Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідачів по справі, які не проживають за вказаною адресою без поважних причин з 2010 року, а існування їх реєстрації порушує права позивача як власника будинку, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідачів, які фактично не проживають у вказаному будинку. Посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 22 березня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідачів не надійшло відзиву на позовну заяву. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в призначений час в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.05.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Стратюк О.М. за №621, та Витягу Державного реєстру правочинів №3991148 від 17.05.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] 14605640, [PERSON] належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . \~Відповідно до акту обстеження за місцем реєстрації позивача від 19.02.2019 року, та домової книги відповідачі значиться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою не проживають з жовтня 2010 року. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. \~ \~\~\~ \~Аналогічна\~правова\~позиція Верховного\~Суду\~України\~викладена в\~постанові\~від\~16\~листопада\~2016\~року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417\~ЦПК\~України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно положень ст.405\~ч.2\~ЦК\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідачі, більше як один рік відсутні за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідачів у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved