Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31.01.2020 року відповідач взяв у нього в борг 6000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Пізніше, 06.03.2020 року він разом з відповідачем звернулися до нотаріуса та оформили договір позики з поверненням 156800,00 грн. у строк до 31.06.2020 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 623084,00 грн. та судові витрати. Позивач у судовому засіданні надав заяву про зменшення позовних вимог, яку підтримав у судовому засіданні, просив стягнути відповідача на свою користь грошові кошти в загальній сумі 617792,00 грн., яка складається з суми позики 156800,00 грн. та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 460992,00 грн. Відповідач у судовому засіданні не погодився із сумою боргу, яку просить стягнути з нього відповідач та пенею за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2020 року відповідач взяв у відповідача в борг 6000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Пізніше, 06.03.2020 року позивач разом з відповідачем звернулися до нотаріуса та оформили договір позики з поверненням 156800,00 грн. у строк до 31.06.2020 року (а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні надав заяву про зменшення позовних вимог, у відповідності до якої просив стягнути відповідача на свою користь грошові кошти в загальній сумі 617792,00 грн., яка складається з суми позики 156800,00 грн. та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 460992,00 грн. (а.с. 34). Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання відповідач не виконав. Таким чином загальна суму заборгованості за договором позики, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 617792,00 грн. і складається з суми позики 156800,00 грн. та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 460992,00 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зважаючи на те, що відповідачем заборгованість за договором позики у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, а\~ позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6178,00 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved