Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 12.01.2015 року із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості по заробітній платі та в його обґрунтування зазначив, що з 28.12.2013 року по 03.02.2014 року він працював вантажником в ТОВ «МІК» та за період з січня 2014 року по лютий 2014року йому не виплачується заробітна плата, заборгованість по якій станом на 01.03.2014 року складає 570,88 грн., яку просить стягнути з ТОВ «МІК». Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити (а.с.8,15). Представник відповідача Руденко А.П., в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказував, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.16). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що 28.12.2013 року [PERSON] згідно наказу № 301-к від 27.12.2013 року був прийнятий на роботу до Товарства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду вантажника, а 03.02.2014 року згідно наказу № 22-к від 03.02.2014 року звільнений за власним бажанням (а.с.5-7). Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить [PERSON] згідно довідки ТОВ «МІК» станом на 01.03.2014 року включно складає 570,88 грн., з яких: за січень 2014 року - 520,49 грн., за лютий 2014 року - 50,39 грн. (а.с. 4). Розмір та факт наявності заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється, що видно із наданих до суду заяв (а.с.15,16). Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на оплату його праці, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 570,88 грн.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач була звільнена від сплати судового збору. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved