Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на житловий будинок з господарчими будовами і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку, площею 0,6000 га, для розвитку особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 10-500742, зазначивши, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Спадкоємцями після смерті бабусі є його батько [PERSON] та відповідач по справі. Однак, [PERSON], не вступивши в спадщину помер [INFO] року. Він є спадкоємцем після смерті батька. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про спадщину, в зв'язку з тим, що право власності на вказане майно не зареєстровано. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 11 лютого 2014 року /а.с.16/. Після її смерті відкрилася спадщина також на житловий будинок з господарчими будовами і спорудами за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку, площею 0,6000 га, для розвитку особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 10-500742 /а.с.6-12/. Спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON] /а.с.15/. Однак, [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER] від 16 квітня 2014 року /а.с.18/. Отже, особа, закликана до спадкування померла, не встигнувши висловити свою волю на прийняття чи відмову від прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом та від іншого спадкоємця першої черги - [PERSON] надійшла заяви, згідно якої він не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем [PERSON] Однак в зв'язку з тим, що право власності на вищевказане майно не було зареєстровано належним чином позивач [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно відповіді КП «Мелітопольське МБТІ» №1751 від 06 серпня 2014 року встановлено, що за [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Мелітопольської районної Ради народних депутатів від 09 серпня 1990 року було оформлено житловий будинок з господарчими будовами і спорудами за адресою: [ADDRESS], але з метою видачі свідоцтва про право власності до КП «ММБТІ» власниця не зверталась /а.с.6/. Також, [PERSON] відповідно до рішення Новомиколаївської сільської Ради народних депутатів від 23 листопада 1993 року була передана у приватну власність земельна ділянка площею, 0,600 га, для розвитку особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 10-500742, однак відомості про державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відсутні /а.с.12/. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для державної реєстрації прав власності є рішення суду, що набрало законної сили. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на житловий будинок з господарчими будовами і спорудами за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку, площею 0,6000 га, для розвитку особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 10-500742.

Outcome: approved