Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 08.05.2010, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через прояви агресії відповідача відносно позивача, відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з утримання, виховання дітей і ведення спільного господарства. Відповідач чинить моральне насилля над позивачем та спільними дітьми, погрожує фізичними тортурами, вчиняє фізичне насилля. Втрачене почуття любові та поваги один до одного. Фактичні шлюбні відносини припинені понад рік тому. Втрачені фізичні та духовні зв`язки між сторонами. Шлюб носить лише формальний характер. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Позивач в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином шляхом направлення йому судової повістки про виклик у судове засідання засобами поштового зв`язку, шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Чуднівського районного суду Житомирської області, у встановлений судом строк відповідач відзив не надав, про причини нез`явлення до суду не повідомив. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 08.05.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 08.05.2010, про що складено актовий запис №163 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області від 09.09.2010 (а.с. 8), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області від 11.02.2014 (а.с. 8). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved