Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 30.05.1987 року [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в житловому будинку за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55, який належить її бабусі [PERSON] Вказаний будинок складається з 4 ізольованих кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету. 17.02.2008 року позивач уклала шлюб з [PERSON] 01.10.2010 року у них народився син [PERSON]О, який також зареєстрований за вказаною адресою. Після народження сина, власник будинку [PERSON], визначила позивачці окрему кімнату для проживання на 2 поверсі будинку площею 20 м.кв., в якій остання постійно проживала разом зі своїм чоловіком та сином. З 2015 року [PERSON] є дитиною з інвалідністю. З 2014 року, позивачка багато часу проводила у нейрохірургічному відділенні Херсонської дитячої обласної клінічної лікарні. Через хворобу дитини, [PERSON] була вимушена тимчасово перебувати у квартирі батьків чоловіка, яка розташована неподалік від лікарні, а саме за адресою: .Херсон, [ADDRESS]. Однак, за час тимчасової відсутності позивачки та її дитини за зареєстрованим місцем проживання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі своєю сімєю самовільно зайняли кімнату позивачки та її дитини. На сьогодні відповідачі зайняли всі кімнати будинку. На вході будинку відповідачі встановили металеві двері, ключі від замка дверей надати позивачу відмовляються. Крім того, відповідачі застосовують до позивачки фізичну силу, коли остання намагається з чоловіком та дитиною потрапити до будинку. За фактом перешкоджання позивачці та її дитині доступу до житлового будинку, [PERSON] та її чоловік неодноразово зверталася до поліції. Таким чином, фактично позивачка та її дитина протиправно обмежені в своїх правах щодо користування житлом. Відповідачі категорично відмовляються пустити їх в помешкання, у звязку з чим позивачка з дитиною не мають можливості потрапити до будинку. У звязку з викладеним, позивач просила усунути перешкоди [PERSON] та її дитині [PERSON] у користуванні житловим будинком по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, смт.Антонівка, м.Херсона, шляхом вселення до даного будинку; зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надати [PERSON] дублікат ключів від вхідних дверей даного житлового будинку, звільнити житлову кімнату, розташовану на ІІ поверсі будинку по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, смт.Антонівка, м.Херсона, площею 20 м.кв., надати [PERSON], її дитині [PERSON] та її чоловіку [PERSON] можливість мати вільний ступ до даної житлової кімнати та проживати в ній, а також мати вільний доступ до інших приміщень будинку, господарських будівель та споруд, та присадибної ділянки на рівні з власником будинку. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на оплату професійної правчиної допомоги в сумі 1200,00 грн. 29.11.2018 року надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила усунути перешкоди [PERSON] та її дитині [PERSON] у користуванні житловим будинком по вул.Вишнева (Кірова), 55-а, смт.Антонівка, м.Херсона, шляхом вселення до даного будинку; зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надати [PERSON] дублікат ключів від вхідних дверей даного житлового будинку; надати [PERSON], її дитині [PERSON] та її чоловіку [PERSON] вільний доступ до житлових кімнат та інших приміщень даного будинку, господарських будівель та споруд присадибної ділянки на рівні з власником будинку. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1200,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального провадження. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали та наполягали на їх задоволені. Зазначила, що судові витрати складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 3200,00 гривень. Позивач в судовому засіданні зазначила, що вона проживала з дитиною та чоловіком [PERSON] у спірному будинку. У звязку з хворобою дитини, позивач разом з сімєю тимчасово проживала у батьків чоловіка, неподалік від лікарні, за адресою: [ADDRESS]. За час тимчасової відсутності позивачки, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спірному житловому будинку встановили металеві двері, ключів від вхідних дверей житлового будинку позивач та члени її сімї не мають. Також, зазначила, що її чоловік не був зареєстрований у спірному жилому приміщенні, але вселився зі згоди власника [PERSON] Коли [PERSON] разом зі своєю сімєю у 2018 році мали намір повернутися до житла, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] чинили їй перешкоди. Останні виштовхували позивача з будинку та двору, коли вона приходила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що позивач проживала з дитиною у спірному будинку, потім виїздили до Голопристанського району, проживала у бабусі, потім сімєю проживала на вул.І.Куліка з чоловіком. [PERSON] разом з дитиною самостійно виїхала з помешкання, перешкоди не чинили. Не заперечувала щодо проживання позивача з дитиною, зазначила, що ключі надали чоловіку позивачки. Заперечувала щодо проживання чоловіка позивача [PERSON] у спірному житловому приміщення, з тих підстав, він не зареєстрований у вказаному будинку та дозволу власника на нього проживання у вказаному будинку не має. Крім того, постійно [PERSON] вчиняє сварки з іншими мешканцями будинку, робить спільне проживання неможливим. Також, зазначила, що металеві двері дійсно встановили у період відсутності позивачки, ключі вона надала чоловіку позивача, але доказів їх передачі не має. Не впускають чоловіка позивача до спірного будинку, оскільки останній свариться та скандалить, спірне помешкання не є його місцем постійного проживання, на даний час вона не має заперечення щодо вселення позивача з дитиною, надання її ключів та вільного доступу. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позицію відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона не завдавала перешкоди позивачу у користуванні вказаного будинку, так як тривалий час проживає не у спірному будинку, а у Голопристанському районі. Не була учасником конфліктів, знає про конфлікти між мешканцями житлового будинку тільки зі слів сторін. Чи проживав у спірному будинку чоловік позивача [PERSON] вона не знає та який саме час, це не було постійним його місцем проживання. Дозволу як власника житлового будинку вона на проживання [PERSON] не надавала, такого дозволу у неї не запитували. Щодо усунення перешкод [PERSON] та її неповнолітній дитині [PERSON] у користуванні спірним житловим будинком, шляхом вселення до даного будинку, надання ключів від даного будинку та надання вільного доступу до житлових кімнат та інших приміщень даного будинку не заперечує, якщо у неї виникли перешкоди. Заперечує щодо надання доступу [PERSON] на рівні з мешканцями приміщення, оскільки між ним та мешканцями склалися конфліктні відносини. Підтвердила факт того, що у 2018 році написала власноруч розписку, відповідно до якої не заперечувала щодо проживання чоловіка позивача, оскільки вважала, що це примирить мешканців та вони врегулюють спір мирним шляхом, але зазначеного не відбулося. Представник третьої\~особи в\~судове засідання\~не зявився,\~надав до\~суду висновок\~щодо задоволення\~позовних вимог\~[PERSON] про\~усунення перешкод\~в користуванні\~житловим приміщенням,\~зобовязання вчинити\~певні дії у повному обсязі відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно актового запису про шлюб №10, складеного 22.02.2008 року Антонівською селищною радою міста Херсона Херсонської області, 22.02.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Кравченко». Згідно актового запису про народження №76, складеного 07.10.2010 року Виконавчим комітетом Антонівської селищної ради місто Херсон Херсонська область, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до посвідчення ААГ №153213, [PERSON], [INFO], дитина інвалід, його законним представником є [PERSON], [INFO] Згідно висновку лікарсько-консультаційної комісії комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є.Карабелеша» [PERSON], [INFO], згідно з рішенням ЛКК протокол №21 від 31.01.2018 року за станом здоровя потребує постійного прийому лікарських засобів. З рапорту №1064 від 26.01.2018 року, старшого інспектора Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області [PERSON], вбачається, що 24.01.2018 року надійшла заява [PERSON] до РУ про те, що 24.01.2018 року о 10:16 год. за адресою: м.Херсон район смт.Антонівка, вул.Кірова, буд.55А, до ч/ч надійшла заява за фактом скарги на гр.[PERSON], [INFO], який мешкає в с.Антонівка м.Херсон вул.Кірова 55А, який близько 19-00 год. у стані алкогольного спяніння погрожував фізичною розправою. Листом ГУНП в Херсонській області №36.1/1510 від 26.01.2018 року повідомлено [PERSON] про те, що її заява зареєстрована 24.01.2018 року до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальні правопорушення та інші події за №1510 та розглянута керівництвом Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку із чим висновком матеріали ЄО списано до справи. Також повідомлено, що у даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, в результаті чого, для розподілу майна, рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку. З рапорту №1100 від 27.01.2018 року, старшого інспектора Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області [PERSON], вбачається, що 24.01.2018 року надійшла заява [PERSON] до РУ про те, що 24.01.2018 року о 10:06 год. за адресою: м.Херсон район смт.Антонівка, вул.Кірова, буд.55А, до ч/ч надійшла заява за фактом скарги на гр.[PERSON], [INFO], який мешкає в с.Антонівка м.Херсон вул.Кірова 55А, який 27.09.2017 року близько 19-00 год. у стані алкогольного спяніння погрожував фізичною розправою. Листом ГУНП в Херсонській області №190/36.1 від 27.01.2018 року повідомлено [PERSON] про те, що його заява зареєстрована 24.01.2018 року до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальні правопорушення та інші події за №1510 та розглянута керівництвом Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку із чим висновком матеріали ЄО списано до справи. Також повідомлено, що з гр.[PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру. З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №317 від 30.01.2018 року, виданої [PERSON], вбачається, що за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул.Вишнева, 55а зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онук, [PERSON] онука, та [PERSON] правнук. Відповідно до листа КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР №96 від 12.02.2018 року вбачається, що відповідно до матеріалів інвентарної справи, станом на 31.12.2012 рік, право власності на обєкт нерухомого майна, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55-а, зареєстровано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1990 року, виданого виконавчим комітетом Антонівської селищної ради на підставі рішення №57 від 06.11.1190 року. З заяви [PERSON] від 20.06.2018 року вбачається, що вона надала згоду своїй онучці [PERSON], її сину [PERSON], її чоловіку [PERSON] проживати в належному їй будинку до 18 річного віку її правнука [PERSON], тобто до 1-го жовтня 2028 року. З пояснень відповідача [PERSON], наданих в судовому засіданні, вбачається, що така заява була написана нею 20.06.2018 року з метою врегулювання спору між сторонами та не свідчить про надання згоди на постійне проживання [PERSON] у спірному жилому приміщенні до вирішення конфлікту. Листом ГУНП в Херсонській області №1794/36.1 від 02.07.2018 року повідомлено [PERSON] про те, що її заява зареєстрована 24.06.2018 року до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальні правопорушення та інші події за №11486 та розглянута керівництвом Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку із чим висновком матеріали ЄО списано до справи. Також повідомлено, що на гр.[PERSON], було складено адміністративний протокол за ст.173-2, ч.1 КУпАП. 16.08.2018 року [PERSON] звернуся до начальника Херсонського управління ДВБ НП України з заявою, в якій просив органи внутрішньої безпеки посприяти обєктивному реагуванню працівниками поліції Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області щодо вжиття заходів на самоправні та хуліганські діяння гр-н [PERSON] та його дружини [PERSON], які на даний момент безпідставно проживають за адресою: [INFO] (Кірова), 55-а та перешкоджають користуватись заявнику та його сімї даним житлом, постійно вчиняють сварки, ображають нецензурною лайкою та систематично вживають алкогольні напої. З пояснень [PERSON] від 16.08.2018 року вбачається, що протягом тривалого часу зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] проживали за адресою: [INFO] (Кірова), 55-а. Вказаний будинок належить бабусі його дружині [PERSON], яка дозволила йому та його сімї проживати в даному будинку та склала відповідну заяву. При намаганні потрапити о вказаного будинку [PERSON] та [PERSON] всіляко перешкоджають користуватись даним житлом, постійно вчиняють сварки, ображають нецензурною лайкою та систематично вживають алкогольні напої. Листом ГУНП в Херсонській області №7/К-47 від 14.09.2018 року повідомлено [PERSON] про те, що на гр. [PERSON] за вчинення протиправних дій, був складений адміністративний протокол по ст.173 КУпАП «Дрібне хуліганство». На гр. [PERSON] складались адміністративні матеріали за порушення адміністративного законодавства по ст.173-2 ч.1 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування». Відповідно до висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 25.09.2018 року №2-42/1695, орган опіки та піклування вважає за доцільне надати висновок щодо задоволення позовних вимог по справі за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії у повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила про те, що вона була свідком у 2018 році того, що між [PERSON] та [PERSON] відбувся конфлікт, [PERSON] його не впускав до житлового будинку [PERSON] за адресою: м.Херсон, пгт.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55-а, з цього приводу викликалися працівники поліції. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив про те, що позивача з дитиною виникли перешкоди у користуванні спірним житлом. В червні місяці 2018 року відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виштовхували його та позивача з житлового будинку і двору, не надали доступу до приміщення, з цього приводу зверталися до органів поліції. У серпні 2018 року він приходив за речами [PERSON], але відповідач [PERSON] не надав доступу до будинку. Свідок, також, зазначив, що у вказаному будинку він не зареєстрований, але проживав там зі згоди власника. Ключі відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від вхідних дверей, які були встановленні під час тимчасового непроживання позивачки з її сімєю, не надавали. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона з народження зареєстрована та проживає у спірному будинку. У звязку з хворобою дитини та перебування тривалий час у лікарні, виїхала з будинку, потім проживала разом з сімєю у батьків чоловіка. Потім, у 2018 році коли вони намагалися повернутися до житла, їй було завдано перешкоди, було замінено двері та не надано ключів, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виганяють її з дитиною та чоловіком, виштовхують з приміщення. Її чоловік проживав разом з нею без реєстрації в спірному жилому приміщенні, оскільки мав згоду власника [PERSON] Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Системний аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги підлягають доказуванню, не можуть ґрунтуватись на припущеннях [PERSON] Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов'язку доказування та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях. З матеріалів справи вбачається і доведено у ході розгляду справи, що з 2018 року [PERSON] М,В.,\~[PERSON],\~[PERSON] перешкоджають [PERSON]\~та її\~неповнолітньому сину\~[PERSON] у користуванні будинком за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул.Вишнева (Кірова), 55, оскільки, відповідачами було замінено вхідні двері та ключів позивачу надано не було, доступу до будинку позивач з дитиною не має, що призводить до порушення її прав та прав її неповнолітньої дитини та можливості вільного користування житловим будинком, де вони зареєстровані та проживали, у зв'язку із чим позивач зверталася до правоохоронних органів із відповідними заявами, а тому позовні вимоги позивача до вказаних відповідачів в частині усунення перешкод [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] шляхом вселення до даного будинку, надання дублікату ключів від вхідних дверей та надання вільного доступу до житлових кімнат та інших приміщень даного будинку, господарських будівель та споруд підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо завдання перешкод [PERSON] у користуванні позивачу та її неповнолітній дитині вказаним житловим приміщенням. Крім цього, виходячи з принципу змагальності сторін, яким визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.12 ЦПК), суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині надання її чоловіку [PERSON] вільного доступу до житлових кімнат та інших приміщень житлового будинку, господарських будівель та споруд, присадибної ділянки за адресою: вул.Вишнева (Кірова), 55-а, с.Антонівка, м.Херсон є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні власник житлового будинку [PERSON] заперечувала надання згоди на вселення та проживання чоловіка позивача, а позивач не надала доказів, що на момент вселення до житлового будинку її чоловіка була така згода. З врахуванням положень ч.1 ст. 156 ЖК УРСР та ст.405 ЦК України, яка містить аналогічну позицію, суд дійшов висновку про те, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (зокрема, подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Також, вказаного правового висновку щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц. З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, враховуючи обставини того, що [PERSON] не є членом сім'ї власника [PERSON] спірного житлового будинку, крім того, остання не надавала згоди на його проживання в спірному житловому будинку, суд дійшов переконання щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. З квитанції №43 від 21.02.2018 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір за подачу позову до суду на суму 704,80 гривень та за правничу допомогу за квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 21.02.2018 року [PERSON] сплачено 1200,00 гривень та за квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 05.03.2018 року за правничу допомогу [PERSON] сплачено 2000,00 гривень Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом частково задоволено заявлені позовні вимоги, а саме: позовні вимоги, заявлені до [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відмовлено у задоволенні позовних вимог, заявлених до [PERSON], а також відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо [PERSON], у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що пропорційно з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у загальній сумі 2928,60 гривень, а саме: по 976,20 гривень з кожного.

Outcome: partial