Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він являються власником 1/2 частини житлового будинку № 37, що знаходиться по вулиці Радгоспній ([PERSON]) в м. Первомайськ, Миколаївської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого 26.12.1994 року, Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, за реєстровим № 1-924. На сьогоднішній день [PERSON] вирішив приватизувати частину земельної ділянки для обслуговування частини житлового будинку, що мені належить, але виявилось, що право власності на земельну ділянку вже зареєстроване. Відповідно до довідки Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 552/118-17 від 07.08.2017 року, власниками земельної ділянки по вул. Андрія Сулими, 37 в м. Первомайськ, Миколаївської області є [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 30.08.1994 року за реєстраційним номером 3334. Відповідно до законодавства, що діяло на час укладення між позивачем та [PERSON] Договору купівлі-продажу, продаж житлових будинків здійснювався не залежно від права власності на земельну ділянку, що призначена для його обслуговування. Згідно зі ст. 30 ЗК УРСР в редакції від 22.06.1993 р., при переході права власності на будівлю\~і\~споруду\~разом з цими об'єктами переходить\~у\~розмірах,\~ передбачених\~ статтею\~ 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового\~ призначення і, якщо\~ інше\~ не передбачено\~ у\~ договорі\~ відчуження - будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у такому випадку посвідчувалося місцевою Радою народних депутатів. Тобто, після укладення Договору купівлі-продажу, зазначеної вище частини будинку, він мав право отримати в Первомайській міській Раді народних депутатів державний акт на право власності на землю на своє імя, проте таким правом не скористався. На даний час позивач вже не має можливості отримати документ на право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Андрія Сулими, 37 в м. Первомайськ, Миколаївської області, оскільки фактично право власності на зазначену частину земельної ділянки вже перейшло до нього, відповідно до умов ст. 120 ЗК України з моменту державної реєстрації права власності на житловий будинок в Первомайському МБТІ. Тобто колишній власник земельної ділянки право власності на ділянку втратив, а [PERSON], хоча і набув, не має можливості його зареєструвати. Отже, через обставини, зазначені вище, позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на 1/2 частину земельної ділянки у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому, згідно ст. 16 ЦК України, вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказану вище земельну ділянку. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/2 частини житлового будинку № 37, що знаходиться по вулиці Радгоспній ([PERSON]) в м. Первомайськ, Миколаївської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого 26.12.1994 року, Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, за реєстровим № 1-924 (а.с.5-6). Земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,1000 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 30.08.1994 року за реєстраційним номером 3334, довідки Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 552/118-17 від 07.08.2017 року, належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved