Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

позивач звернувся до суду 08 жовтня 2013 року з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказавши, що 12 вересня 2013 року відповідач отримав від нього в борг 10250,00 грн., про що свідчить відповідна розписка. Термін повернення боргу 05 жовтня 2013 року, однак взятих на себе грошових зобов'язань не виконує. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 10250,00 грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 230,00 грн. В ході розгляду справи 27 жовтня 2014 року позивач заявлені вимоги уточнив, просив стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 12348,50 грн., сплачений ним судовий збір у розмірі 230,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] проти заявлених вимог заперечував, суду пояснив, що відповідач вказану розписку не писав, борг у позивача не брав, однак в зв'язку з тим, що у нього відсутні зразки вільного почерку та підпису в період 2013 року, почеркознавчу експертизу не вдається провести. Доповнив, що в матеріалах справи відсутня розписка, яка посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми позичальнику, позивачем не надано доказів передання грошей відповідачу. Надана розписка не підтверджує факт передачі коштів позивачем та отримання їх відповідачем. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач [PERSON].у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно розписки [PERSON] 12 вересня 2013 року зобов'язувався до 05.10.2013 року повернути [PERSON] борг в розмірі 10250 грн. (а.с. 38 - розписка). Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] надав позивачу розписку про отримання в борг грошей, а отже сторони дотримались письмової форми договору. Спірні правовідносини регулюються статтями 1046-1049 ЦК України відповідно до положень яких за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких встановлюється договором. Позичальник повинен повернути гроші в обумовлений договором позики термін. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем грошового зобов'язання, тому вимоги позивача щодо стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних підлягають задоволенню. Борг відповідача перед позивачем становить 10250,00 гривень. 3 % річних за період з 01 жовтня 2013 року, тобто з дати, коли відповідач повинен був повернути борг, по 01 жовтня 2014 року, тобто за один рік, становить 307 грн. 50 коп. - 10250,00 грн. х 3% : 100% = 307,50 грн. За період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2014 року інфляційне нарахування на 10250,00 грн. боргу складає 1791 грн. - індекси інфляції за жовтень 2013р. - вересень 2014р. помісячно складають 100.4, 100.2, 100.5, 100.2, 100.6, 102.2, 103.3, 103.8, 101.0, 100.4, 100.8, 102.9, загальний сума - 117,48 %. 10250 х 117.48% : 100% = 12041,70. 12040,68 - 10250 = 1791,70. Позивач просить стягнути 1791 грн. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом за клопотанням відповідача призначалась судово-почеркознавча експертиза по справі. 04.07.2014р. експертами судові надсилалося клопотання про надання додаткових вільних зразків почерку відповідача (а.с.25-26). 10.09.2014р. до суду надійшло повідомлення судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.08.2014 р., згідно якому експертом встановлена достатність зразків підпису [PERSON] для проведення експертизи, однак станом на 29.08.2014 р. відомостей про оплату вказаної експертизи до бухгалтерії інституту не надійшло, тому експертиза не проведена (а.с. 29,30 - повідомлення). І на час винесення рішення представник відповідача не надав судові належного документи, який би свідчив про сплату відповідачем зазначеної експертом суми для проведення експертизи. Відповідно до частини 3,4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували його заперечення щодо позовних вимог, його доказування ґрунтуються лише на припущеннях. Його невизнання підпису під борговою розпискою суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за грошовим зобов'язанням, а клопотання про призначення експертизи заявлено з метою затягування розгляду справи в суді, про що свідчить небажання оплати за проведення експертизи. Про це свідчить і те, що надані судові відповідачем експериментальні зразки підпису (а.с.32-33), зовнішньо явно відрізняються від підпису на борговій розписці, тоді як його підпис на довіреності, наданій представнику (а.с.43). зовнішньо схожий з підписом на борговій розписці. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. (а.с. 1), які підлягають стягненню з відповідача. Позивач просить стягнути судовий збір в сумі 230 грн., але ним сплачено відповідно до Закону «Про судовий збір» 229,40 грн., тому в цій частині вимоги позивача задовольняються частково. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27.12.2013 р. про надання послуги за угодою про надання юридичних послуг та сама угода про надання правової допомоги. Відповідно до вказаної угоди позивач надав адвокату авансовий внесок в розмірі 2000 грн. За загальним правилом відповідно до вимог ст. 208 ЦК України угоди між юридичними особами та угоди між фізичною та юридичною особою (крім угод, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України) укладаються у письмовій формі. Підтвердженням оплати наданих юридичних послуг є для фізичних осіб - пред'явлення оригіналів квитанцій до прибуткового касового ордеру, підписаних і завірених печаткою (необхідно ідентифікувати договір: номер, дата укладення, і вказати суму). Однак відповідно до положень ст. ст. 206, 218 ЦК України, при разовій оплаті надання послуг дотримання письмової форми договору не є обов'язковою умовою, у такому випадку, в результаті оплати відповідної послуги фізичній особі видається квитанція до прибуткового касового ордеру із зазначенням дати та виду послуги, яка була надана. За таких обставин підлягає з відповідача на користь позивача сплачені ним кошти по наданню правової допомоги у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: partial