Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування, та просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» відшкодування 84 248 (вісімдесят чотири тисячі двісті сорок вісім) грн. 48 коп., суму понесених судових витрат, в тому числі сплаченого судового збору 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп., витрат на правову допомогу, витрати пов`язані з забезпеченням позову. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.06.2017 року між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» укладено договір № 202.17.2359702 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «КІА Сеrаtо», д/н [NUMBER] , строком дії з 30.06.2017 по 29.06.2019 року. 03 грудня 2017 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Роrsche Сауеnnе», державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті вул. Грецька та вул. Рішельєвська, що у Приморському районі м. Одеси, скоїв зіткнення із транспортним засобом «КІА Сеrаtо», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] до ТДВ «Експрес Страхування» подано заяви про виплату страхового відшкодування від 04.12.2017 року та від 06.03.2018 року. Відповідно до умов Договору №202.17.2359702 ТДВ «Експрес Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 84 248,48 грн. Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового 05 грудня 2019 року. 11 листопада 2019 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без особистої участі позивача. 02 грудня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в котрому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки сума страхового відшкодування містить в собі, окрім пошкоджень, спричинених ДТП 03.12.2017 року, винуватцем котрої був відповідач, пошкодження, котрі були завдані застрахованому позивачем транспортному засобі в ДТП, що сталась раніше, а саме 25 листопада 2017 року. Надав розрахунок судових витрат у розмірі 7\~500 грн. У судове засідання 05 грудня 2019 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, про дату та час слухання справи сповіщались належним чином у встановленому законом порядку. Справа слуханням відкладена на 05 лютого 2020 року. 17 грудня 2019 року до суду від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в котрому представником позивача, на спростування тверджень відповідача, долучено докази щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП від 25.11.2017 року. 04 лютого 2020 року від представника відповідача до суду засобами електронної пошти надійшло клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. У судове засідання 05 лютого 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, про дату та час слухання справи сповіщались належним чином у встановленому законом порядку. Справа слуханням відкладена на 31 березня 2020 року. У судове засідання 31 березня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, про дату та час слухання справи сповіщались належним чином у встановленому законом порядку. Справа слуханням відкладена на 21 липня 2020 року. 16 липня 2020 року від представника позивача засобами електронної пошти надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. У судове засідання 21 липня 2020 року з`явився представник відповідача, котрому судом роз`яснені права та обов`язки. Позовні вимоги визнав частково у розмірі 73\~807.86 грн. Надав пояснення щодо позовних вимог. Судом проголошено перерву на 11 листопада 2020 року. 21 серпня 2020 року від представника позивача засобами пошти надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 11 листопада 2020 року від представник відповідача до суду надійшла заява про часткове визнання позовних вимог, в котрому представник пояснив, що позивач безпідставно сплатив 10\~440.62 грн. страхового відшкодування, тож у задоволенні вказаної суми просив відмовити. Окрім того представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без особистої участі відповідача. У судове засіданні 11 листопада 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились. Суд, з урахуванням наявності заяв представника позивача та представника відповідача про слухання справи без особистої участі, вважає за доцільне розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до [PERSON] про стягнення відшкодування підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.06.2017 року між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» укладено договір № 202.17.2359702 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «КІА Сеrаtо», д/н [NUMBER] , строком дії з 30.06.2017 по 29.06.2019 року. 03 грудня 2017 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Роrsche Сауеnnе», державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті вул. Грецька та вул. Рішельєвська, що у Приморському районі м. Одеси, скоїв зіткнення із транспортним засобом «КІА Сеrаtо», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] до ТДВ «Експрес Страхування» подано заяви про виплату страхового відшкодування від 04.12.2017 року та від 06.03.2018 року. Відповідно до умов Договору №202.17.2359702 ТДВ «Експрес Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 84 248,48 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №ЦО03717 від 26.12.2017 р. на 6 926,40 грн., № ЦО03718 від 26.12.2017 р. на 31 808,99 грн., № Ц000074 від 11.01.2018 р. на 16 629,60 грн., № Ц000075 від 11-01-2018 р. на 28 083,49 грн., № Ц000939 від 19.03.2018 р. на 800,00 грн. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.05.2018 року по справі № 522/3240/18, провадження № 33/785/566/18, яка набрала законної сили 18.05.2018 року. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Роrsche Сауеnnе», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до інформації з Централізованої бази даних МТСБУ, станом на 03 грудня 2017 року не була застрахована. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією, ЦК України, Законами України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього закону. За загальним правилом, згідно з положеннями ст.1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Однак спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особі, яка завдала цю шкоду і застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п.22.1 ст.22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29); відповідно до пп.32.4, 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке перебувало у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкодою, пов`язаною із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Положеннями п.22.1 ст.22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Отже, виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст.1194 ЦК України, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі ст.1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтями 28, 29 Закону України \~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого,\~\~це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Оскільки суду надані докази відшкодування позивачеві страховою компанією витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу на суму 84\~248.48 грн. суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача зазначеної суми. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання представника відповідача на те, що позивачем необґрунтовано збільшено суму страхового відшкодування не підтверджуються матеріалами справи, та, з-поміж іншого, суд зазначає, що в межах позовних вимог розглядаються позовні вимоги, котрі виникли у відносинах між страховиком та завдавачем шкоди, а відносини між власником пошкодженого транспортного засобу та відповідачем виходять за межі предмету доказування у вказаній справі. Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~ детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката;\~ доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17,\~а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц,\~аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.\~ Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).\~ Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, на підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу, позивач та відповідач надає лише орієнтовний розрахунок суми судових витрат. За таких обставин, суд вважає вимоги про стягнення судових витрат на отримання професійної правничої допомоги не обґрунтованими, а тому відмовляє у їх задоволенні. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача 1\~921.00 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial