Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовними вимогами, які в подальшому уточнив, мотивуючи їх тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Заповіту батько не залишив, спадкоємцями першої черги після смерті батька були він, його мати [PERSON], його сестра [PERSON] та його брат [PERSON]. На момент смерті батька він постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03 грудня 1962 року. Із заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк він не звертався, оскільки вважав достатньою підставою фактичне прийняття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею. Таким чином, він фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав та був зареєстрований за адресою, за якою відкрилася спадщина. Йому достовірно було невідомо, чи подавали брат та сестра заяви про прийняття спадщини чи нотаріальну відмову від спадщини. Його мати [PERSON] померла [INFO]. На момент смерті матері він також постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. І у шестимісячний строк фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав та був зареєстрований за адресою, за якою відкрилася спадщина. Його сестра [PERSON] померла у 2007 році. Після її смерті спадкоємицею першої черги залишилася її донька [PERSON], що є відповідачкою по справі. Восени 2013 року він від сусідів почув розмову про те, що відповідачка по справі [PERSON] збирається продавати будинок, у якому він зареєстрований та постійно мешкає, розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи це тим, що вона є одноосібною хазяйкою цього будинку і має на нього право власності. Після цього він звернувся до Синельниківського МБТІ за інформацією і з наданої йому довідки дізнався, що спадщину після смерті їхнього батька [PERSON] прийняла одноосібно у 1994 році його сестра [PERSON]: Свідоцтво про праве на спадщину за законом, видане Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою 25 травня 1994 року за реєстром №810. А вже після її смерті власницею будинку за адресою [ADDRESS] стала її донька [PERSON]: Свідоцтво пре право на спадщину за законом, видане Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою 15 липня 2008 року. Відмови від спадщини він не писав і навіть не знав, що сестра оформила нотаріальне спадщину на себе. Вважає, що його право на спадкування було порушено. Свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] було видане з порушенням вимог закону, оскільки не було встановлено коло спадкоємців після смерті [PERSON]. Він є інвалідом другої групи, інвалідність йому встановлена в 1962 році, на момент смерті батька він вже був інвалідом. Спірний будинок є його єдиним житлом. Іншого житла в нього немає і ніколи не було, усе своє життя він мешкав і мешкає на теперішній час за адресою: [ADDRESS]. Просить суд встановити факт прийняття спадщини ним, [PERSON], після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], а саме: 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], а саме: 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], видане Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою 25 травня 1994 року за реєстром №810, частково недійсним в частині права на 1/2 частину спадкового майна; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], видане Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою 15 липня 2008 року, частково недійсним в частині права на 1/2 частину спадкового майна; визнати за ним, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], та після смерті матері [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у сумі 1 129 грн. 45 коп. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також позивач пояснив, що після смерті батьків з ним проживала його сестра [PERSON]. Після смерті батька їхня мати [PERSON] теж жила з ними. Він є інвалідом війни з 1962 року. В листопаді 2013 року йому стало відомо, що [PERSON] продає будинок. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти уточнених позовних вимог заперечували. Пояснили, що після смерті [PERSON] в 1988 році спадщину ніхто не прийняв. Після смерті [PERSON] в 1993 році спадщину за законом прийняла [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріуса. Після смерті в 2007 році [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] її донька. Позивач та третя особа не вчинили жодних дій по прийняттю спадщини. Позивач проживав з [PERSON] в 1988 році, але після його смерті не доглядав будинок, земельну ділянку, не розпорядився його особистими речами, тобто фактично спадщину позивач не прийняв. Після смерті [PERSON] позивач поселився біля будинку у літній кухні, а [PERSON], їхня мати [PERSON] проживали в будинку. [PERSON] доглядала будинок, земельну ділянку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згоден з уточненими позовними вимогами. На момент смерті батьків він не проживав в цьому будинку, спадщину не прийняв, будинок не доглядав, особистими речами батьків не розпоряджався, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, на спадщину не претендує. [PERSON] після смерті батька та матері жила з позивачем в цьому будинку протягом шести місяців. Мати після смерті батька також жила з позивачем в цьому будинку. Позивач поховав свого батька та мати. Позивач поселився в літній кухні вже після смерті [PERSON] Після смерті батьків позивач доглядав будинок, земельну ділянку, провів каналізацію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1938 року й по цей час проживає з позивачем по сусідству, із сторонами відносини нормальні. Позивач на момент смерті батьків постійно проживав по [ADDRESS], номера не пам'ятає, але це був будинок батьків. Позивач після їх смерті все робив по господарству, обробляв огороди, займався домашнім господарством. [PERSON] також жила з позивачем в будинку після смерті батьків, також допомагала по господарству, готувала їжу. Про ці обставини їй відомо особисто, бо вона часто приходила до них в гості. Після смерті [PERSON] з ними також проживала [PERSON], але вона не бачила, щоб їхня мати щось робила по господарству. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає [ADDRESS] по сусідству з позивачем з 1947 року й по цей час. В яких роках померли батьки позивача він не пам'ятає. Але йому відомо, що після смерті батька [PERSON] в будинку проживали позивач, їхня мати [PERSON], в літній кухні жила [PERSON] Після смерті батька за будинком доглядали позивач, мати [PERSON], [PERSON] також допомагала по господарству. Вже після смерті [PERSON] приблизно 2 роки він проживав по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1944 року й по цей час проживає по сусідству з позивачем, із сторонами нормальні відносини. Після смерті батька в будинку проживали позивач, його сестра [PERSON], їхня мати [PERSON]. Позивач завжди та й після смерті батька доглядав будинок, домашнє господарство - 2 кози, кури, [PERSON] та [PERSON] готували їжу, але господарством в основному займався позивач. Про ці обставини їй відомо, бо вона часто приходила до них в гості по своїм справам. Після смерті [PERSON] в будинку проживали позивач та [PERSON], позивач займався домашнім господарством, [PERSON] в основному готувала їжу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її чоловік. З 1962 року по 1966 рік вона з чоловіком жили по [ADDRESS]. Їй відомо, що після смерті [PERSON] в будинку проживали позивач, [PERSON], їхня мати [PERSON] Будинок доглядали позивач та [PERSON], позивач по господарству робив все, обробляв огороди, доглядав домашню худобу, [PERSON] також допомагала по господарству - готувала їжу, прибирала на подвір'ї. Після смерті [PERSON] в будинку проживали позивач та [PERSON], [PERSON] хазяйнувала в дворі, позивач займався домашнім господарством, доглядав домашню худобу. Її чоловік [PERSON] спадщину не прийняв. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2010 року проживає [ADDRESS] як квартиронаймач. [PERSON] живе в літній кухні на території цього домоволодіння. Більше вона нікого не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1982 року й по цей час проживає [ADDRESS], із сторонами відносини нормальні. Батьків позивача вона знала. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], подала заяву до нотаріуса. Позивач казав їй, що йому не потрібна ця хата. Після смерті батьків вона не бачила, щоб позивач щось робив по господарству. Бачила, що позивач полов огород. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що останніх чотири роки проживає [ADDRESS]. По [ADDRESS] жила з 1965 року. З позивачем сусідські відносини, із сторонами немає неприязних відносин. Після смерті батьків [PERSON] прийняла спадщину - подавала заяву до нотаріуса. Позивач знав, що [PERSON] їде до нотаріуса оформлювати документи на спадщину, бо він як раз в цей час коли вони з [PERSON] збирались їхати, сидів на лавочці. Позивач казав, що нехай [PERSON] оформлює на себе будинок - це він казав сусідам, а вона була присутня під час цієї розмови. Після смерті батька в будинку залишились проживати позивач, [PERSON], їхня мати [PERSON], чи займались вони господарством вона не знає. Після смерті матері [PERSON] в будинку жили [PERSON] та позивач, [PERSON] доглядала господарство, позивач доглядав за домашньою худобою. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який належав йому на підставі свідоцтва на право особистої власності від 15.02.1994 року, що підтверджується довідкою Синельниківського МБТІ № 3188. Спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках, а саме, по 1/3 частині житлового будинку, були дружина померлого [PERSON], яка перебувала з померлим в зареєстрованому шлюбі з 1928 року, його син [PERSON] позивач по справі та донька померлого [PERSON], які спадщину прийняли фактично, що підтверджується поясненнями свідків. Третя особа [PERSON], який також являється сином померлого [PERSON], в шестимісячний строк фактично спадщину не прийняв та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджується його поясненнями. Крім того, [PERSON] після смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 25.05.1994 року держаним нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на даний будинок з господарськими спорудами в цілому. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина відповідно у вигляді 1/3 частини даного житлового будинку, яку фактично в рівних частках, а саме по 1/6 частині, прийняли позивач та [PERSON], що також підтверджується поясненнями свідків. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина відповідно у вигляді ? частини даного житлового будинку з господарськими спорудами. Відповідач по справі звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] та 15.07.2008 року державний нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді спірного житлового будинку з господарськими спорудами в цілому. На підставі даного свідоцтва [PERSON] в Синельниківському МБТІ 09.10.2008 року зареєструвала за собою право власності на даний будинок в цілому. Крім того, позивач постійно мешкає по [ADDRESS], що підтверджується довідкою квартального комітету № 21 від 25.11.2013 року. Згідно копії довідки серії АК № 195574 позивач є інвалідом другої групи безстроково. Оскільки предметом спору є спадкове майно після смерті в 1988 році та 1993 році батьків позивача та він фактично прийняв спадщину, суд застосовує норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР в редакції 1963 року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно п. 4 Постанови ПВСУ № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Так як предметом спору є також свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.07.2008 року, то суд застосовує норми ЦК України в редакції 2003 року. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 2 ст. 1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Отже, в ході судового розгляду було встановлено, що предметом спору є спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON]. Фактичний вступ позивача в управління та володіння спадковим майном повністю був підтверджений показаннями свідків, з яких вбачається, що він протягом шести місяців після смерті батька та матері доглядав будинок, займався домашнім господарством, що відповідає положенням ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. З цих підстав позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] у вигляді ? частини житлового будинку, у зв'язку з чим підлягає задоволенню й позовна вимога про визнання за ним права власності на ? частину даного житлового будинку з господарськими спорудами. Крім того, за життя [PERSON] належало право на ? частину житлового будинку після смерті батьків, оскільки вона також в шестимісячний строк фактично прийняла спадщину, про що пояснили свідки, тому на час її смерті [INFO] відповідно відкрилася спадщина на ? частину спірного житлового будинку. Дані обставини дають суду підстави стверджувати, що відповідачка [PERSON] не мала права спадкувати після смерті своєї матері [PERSON] житловий будинок в цілому, внаслідок чого свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.07.2008 року порушує право позивача на спадкування, а тому повинне бути визнане недійсним в частині права на ? частину спадкового майна у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами. Що стосується визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 25.05.1994 року після смерті батька [PERSON], то суд зазначає, що на даний час воно не порушує прав позивача на прийняття спадщини у вигляді ? частки житлового будинку, оскільки [PERSON] померла в 2007 році та після її смерті спадщину прийняла відповідачка [PERSON] та отримала в 2008 році в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в цілому, яке судом визнане частково недійсним. Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.07.2008 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] після смерті [PERSON] на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 0, 0713 га, суд до уваги не приймає, оскільки предметом спору є лише спадкове майно у вигляді ? частки житлового будинку з господарськими спорудами. Показання свідка [PERSON] в частині того, що позивачеві було відомо про оформлення спадщини [PERSON] та, що позивач проти цього не заперечував, суд не приймає до уваги як доказ заперечень відповідача, оскільки дані обставини не є перешкодою для фактичного прийняття спадщини, а більш того [PERSON] як донька померлого батька також мала право на прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та згідно ст.. 88 ЦПК України вважає необхідним пропорційно до задоволених вимог стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 885 грн. 85 коп. . На підставі викладеного, та ст. ст. 529, 549, 553 ЦК УРСР 1963 року, ст.. ст.. 1296, 1297, 1298, 1301 України,

Outcome: partial