Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07.09.2009 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка свої обов`язки за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 06.12.2018 року виникла заборгованість в сумі 25379 грн. 46 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 2905 грн. 59 коп., за відсотками в сумі 14630 грн. 59 коп., за пенею та комісією в сумі 6396 грн. 64 коп., штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківський послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та в сумі 1196 грн. 64 коп. (процентна складова). В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. В позовній заяві та наданому клопотанні представник позивача в разі його неявки просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокре-ма, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1,2 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07.09.2009 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачка свої обов`язки за кредитним договором належним чином не виконувала, позивач просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 06.12.2018 року, в сумі 25379 грн. 46 коп., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 2905 грн. 59 коп., за відсотками в сумі 14630 грн. 59 коп., за пенею та комісією в сумі 6396 грн. 64 коп., нарахованих штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківський послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та в сумі 1196 грн. 64 коп. (процентна складова). Надана до позову заява відповідачки від 02.09.2009 року свідчить про її намір оформити кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з бажаним кредитним лімітом 3000 грн., а також про фактичне отримання відповідної картки 14.09.2019 року, що засвідчено підписами останньої в заяві. За вказаних та відповідного до наданого розрахунку заборгованості, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в сумі 2905 грн. 59 коп. Щодо стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією в сумі 6396 грн. 64 коп., нарахованих штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківський послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та в сумі 1196 грн. 64 коп. (процентна складова), суд враховує наступне. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що сума в розмірі 6396 грн. 64 коп. розрахована саме, як заборгованість за комісією. При цьому, суд враховує, що позивачем не надано тарифів банку щодо умов кредитування за умовами виданої відповідачці кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Також позивачем не надано доказів щодо ознайомлення відповідачки з вказаними тарифами Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані позивачем до позовної заяви Умови та правили надання банківських послуг не містять дати їх затвердження, підписів позичальника (відповідачки), а тому, з огляду на положення ст.ст.207,1055 ЦК України, не визнаються судом належним та допустимим доказом погодження сторонами порядку нарахування та сплати процентів, комісії, неустойки та інших платежів. В зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості по процентам, за пенею та комісією, а також штрафів. Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial