Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 07.08.2012 року для отримання заробітної плати уклав з відповідачем договір №332496-ОВR-2012 банківського рахунку з використанням платіжних карток для фізичних осіб, що обслуговуються на умовах банківського продукту «Оберіг». Вказує, що станом на 08.01.2013 року на вищезазначеному рахунку було 5 446 гривень 46 копійок. Крім того, зазначає, що за період з 10.01.2013 року по 31.09.2013 рік на вищезазначений рахунок з місця його роботи - ПАТ «Борекс», було перераховано заробітну плату в розмірі 33 646 гривень. Звертає увагу суду на те, що за вищевказаний період він п'ять разів знімав кошти з вищезазначеного рахунку, всього 13 000 гривень, однак 26.11.2013 року, під час спроби зняти кошти, що на його рахунку залишилось 21 копійки, після чого заблокував картку та звернувся із заявою до відповідача про незгоду з вказаними операціями. Вказує, що 02.12.2013 року він змушений був подати заяву до Бородянського РВ ГУ МВС України у Київській області по факту зникнення з рахунку його коштів та 03.12.2013 року було відкрито кримінальне провадження №12013100120001363 за ст.19 ч.1 КК України. Зазначає, що 12.02.2014 року на його адресу надійшла відповідь ПАТ «Банк «Київська Русь» разом з копією протоколу №12 від 21.01.2014 року засідання комісії з розгляду спірних трансакцій з використанням банківських платіжних карток, відповідно до яких йому було відмовлено у поверненні коштів за вищезазначеними транзакціями. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідачем переказ коштів з його рахунку було здійснено без законних підстав він змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з останнього кошти всього у розмірі 30 325 гривень 93 копійки та судовий збір. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених вище та просив його задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та просила суд у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що він безпідставно заявлений та не доведений жодним належним доказом. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 1 статті 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року N516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки мають право відкривати рахунки резидентам України. Відповідно до п. 1.27 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу грошових коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також інших операцій, передбачених відповідним договором. Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2012 року позивач уклав з ПАТ «Банк «Київська Русь» (Бородянське відділення) договір банківського рахунку №332496-OBR-2012 (а.с.8-10) з використанням платіжних карток для фізичних осіб, що обслуговуються на умовах банківського продукту «Оберіг» відповідно до правил використання платіжних карток (а.с.10) та тарифного пакету «Оберіг» (а.с.11). Крім того, як вбачається з довідки ПАТ «Борекс» №78 від 23.06.2014 року за період з 10.01.2013 року по 31.09.2013 року (а.с.12) на картковий рахунок позивача було перераховано заробітну плату всього в сумі 33 646 гривень, що підтверджується також довідкою ПАТ «Банк «Київська Русь» від 26.11.2013 року по рахунку позивача (а.с.13-17) та випискою за вищезазначеним договором від 21.07.2014 року (а.с.43-56). Відповідно до Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Національного Банку України №223 від 30.04.2010 року, платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для здійснення платіжних операцій з рахунку платника або банку, а також інших операцій, установлених договором; платіжна операція - дія, ініційована держателем спеціального платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього спеціального платіжного засобу за банківськими рахунками. Згідно з п. п. 2.3, п. 2 вищезазначеного Положення, спеціальний платіжний засіб є власністю емітента і може передаватись у власність або надаватися в користування клієнту відповідно до умов договору, на підставі якого надається та використовується спеціальний платіжний засіб. Відповідно до п. 8 договору банківського рахунку, держателя при отриманні картки попереджено про те, що з метою попередження шахрайських операцій забороняється передавати картку будь-яким третім особам. Забороняється розголошення ПІН-коду та коду CVV2/CVC2 іншим особам з метою запобігання можливих випадків шахрайства з використанням Картки. Працівники банку при видачі картки з пін-кодом, фізично не можуть знати код, щоб скористатися карткою, так як вона належним чином запакована і ПІН-код знає тільки клієнт. Під час отримання коштів в касі банку, також пін-код вводить сам клієнт, його побачити може тільки та особа, яка знаходиться поруч з клієнтом. Відповідно до ч. 3 ст.1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною 2 ст.1071 ЦК України передбачено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як встановлено в судовому засіданні, 26.11.2013 року позивач, при спробі зняти кошти виявив, що з його карткового рахунку відповідачем були незаконно списані кошти, у зв'язку з чим заблокував картку та в той же день звернувся до останнього із заявою про незгоду з операціями по його картковому рахунку (а.с.18-20). У зв'язку з вищевикладеним комісією ПАТ «Банк «Київська Русь», затвердженою Наказом Голови Правління №161 від 23.03.2012 року та №13 від 21.01.2014 року, згідно з Положенням про комісію по розгляду спірних трансакцій з використанням банківських платіжних карток ПАТ «Банк «Київська Русь», затвердженого Постановою Правління від 12.05.2008 року №П-36/6 та на підставі п.3.10, 4.2.2, 5.1.2, 523 договору банківського рахунку №332496-OBR-2012 було відмовлено у відшкодуванні коштів за транзакціями, вказаними у заяві від 26.11.2013 року, що підтверджується листом відповідача від 12.02.2014 року № 6/44.6 (а.с.22), протоколом засідання комісії від 21.01.2014 року (а.с.23). У зв'язку з вищевикладеним, слід зазначити, що як вбачається з вищезазначеного протоколу засідання комісії від 21.01.2014 року було встановлено, що кошти були задіяні по Інтернет-операції, а саме: перша інтернет-операціх була здійснена 02.03.2013 року о 17 год. 59 хв. на сайті агрегату платежів LigPay (прийом платежів та перевод коштів за допомогою мережі інтернет або мобільного телефону). Загалом за період з 02.03.2013 року по 26.08.2013 року по картці позивача за допомогою інтернет-сайту було здійснено 39 вдалих та 11 невдалих трансакцій на загальну суму 2 690 гривень. Також 19.05.2013 року була здійснена спроба розрахуватися карткою на сайті PORTMON MOBILE, що підтверджується випискою за договором №332496-OBR/2012 року від 07.08.2012 року рахунку позивача (а.с.43-56), однак вказану транзакцію позивач не оскаржував до відповідача, що спростовує посилання позивача у підтвердження своїх позовних вимог на ту обставину, що він не вміє користуватись мережею інтернет. Дані обставини не були жодним чином спростовані позивачем належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України. Крім того, як вбачається з витягу з кримінального провадження №12013100120001363 (а.с.21), позивач звернувся до Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про те, що невідомою особою у період часу з 08.01.2013 року по 26.11.2013 року були зняті кошти з його карткового рахунку без його відома, однак даний доказ суд не може взяти до уваги, оскільки він не підтверджує протиправності дій відповідача. В зв'язку з вищевикладеним, суд, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідженими в судовому засіданні доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, є недоведеними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного Законодавства України. На підставі викладеного, ст.ст. 1073 ЦК України, Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання», затвердженого Постановою Національного Банку України №223 від 30.04.2010 року,

Outcome: dismissed