Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000017187863 від 22.11.2007 року у розмірі 12 039,23 дол. США; з ПАТ Акцент банк, [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № SAMDN03000017187863 від 22.11.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит 5 000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, термін дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованостібула задоволена. Ухвалою суду від 23 квітня 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованостіскасовано, оскільки в заяві про перегляд заочного рішення суду заявником було зазначено про те, що позивачем не надано розгорнутого (детального) розрахунку заборгованості, а саме: по тілу кредиту, відсоткам та нарахованих штрафів по фіксованій та процентній складовій, також судом не застосовано строк позовної давності, та зазначив, що розмір заборгованості не відповідає дійсності. При новому розгляді справи представник позивача, відповідно до заяви від 05.06.2015 року, просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч.1 ст.74, ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Представник відповідача ПАТ «Акцентбанк» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору №SAMDN03000017187863 від 22.11.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит 5 000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, термін дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. 4 Договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10 000 грн. Згідно п.9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Відповідно до пунктів 3.1.1,5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки ( місяць і рік) указано в ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного в картці (поле MONTH). Як вказує у своїй позовній заяві позивач, узвязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № SAMDN03000017187863 від 22.11.2007 року заборгованість за ним станом на 13.03.2012 р. склала 13 290,79 дол. США, в тому числі 5 080 дол. США заборгованість за кредитом; 6 858,49 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 659,81 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 62,57 дол. США штраф (фіксована частина); 629,92 дол. США штраф (процентна складова). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач в порушення вимог ст. 131 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, а саме розгорнутого (детального) розрахунку заборгованості, по тілу кредиту, відсоткам та нарахованим штрафам по фіксованій та процентній складовій, і із наданого розрахунку не можливо встановити, коли здійснено останній платіж відповідачем, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо застосування чи незастосування строку позовної давності, з урахуванням всіх обставин по справі та подачі позову до суду 23.03.2012 року, а тому вимушений в позові відмовити у звязку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed