Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить з врахуванням уточнених позовних вимог, позбавити відповідачів [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їхньої малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що внести зміни в актовий запис про народження дитини, та стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання дитини по ј частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Життям, здоров`ям та розвитком дитини не переймаються, вихованням доньки не займаються. Не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для її всебічного розбитку, нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей та не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідачі в шлюбі не перебувають. За місцем проживання дана родина характеризується з негативної сторони. Мають низький соціальний рівень. Родина відповідачів з 05.06.2018 року перебуває на обліку в Обухівському районному центрі соціальних служб та сім`ї, дітей та молоді, як родина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Була взята під соціальний супровід центру з метою надання психологічної допомоги, формування навичок відповідального батьківства, спонукання до планування бюджету, ведення домашнього господарства. Координаційною радою по роботі з сім`ями (особами), що перебувають в складних життєвих обставинах неодноразово розглядалось питання невиконання відповідачами батьківських обов`язків. За весь період перебування даної родини на обліку та здійснення соціального супроводу відповідачі не дотримувалися рекомендацій фахівця центру щодо виконання своїх батьківських обов`язків. Під час здійснення соціального супроводу даної сім`ї не було досягнуто позитивного результату, у зв`язку із систематичним невиконанням, без поважних причин, заходів передбачених планом соціального супроводу родини. Стан батьків продовжує негативно впливати на життя, здоров`я та розвиток дитини, призводить до неналежного рівня задоволення її індивідуальних потреб відповідно до віку. Малолітня [PERSON] , [INFO] , ізольована від спілкування з однолітками, відповідачі розвитком та навчанням дитини не займаються. В ході здійснення соціального супроводу було з`ясовано, що співмешканець [PERSON] , [PERSON] тривалий час не працював, зловживав алкогольними напоями, що призвело до виникнення заборгованості за спожитий газ та припинення газопостачання. Крім того, з`ясовано, що [PERSON] поводив себе агресивно та вчиняв насильницькі дії щодо жінки. У зв`язку із непридатними умовами проживання, а саме: відсутністю опалення у помешканні та агресивної поведінкою співмешканця, [PERSON] , разом з малолітньою [PERSON] перебувала у фельдшерському пункті с. Перегонівка. За клопотанням Обухівської районної державної адміністрації до Київського обласного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] разом з дитиною були влаштовані до КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитини разом» терміном на шість місяців. За повідомленням Центру [PERSON] халатно відносилася до виконання материнських обов`язків, не проявляла почуттів до дитини, часто залишала немовля без нагляду, не виконувала рекомендації по догляду за дитиною, нехтувала її потребами. Через ухиляння від виконання материнських обов`язків громадянка [PERSON] з дитиною, за час перебування в Центрі, п`ять разів була госпіталізована до Фастівської ЦРЛ. Висновком Центру є те, що [PERSON] не здатна на усвідомлене, відповідальне батьківство, її дії є небезпечними для життя та здоров`я дитини. Після повернення з Центру родину відповідачів було знову взято під супровід центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та щотижневий контроль Перегонівської сільської ради. На даний час [PERSON] разом з дитиною тимчасово проживають в недобудові невідомої особи. За даною адресою виявлені факти, що загрожують життю та здоров`ю малолітньої [PERSON] . На підставі рішення виконавчого комітету Перегонівської сільської ради №34 від 23 жовтня 2019 року про негайне відібрання дитини та акта проведення оцінки рівня безпеки дитини 23 жовтня 2019 року малолітня [PERSON] була вилучена з родини та влаштована до дитячого відділення Обухівської ЦРЛ для подальшого обстеження. Встановлено, що відповідачі не виконують свої конституційні обов`язки передбачені статями 150, 151, 152, 155 Сімейного Кодексу та ст. 51 Конституції України по утриманню та вихованню дитини, свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків: не піклуються про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування їхньої малолітньої дитини, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24.12.2109 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 1, де у графі батько вказаний [PERSON] , а в графі мати - [PERSON] . З копії листа Комунального закладу «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом» № 06/б-09-79 від 27.03.2019 року вбачається, що [PERSON] не здатна на усвідомлене відповідальне батьківство, більш того, її дії є небезпечними для життя та здоров`я дитини. Рішенням Виконавчого комітету Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області № 34 від 23.10.2019 року вирішено негайно відібрати дитину, [PERSON] , [INFO] , в матері [PERSON] та батька [PERSON] 25.10.2019 року Обухівська районна державна адміністрація Київської області надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 60/07-15/3111, яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки останні ухиляються від виконання батьківських обов`язків, матеріально дитині не допомагають, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. [PERSON] та [PERSON] за місцем свого проживання характеризуються негативно, що підтверджується копіями характеристик Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області №№ 377/02-09 та 378/02-09 від 29.10.2019 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та суд дійшов висновку щодо наявності відомостей про свідоме нехтування відповідачами батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини. Суд вважає за необхідне зауважити, що позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, тому у кожному випадку слід виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Преамбулою Конвенції про права дитини, (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачами не надано суду жодних доказів, які б свідчили про виконання ними батьківських обов`язків. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідачів від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої доньки, підготовку до самостійного життя, а тому за таких виняткових обставин та з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині позбавлення батьківських прав та необхідність його задоволення в цій частині. Згідно ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, особи відповідачів, та вважає за необхідне стягнути аліменти з кожного з відповідачів у розмірі 1/4 зі всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по відшкодуванню судового збору слід покласти на відповідача, стягнувши їх на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved