Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 10.05.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода на автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в межах адміністративної території Черкаського району, за участю транспортного засобу «ВАЗ-21011» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є відповідачем по справі, та транспортного засобу «Mercedes E300» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було спричинено істотної матеріальної шкоди, його автомобіль зазнав технічних ушкоджень. Відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована в ПрАТ УАСК «АСКА». З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до представництва страхової компанії, внаслідок чого 31.08.2018 року зі сторони ПрАТ УАСК «АСКА» на картковий рахунок позивача було перераховане належне йому страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн., проте розмір матеріального збитку більший ніж ліміт страхового відшкодування, тому позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця, який склав експертний висновок, згідно якого сума матеріального збитку в результаті пошкодження його транспортного засобу склала 767 475,04 грн. Оскільки ДТП сталося з вини відповідача, розмір матеріальних збитків більший ніж виплата страхового відшкодування, то позивач був змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на його користь різницю між розміром матеріальних збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування в розмірі 667 475,04 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 1800,00 грн., та судовий збір в розмірі 7461,13 грн. Також позивач зазначив, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 20000,00 грн., а тому на її відшкодування просить стягнути цю суму з винуватця ДТП. Відповідно до ухвали суду від 02.10.2019 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали, для подання відзиву до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подання до суду відзиву на позов не скористався, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 10.05.2017 року близько 00 годин 10 хвилин, на автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в межах адміністративної території Черкаського району, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ-21011» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , , та транспортного засобу «Mercedes E300» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Городищенського районного суду від 05.04.2018 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ПрАТ УАСК «АСКА» з повідомленням про події, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого даною страховою компанією. До заяви були подані все інші документи, необхідні для виплати страхового відшкодування. 31.08.2018 року зі сторони ПрАТ УАСК «АСКА» на картковий рахунок позивача було перераховане належне йому страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №75/17 від 31.05.2017 року сума матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу позивача, склала 767 475,04 грн., а саме вартість відновлюваного ремонту автомобіля 733 755,97 грн., сума втрати товарної вартості 33719,07 грн. Різниця між фактичним розміром матеріального збитку та виплаченою зі сторони ПрАТ УАСК «АСКА» на картковий рахунок позивача суми страхового відшкодування, становить 667475,04 грн. Згідно\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених\~ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон №1961-IV\~(ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV). Згідно зі\~ст.6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону №1961-IV\~(ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено\~ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1\~ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2\~ст. 14 ЦК України). Відповідно до\~ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із ч.ч.1 та 4\~ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~ст. 1194 ЦК України\~підстав. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~ст.1194 ЦК України\~- відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст.\~36,\~37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за\~ст. 1194 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу «Mercedes E300» д.н.з. [NUMBER] , а тому має право на відшкодування завданої його транспортному засобу шкоди. Таке право виникає у позивача на підставі\~ст.386 ЦК України\~. Внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, з урахуванням ст.22,\~ст.1187, ч.1 ст.1188 ЦК України, володільцю автомобіля «Mercedes E300» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , завдано шкоду майну у розмірі 767475,04 грн., яка повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди або відповідальною особою за завдавача шкоди. Враховуючи відшкодоване ПрАТ «УАСК «АСКА» страхове відшкодування в розмірі 100000 грн., суд приходить до висновку, що [PERSON] належить відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 667 475,04 грн., яка розрахована наступним чином: (767 475,04 грн. (вартість матеріального збитку) - 100 000,00 грн. (сплачене страхове відшкодування)). Також позивачем в позовній заяві було пред`явлено вимогу до [PERSON] про стягнення з останнього на його користь моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 ч.2\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п.5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12\~та\~ст.81 ЦПК України. Позивач посилається на те, що водієм [PERSON] , в результаті ДТП йому було завдано душевних страждань, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна, чим заподіяно йому моральну шкоду, розмір якої ним оцінено в 20000,00 грн. Вважає, що саме ці кошти відповідач має відшкодувати на його користь, як компенсацію заподіяної йому моральної шкоди. Разом з тим, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди. Отже враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в запропонованому ним розмірі є завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому,

Outcome: partial