Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду 02.12. 2015 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2001 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 261. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того,що вони мають різні погляди на сімейне життя, втрачена повага та довіра один до одного. Крім того, відповідач на даний час проживає з іншим чоловіком. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, прохав їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, однак зазначила, що не погоджується з посиланням позивача,що вона веде аморальний спосіб життя. Пояснила,що вона дійсно проживає з іншим чоловіком,з яким винаймають квартиру та мають намір укласти шлюб, але ці відносини склалися після того як вона пішла з сім»ї. Крім того,[PERSON] пояснила,що їх донька мешкає як з батьком, так і з нею, бо вважає це зручним для себе. Що стосується розподілу майна, то вона має намір звернутися до суду з позовом про його розподіл. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2001 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 261, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 вересня 2001 року (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачем та буде проживати разом з ним після розірвання шлюбу. На даний час сторони проживають окремо, між ними втрачена повага та любов один до одного. При цьому [PERSON] створила нову сім»ю. Спільно господарство та бюджет не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя не заявлено. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини,які є свідком постійних суперечок,з»ясуванні відносин між батьками,що не може позитивно впливати на її нервовий,психічний та психологічний стан.

Outcome: approved