Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 22 травня 2013 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1800,00 грн.. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти, проценти та інші обовязкові платежі не повертає, у звязку з чим, станом на 30 листопада 2015 року виникла заборгованість в сумі 14686,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1797,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9013,43 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 2700,00 грн., а також заборгованість по штрафам 500,00 грн. (фіксована складова), та 676,56 (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по договору кредиту 14686,75 грн. та судовий збір 1378,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством \~порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи \~за його відсутності або якщо \~повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 22 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1800,00 грн.. Договором передбачено, що за користуванням кредитними коштами, позичальник сплачує проценти у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. Зі змісту умов кредитування відповідача вбачається, що останній повинен сплачувати заборгованість за кредитом в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. до 25 числа місяця, що слідує за обліковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 30 листопада 2015 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 03 червня 2013 року і має прострочену заборгованість за кредитом 1797,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9013,46 грн., заборгованість по комісії 2700,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобовязань, останній зобовязаний сплатити банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості. Враховуючи, що відповідач порушив встановлені строки платежів, з нього, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил, має бути стягнений штраф: 500 грн. (фіксована частина) та 675,56 грн. (процентна складова). За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved