Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що перебував з відповідачем у шлюбі, від якого сторони мають сина -[PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу в 2009 році син залишився проживати з матір'ю. Позивач продовжував з спілкуватися дитиною, приймав участь у його вихованні, цікавився навчанням та здоров'ям, сплачував аліменти на надавав додаткову матеріальну допомогу на його утримання. Влітку 2017 року [PERSON] виявив бажання проживати з батьком і наприкінці липня 2017 року переїхав проживати в його будинок по [ADDRESS]. На сьогоднішній день відповідач категорично проти того, щоб син проживав з позивачем, погрожує, що поверне його будь-якою ціною. Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком -[PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання з'явився, підтвердив викладені в позові обставини, просив позов задовольнити. В судових дебатах просив суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з батьком -[PERSON] за адресою: [ADDRESS] де він з 26.08.2017 року орендує житло. Відповідач в судове засідання з'явилася, проти задоволення позову заперечувала, оскільки позивач переїхав проживати до м. Херсона, а які там умови для проживання сина їй не відомо. Представник третьої особи -органу опіки та піклування Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, підтримав позицію відповідача. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно свідоцтва про народження від 20 травня 2002 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 30 січня 2017 року, в будинку [ADDRESS] позивач проживає разом з сином [PERSON], який виявив бажання проживати разом з позивачем. Будинок одноповерховий, площею 37,4 кв.м., має дві кімнати, кухню, коридор, є природній газ, електро та водопостачання. Для сина є окрема кімната, комп'ютер, стіл до нього, ліжко, канцелярія. Позивач працює, займається городництвом, веде нормальний спосіб життя. З розписки [PERSON] від 29.07.2017 року вбачається, що позивач з 29.07.2017 року за місцем проживання [ADDRESS] бере на виховання свого сина [PERSON] та всю відповідальність за його здоров'я, виховання, життєдіяльність, навчання. Відповідно до договору оренди від 26.08.2017 року, позивач бере у користування до 26.08.2018 року житлове приміщення - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON], [INFO], суду пояснив, що він з липня 2017 року за власним бажанням переїхав проживати до батька, проживає з ним на сьогоднішній день та бажає проживати й надалі. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 160 ч. 3 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, зважаючи на положення ст. 8 ч. 1 та ст. 11 ч. 1 ЦПК України, згідно яких суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи те, що син позивача та відповідача є особою, яка досягла 14-річного віку і не є малолітньою особою в силу положень ст. 160 ч. 3 СК України та ст. 29 ЦК України, вправі самостійно (вільно) обирати місце свого проживання, то суд відмовляє у задоволенні позову повністю з метою не порушення Конституційного права особи на вільний вибір місця проживання.

Outcome: dismissed