Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду 14.06.2021 року з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про припинення іпотеки № CSHHGK00000004 від 26 грудня 2016 року та знятти з будинку та земельної ділянки, які є предметом іпотеки, обтяження, накладеного у зв`язку із забезпеченням іпотекою, з виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідних записів. В обґрунтування позову зазначає, що 26.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №CSHHGK00000004, відповідно до якого позивач отримав кредит. Виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою, предметом якої стали належні позивачу будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , на які було накладено заборону відчуження до припинення дії іпотечного договору. Позивач стверджує, що виконав зобов`язання за кредитним договором, а відповідно, виконання зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 15.06.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №CSHHGK00000004 про надання кредиту у розмірі 18 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами на строк та у порядку, які встановлені кредитним договором та з кінцевим терміном дії договору до 26 грудня 2026 року. 26 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено договір іпотеки № CSHHGK00000004, за яким забезпечується виконання зобов`язань за кредитним договором №CSHHGK00000004 від 26 грудня 2006 року. Предметом іпотеки є будинок і земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , іпотекотримач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Дана обставина підтверджується договором іпотеки №CSHHGK00000004 від 26.12.2006 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 259357893 від 01.06.2021 року. На виконання Постанови Верховного Суду по справі №707/1648/15-ц (провадження № 61-5509св20) від 03 лютого 2021 року, щодо кредитного зобов`язання від 26 грудня 2006 року №CSHHGK00000004 суму боргу було сплачено [PERSON] 05.04.2021 року у розмірі 1788,96 доларів США, що підтверджується копією квитанції №55187596 від 05.04.2021 року. Як зазначає позивач, оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилося його належним виконанням, то зобов`язання за іпотечним договором також слід вважати припиненим. Відповідно до ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Слід зазначити, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому, іпотека була припинена ще 05.04.2021р. внаслідок припинення виконанням основного зобов`язання за кредитним договором, яке ним було забезпечено. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. В свою чергу, відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5.1. Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 року, в чинній на час припинення іпотеки редакції, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Тобто до нотаріуса може звертатись з заявою про зняття заборони як іпотекодержатель, так і іпотекодавець, за умови подання безспірних доказів виконання зобов`язання. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотек записи щодо заборони відчуження будинку та земельної ділянки станом на 01.06.2021р. є актуальними. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди в даній категорії справ мають ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Таким чином, оскільки іпотека, яка була підставою для обтяження будинку та земельної ділянки позивача, припинена, таке обтяження досі не знято, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому порушені права позивача як власника нерухомого майна у даному випадку підлягають судовому захисту шляхом зняття обтяження у вигляді заборони відчуження будинку і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , з виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, та як наслідок позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог позову про визнання іпотечного договору припиненим, то такі задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб захисту є неналежним. Порушене право іпотекодавця на предмет іпотеки може бути захищене шляхом визнання іпотеки припиненою (не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором), проте і цей спосіб захисту доцільний лише у тому випадку, коли кредитор не визнає факт припинення зобов`язання за іпотечним договором, який в даному випадку ніким не оспорюється. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.09.2019р. у справі № 695/3790/15-ц. При цьому, встановлення факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені та такі вже відновлені в повній мірі за рахунок зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково в частині вимог про зняття заборони відчуження будинку та земельної ділянки та виключення відповідних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial