Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 08 лютого 2009 року відділом РАЦС Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №4. Підставність своїх вимог позивач обгрунтовує тим, що від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною, що спонукала до пред'явлення даного позову позивач називає те, що між ними втратилось почуття любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, у зв'язку із чим останнім часом між ними виникають непорозуміння, сварки та скандали, що призвело до нестерпності подальшого сумісного проживання, а тому останні два роки вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, дитину спільно не виховують, господарства не ведуть, відтак сім'я існує лише формально, а її збереженя суперечить його інтересам та інтересам сім'ї в цілому. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, в адресованій суду заяві позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила суд розгляд справи проводити у її відсутності, залишити їй прізвище набуте нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, відтак здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 лютого 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, на що вказує свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, доньку спільно не виховують, шлюбних відносин не підтримують, господарства спільно не ведуть. В своїх заявах не висловили наміру зберегти сім'ю. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога відповідача про залишення їй для подвальшого іменування прізвища набутого нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Крім цього, відповідач позов визнала. На підставі п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved