Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи уточнивши позовні вимоги, остаточно зазначив, що 07.12.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/43/145447 (Ваш святковий), відповідно до якого ним було розміщено вклад на суму 10000 доларів США. 20.01.2014 року було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/43/154748 (Ваш мультівалютний), відповідно до якого було розміщено вклад на суму 14338 доларів США. 04.09.2014 року він звернувся до банку з заявою про повернення суми вкладу та відсотків за користування грошовими коштами. Однак до теперішнього часу вклад та нараховані відсотки повністю не повернуто. В зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача суму вкладу, нарахованих відсотків та штрафних санкцій за договором банківського вкладу від 07.12.2013 року в розмірі 11237,31 доларів США та за договором від 20.01.2014 року в сумі 15701,27 доларів США. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з цим, з урахуванням думки позивача, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.12.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/43/145447 (Ваш святковий), відповідно до якого позивачем було розміщено вклад на суму 10000 доларів США. У відповідності до п.1.2.6 договору позивачем було поповнено вкладу на суму 4307 доларів США та таким чином, всього було розміщено вклад в сумі 14307 доларів США. Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем копіями договору №2630/43/145447 та квитанціями від 10.12.2013 року про внесення позивачем та зарахування банком на відповідний депозитний рахунок коштів в сумі 14307 доларів США. 20.01.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/43/154748 (Ваш мультівалютний), відповідно до якого позивачем було розміщено вклад на суму 14338 доларів США, що підтверджується відповідними копіями договору та квитанції від 20.01.2014 року про внесення коштів. Також з матеріалів справи вбачається, що за договором №2630/43/145447 від 07.12.2013 року позивачу було повернуто суму вкладу в розмірі 4200 доларів США. 18.03.2014 року, 21.08.2014 року та 04.09.2014 року позивач звертався до банку з заявами про повернення залишку вкладу та нарахованих відсотків в сумі 10170 доларів США. Однак, останні до теперішнього часу банком йому не виплачено. 21.08.2014 року та 04.09.2014 року позивач звертався до відповідача із заявами про повернення вкладу та відсотків в сумі 14376,52 долари США за договором №2630/43/154748 від 20.01.2014 року, які на теперішній час позивачу також виплачено не було. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1,2,4 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.ч.1,2,3 ст.1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-140цс13 передбачає, що відповідно до змісту ст.ст.526,1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Як вбачається з п.1.2 укладеного між сторонами 07.12.2013 року договору №2630/43/145447, грошові кошти на строковий депозитний рахунок було розміщено на строк 90 днів, зі ставкою 10% річних та сплатою відсотків щомісячно, шляхом зарахування на поточний рахунок. Згідно п.1.2 договору №2630/43/154748 від 20.01.2014 року вклад було розміщено на 90 днів, з процентною ставкою 9,55% річних та сплатою відсотків щомісячно, шляхом зарахування на поточний рахунок. Таким чином, оскільки по закінченню строку дії зазначених вище договорів та відповідно до заяв позивача банком суму вкладу повернуто не було, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення неповернутої суми вкладу за договором №2630/43/145447 від 07.12.2013 року в розмірі 10107 доларів США та суми вкладу в розмірі 14338 доларів США за договором №2630/43/154748 від 20.01.2014 року. Відповідно до умов п.2.3 договорів нарахування відсотків на вклад починається з дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, і закінчується в день, що передує даті закінчення строку дії договору. При нарахуванні процентів за цим договором використовується метод факт/360 (умовна кількість днів у році). Суд вважає, що наданий представником позивача розрахунок відсотків не відповідає умовам п.2.3 договору. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення процентів слід задовольнити частково, стягнувши на його користь з відповідача проценти за договором №2630/43/145447 від 07.12.2013 року в розмірі 352,78 долари США (14307 / 100 х 10% / 360 х 85) та проценти за договором №2630/43/154748 від 20.01.2014 року в розмірі 337,63 долари США (14338 / 100 х 9,55% / 360 х 88). В своєму позові позивач також просив стягнути з відповідача штрафні санкції. Проте, відповідних обґрунтувань та розрахунків розміру останніх в своєму позові не навів. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 3654 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial