Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №ML700/1091/2008 від 06.03.2008 в сумі 6 764 727,32 грн., в тому числі: 2 487 555,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 277 171,54 грн. - пеня за несвоєчасне повернення суми кердиту; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної особистої власності на підставі:1/2 частина - свідоцтво про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації дежавного житлового фонду 10.07.1998, реєстр.№9-98-124161 згідно з розпорядженням від 10.07.1998 за №27013 та зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 15.07.1998 за реєстр.№ П-9-8392;1/2 частини - свідоцтва 12.06.2001 на реєстром №1-692, зареєстрованого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 19.06.2001 за реєстр. №П-9-8392 шляхом проведення прилюдних торгів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML700/1091/2008 від 06.03.2008, згідно з яким боржник отримав кредит у розмірі 137 140,00 Швейцарських франків. Відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. 06.03.2008 в забезпечення виконання зобов`язань між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-700/1091/2008, відповідно до умов якого відповідач зобов`язаний відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , що належить відповідачам у справі. Відповідач [PERSON] умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 20.03.2015 становить 6 764 727,32 грн. 12.11.2010 між ПАТ «ОТП Факторинг» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. Отже, до позивача перейшли усі права банку щодо права вимоги з виконання зобов`язання за кредитним договором, а також за договором іпотеки. Позивач зазначає, що має законне право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки, посилаючись на положення Закону України «Про іпотеки». 30.03.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі № 646/3813/15-ц про стягнення з [PERSON] , [PERSON] суми боргу за кредитним договором в розмірі 4 277 171,54 гривень. Рішення суду не виконано. З огляду на викладене представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалися. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Судом встановлено, що 06.03.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML700/1091/2008 від 06.03.2008, згідно з яким боржник отримав кредит у розмірі 137 140,00 Швейцарських франків. В забезпечення зобов`язань за вказаним договором 06.03.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-700/1091/2008, відповідно до умов якого відповідач зобов`язаний відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , що належить відповідачам у справі. 12.11.2010 між ПАТ «ОТП Факторинг» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. Отже, до позивача перейшли усі права банку щодо права вимоги з виконання зобов`язання за кредитним договором, а також за договором іпотеки. Позивач зазначає, що має законне право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки, посилаючись на положення Закону України «Про іпотеки». Отже, до позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до відповідачів з виконання зобов`язання за Договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 137 140,00 Швейцарських франків. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися плаваюча ставка у розмірі 4,49% відсотків річних+ FIDR. Згідно з п. 4.1.1. частини 2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов`язання, за кожен день прострочки пеня сплачується додатково до прострочених сум. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 20.03.2015 становить 6 764 727,32 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 30.03.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі № 646/3813/15-ц про стягнення з [PERSON] , [PERSON] суми боргу за кредитним договором в розмірі 4 277 171,54 гривень. Зазначене судове рішення набрало законної сили, а тому відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України встановлені у ньому обставини є преюдиційними при розгляді зазначеної справи. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Однак, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року у справі № 6-573цс13). Разом із тим, задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Однак, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що на час розгляду справи, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 не виконано. Зазначені докази не подані позивачем, з зв`язку з чим не виконані вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України; не заявлено відповідних клопотань про витребування доказів, що передбачено ст.84 ЦПК України. Звертаючись з позовом, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості в сумі 6 764 727,32 грн., при цьому, відповідних розрахунків, з чого складається вказана сума, суду не надав. Крім того, позивач не надав доказів, на підтвердження погашення, часткового погашення, а також не можливість погашення суми заборгованості відповідачами. Суд вважає вказані обставини обов`язковими для встановлення, оскільки виконання рішення суду на час розгляду справи може вплинути на обсяг кінцевого боргового зобов`язання позичальника. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовував заявлені позовні вимоги. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Інші посилання позивача є безпідставними та не ґрунтується на законі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed