Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він звернувся до АТ «Альфа-банк» для отримання споживчого кредиту. Після того, як надання кредиту було погоджено, 30 листопада 2018 року Відповідач надав Позивачу на підпис замість кредитного договору наступні документи: паспорт споживчого кредиту від 30.11.2018 року; графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту - Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №501082293 від 30.11.2018 року. Додатково надано акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №501082293 від 30.11.2018 року за підписом [PERSON] (без підпису Позивача), а також умовою надання кредиту було підписання ним Заяви (акцепт) №107.501082293.111 про прийняття пропозиції (оферта) №5 укласти договір добровільного страхування фінансових ризиків за програмою «Альфа-сервіс» від 22.11.2017 року. Саму угоду про надання кредиту Позивачу на підпис не надали. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту та графіку платежів йому надано кредит в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. на строк 48 місяців з відсотковою ставкою 15,99% річних. Позивач також вказує на те, що в паспорті споживчого кредиту передбачено оплату 2600 грн. щомісячно як плата за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору. В Графіку платежів дана сума - 2600 грн. щомісячно вказана як платіж за розрахунково-касове обслуговування. Щомісячно, Позивач сплачує платіж 5666 грн. - тіло кредиту на відсотки. Платежі здійснює в інших банках, де комісія в десятки разів менша, отже банк йому даної послуги не надає, однак, він почав отримувати телефонні дзвінки, де особи, представляючись працівниками банку повідомляють, що скеровують його проплати на погашення заборгованості по оплаті щомісячних 2600 грн., а не на тіло кредиту та відсотки. Позивач просить визнати недійсним умову кредитного договору, викладену в графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту - Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №501082293 від 30.11.2018 року в частині його обов`язку сплачувати щомісячно 2600 грн за розрахунково-касове обслуговування. В судове засідання 09.09.2020 представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. В попередніх судових засіданнях, позов підтримав з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні 03.06.2020 заперечив щодо задоволення позову та подав письмові тези судових дебатів, в яких зазначив, що судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, покликаючись на те, що чинне на момент укладення кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. Вважає, що передбачена кредитним договором плата за обслуговування кредитної заборгованості є законною. Просив відмовити в задоволенні позову. 09.09.2020 на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача, який покликаючись на постанову КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19» просив відкласти розгляду справи з метою попередження розповсюдження коронавірусної інфекції до закінчення дії цих обставин. Суд вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Станом на час розгляду справи (09.09.2020року) введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин триває вже більше шести місяців, в черговий раз продовжений до 31 жовтня 2020 року і строки його завершення нікому не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України). Постановою Кабінету Міністрів № 343 відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів. Постановою Кабінету Міністрів № 392 запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньо обласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. В той же час, з метою забезпечення доступу до правосуддя під час дії в Україні карантину та на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 було затверджено Порядок роботи з технічними засобами відео-конференц зв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, однак, ні від позивачки, ні від її представника заяв до суду про участь у розгляді справи в режимі відео-конференції не поступало. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, провадження у якій відкрито більше ніж рік тому, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він звернувся до АТ «Альфа-банк» для отримання споживчого кредиту. Після того, як надання кредиту було погоджено, 30 листопада 2018 року Відповідач надав Позивачу на підпис замість кредитного договору наступні документи: - паспорт споживчого кредиту від 30.11.2018 року, з якого вбачається, що позивачо надано кредит в розмірі 200 000 гривень 00 копійрк на строк 48 місяців з відсотковою ставкою 15,99 % річних; - графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту - Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №501082293 від 30.11.2018 року, з якого вбачається, що сума в розмірі 2600,00 грн. вказана, як як щомісячний платіж за розрахунково-касове обслуговування.. Додатково надано акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №501082293 від 30.11.2018 року за підписом [PERSON] (без підпису Позивача), а також умовою надання кредиту було підписання ним Заяви (акцепт) №107.501082293.111 про прийняття пропозиції (оферта) №5 укласти договір добровільного страхування фінансових ризиків за програмою «Альфа-сервіс» від 22.11.2017 року. Саму угоду про надання кредиту Позивачу на підпис не надали. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту та графіку платежів йому надано кредит в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. на строк 48 місяців з відсотковою ставкою 15,99% річних. Позивач також вказує на те, що в паспорті споживчого кредиту передбачено оплату 2600 грн. щомісячно як плата за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору. В Графіку платежів дана сума - 2600 грн. щомісячно вказана як платіж за розрахунково-касове обслуговування. Щомісячно, Позивач сплачує платіж 5666 грн. - тіло кредиту на відсотки. Платежі здійснює в інших банках, де комісія в десятки разів менша, отже банк йому даної послуги не надає, однак, він почав отримувати телефонні дзвінки, де особи, представляючись працівниками банку повідомляють, що скеровують його проплати на погашення заборгованості по оплаті щомісячних 2600 грн., а не на тіло кредиту та відсотки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19. Оскільки кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. З наведених мотивів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним умову кредитного договору в частині обов`язку сплачувати щомісячно 2600 грн. за розрахунково-касове обслуговування підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved