Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилося двоє дітей дочка [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини погіршилися, сторони проживають окремо. З часу окремого проживання [PERSON] не виконує свої батьківські обовязки. Коштів на утримання дітей не вистачає, відповідач є їх батьком, працює, має дохід, добровільно кошти надавати не бажає, у звязку з цим позивач просить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів на утримання дітей та на своє утримання в розмірі ? частки. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення, а тому суд на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України розглядає справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, відповідач є батьком дітей, матеріальну допомогу на їх утримання добровільно не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний і має можливість сплачувати кошти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) на утримання дитини та кошти в розмірі ? частки заробітку на утримання дружини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки та на утримання дружини в розмірі 1/4 частки. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved