Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», в якому просить визнати недійсним та скасувати Висновок експерта № 19 від 16.03.2021 року. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 16 березня 2021 року на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2021 року було проведено судово-медичну (молякулярно-генетичну) експертизу, якою було підтверджено батьківство [PERSON] відносно [PERSON] . Вказаний висновок експерта позивач вважаю таким, що не є дійсним з тих підстав, що молекулярно-генетична експертиза (ДНК-тест) є видом судово-медичної експертизи, яку, відповідно до вимог профільного закону, проводити повинні виключно державні установи, якою Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи не являється. Також, експертом порушено процедуру проведення даної експертизи. Ухвалою суду від 23.07.2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 03.11.2021 року. 21.10.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що експертна установа є уповноваженою на проведення даного виду експертиз, а відбір біологічних зразків вчинено у відповідності до вимог закону. 03.11.2021 року у зв`язку зі знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці, розгляд справи відкладено на 26.11.2021 року. У судове засідання 26.11.2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що експертами Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» було зроблено висновок судово-медичної (молякулярно-генетичної) експертизи, якою було підтверджено батьківство [PERSON] відносно [PERSON] . за справою № 521/6456/20 (а.с. 5-12). Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов`язаний: 1) провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок; 2) на вимогу особи або органу, які залучили експерта, судді, суду дати роз`яснення щодо даного ним висновку; 3) заявляти самовідвід за наявності передбачених законодавством підстав, які виключають його участь у справі. Інші обов`язки судового експерта передбачаються процесуальним законодавством, а відповідно до ст.. 14 даного Закону судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дії відповідача при проведенні експертиз ґрунтуються на Законі України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3505/5, іншими нормативними актами. Статтею 113 ЦПК України, передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Висновок експерта не є правочином, не є актом юридичної особи, який має обов`язкову силу для фізичної особи, це є одним із видів доказів, які враховуються судом при прийнятті рішення по цивільній справі, цей документ не може бути окремо оскаржений і спосіб захисту обраний позивачем не відповідає положенням ст. 16 ЦПК України. Відповідно до положень Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються процесуальним порядком призначення судового експерта, кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, можливістю призначення додаткової та повторної судової експертизи. Висновок експерта є згідно до положень ст. 110 ЦПК України є доказом, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Незгода сторони з висновком експертизи, неповні відповіді є підставою для пропозиції експертам дати усні пояснення до свого висновку, або для призначення додаткової експертизи чи повторної у межах справи, по якій призначалася судова експертиза, відповідно до вимог ЦПК України. Положеннями Закону України «Про судову експертизу» не передбачено можливості оскарження висновків експертизи в порядку цивільного судочинства у разі незгоди позивача, або відповідача по цивільній справі, у якій призначалася експертиза, з висновками експертів, шляхом подання окремого позову про визнання висновків експертиз недійсними. Незгода позивача з оцінкою доказів, в тому числі і висновками судових експертиз, може бути підставою для оскарження судового рішення в апеляційному та касаційному порядку, визначеному нормами ЦПК України, а не шляхом пред`явлення позову до осіб, які проводили експертне дослідження, про визнання висновків експертиз недійсними. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 20.12.2018 року № 466/1795/16-ц. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Outcome: dismissed