Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що між нею та відповідачем 20 жовтня 2007 року було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько - Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації шлюбів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №104. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя з відповідачем складалось добре, було взаєморозуміння в сім'ї, вони кохали та поважали один одного, разом вели домашнє господарство, однак згодом почуття зникли. Всі надії на примирення виявилися марними, сторони зрозуміли, що мають зовсім різні погляди на питання шлюбу. Чоловік прийняв рішення тимчасово пожити окремо, питання майнового характеру на сьогодні не поставало. Дитина після розлучення залишиться жити з позивачкою. Вважає призначення будь-яких строків на примирення недоцільним. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про що в справі є повідомлення про вручення йому повістки, про причину неявки суд не повідомив, від нього не надходило повідомлення про причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (7). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. ч. З, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згодна, про що свідчить її заява, від відповідача заперечень проти позову не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, підтверджується свідоцтвом про шлюб, про народження дитини, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved