overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1996 року, актовий запис № 8. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надала суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд заслухавши представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 8. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачкою. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їхнім інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року, актовий запис № 02. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 02. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам позивачки. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2016 року, актовий запис № 332. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд заслухавши представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 332. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачкою. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їхнім інтересам. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що гуртожиток по [ADDRESS] відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12.06.2001 року №1185 було прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві повного господарського відання. У кімнаті [ADDRESS] проживала [PERSON] За період з 01.10.2001 року по 01.08.2005 року за відповідачкою утворилась заборгованість по квартирній платі та платі за надані послуги у розмірі 250 гривень 40 копійок, яка нею не погашена. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 250 гривень 40 копійок та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги з тих же підстав, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки до суду не повідомила, тому суд вважав за можливе розглядати справу за її відсутності і постановити заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, гуртожиток [ADDRESS] був прийнятий до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений на праві повного господарського відання за комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12.06.2001 року за №1185 (а.с.6). Відповідачка [PERSON] проживала у кімнаті [ADDRESS] але вчасно не сплачувала за комунальні послуги та квартирну плату. Відповідно до наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 09.11.2004 року за №625-у (а.с.10) у зв'язку з реконструкцією будинку їй була надана кімната [ADDRESS] Згідно з розрахунком заборгованості (а.с.12-17) сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 01.08.2005 року становить 250 гривень 40 копійок. Оскільки відповідачка добровільно суму заборгованості не сплатила, ця сума підлягає стягненню з неї за рішенням суду. Заяву про застосування позовної давності відповідачка до суду не подавала. Таким чином, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений і підлягає задоволенню. Стягненню з відповідачки підлягають також судові витрати. На підставі наведеного, ст.ст.64, 66, 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала, згодна на розірвання шлюбу, прізвище просила не змінювати. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 359, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила прізвище залишити шлюбне «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. В підготовче судове засідання сторони не з»явились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином, через канцелярію суду надали письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала, згодна на розірвання шлюбу, прізвище просила не змінювати «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 липня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастіувського міського управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №168, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії [NUMBER]). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала, згодна на розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Волицької сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на розірванні шлюбу, відповідач в підготовче судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в телефонному режимі повідомила секретарю, що немає наміру з2являтись до суду, згодна на розлучення. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 січня 2018 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис №22, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає залишити шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала, згодна на розлучення. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 травня 1978 року Фастівським міським відділм РАЦС Київської області, про що зроблено актовий запис №109, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає залишити шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved