overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після її сина [PERSON], померлого [INFO]. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що її померлому сину належить частина квартири [ADDRESS]. Після смерті сина вона постійно проживала в спірній квартирі, тобто фактично прийняла спадщину. Коли вона звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, їй було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. Вважає, що зазначений строк пропустила з поважної причини, оскільки через щільний графік роботи , скрутне матеріальне становище не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори. В судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач надав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, не навівши будь-яких заперечень на вимоги позивача, просив справу розглянути у відсутність його представника . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для надання ним заяви про прийняття спадщини . Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем за законом після смерті сина [PERSON] відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України . [INFO] [PERSON] помер (а.с.6). Свідоцтвом про право власності на житло від 19 лютого 1998 року підтверджується, що квартира [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.10.). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру спадкову справу після смерті [PERSON] не відкрито (а.с.11). Відповідно до пояснень позивача , викладених в заяві , вона у визначений законом 6 місячний строк заяву про прийняття спадщини не подала, через скрутне матеріальне становище та брак часу , крім того, судом встановлено, що позивачка на час смерті сина була зареєстрована та проживала у спірній квартирі (а.с.4,5) , тобто відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] пропустила строк для надання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері\~ [PERSON],\~ померлої 05.11.2012\~ року. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. Після смерті матері вона не змогла своєчасно звернутися до нотаріальної контори, оскільки в 2012 році вона отримала перелом обох гомілок, тривалий час лікувалася. Крім того, позивачка є багатодітною матір»ю, і вимушена була багато часу витрачати на виховання дітей та онуків. До того ж , в 2014 році загинула її донька [PERSON], що стало для неї тяжкою моральною травмою. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] міської ради проти задоволення позовних вимог не заперечувала, не навівши будь-яких заперечень на доводи позивачки. Третя особа Четверта [PERSON] державна нотаріальна контора\~ в наданій до суду заяві просили справу розглянути у відсутність її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для надання ним заяви про прийняття спадщини . Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , що підтверджено копією заповіту від 16.05.1998 року (а.с.7). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.03.2008 року встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8) . Згідно свідоцтва про смерть серія І-ЖС № 246967 від 06.11.2012 року, [PERSON] померла 05 листопада 2012 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] 05.11.2012 року, спадкова справа не відкрита, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру . Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є багатодітною матір»ю , зазначена обставина підтверджена посвідченням № 000038 від 02.09.2010 року (а.с.16). Крім того, судом встановлено, що 06.05.2012 року [PERSON] перелом обох гомілок, пересувалася на милицях (а.с.18). На теперішній час з позивачкою проживає троє неповнолітніх дітей та двоє онуків (а.с.17). Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] мала поважні причини , пов»язані зі станом здоров»я та складними сімейними обставинами , для пропуску строку для надання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] , та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] . Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що після смерті обох батьків він переніс психологічну травму, постійно перебував на роботі, а тому не встиг вчасно прийняти спадщину. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, зазначивши, що одноразова втрата обох батьків, які тяжко хворіли , перебування позивача в депресії , зайнятість на роботі , стали причиною неприйняття останнім спадщини у встановлений законом строк. Просили позов задовольнити. Представник відповідача позов визнала, не навівши будь-яких заперечень на доводи позивача. Третя особа в наданому до суду клопотанні просила справу розглянути у відсутність її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для надання ним заяви про прийняття спадщини . Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , та матері [PERSON] (а.с.7-8). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 1778 від 27 червня 1997 року встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , а мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.9,10). Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкова справа не відкрита, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.32,33). Відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] тривалий час доглядав за хворими батьками, найняв для них доглядальницю, оскільки весь час перебував на роботі, після їх майже одночасної смерті, протягом тривалого часу перебував у важкому психологічному стані. Зазначені обставини представником відповідача не оспорювалися. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] мав поважні причини , пов»язані зі станом здоров»я та зайнятістю на роботі , для пропуску строку для надання заяви про прийняття спадщини після смерті батьків , тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив\~ встановити порядок\~ користування приміщенням квартири 78 в будинку 152 «а» по пр. Леніна\~ в м. Запоріжжі та виділити йому\~ кімнату площею 9,9 кв.м., а відповідачу -\~ кімнату площею 17,4 кв.м, кухню, коридор, ванну кімнату , підсобні приміщення\~ залишивши у спільному\~ користуванні співвласників. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому та відповідачу належить по ? частині квартири 78 в будинку 152 «а» по пр. Леніна\~ в м. Запоріжжі. Оскільки позивач в квартирі постійно не проживає, а відповідачкою використовуються обидві кімнати для проживання, між ними виник конфлікт щодо порядку користування житловими кімнатами. В судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явилася, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено , що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по ? частині належить квартира 78 в будинку 152 «а» по пр. Леніна в м. Запоріжжі загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м. (а.с.4,7-8,9). Згідно технічного паспорту на спірну квартиру, в квартирі наявні дві окремі жилі кімнати площею 9,9 кв.м., та 17, 4 кв.м., а також кухня площею 5,9 кв.м, ванна кімната площею 2,8 кв.м., коридор площею 6,3 кв.м , балкон площею 0,9 кв.м (а.с.5-6). Відповідачка також зареєстрована в квартирі 78 в будинку 152 «а» по пр. Леніна в м. Запоріжжі разом з донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до п.6 роз»яснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.91р. «Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленим приміщенням (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор,тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Ст. 358 ч.2 ЦК України\~передбачено,що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,що є їхньою спільною частковою власністю. Враховуючи , що запропонований позивачем порядок користування квартирою не порушує прав сторін, відповідно до пояснень позивача є найбільш зручним для сторін стосовно умов розташування кімнат у спірній квартирі та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог, здійснити поділ майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, та визнати за нею право власності на 39/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 29.02.1980 року. Під час шлюбу нею та чоловіком за спільні кошти було побудовано житловий будинок , що входить до складу домоволодіння [ADDRESS]. Оскільки на теперішній час стосунки в родині погіршилися, вона бажає поділити майно, набуте в шлюбі. З огляду на те, що відповідач приховував від неї документи на будинок, вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач позов визнав, не заперечував щодо визнання за позивачкою права власності на ? частину домоволодіння набутого під час шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін , приходить до наступних висновків. Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У відповідності до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 29 лютого 1980 року (а.с.4). В ході розгляду справи судом встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було побудовано житловий будинок, що складається з 39/50 частин домоволодіння [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджені дублікатом свідоцтва про право власності на домоволодіння № 283 від 28.03.1991 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.55,56). Згідно зі ст. ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружні та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Ст. 69,70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, при цьому у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 ЦК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Враховуючи, що в судовому засіданні відповідач погодився на варіант поділу спільного сумісного майна , запропонованого позивачкою, і це не суперечить вимогам закону, суд вважає, що позов слід задовольнити,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача\~\~ , в якому просив\~\~\~ усунути йому перешкоди у користуванні\~ власністю квартирою 31 по вул. Шкільній, 1-А у м. Запоріжжя\~ шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою\~ . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником спірної квартири . Відповідач , який є її сином , з вересня 2015 року в квартирі не проживає без поважної причини , комунальні послуги не сплачує , чим порушує права позивача як власника . В судове засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову . Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи до суду не з?явився, в зв?язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (стара назва Г. Сталінграду) у м. Запоріжжя\~, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.06.2009 року (а.с.9-11) . Відповідач [PERSON] , який є сином позивача, зареєстрований в спірному житлі з 2009 року, що встановлено довідкою адресно-довідкового бюро ДМСУ в Запорізькій області (а.с.17) . Разом з тим, як вбачається з акту від 27.09.2016 року, [PERSON] в спірній квартирі не проживає з травня 2015 року (а.с.6). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилою квартирою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права власності і розпорядженні своїм майном. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено , що відповідач втратив право користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому більше року без поважної причини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 405, 391 ЦК України, ст. ст. 150,155 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача\~\~ , в якому просив\~\~\~ усунути йому перешкоди у користуванні\~ власністю квартирою 76 по вул. Гоголя 163-а у м. Запоріжжя\~ шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача\~ . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником спірної квартири . Відповідач , яка є його колишньою дружиною , з січня 2012 року в квартирі не проживає без поважної причини , натомість відмовляється знятися з реєстраційного обліку , чим порушує права позивача як власника . В судове засідання представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову . Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи до суду не з?явився, в зв?язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Третя особа в наданому суду клопотанні просила справу розглянути у відсутність її представника, зазначивши, що на теперішній час УДМС України в Запорізькій області зняття з реєстрації місця проживання не здійснює. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]\~, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.09.1993 року, договором дарування від 28.06.1995 року та договором дарування від 26.03.2008 року . Відповідач [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача, зареєстрована в спірному житлі, що встановлено довідкою ЦОА № 349 від 30.04.2015 року . Разом з тим, як вбачається з акту № 182 від 30.05 2016 року, [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2012 року. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилою квартирою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права власності і розпорядженні своїм майном. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено , що відповідачка втратила право користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому більше року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 405, 391 ЦК України, ст. ст. 150,155 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому, просив шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 10 березня 2000 року , розірвати. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 10 березня 2000 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалося через наявність різних поглядів на сімейне життя , втрату почуття любові та взаємоповаги . Вважає, що збереження шлюбу неможливо, а тому звернулася до суду з вказаним позовом. В судове засіданні [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнав, просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони знаходяться у шлюбі з 10 березня 2000 року (а.с.3). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4 ). Відповідно до заяв сторін, наданих до судового засідання, вони не бажають в подальшому підтримувати сімейні стосунки, вважають , що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 24 листопада 2012 року розірвати , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в сумі 1000 гривень щомісячно. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність , наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнав в повному обсязі, в наданій суду заяві справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 24 листопада 2012 року ( а.с.7), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8) . Відповідно до заяв сторін , наданих до суду , вони не бажають надалі підтримувати шлюбні стосунки. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що в цій частині позов слід також задовольнити, виходячи з наступного. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.8 ) батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] - відповідач по справі. На теперішній час неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю , що відповідачем не оспорювалося. Відповідач визнав, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в сумі 1000 гривень щомісячно. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь неповнолітньої дитини , суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини , яка проживає разом з матір'ю , матеріальне становище відповідача , наявність у нього інших утриманців , і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, крім того , суд вважає за необхідним у відповідності до вимог ст. 184 СК України визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно . При цьому , суд зазначає, що присуджені аліменти забезпечать належне утримання неповнолітньої дитини, а також зазначений розмір є таким, що відповідатиме можливостям відповідача надавати допомогу на утримання дитини . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України . На підставі ст. ст. 105, 110-112, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved