «Світанок» Гречук В.Г. вказав в своєму листі, що у ТОВ Агрофірми «Світанок» відсутня будь яка інформація щодо [PERSON] , як такої, що отримувала Сертифікат на право земельної частки (паю) із земель КСП ім. Суворова, або що вона отримувала майновий сертифікат, у зв`язку з чим, необхідно надати додаткові документи, які підтверджують закріплення за [PERSON] певної земельної ділянки на підставі Сертифікату [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі- землекористувач). В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Агрофірма «Світанок» та [PERSON] , чи то [PERSON] не укладався договір оренди землі, предметом якого виступала б земельна частка, закріплена Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , також підприємство ніколи не здійснювало обробіток та використання зазначеної земельної частки. Позивачем не доведено що предметом орендних відносин між ТОВ «Агрофірма «Світанок» та [PERSON] була і виділена в натурі земельна ділянка, яка в подальшому могла бути успадкованою [PERSON] . Відповідно до п. 13 порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства та їх документального посвідчення, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2001 № 177 - «Майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком». Пункт 14 Порядку 17 № 177 зазначає, що свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою. Встановлено, що підставою для реалізації права на отримання грошової компенсації за майновий пай є Свідоцтво право власності на майновий пай. В судовому засіданні встановлено, що позивачем не надано будь якого документа на підтвердження права власності на майновий пай, виданого на ім`я [PERSON] або [PERSON] , позивачем не надано доказів і того що у нього виникло право на цей пай після смерті [PERSON] . Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року (237/1636/14-ц) визнано право на земельну частку (пай) розміром 6,04 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Новоселидівської сільської ради Мар`їнського району, яка належить [PERSON] (на підставі сертифікату на право земельної частки (паю), виданого 07 жовтня 1996 року Мар`їнською районною державною адміністрацію), тобто даним рішення не визнано право власності на майновий пай, після смерті [PERSON] також це рішення не встановлює право власності позивача на земельну ділянку у розмері 6,04 гектароів, яка має кадастровий номер і визначені межі, цільове призначення тощо і може бути предметом оренди землі. Тому у суду немає підстав вважати, що у [PERSON] є права на майновий пай, який міг би належить [PERSON] . Суд, також вважає що недоведеними є підстави на , які посилається позивач в обґрунтування своїх грошових вимог у розмірі 131707,62 грн., тобто, фак. користування відповідачами земельною ділянкою, паєм, які належали [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку що в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Світанок», Новоселидівської сільської ради Міськрайонного управління у Мар`їнському районі та місті Вугледар Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Мар`їнської районної державної військово-цивільної адміністрації про зобов`язання виділити в натурі земельну частку (пай) та стягнення грошової компенсації за користування земельною часткою (паєм) та майновим паєм, слід відмовити у повному обсязі. Щодо вимоги про зобов`язання Мар`їнської ВЦА Донецької області про виділення земельної ділянки в натурі, то у цій частині позовних вимог теж слід відмовити з міркувань, які наведені нижче. Із наданих сторонами доказів випливає що позивач не звертався до Мар`їнської ВЦА Донецької області з вимогою про виділення земельної ділянки в натурі, не отримував відмов, будь яких рішень з цього приводу, не чинив своїм діями перешкод в реалізації цивільного права позивача. У суду не має доказів існування будь якого спору між позивачем і Мар`їнською ВЦА Донецької області з приводу виділення земельної ділянки в натурі. Згідно ч.1 ст.3 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). За змістом ч.2 ст.3 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» - «Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості)». Згідно ч 2. ст.13ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). «Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження» - ч.3 ст.13ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». «У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки» - ч.4ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». У відповідності до ч.1 ст. 19 Конституції україни правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. А ч.2 тієї статті закріплює те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.170 ЦК України). Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.172 ЦК України). За ч.2 ст.19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. «Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва» - ч.3 ст.122 ЗК України. «Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб» - ч.1 ст.122 ЗК України. Але відносини щодо виділення власникам земельних часток (паїв) врегульовані ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до ст. 5 цього закону Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. З огляду на наведені норми Мар`їнська районна ВЦА не є повноважним суб`єктом (учасником) правовідносин, які виникають з приводу виділення в натурі земельних часток (паїв), оскільки не має відповідної встановленої законодавством України компетенції . Стаття 15 ЦК України у ч.1 встановлює,що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1. ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст.2 ЦПК України). Отже, за таких обставин суд відмовляє в задоволені позовних вимог позивачеві. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що, оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню і витрати, понесені позивачем при зверненні із цим позовом до суду. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed