Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. У обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач з 03 лютого 2020 року є власником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача без правових підстав проживає відповідач [PERSON] разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] . Проте незаконне проживання відповідача разом зі своєю дитиною створює позивачу перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні ним своєю квартирою. Добровільно відповідач виселятися з квартири відмовляється. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року по справі відкрито провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлялася належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, доказів поважності неявки суду не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві у судовому засіданні задоволення позовних вимог залишив на розсуд суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 січня 2020 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації предмету іпотеки на підставі рішення Оболонського районного суду від 30 січня 2014 року у справі № 756/16790/13-ц, лот № 395329, а саме квартири [ADDRESS] . Відповідно до протоколу ДП «СЕТАМ» за № 459702 про проведені електронні торги від 09 січня 2020 року позивача визнано переможцем торгів по лоту № 395329 (іпотека, двокімнатна квартира [ADDRESS] ). 03 лютого 2020 року після сплати позивачем 1 015 612,00 грн та отримання Акту реалізації предмету іпотеки, позивачем оформлено Свідоцтво на право власності, що також підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що рішення Оболонського районного суду від 30 січня 2014 року у справі № 756/16790/13-ц набрало законної сили. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Проведені електронні торги з реалізації предмету іпотеки на підставі вказаного рішення від 09 січня 2020 року не є такими, що визнані недійсними, а свідоцтво про право власності позивача не є скасованим. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 07.03.2020 у квартирі [ADDRESS] відсутні зареєстровані особи. Судом встановлено, що у квартирі позивача станом на день розгляду справи без його згоди проживає відповідач [PERSON] разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Позивач як власник квартири вважає необхідним, щоб відповідач звільнила його квартиру разом зі своїм сином. Проте відповідач добровільно не виселяється з квартири позивача. Верховний Суд у своїй постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 754/15589/14-ц дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватися чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є одноособовим власником квартири, у якій проживає відповідач зі своєю дитиною без його згоди, чим створює позивачу перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні ним своєю квартирою, суд вирішує задовольнити позовні вимоги, зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання належною йому на праві власності квартирою за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] належною на праві власності квартирою шляхом виселення [PERSON] та будь-яких третіх осіб, які незаконно без будь-якої правової підстави фактично перебувають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача судовий збір з відповідача у розмірі 1 681,60 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 319, 321, 391 ЦК України;

Outcome: approved