Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду зазначеними вимогами, посилаючись на те, що на виконання умов договору поруки від 17.12.2014 р. № 17-1/12-2014, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит», згідно якого він взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту VIP-1247 від 21.12.2011 р. в межах ліміту відповідальності в розмірі 25200000,00 грн., ним погашено заборгованість відповідача перед банком в сумі 2515196,80 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку до моменту звернення до суду вищевказану суму позивачу не повернув, ставить питання про примусове повернення йому сплачених банку коштів. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву з підстав, викладених в ній, підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав, разом з тим, просив відстрочити виконання рішення на рік, зважаючи на скрутне матеріальне становище відповідача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Судом встановлено, що 17.12.2014 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит» укладено договір поруки № 17-1/12-2014, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту VIP-1247 від 21.12.2011 р. в межах ліміту відповідальності в розмірі 25200000,00 грн., а саме, повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту (п. 1.3. договору поруки). Відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав протии вимоги кредитора. Листом від 04.06.2015 р. Банк повідомив позивача, як поручителя про порушення відповідачем умов договору кредиту та запропонував виконати зобов'язання відповідача. На виконання умов п. 3.1. договору поруки 05.06.2015 р. позивач згідно платіжного доручення № 1 від 05.06.2015 р. перерахував грошові кошти в сумі 2515196,80 грн. на транзитний рахунок за операціями з ПК (перекази під картку), відкритий у Банку, з призначенням платежу: «поповнення карт. рах.[NUMBER] [PERSON] ІПН [NUMBER] Погашення кредиту зг договору VIP-1247 від 21.12.2011 р. на підставі договору порки № 17-1/12-2014 від 17.12.2014 р.» Хоча матеріали справи не містять даних про те, що поручитель повідомив позичальника про сплату за нього заборгованості, разом з тим, відповідач будь - яких заперечень щодо суми заборгованості не висуває та розмір заборгованості по кредитному договору не оспорює. Судом встановлено, що відповідач до цього часу грошові кошти позивачу не повернув. Оскільки поручитель виконав зобов'язання позичальника, до нього перейшли права кредитора. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив в рахунок погашення кредиту 2515196,80 грн. та саме така сума стягнута судом з відповідача в порядку регресу. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними. Щодо вимог відповідача про відстрочку виконання рішення суду на рік, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Підставами для відстрочення виконання рішення суду на підставі ст. 217 ЦПК України може бути стан здоров'я боржника, тимчасове скрутне матеріальне становище, перебування на утриманні непрацездатних осіб та інші поважні причини, які утруднюють вчасне виконання рішення суду. Жодна з вищевказаних підстав стороною відповідача в належний спосіб не доведена, а тому, зазначене клопотання задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ЦПК України відшкодуванню підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у сумі 6090,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved