Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, вимоги мотивовано тим, що 12.01.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на виконання умов якого позикодавець передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 59 839,00 доларів США, що підтверджується борговою розпискою. 19.06.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким [PERSON] частково поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] грошових зобов'язань за договором позики. В порушення умов договорів позики та поруки відповідачі свої зобов'язання по поверненню суми боргу не виконали. Просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] з уточненими позовними вимогами згодна, просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що 12.01.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на виконання умов якого позикодавець передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 59 839,00 доларів США, що підтверджується борговою розпискою (а.с. 4). 18.06.2014 року [PERSON] було повернуто позивачеві суму у розмірі 70 000,00 грн., що підтверджується написом позивача на зворотному боці боргової розписки, зробленого у присутності [PERSON] На момент складання позовної заяви [PERSON] не виконав у повному обсязі свої зобов'язання з повернення позичених грошових коштів, загальна сума основного боргу станом на 15.07.2014 року становить 630 850,43 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так згідно уточнюючої позовної заяви, наданою представником позивача, сума основного боргу станом на 16.10.2014 року становить 698 248, 97 грн. та розраховується наступним чином: 59 836,00 доларів США (70 000,00 грн./11,83 грн.) *12,95 грн. = 698 248,97 грн., де - 59 836,00 доларів США - сума позики отримана [PERSON] 12.01.2013 року; - 70 000,00 грн. - сума, яка повернута позивачу 18.06.2014 року; - 11,83 грн. - це встановлений Національним банком України курс гривні до 1 (одного) долару США станом на 18.06.2014 року; - 12,95 грн. - це встановлений Національним банком України курс гривні до 1 (одного) долару США станом на 16.10.2014 року; - 698 248,97 грн. - сума боргу в гривні за курсом НБУ станом на 16.10.2014 року. (а.с. 33-35). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний сплатити гроші на користь другої сторонни (позичальника). Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі вищенаведеного суд вважає, що відповідач повинен був виконати умови договору позики. 19.06.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким [PERSON] частково поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] грошових зобов'язань за договором позики (а.с. 6, 7). Згідно п. 1.3 вказаного договору поруки, обсяг відповідальності поручителя [PERSON] був обмежений сумою 2 000,00 грн. Згідно п. 2.2 договору поруки, у разі невиконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань поручитель [PERSON] мала здійснити виконання зобов'язань за таким договором позики в обсязі 2 000,00 грн. протягом 10 днів з моменту отримання вимоги позивача шляхом перерахування коштів на рахунок позивача. Відповідно до ст. 553 ч. 1 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до положень ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд, дійшов висновку щодо необхідності повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved