Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором № б/н від 10 січня 2014 року у розмірі 46667 грн. 82 коп. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 10 січня 2014 року між сторонами у справі було укладено договір № б/н, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Всупереч чинному законодавству та умовам договору, [PERSON] належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 20 листопада 2018 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору № б/н від 10 січня 2014 року наявна заборгованість на загальну суму 46667,82 грн., яка складається з наступного: 3304,85 -тіло кредиту, 2855,11 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом, 37809,39 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2198,47 грн. - штраф (процентна складова). До теперішнього часу сума боргу за договором № б/н від 10 січня 2014 року відповідачем не погашена. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Згідно Статуту від 11.06.2018 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість в позовній заяві зазначив про можливість розгляду справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик до суду, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ « ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 4800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 1.1.7.11 умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.10 умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком частки в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № б/н від 10 січня 2014 року заборгованість за ним станом на 20 лютого 2018 року склала 46667,82 грн., яка складається з наступного: 3304,85 -тіло кредиту, 2855,11 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом, 37809,39 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2198,47 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, [PERSON] не виконав умови договору, чим порушив право позивача на кошти за кредитним договором. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як встановлено в судовому засіданні, умовами договору передбачено подвійне стягнення за одне і теж порушення умов договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача тільки розмір пені, та відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у стягненні штрафу. Вирішуючи питання про розмір нарахованої пені, який підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості, яка станом 20 листопада 2018 року склала 43969,35 грн. в тому числі: 3304,85 грн. - тіло кредиту, 2855,11 грн. - відсотки за користування кредитом, 37809,39 грн. - нарахована пеня. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial