Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 05 лютого 2013 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у звязку з чим, станом на 24 грудня 2015 року виникла заборгованість в сумі 17376,05 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4953,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 10513,91 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 604,60 грн., а також заборгованість по штрафам 500,00 грн. (фіксована складова), та 803,62 (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договору кредиту в сумі 17376,05 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір 1378,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. \~ Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законодавством\~порядку, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Крім того, подала заперечення на позов, в яких зазначила, що дійсно 5 лютого 2013 року отримала у ПАТ КБ «Приват Банк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» в сумі 5000 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту серпень місяць 2017 року. Разом з цим, вимоги банку визнає частково. Зазначила, що позивачем не надано кредитний договір, а надано лише заяву, яка не містить обовязкових умов встановлених законом для договору споживчого кредиту. Позивачем не надано належних доказів на ознайомлення її з умовами та правилами кредитування, які діяли на момент отримання кредиту, наданий позивачем розрахунок ґрунтується лише на припущеннях позивача та не підтверджується належними та допустимими доказами. Крім того, заявила клопотання про застосування позовної давності, просила в задоволенні позову відмовити. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази подані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 05 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000,00 грн.. З договору, зокрема умов кредитування, вбачається, що за користування кредитними коштами боржник сплачує проценти у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил передбачено, що банк має право в односторонньому порядку змінити тарифи. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил позичальник зобовязувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. З умов кредитування вбачається, що позичальник зобовязувалась погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами, до 25 числа місяця, що слідує за обліковим, у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн.. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 24 грудня 2015 року відповідач порушила умови кредитного договору, останній платіж зробила 05 червня 2015 року і має прострочену заборгованість за кредитом 4953,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 10513,91грн.. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за користування кредитними коштами, не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісії та пенею задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п.2.1.1.12.8 Умов та Правил, банк стягує комісію за обслуговування відповідно до тарифів, памятки клієнта, довідки про умови кредитування. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня. Згідно до вказаних умов кредитування, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості має наступні складові: пеня 1 (базова процентна ставка за договором/30 - починаючи за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1 % від заборгованості, але не менше 10 грн.) При цьому, відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил, пеня розраховується виходячи базової процентної ставки по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) +50 грн. (одноразово). Таким чином, договір містить суперечності щодо нарахування пені. З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що пеня (комісія) нараховувалась позивачем з 1 червня 2014 року в сумі 50 грн., а починаючи з наступного місяця, щомісячно в сумі 100 грн.. При заявлені вказаної вимоги, позивачем не зазначено яким із зазначених способів нараховувалась пеня. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що навіть після неодноразової зміни процентної ставки, розмір нарахованої пені (комісії) не змінився, що ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості за даною вимогою. Враховуючи, що згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не можу ґрунтуватися на припущення, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією (пенею) в сумі 604,60 грн. не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил, умовами кредитування передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобовязань, сплатити банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості. Враховуючи, що [PERSON] порушила встановлені строки платежів, з неї, відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов договору, має бути стягнений штраф: 500 грн. (фіксована частина) та з врахуванням вищевикладеного, щодо відмови в задоволені вимоги про стягнення комісії, - 773 грн. 39 коп. (процентна складова). ((4953,92 грн. + 10513,91 грн.) х 5% /100 % = 773,39 грн.) Твердження відповідача про те, що позивачем не надано кредитний договір, що ставить під сумнів правильність розрахунків, суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зі змісту ч.1 ст.1055 ЦК України вбачається, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно до ч.2 ст.207 правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний\~стороною (сторонами). Із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку від 5 лютого 2013 року вбачається, що вона підписана відповідачем. Вказаний факт, як і факт отримання у позивача кредиту в сумі 5000 грн., відповідачем не оспорюється. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, зворотне відповідачем не доведено. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність\~прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, з врахуванням встановленого, а також визнаних відповідачем обставин, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, дійсність якого відповідач не оспорювала. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підтвердження наявності заборгованості за кредитом та її розмір, позивачем надано розрахунок заборгованості за весь період кредитування, який містить відомості як щодо нарахованої заборгованості за кредитом, процентами, так і сплачених відповідачем коштів за зобовязанням. Будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості за тілом кредиту або процентами відповідачем не надано, у звязку з чим, її твердження є голослівними. Клопотання відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав Відповідно до ст.ст.256, 257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Згідно з ч.1 ст.261, ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи, що останній платіж відповідач зробила 05 червня 2015 року, строк позовної давності не сплив, у звязку з чим, в задоволенні клопотання необхідно відмовити. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на користь банку мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1327грн. 01 коп. (1378 грн. х 96,3 % / 100% )

Outcome: partial