Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 13395,20 грн та судові витрати. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №8122104774БН/2013-07. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та місце його проведення повідомлений належним чином, надав до суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу без його участі, просив задовольнити позов на підставі наявних у справі доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник позивача також пояснив, що кредитний договір між ним та відповідачем було укладено у м. Луганськ, яке на даний час є територією, де триває антитерористична операція. Матеріали кредитної справи відповідача, у тому числі і кредитний договір, залишилися у філії банку у м. Луганськ, тому позивач не має доступу до них і не має можливості додати їх до позовної заяви. В той же час, на підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором позивачем надана виписка за контрактом відповідача за період з 26.07.2013 по 27.04.2017, що є первинною документацією та, на його думку, містить інформацію про зняття, погашення кредитних коштів та нарахування відсотків за кредитом. Представник позивача у письмових поясненнях також вказав, що, як вбачається з виписок по рахункам, станом на дату відкриття кредитної лінії, у відповідача на відповідному рахунку, який одночасно є і зарплатним, було доступних (власних) коштів всього 4.63 грн. (графа вхідний залишок). Після укладення кредитного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт кредитні кошти), в рамках якого Відповідачу надано можливість скористатись кредитними коштами понад суму власних коштів (4,63 грн.), на підтвердження чого відповідач, при залишку власних коштів у сумі 4,63 грн. до 07.08.2013 (дата найближчого зарахування частини заробітної плати у сумі 2 152 грн. на зазначений картковий рахунок, тобто власних, а не кредитних коштів) здійснив 4 операції зняття коштів готівкою з банкомата на загальну суму 8000 грн. сума фактичної кредитної заборгованості становила 7 995,37 грн. (8 000 мінус власні кошти у сумі 4.63 грн.). В свою чергу, у зв'язку із зарахуванням зазначеної частини заробітної плати у сумі 2152 грн., автоматично відбулося часткове погашення основного боргу поточної заборгованості за кредитом (сума боргу відповідача зменшилась з 7 995,37 грн. до 5 843,37 грн.). Отже у період з 25.07.2013 по 17.05.2014 відбувалося зарахування коштів на картковий рахунок, які, з огляду на зняття відповідачем коштів у кредит, зараховувалися у часткове погашення наявної на той момент заборгованості за кредитом, та які припинилися у травні 2014 року; операції із нарахування відсотків за кредитом згідно з відповідними умовами Кредитного договору, а саме з відсотковою ставкою у розмірі 36% річних. При цьому, за зведеними даними, що відображені у виписках строкою «Всього по цій валюті» вбачається, що сума фактично використаних (у виписках графа під назвою «списання») відповідачем коштів (у сумі 36 042,62 грн.) перевищила суму власних коштів (у сумі 22 852,50 грн.), на 13 223,99 грн. (без урахування відсотків, нарахованих банком за квітень 2017 року, так як відповідна сума відображається у регістрах, з яких формуються виписки лише після звітного місяця). Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб -порталі «Судова влада України», заяв про розгляд справи без її участі суду не надавала. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 3 ст. 10 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. На підставі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не спростовують предмета доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як зазначено вище, підставою для звернення з даним позовом позивач зазначив неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту №8122104774БН/2013-07, згідно з умовами якого позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості за кредитом 9000 грн. та сплатою процентів у розмірі 28 % річних. В той же час, позивачем не надано до суду оригіналу або завіреної належним чином копії кредитного договору, не вказано дати укладення кредитного договору, терміну його дії, строків та графіку погашення та інших істотних умов договору. На підтвердження обґрунтованості підстав звернення позивачем до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, наявності між банком та відповідачем кредитних правовідносин на підставі договору, обставин видачі кредитних коштів відповідачу, внесення позичальником платежів на погашення кредиту, розміру та типу процентної ставки, неналежності виконання кредитних зобов'язань боржником, позивач надав суду розрахунок заборгованості станом на 27.04.2017, поточну виписку за контрактом за період з 26.07.2013 по 27.04.2017, сформовану 27.04.2017 на ім'я [PERSON], а також Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог до суду надано не було, у зв'язку з чим викладені у позові обставини не підтверджуються належними доказами, суд позбавлений можливості встановити дату укладення договору, його істотні умови, термін дії. Виписка за контрактом, надана представником позивача до суду, не містить підписів відповідача. Суд неодноразово пропонував позивачу надати в судове засідання примірник кредитного договору, укладеного між ним та [PERSON], на який останній посилається як на підставу своїх позовних вимог. Однак примірник кредитного договору №8122104774БН/2013-07 до суду наданий не був, що унеможливлює встановлення обставин, на які посилається позивач. В письмових поясненнях, направлених на адресу суду, позивач послався на те, що договір між банком та [PERSON] був укладений у м. Луганську, тобто на території, на якій здійснювалася антитерористична операція, а тому значна частина документів, в тому числі і документи кредитної справи відповідача залишилась у приміщенні філії банку у м. Луганську і банк не має доступу до них. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, не звільняють його від доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Посилання позивача на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором, як на підставу своїх вимог, суд вважає необґрунтованими, оскільки зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем саме умов договору №8122104774БН/2013-07 за відсутністю самого договору, не є можливим. Таким чином, з огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не підтверджуються належними доказами, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed