Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, збільшивши розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 85810,95грн. та судові витрати. Вимоги обґрунтував тим, що 1.07.2009 позичив відповідачу 9000 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідач зобов'язався повернути позику 1.09.2009, але зобов'язання не виконав. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 7.11.2012 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 71820грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 23.03.2012 відповідало 9000 доларам США. Ухвалою апеляційного суду від 7.02.2013 рішення залишене без змін. Станом на 6.02.2015 рішення суду залишилось невиконаним, але курс долара США зріс, за офіційним курсом НБУ становить 23,13грн. за 1 долар США. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 7.11.2012 виконане відповідачем частково, виконавчою службою стягнуто 6.08.2014 заборгованість в розмірі 26984,36грн., що за офіційним курсом НБУ становило 2185 доларів США. Тобто, неповернутим залишився борг в розмірі 6815 доларів США, що станом на 6.02.2015 складає 157630,95грн. (6815х23,13). Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем з урахуванням курсової різниці станом на 6.02.2015 становить 85810,95 грн. (157630,95 - 71820). В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача позов не визнав, подав заперечення, які обґрунтував тим, що спір по суті вже вирішений судом, з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 71820грн., що еквівалентно за курсом НБУ 9000 доларів США, рішення набрало законної сили. Крім того, 4.08.2014 рішенням Апеляційного суду Київської області було задоволено вимоги позивача про стягнення 3% річних, індексу інфляції та процентів від позики в розмірі 26116,24грн.. На даний час рішення судів виконуються виконавчою службою. Заборгованість погашається. Оскільки заборгованість стягнута не в доларах, а у національній валюті - гривні, то невиконання рішення суду дає підстави для застосування норм ст.625 ЦК України, тобто стягнення інфляційних втрат, а не курсової різниці заборгованості. Якщо відповідач добровільно не виконує судове рішення, то ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового його виконання. Тому, вимоги позивача не підлягають до задоволення. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 7.11.2012 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 71820грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 23.03.2012 відповідало 9000 доларам США. Ухвалою апеляційного суду від 7.02.2013 рішення залишене без змін. 15.03.2013 на примусове виконання до РВ ДВС Білоцерківського МРУЮ надійшов виконавчий лист від 13.03.2013 про стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості та судових витрат по справі. Того ж дня було відкрите виконавче провадження, здійснені заходи примусового виконання рішення. Залишок боргу, згідно виконавчого листа, становить 45415,13грн., про що свідчить довідка РВ ДВС № 385 від 29.01.2015. 4.08.2014 рішенням Апеляційного суду Київської області було задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних, індексу інфляції та процентів від позики станом на 30.11.2013 в розмірі 26116,24грн. та судових витрат. Білоцерківським міськрайонним судом виданий виконавчий лист стягувачу 14.11.2014. Відповідно до ст.526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.» Ч.2 ст.625 ЦК України встановлена відповідальність за невиконання грошового зобов'язання: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.» Враховуючи, що спір по суті про стягнення заборгованості за договором позики вже вирішений судом, заборгованість стягнута у національній валюті - гривні, виходячи з офіційного курсу НБУ на день ухвалення рішення, яке набрало законної сили і знаходиться на примусовому виконанні, підстав для стягнення курсової різниці заборгованості немає. Законодавством передбачена відповідальність боржника за невиконання грошового зобов'язання. Для задоволення позову відсутні правові підстави, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимог. Судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 526, 533, 625, ЦК України,

Outcome: dismissed