Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача - страхової компанії, грошових коштів в рахунок страхового відшкодування завданої йому відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 17009,18 грн., та солідарно з обох відповідачів моральної шкоди в сумі 10000 грн., та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] вимоги позову про стягнення з неї моральної шкоди визнала, але при його визначені просила суд врахувати обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через втрату неї свідомості. Представник співвідповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, від установи надійшов лист про визнання вимог позову щодо відшкодування позивачеві матеріальної шкоди в повному розмірі та не визнання, в частині відшкодування моральної шкоди та сплати судових витрат, через їх безпідставність. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.ст. 6, 8, 9, 16, 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний в тому числі, протягом двох днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Положеннями ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст. 610 і 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2013 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ауді», державний № [NUMBER], та рухаючись по Повітрофлотському проспекту в м. Києві, порушила вимоги п.34 (1.3) ПДР України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Дачія», державний № [NUMBER], під керуванням та належним позивачеві, що в свою чергу потягло його зіткнення з іншим транспортними засобами. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження . Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 1 листопада 2013 року, відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. З огляду полісу № АЕ/1147115 вбачається, що між відповідачами по зазначеній справі був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у відповідності до положень якого, пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відносяться до переліку страхових випадків, що є підставою для отримання страхового відшкодування. Відповідно до листа відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» № 2489/6 від 17 квітня 2014 року, установа повідомила позивача про намір виплату йому страхового відшкодування в розмірі 17009,18 грн. найближчим часом, але на час звернення останнього до суду такого не відбулося. У відповідності до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, які беруть участі, не підлягають доказуванню. Таким чином, з огляду на наведене, сума заподіяної позивачеві відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди підлягає стягненню на його користь з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в повному обсязі в сумі 17009,18 грн. Що стосується розміру моральної шкоди, яку позивач вимагає стягнути з відповідачів, суд виходить з наступного. Солідарне відшкодування шкоди визначено положеннями ст.1190 ЦК України. Суд не вбачає умов для солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди через відсутність спільних дій відповідачів. Крім того, у відповідності до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до вимог п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні прав, наданих споживачам, при цьому обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність зв'язку між шкодою та противоправними діями винного. Разом з тим, у відповідності до положень ст.ст.22.1 і 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування страховиком потерпілому шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, та моральної шкоди, лише в разі ушкодження ним здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вимагає стягнення із страховика тільки заподіяної йому майнової шкоди. Крім того, згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання за договором, наступають правові наслідки, встановлені договором, зокрема відшкодування збитків і моральної шкоди. Договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування моральної шкоди не передбачено. У зв'язку з наведеним, підстав для стягнення з страхової компанії на користь позивача моральної шкоди суд не вбачає. Що стосується стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON], суд враховує ступінь спричинених відповідачем позивачу моральних страждань та його вину в цьому, а також те, що спричинення з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди, призвело до певних фізичних та душевних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, і яку суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає у розмірі 1500 грн. У відповідності до положень ч.3 ст.88 ЦПК України, у зв'язку із звільненням позивача від сплати судового збору, відповідні судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь держави пропорційно задоволеної частині вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial