Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач \~звернувся до\~суду з\~вказаним вище\~позовом,\~посилаючись на\~те,\~що йому\~ на\~праві власності\~належить квартира\~ [ADDRESS] . У вказаній вище квартирі окрім нього значаться зареєстрованими його племінниця з донькою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які з 2010 року виїхали на постійне місце проживання до Іспанії і до теперішнього часу у вищевказаній квартирі не з`являються. Витрати по сплаті комунальних послуг він несе самостійно, утриманням квартири відповідачі не займаються, особисті речі в квартирі відсутні, спільним побутом не пов`язані. У зв`язку з викладеним просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18.05.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що також підтверджується наданим до суду витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 04.04.2019 року, а також нотаріально-посвідченою заявою [PERSON] відповідно до якої остання зазначила що отримала від [PERSON] остаточний повний розрахунок по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 16-21/670 від 06.03.2019 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , значаться зареєстрованими: [PERSON] , - [INFO] , [PERSON] з 11.04.2007 року та [PERSON] , [INFO] . Крім того, відсутність за місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] підтверджується наданими до суду поясненнями та нотаріально посвідченою заявою сусіда позивача - [PERSON] , який зазначив, що проживає за адресою: [ADDRESS] і відповідачів [PERSON] , та її доньку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не бачив, знає що там проживає лише [PERSON] . Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Доказів, які б підтверджували, що відповідачі цікавилися чи цікавляться житловою площею, а також поважності причин їх відсутності у житлі, суду не надано. Суду також не надано доказів укладення між сторонами угоди щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved