Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою та просив суд стягнути з відповідача на його користь 2800 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 2000 гривень відшкодування моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 15 січня 2015 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Одесі по вул. Осипова, виїжджаючи з парковки, не врахувала дорожню обстановку, не переконалася в безпечності маневру, внаслідок чого зіткнулася з автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача.\~Вина відповідача в скоєнні ДТП підтверджується власноручно нею написаною розпискою.\~\~ В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву у якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди не заперечувала, в задоволені іншої частини позовних вимог просила відмовити. Відповідно до ст.ст.\~169,\~224,\~225 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини. Згідно пояснень позивача викладених у позовній заяві 15 січня 2015 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Осипова в м. Одесі, виїжджаючи з парковки не переконалася в безпечності маневру, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON].\~ На підтвердження своєї вини відповідачем власноручно була написана розписка, про визнання нею вини у скоєнні ДТП та погодження на добровільне відшкодування матеріальних збитків, копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В судове засідання відповідач надала до суду заяву про визнання позову в цій частині, а отже вказані обставини додатковому доказуванню не підлягають, є доведеними та не суперечать чинному цивільно-процесуальному законодавству. Також, з пояснень позивача викладених в заяві про розгляд справи за його відсутності, вбачається що 30 січня 2015 року відповідач під час зустрічі з позивачем підтвердила наявність боргу за завдані збитки проте пообіцяла розрахуватися пізніше. Факт володіння відповідачем [PERSON] транспортним засобом «LEXUS RX 450H» д/н [NUMBER] підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 069878. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно висновку про оцінку майна що проведено за замовленням [PERSON] від 15.01.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 2 800 грн. Оригінал висновку знаходиться в матеріалах вказаної цивільної справи. Отже, враховуючи факт визнання позову в цій частині та наявність висновку про вартість відновлювального ремонту - відповідач [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки повинна відшкодувати витрати, необхідні для відновлення первинного стану автомобіля [NUMBER], пошкодженого в ДТП. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» „...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Позивач обґрунтовує наявність моральної шкоди наступним: що протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати, крім того його суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого Позивач почав до всього нервово відноситися, крім того вказані обставини призвели до розладу стосунків у родині Позивача, а також йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Розмір душевних страждань позивача оцінює в 2 000 гривень. Проте суд, враховуючи суму завданої матеріальної шкоди позивачу та відсутність належного обґрунтування завданої моральної шкоди вважає моральну шкоду необґрунтованою, а стягнення судовим рішенням завданих збитків справедливою компенсацією завданої моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір відповідно до частини задоволених позовних вимог - у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: partial