Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд, зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] та не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином; визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON]: зобов'язати [PERSON] надалі у всіх випадках погіршення стану здоров'я дитини, відразу інформувати його та узгоджувати свої дії стосовно медичних оглядів та лікування сина, контролювати відображення усіх висновків та призначень лікарів у медичній картці дитини; зобов'язати [PERSON] на його прохання надавати йому медичну картку та інші медичні документи дитини, або здати їх у реєстратуру поліклініки за місцем проживання сина, щоб він мав до них доступ, отже мав змогу контролювати стан здоров'я сина та за необхідності приймати участь у його лікуванні; зобов'язати [PERSON] припинити порушувати батьківські права, припинити перешкоджати виконанню батьківських обов'язків, припинити чинити перешкоди у спілкуванні із сином, виховувати дитину в дусі поваги до своєї сім'ї та родини; зобов'язати [PERSON] надавати можливість спілкуватися з сином в місцях визначених позивачем з урахуванням інтересів дитини, без участі будь-яких третіх осіб з боку матері сина, або самої матері дитини, за наступним графіком: щотижня з 18.00 години вівторка по 08.00 годину середи; щотижня з 18.00 години четверга по 08.00 годину п'ятниці; кожного непарного тижня місяця з 18.00 години п'ятниці по 18.00 годину неділі; щорічно три тижні поспіль під час відпустки позивача у будь-який літній місяць для спільного відпочинку та оздоровлення, включно із виїздом за кордон; спільне проведення свят позивача із сином: Новий Рік - з 18.00 години 31 грудня кожного року, який закінчується непарним числом по 18.00 годину 1 січня; Різдво Христове - з 18.00 години 6 січня кожного року, який закінчується непарним числом по 18.00 годину 7 січня; Великдень - кожного року, який закінчується парним числом з 10.00 години по 20.00 годину; День Праці - кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 години по 20.00 годину; День Перемоги - щорічно з 10.00 години по 20.00 годину; Трійця - кожного року, який закінчується парним числом з 10.00 години по 20.00 годину; День Конституції України - кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 години по 20.00 годину; День незалежності України - кожного року, який закінчується парним числом з 10.00 години по 20.00 годину; День захисника України - щорічно з 10.00 години по 20.00 годину; День народження сина - кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 години по 20.00 годину; Дні народження - позивача ([INFO]), батька позивача ([INFO]), матері позивача ([INFO]), сестри позивача ([INFO]) - щорічно з 10.00 години по 20.00 годину; кожна зустріч позивача із дитиною, що не відбулася з поважної причини, має бути перенесена; дитина повинна передаватися позивачу його матір'ю за місцем її постійного проживання; зобов'язати [PERSON] негайно повідомляти позивача про зміну місця проживання (перебування) сина; зобов'язати [PERSON] на прохання позивача надати йому усі документи дитини, необхідні для оформлення усіх пов'язаних з перетинанням державного кордону України документів неповнолітньому сину [PERSON]; зобов'язати [PERSON] у разі потреби надати дозвіл позивачу на тимчасовий виїзд за межі території України громадянина України неповнолітнього [PERSON] з метою спільного відпочинку; зобов'язати [PERSON], за день до дня зустрічі позивача з сином, надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування сина [PERSON] Також просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він перебував у шлюбі із відповідачем з 26.06.2009 року. 18 березня 2013 року рішенням суду шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач проживаю окремо від відповідача та сина. З моменту розлучення, у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. Всі його намагання, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. 31 жовтня 2016 року він звернувся із заявою до Самарської районної у місті Дніпропетровську ради з метою розгляду на комісії з питань захисту прав дитини питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначенні способу та порядку участі у вихованні сина [PERSON] 01 листопада 2016 року було розглянуто дану заяву на засіданні комісії в присутності [PERSON] та визначено спосіб його участі у вихованні сина. Однак, відповідачка все одно усілякими способами продовжує перешкоджати його спілкуванню із сином, ігнорує дане рішення та продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Він офіційно працюю та добровільно сплачує аліменти на виховання сина. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. До кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. За місцем проживання характеризується позитивно. Жодних шкідливих звичок не має. Він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення перешкод відповідачем спілкуванню із сином порушує не тільки права батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити позивачу у визначенні спілкування батька з дитиною шляхом залишення дитини ночувати з батьком, а також зменшити термін спільного відпочинку в літку, мотивуючи це тим, що встановлення такого способу буде суперечити інтересам дитини. До того ж, вважала, що свята дитина повинна проводити з матір'ю та молодшим братом. Представник органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпропетровську ради в судому засіданні вважала доцільним визначити позивачу місце та час спілкування з його сином відповідно до їх рішення. Заслухав доводи сторін, покази свідків , дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 26 червня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 13). 18 березня 2013 року рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю. Між сторонами виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з чим вони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, який би влаштовував кожного з них та враховував інтереси малолітньої дитини, що підтверджується показами допитаних свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які повідомили суду, що між сторонами дійсно існує конфлікт щодо способів участі батька у вихованні дитини. Сторони не можуть дійти згоди щодо можливості побачень батька із дитиною, що випливає з їх особистих непорозумінь, які склалися між ними. 31 жовтня 2016 року позивач звернувся із заявою до Самарської районної у місті Дніпропетровську ради з метою розгляду на комісії з питань захисту прав дитини питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначенні йому способу та порядку участі у вихованні його сина [PERSON] (а.с. 18-20). 01 листопада 2016 року Самарською районною у місті Дніпропетровську радою було розглянуто заяву на засіданні комісії в присутності [PERSON] та визначено спосіб участі позивача у вихованні сина, що підтверджується рішенням Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 18.11.2016 року №443 та витягом з протоколу засідання комісії (а.с. 21-24, 76-78). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 13 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Зокрема, частинами 1 та 2 статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбачено частиною 2 статті 170 цього Кодексу (ч. 3ст. 19 СК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статті 9 вказаної Конвенції дитині, яка розлучається з одним чи обома батьками, слід підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Отже, суд приходить до висновку, що саме спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім'ї. Сімейний кодекс містить гарантії прав того, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні. Ними є, зокрема, відшкодування матеріальної і моральної шкоди тим, хто ухиляється від виконання договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Рівності обов'язків мати, батька щодо дитини кореспондує рівне право дитини на виховання з боку матері та батька. Особисті немайнові права і обов'язки щодо дитини виникають в матері і батька з моменту народження дитини і припиняються з досягненням її повноліття. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні наполягала на позиції визначення способу участі позивача у спілкуванні з сином, відповідно їх рішення, з виключенням можливості ночівлі дитини у позивача. Між тим, таку свою позицію, як і раніше прийняте рішення обгрунтувати не змогла, лише зазначила, що дитина повинна мати одне постійне місце ночівлі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Представник відповідача, заперечуючи проти залишення дитини на ночівлю у позивача, не довела, що таке спілкування є неможливим за віком чи станом здоров'я дитини або може негативно вплинути на виховання та розвиток дитини. Жодних належних доказів, що такий спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, може зашкодити їй суду не надано. Як встановлено з пояснень сторін, основною причиною перешкод позивачу у спілкуванні з сином з боку відповідача є наявність особистих непорозумінь між ними. Заперечення представника відповідача проти залишення дитини у позивача на ночівлю та незгоди, щодо проведення з позивачем свят та перебування влітку на відпочинку протягом трьох тижнів, а не одного об'єктивно нічим не обумовлені. Суд враховує, що на час розгляду справи малолітньому [PERSON] виповнилося сім років, він навчається в другому класі КЗО «НВО № 136 класична гімназія ім. Кирила та Мефодія - початкова школа - дошкільний навчальний заклад - валеологічний центр» Дніпровської міської ради. Позивач бере участь у навчанні та вихованні сина: відвідує батьківські збори, цікавиться досягненнями дитини (а.с.15). Позивач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом зі своїми батьками та сестрою, що підтверджується копією паспорту та довідкою квартального комітету (а.с. 10, 14). З акту обстеження умов проживання [PERSON] вбачається, що за місцем його мешкання для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови для перебування та тимчасового проживання малолітнього [PERSON] (а.с.35). З пояснень допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] , вбачається, що малолітній [PERSON] прагне до спілкування з батьком та позивач самостійно здійснював належний догляд за сином, коли забирав його до себе. Отже, з урахуванням віку та стану здоров'я дитини, яка не потребує постійної присутності матері поряд, ставлення батька до виконання своїх обов'язків, його здатності забезпечити розпорядок дня сина без допомоги матері дитини, суд вважає, що спілкування позивача з сином без можливості залишення дитини на ночівлю обмежує права позивача та не відповідає інтересам малолітнього [PERSON], який як хлопчик у силу свого віку потребує більш різноманітних умов для зустрічей із батьком, у тому числі,з тією метою, щоб ці зустрічі не набрали для дитини небажаного для його розвитку та виховання одноманітного обридливого характеру. При визначенні способу участі позивача у вихованні сина, суд враховує п'ятиденний графік навчання дитини, необхідність часу дитині для відпочинку, самостійних занять, виконання домашніх завдань, спілкування з однолітками, та вважає можливим визначити [PERSON] способи участі у вихованні сина [PERSON] шляхом встановлення: систематичних побачень кожного вівторка з 18-00 год. до 08-00 год. середи, кожного непарного тижня місяця з 18.00 год. п'ятниці по 18-00 год. неділі, спільного проведення свят: Нового року - з 18.00 год. 31 грудня кожного року, який закінчується непарним числом по 18.00 год. 1 січня; Різдва Христового - з 18.00 год. 6 січня кожного року, який закінчується непарним числом по 18.00 годину 7 січня; Великодня - кожного року, який закінчується парним числом з 10.00 год. по 20.00 год.; Дня Праці - кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 год. по 20.00 год.; Дня Перемоги - щорічно з 10.00 год. по 20.00 год.; Трійці - кожного року, який закінчується парним числом з 10.00 год. по 20.00 год.; Дня Конституції України - кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 год. по 20.00 год.; Дня незалежності України - кожного року, який закінчується парним числом з 10.00 год. по 20.00 год.; Дня захисника України - щорічно з 10.00 год. по 20.00 год.; Дня народження сина - кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 год. по 20.00 год.; Дня народження - позивача ([INFO]), щорічно з 10.00 год. по 20.00 год., а також спільного відпочинку батька з сином щорічно три тижні поспіль під час його відпустки у будь-який літній місяць у визначених позивачем місцях з урахуванням інтересів дитини, без участі будь-яких третіх осіб з боку матері дитини, або самої матері та кожна зустріч [PERSON] із дитиною, що не відбулася з поважної причини, має бути перенесена на інший день, не визначений графіком..На думку суду, такий спосіб участі позивача, буде достатнім для їх дійсного спілкування та виховання сина, можливості бути обізнаним про події, які відбуваються в житті один одного, повною мірою буде відповідатиме інтересам дитини, основне місце проживання якої з матір'ю. До того ж, інтересам малолітнього [PERSON] буде відповідати проведення з батьком спільного відпочинку в літній період, що сприятиме збереженню гармонійних відносин між ними та дозволить дитині в період літніх канікул проводити більше часу з батьком. Також суд вважає такою, що підлягає задоволенню вимога про усунення позивачу, перешкод у спілкуванні та вихованні сина, оскільки відповідачка вже вчиняла дії з ухилення виконання рішення, яким визначено позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 04.01.2017 року при виконавчому комітеті Самарської районної у м. Дніпропетровську ради. Що стосується вимог позивача, про покладення на відповідача певних обов'язків, а саме: інформувати у всіх випадках про погіршення стану здоров'я дитини, узгоджувати свої дії стосовно медичних оглядів та лікування сина, контролювати відображення усіх висновків та призначень лікарів у медичній картці дитини, надавати медичну картку та інші медичні документи дитини, або здати їх у реєстратуру поліклініки за місцем проживання сина, щоб він мав доступ до них, отже мав змогу контролювати стан здоров'я сина та за необхідності приймав участь у його лікуванні,негайно повідомляти його про зміну місця проживання (перебування) сина, за день до дня його зустрічі з сином надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання,проживання, перебування сина, передавання йому дитини його матір'ю за місцем її проживання, то на думку суду, вони ніяк не стосуються дій щодо перешкоджання у спілкуванні з сином, а є передбаченим законом правом позивача, як батька безперешкодно володіти цієї інформацією і приймати участь у вирішенні всіх важливих питань пов'язаних з виховання сина. Дані законом права, зокрема відображені в ч. 2 ст. 185 ЦК, ч. 2 ст. 39 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я») які передбачають, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на отримання інформації про дитину з будь-якого закладу, де вона знаходиться, зокрема, закладу освіти, навчально-виховного, медичного закладу. Батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник мають право на інформацію про стан здоров'я дитини або підопічного. Дотримання права батьків на інформацію про стан здоров'я дитини забезпечує, в першу чергу, права самої дитини. Лише при отриманні цієї інформації той з батьків, що проживає окремо від дитини, може повноцінно піклуватись про дитину, виховувати, брати участь у її житті. Крім того, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача на прохання позивача надати йому усі документи дитини, необхідні для оформлення усіх пов'язаних з перетинанням державного кордону України документів неповнолітньому сину [PERSON] та зобов'язання відповідача у разі потреби надати дозвіл позивачу на тимчасовий виїзд за межі території України громадянина України неповнолітнього [PERSON] з метою спільного відпочинку, а також зобов'язання відповідача негайно повідомляти позивача про зміну місця проживання (перебування) сина, оскільки з цього приводу спір між сторонами на теперішній час відсутній та дані правовідносини регулюються іншими нормами матеріального права та виходять за межі предмету даного спору. Також не підлягає задоволенню, вимога про зобов'язання відповідача не перешкоджати спілкуванню з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв'язку є необґрунтованою, оскільки позивач не зазначив, яким чином таке спілкування може бути реалізовано та в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що такі перешкоди з боку відповідача на теперішній чиняться позивачу. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial