Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок зареєстрував у визначений законом спосіб, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 липня 2017 року. З метою відчуження належного майна звернувся до Біляївської міської ради Одеської області з вимогою про надання довідки про наявність зареєстрованих осіб за зазначеною адресою. Згідно довідки старости с. Майори, за даною адресою зареєстровані відповідачі по справі. Однак протягом тривалого часу, вищевказані особи в будинку не проживають, тому виникла необхідність звернутись до суду з метою визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. Позивач у судове засідання був присутнім, на позовних вимогах наполягав. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, права і обов`язки було роз`яснено. Підтвердили, що дійсно фактично мешкають за іншою адресою. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2017 року посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. та зареєстрованого у реєстрі № 1-1327, зазначено, що [PERSON] , [INFO] та його брат [PERSON] , 1970 року народження , є спадкоємцями свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , в Ѕ частці житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] 1970 року народження , спадкоємцем є його брат [PERSON] [INFO] про, що видано свідоцтво на право на спадщину за законом від 12 липня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю .А. та зареєстрованого у реєстрі № 1-1329 (а.с. 7). Вказане також підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91816696, № 91818107 (а.с. 8,9). Згідно довідки виданої Біляївською об`єднаною територіальною громадою с. Майори № 521 від 27.09.2018 року, виданої [PERSON] про те, що згідно записів по господарської книги № 2, номер об`єкта 182, стор. 84 за 2016-2020 роки, житловий будинок [ADDRESS] числиться за ним та за даною адресою зареєстровані: [PERSON] ,1963 р.н., [PERSON] , 1995 р.н., [PERSON] , 1997 р.н., [PERSON] , 2000 р.н .(а.с. 11). Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання від 27.09.2018 року № 523, складеного комісією у складі: депутата Біляївської міської ради від с. Майори Осадчої Н.В . у присутності жителів с. Майори про те, що за вищевказаною адресою, дійсно зареєстровані та проживають: [PERSON] та [PERSON] , а також зареєстровані: [PERSON] , 1995 р.н., [PERSON] , 1997 р.н., [PERSON] , 2000 р .н. але з 2003 року за даною адресою не проживають (а.с. 10). Позивач вказує, що наявність реєстрації відповідача в будинку перешкоджає йому в здійсненні користування житловим приміщенням, реалізовувати права власника на дану житлову площу. Згідно ст. 41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами.

Outcome: approved