Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною\~ заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, [PERSON] зареєстрований 11.08.1995 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, про що в книзі\~ реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №429, посилаючись на те, що шлюбне життя між ними не склалося із-за різних поглядів на життя та сімейні відносини. Це привело до втрати почуття поваги і любові один до одного. Шлюб фактично між ними припинений. Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання зявився, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заперечував проти стягнення з нього судового збору. Строк на примирення прохав не надавати. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»від 03.10.2017 № 2147-VIII. Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Відповідно до 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11.08.1995 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №429. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Між сторонами втрачене почуття любові та взаємоповаги, фактично шлюбні стосунки між ними припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу і відповідач позов визнав. Таким чином причини розірвання шлюбу обєктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Позивачка відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved