Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд визнати за [PERSON], [INFO], податковий номер [NUMBER], право приватної власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. Домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належало на праві особистої власності матері позивача - [PERSON], яка померла [INFO]. Спадкоємцем за заповітомє [PERSON]. Оскільки інші спадкоємці за заповітом відсутні, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В попереднє судове засідання, призначене на 26.11.2015 року, позивач не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі (а.с. 27). Представник відповідача - Коломацької селищної ради Харківської області, у попереднє судове засідання, призначене на 26.11.2015 року, не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі та визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 28). Третя особа, у попереднє судове засідання, призначене на 26.11.2015 року, не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі та визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 29). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом вбачається, що вказана справа є справою про визнання права власності в порядку спадкування на майно, яке залишилось після смерті матері позивача. Судом встановлено, що [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Коломацьким Рай. ЗАГС, про що був зроблений актовий запис № 24 (а.с. 8). Спадкодавець на момент смерті володів житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на жилий будинок (а.с. 19-21) та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок (а.с. 10). Згідно з ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Мати позивача: [PERSON], на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким заповіла своєму синові ([PERSON]) житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який посвідчений секретарем Коломацької селищної ради 02.10.1987 року (а.с. 11). Мати позивача: [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 30.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 33 від 30.08.2014 року (а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.ст. 1231-1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи умови заповіту та приписи ст. 1268 ЦК України, суд приходить до висновку, право приватної власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], входить до складу спадщини після смерті [PERSON], а єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON]. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. На виконання приписів п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 суд з'ясував обставини, визначені вказаною нормою. Судом встановлено, що з інформації Коломацької нотаріальної контори від 06.05.2015 року № 250/02-17 відомо, що позивач звернувся до відповідної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, але існували певні перешкоди, що зумовили його звернутись до суду з даним позовом (а.с.12). За таких умов, судом встановлено наявність невизнаного права позивача, а тому таке невизнання підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав, тобто використав свої процесуальні права як особи, яка бере участь у справі, на власний розсуд. Крім того, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Враховуючи, що позивач: [PERSON] фактично прийняв спадщину, що не суперечить матеріалам справи, інших спадкоємців на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті його матері не має, а тому позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що фактично спір щодо визнання права власності на спадкове майно між особами, які беруть участь у справі відсутній, а тому судові витрати при ухваленні судом рішення позивачеві не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: approved