Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15.04.2016 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.09.2012 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Однак він працює,хронічними захворюваннями не страждає,інвалідом,пенсіонером не є. В зв»язку з вищевикладеним позивачка звернулася з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, в розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, прохає справу слухати у його відсутність. Також, зазначив, що і він і його батьки, допомагають позивачу матеріально утримувати дитину: надають кошти на його лікування, продукти харчування,одяг. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що з 01.09.2012 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON](а.с.7). Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON],[INFO], батьком якого являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 8). Як зазначив позивач в своєму позові, син постійно мешкає з нею та знаходиться її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, лише інколи може купити дитині солодощі і під час відвідування дати їх йому. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач є працездатним, працює інженером у філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», інших дітей не має; позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте її доходу не достатньо для належного забезпечення матеріального становища дитини, тому відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved