Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 36542,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24.07.2019 року з відповідача на його користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно і до повноліття дітей. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Ємільчинському РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Згідно довідки Ємільчинського районного відділу державної виконавчої служби заборгованість по сплаті аліментів становить 36542,00 грн. У зв`язку з цим позивач змушений звернутись до суду про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 09.10.2020 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено її право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. У зв`язку з ненадходженням до суду відомостей про вручення [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження 13.01.2021 року на адресу Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» було направлено запит про надання відомостей щодо вручення (не вручення) вказаної ухвали. Згідно відповіді АТ «Укрпошта» рекомендований лист на ім`я [PERSON] вручено їй 24.10.2020 року. Таким чином відповідач копію ухвали про відкриття провадження отримала 24.10.2020 року, однак відзив на позовну заяву до даного часу не надала. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконкомом Неділищенської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області 22.09.2005 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконкомом Неділищенської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області 08.10.2010 року. (а.с. 5, 6). Відповідно до довідки-розрахунку № 5948 від 03.08.2020 року, яка видана Ємільчинським районним відділом державної виконавчої служби, загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31.07.2020 року становить 36542,00 грн. (а.с. 9). Згідно рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24.07.2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , а також ухвалено стягувати з [PERSON] аліментну плату на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 10-11). Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзацах 1, 2 пункту 22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічних висновків щодо застосування норми статті 196 Сімейного кодексу України дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року № 6-300цс16. З урахуванням наведеного, проведений позивачем розрахунок неустойки (пені) є вірним, відповідачем не оспорено та не спростовано. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, даний розрахунок наведений позивачем не спростований відповідачем. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, тому позов підлягає задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved