Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в КСП «Михайлівське», позивач не звернувся до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, оскільки в той період проходив строкову військову службу та не був обізнаний щодо спадкового майна, і, лише, в квітні 2016 року, після отримання листа -повідомлення від ТОВ «Михайлівське» - дізнався про спадщину. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду спарви був повідомлений належно, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду спраив були повідомлені, подали суду лист де просять розглядати дану спарву без участі їхнього представника. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] приходився позивачу батьком, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). Згідно інформаційного листа №113 від 12.04.2016 року [PERSON] належить на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) земельна ділянка, оригінали документів на яку знаходилися в бухгалтерії ТОВ «Михайлівське» (а.с.5). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1223 цього Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, а позивачу було відмовлено державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він не прийняв спадщину в установлений строк, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк. Наведене стверджується копією постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2016 року, в якій вказано на те, що перевірка щодо наявності спадкової справи проводилася відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /спадкові справи/ . За ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька тривалістю три місяці. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як розяснено в цьому пункті вказаної Постанови Пленуму, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 роз»яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено судом, позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки не знав про наявність спадкового майна, крім того протягом року з дня відкриття спадщини, позивач проходив військову службу та був позбавлений можливості дізнатися щодо наявного спадкового майна. Отже, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що позивач пропусти строк для оформлення спадщини з поважних причин. А тому суд вважає за можливе визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці, який суд вважає достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка помер [INFO]. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved