Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач по справі, яка є матір`ю їхнього сина [PERSON] [INFO] , чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Відповідач виїхала з дитиною проживати до Швейцарії, та в Україну приїжджає рідко, не повідомляє позивача про своє пересування, внаслідок чого позивач не має змоги спілкуватися і брати участь у вихованні сина. Позивач зазначає, що [PERSON] штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально спілкуватись і зустрічатися з сином. Позивач вчиняв спроби вирішити питання мирним шляхом, але марно. А тому позивач просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] та його вихованні [PERSON] шляхом визначення порядку побачень та спілкування з сином: кожен день народження [PERSON] , тобто 03 грудня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.; другий день визначити за письмовою домовленістю між [PERSON] та [PERSON] ; в літній та зимовий період (кожні шкільні канікули) не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення дитини без супроводу матері; надати можливість спілкування батька з дитиною протягом дня засобами телефонного та інших видів зв`язку без обмеження в часі; вирішити питання відшкодувань судових витрат. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Представник третьої особи, згідно довіреності в справі, підтримала позов частково. Заслухавши пояснення сторін по даній справі, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши думку малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що сторони по справі- [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] [INFO] (а.с.11). Позивач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована в [ADDRESS] , а, фактично, з 2018 року постійно проживає в м. Женева, Швейцарія. Наведене підтверджуєтся зібраними матеріалами справи та поясненнями сторін. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 03.08.2015року позивач сплачує аліменти на утримання свого сина в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 28.05.2015року. (а.с.13-15). Позивач за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.с.17,18). Матеріали справи містять копії заяв позивача, поданих в різні періоди, про надання дозволу сину [PERSON] на виїзд за кордон (а.с.25,26,27,28). Згідно рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.02.2020року за № 114 про визначення способів участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином, комітет дійшов висновку про доцільність встановлення порядку участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з сином [PERSON] в наступному порядку: щоденне спілкування батька з сином засобами телефонного та інших видів зв`язку, враховуючи при цьому зайнятість та режим дня дитини; питання щодо безпосередніх зустрічей батька із сином батькам вирішувати спільно за попередньою домовленістю, враховуючи думку та інтереси дитини. Рекомендовано батькам налагоджувати стосунки між собою з метою створення передумов для можливості виконання кожним із батьків їх батьківських обов`язків в повній мірі (а.с.190). В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснив, що колишня дружина постійно перешкоджає йому в побаченнях із сином, вигадує різні причини, налаштовує дитину проти батька. Позивач востаннє бачився з сином в 2015 році в м. Біла Церква, а спілкувався в останнє з сином [INFO] , на його день народження. Декілька раз позивач переписувався з сином, а потім його телефон не відповідає. Позивач знає адресу де мешкає відповідач з сином у Швейцарії. Позивач вказує, що може приїздити в Польщу чи Німеччину для зустрічей з сином. Відповідач суду пояснила, що не заперечує і не перешкоджає позивачу зустрічатися і спілкуватися з сином. Навпаки, неодноразово запрошувала позивача на змагання до сина, повідомляла графік навчань дитини та дати тренувань по карате і, не лише у Швейцарії. Відповідач придбала дитині телефон, спеціально для спілкування з батьком, але відповідач вказала, що слід погоджувати для спілкування час, оскільки у дитини дуже щільний графік навчань, тренувань спортом, змагань. В швейцарські школи суворо заборонено дітям носити телефон, тобто, спілкування по телефону може відбуватися, лише у вільний від навчаня час. В зв`язку з установленим карантином, відповідач з дитиною не мають можливості приїхати в Україну, спланувати на майбутнє свої поїздки. Відповідач повідомила, що у дитини щодня є вільний час з 16:00 по 18:00, та після 21:00. Вихідні дні часто зайняті тренуваннями по карате. Відповідач не заперечує спілкування батька з дитиною, але слід враховувати інтереси та потреби дитини. Відповідач заперечила, щоб позивач проводив всі дні народження сина, 03 грудня, разом з дитиною. [PERSON] раніше пропонувала позивачу зустрітися у Франції де часто перебував їх син на змаганнях, наразі, відповідач не заперечує побачення дитини з батьком в м.Женева. Під час вирішення даної справи суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто поживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку та стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. Суд за клопотанням сторони позивача заслухав думку дитини з приводу спірного питання. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні, в присутності психолога, висловив свою думку щодо способу спілкування з батьком. Дитина категорично не бажає зустрічатися і спілкуватися з батьком, має свої образи на нього через те, що батько не виконує обіцянок, не надав сину, вчасно, дозвіл на виїзд за кордон, внаслідок чого зірвалася бажана поїздка за кордон на спортивне змагання. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд погоджується з висновком виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина. При цьому, суд зауважує, що зустрічі батька з сином не повинні відбуватися виключно за бажанням дитини. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, суд враховує, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Відповідач, заперечуючи позов, неодноразово вказувала, що не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, а навпаки сприяла зустрічам батька з сином. Відповідач подала ряд доказів про намагання мирним шляхом вирішити спірні питання щодо участі батька у вихованні сина. Між батьком та дитиною виникли психоемоційні перешкоди у спілкуванні. Судові спори, звернення позивача до правоохоронних органів вказують на існування спору, але позивачем не надано суду належних та допустимих доказів у вчиненні, саме відповідачем, перешкод позивачу у спілкуванні з сином. Віддалене проживання дитини від батька, небажання дитини спілкуватися з батьком не можуть бути розцінені судом, як вчинення позивачу перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, суд зазначає, що враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, то обумовлення побачень батька з дитиною, виключно,за бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною. Такий висновок зроблено Верховним Судом у справі №138/96/17. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, встановленим в судовому засіданні обставинам, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися неприязні відносини, що унеможливлюють домовленість між ними щодо виховання малолітнього [PERSON] [INFO] . Встановленим є те, що позивач не самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, цікавиться життям сина, його здоров`ям, розвитком, бажає приймати участь у його вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, розвитку, належному відпочинку. А тому, суд вважає за можливе визначити для [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] . Однак, запропонований позивачем порядок побачень, на думку суду, не в інтересах дитини, оскільки встановлення судом проведення всіх днів народження дитини, лише, з батьком, призведе до порушення прав та інтересів дитини і інших осіб . Крім того, суд враховує, що 03 грудня це навчальний період і визначити цей день обов`язковим для спілкування з батьком може призвести до порушення навчального процесу. Суд вважає за можливе визначити спільне проведення часу, відпочинку позивача з сином в зимовий та літній період, протягом тижня, під час канікул дитини, однак, в силу віддаленості місця проживання батька від дитини, враховуючи завантаження дитини через заняття спортом, погодження часу таких побачень має бути попередньо обговорено з матір`ю дитини. З`ясувавши в судовому засіданні думку малолітнього з приводу даного спору, враховуючи тривалу відсутність спілкування батька з дитиною, суд вважає, що першу зустріч батька з сином слід провести в присутності матері дитини. Суд вважає за потрібне попередити батьків дитини, про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини лише в її інтересах. З огляду наведеного, суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення з наведених вище підстав. Враховуючи наведене та

Outcome: partial