Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів суми боргу за договором у розмірі 12385,55 грн. та судових витрат, посилаючись на такі обставини. Згідно до укладеного договору № б/н від 23.03.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 29.10.2014 року позичальниця [PERSON] померла. Позивачем 19.11.2018 року була направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори. 05.02.2018 року позивачем було отримано відповідь від Приморської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора направлено до Малиновської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи. 28.12.2018 року позивачем було отримано відповідь від Малиновської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] , із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензій АТ КБ «Приватбанк». Позивач стверджує, що у разі смерті [PERSON] за зобов`язанням у правовідносинах, що передбачають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців. Отже, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк 6 місяців з дня смерті останньої, тобто з 29.10.2014 р. по 19.04.2015 р. У даному випадку, спадкоємцями, які постійно проживали з померлою на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] 30.09.2020 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. У порушення кредитних зобов`язань відповідач ухиляється від належного виконання кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений частково з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.03.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В силу ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 29.10.2014 року позичальниця [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.10.2014 року, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №10938, серія [NUMBER] . Позивачем 29.10.2018 року була направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори. 05.12.2018 року позивачем було отримано відповідь від Приморської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора направлено до Малиновської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи. 28.12.2018 року позивачем було отримано відповідь від Малиновської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] , із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензій АТ КБ «Приватбанк», даний факт підтверджується копією спадкової справи №130/2015 до майна, померлої [INFO] , [PERSON] . Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219\~ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.\~1281\~ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 1 статті 1282\~ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст.\~1282\~ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч. 2 ст.\~1282\~ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнений на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк 6 місяців з дня смерті останньої, тобто з 29.10.2014 р. по 19.04.2015 р. У даному випадку, спадкоємцями, які постійно проживали з померлою на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] , даний факт підтверджується копією паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 14.09.1998 року, копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Суворовським РВОМУУМВС України в Одеській області від 09.09.1996 року, а також відповіддю Відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (Вхід.№ ЕП 4754 від 08.04.2020 року) на запит Малиновського районного суду м. Одеси відповідач [PERSON] , зареєстрований з 28.03.1997 року в за адресою: [ADDRESS] , та відповіддю Відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (Вхід.№ ЕП 4753 від 08.04.2020 року) на запит Малиновського районного суду м. Одеси відповідач [PERSON] , зареєстрований з 14.09.1998 року в за адресою: [ADDRESS] . 30.09.2020 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. У порушення кредитних зобов`язань відповідач ухиляється від належного виконання кредитних зобов`язань. Станом на дату смерті позичальниці заборгованість позичальниці перед банком за кредитним договором № б\\н від 23.03.2009 року становить 12385,55 грн., яка складається з: 12 163, 12 грн. заборгованість за кредитом; 222,43 грн. - заборгованість за відсотками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема прострочену заборгованість процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.06.2010 року, посилався на Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 23.03.2009 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд зазначає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов АТ КБ «ПриватБанк», оскільки наявні обґрунтовані правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 12163 гривні 12 копійок. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суді у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. Відповідно до змісту ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину відповідачем. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2102,00 гривень. Відповідно до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial