overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові зазначено, що 29 вересня 2012 року позивач з приватним підприємцем [PERSON] уклали договір на виконання будівельно-ремонтних робіт, а саме встановлення паркану, воріт. Згідно п. 1 вказаного договору відповідач приймає на себе зобов'язання ремонтно-будівельних робіт по [ADDRESS] до 10 грудня 2012 року. Згідно п.2 вказаного договору відповідач зобов'язаний виконати роботи відповідно до проекту затвердженого заказником, обговорити з позивачем результати виконання робіт та передати виконану роботу. Ціна договору складає 20 000 гривень. Вказану суму договору відповідач отримав про що зробив запис в договорі та видав розписку. Робота по теперішній час не виконана в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач просить суд: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 20 000 гривень. Позивач та представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягають. Відповідач до суду повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2012 року позивач з приватним підприємцем [PERSON] уклали договір на виконання будівельно-ремонтних робіт, а саме встановлення паркану, воріт. Згідно п. 1 вказаного договору відповідач мав прийняти на себе зобов'язання ремонтно-будівельних робіт по [ADDRESS] до 10 грудня 2012 року. (а.с.4) Відповідно до розписки відповідачем було отримано від позивача кошти на купівлю матеріалів та виконання робіт по встановленню паркану, воріт та хвіртки в розмірі 20 000 гривень, строк виконання робіт до 10 грудня 2012 року.(а.с.5) Однак відповідач всупереч умовам договору роботи по встановлення паркану та воріт не виконав, кошти надані позивачем не повернув. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 883 ЦК України підрядчик відповідає за недоліки побудованого об'єкту, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] коштів відповідно до договору в розмірі 20 000 гривень є доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом в якому просив усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням квартири [ADDRESS], шляхом передачі ключів від вхідних дверей та заборони самовільно здійснювати заміну замка на вхідних дверях вказаної вище квартири. При цьому посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2004 року сторони в період шлюбу придбали трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Проте користуватись житлом позивач не може через неприязні відносини з відповідачем, остання також самовільно здійснила заміну замка на вхідних дверях вказаної вище квартири, не дає ключі від вхідних дверей спірної квартири, відмовляється впускати до спірного помешкання, чим перешкоджає позивачу вільно користуватись своєю власністю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] не з'явилася в судові засідання без поважних причин, хоча була неодноразово повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про направлення судової повістки рекомендованим листом за місцем реєстрації та розписка про вручення судової повістки, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2004 року сторони в період шлюбу придбали трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. /а.с.6/. Відповідно до останнього рішення апеляційного суду Житомирської області від 23.05.2013 року, яке набрало чинності, відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] об'єктом права особистої власності./а.с.64,65/. Згідно довідки ЖБК «Полісся» від 09.04.2014 року позивач зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому власністю на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як було встановлено під час розгляду справи, між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач створює неможливі умови для проживання позивача, чинить перешкоди в користуванні житлом. Дані обставини підтверджуються змістом постанови Богунського районного відділу УМВС в Житомирській області від 18.05.2011 року /а.с. 8/. Таким чином, права позивача порушені та підлягають захисту - зобов'язання усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням квартири [ADDRESS], шляхом передачі ключів від вхідних дверей та заборони відповідачу самовільно здійснювати заміну замка на вхідних дверях вказаної вище квартири. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що остання не проживає в ній більше шести місяців без поважних причин. З того часу відповідач не цікавиться спірним житлом, будь-яких обов`язків по утриманню житла не виконує. Позивач в судове засідання не з`явився, представником надано заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Справа слухалась відсутності учасників, з ухваленням заочного рішення згідно ст.ст.211, 280 ЦПК України. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та є зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира не приватизована, належить до державного житлового фонду у віданні Житомирської міської ради. Згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28.05.2009 року № 350 виключено з числа службових квартиру [ADDRESS] , надану згідно рішення Богунського райвиконкому від 17.04.1991 року № 96 [PERSON] як слюсарю-сантехнику, який працював на підприємстві з 14.07.1988 року по 20.12.1993 року відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 08.12.2008 року. Особовий рахунок залишено за [PERSON] . Відповідач [PERSON] є дочкою позивача. Будучи зареєстрованою в квартирі, фактично не проживає в ній з 2013 року, тобто більше шести місяців, не виконує будь-яких обов`язків, передбачених ст. 64 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Факт не проживання відповідача з 2013 року в спірній квартирі стверджується актом ПП «КВЖРЕП № 8» від 06.02.2019 року. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. \~ \~ \~ \~ Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача у відповідності до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України такою, що втратила право користування спірним житлом у зв`язку з відсутністю без поважних причин більше шести місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду звищезгаданим позовом, де вказує, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалося. Рішенням суду шлюб між сторонами розірваний 18.12.2014 року. Сторонами після розірвання шлюбу було досягнуто згоду, що дочка [PERSON] буде проживати з позивачем, а [PERSON] залишиться проживати з відповідачкою. На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з позивачем [PERSON]. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що малолітня [PERSON], [INFO], є дитиною сторін, яка була народжена під час їх шлюбу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року шлюб сторін було розірвано. Як слідує, вказаній дитині ще не виповнилося 10 років. Відповідно до вимог ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Батьки дитини проживають окремо один від одного. Натепер малолітня [PERSON]проживає з батьком за адресою: [ADDRESS]. [PERSON]не перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Дитина навчається у 3 класі Запорізького НВК № 19. Ніяких нарікань чи зауважень від навчального закладу, медичних установ, громадськості щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки не надходило. Позивач, батько дитини, працює в ТОВ «СП «ЮКОЙЛ» слюсарем-електриком, має постійний заробіток, більший за мінімальний прожитковий мінімум, встановлений законодавством. Позивач має право користування квартирою за вищевказаною за адресою, де і зареєстроване постійне місце проживання дитини. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання позивача створені всі належні умови для проживання та виховання дитини, яка мешкає разом з батьком, з яким у малолітньої склалися добрі стосунки. Мати у вказаній квартирі не проживає з минулого року. Відповідно до письмового висновку орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] за місцем проживання батька дитини, за адресою: [ADDRESS]. При цьому проти цього не заперечувала і сама мати дитини. Приймаючи до уваги всі вищевикладені обставини, а також те, що батько має всі необхідні умови для нормального розвитку та виховання доньки, сумлінно відноситься до своїх батьківських обов'язків, проживає разом з дитиною, суд вважає, що в інтересах дитини її місце проживання визначити з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, де зазначив, що відповідач по справі є сином [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] 06.08.1982 року, вони проживали разом. Квартира [ADDRESS] була приватизована на позивачку та її чоловіка [PERSON] на праві спільної часткової власності. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на його ? частину квартири, яку сторони приватизували. Син померлого своєвчасно звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, таким чином є спадкоємцем за законом першої черги на ? частину квартири. Позивачка має право на ? частину вказаної квартири за приватизацією, та на ? частину квартири як дружина померлого, також є спадкоємцем першої черги. Після смерті чоловіка у вказаній квартирі є зареєстрованою та мешкає позивачка, відповідач мешкає у м. Енергодар. 23 жовтня 2012 року сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини та відповідач мав вже отримати свідоцтва про право на спадщину, однак від сплати комунальних послуг на утримання спірної квартири ухиляється. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на утримання частини квартири відповідача у розмірі 1268,42 грн. та судові витрати. В судове засідання сторони не явилися. Позивач просила справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи заперечень не мала. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS]. При цьому позивач є власником ? частини вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.10.20001 року та ? частини - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.2014 року, а відповідач - також на підставі останнього правовстановлюючого документа є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Як передбачає ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. За розрахунком позивача вона сплатила 1268,42 грн. за утримання частини квартири відповідача. Вказаний розрахунок підтверджено доданими квитанціями та рахунками за період з листопада 2012 року по січень 2014 року. На його спростування сторони відповідача власного розрахунку не надала, як і інших доказів. Отже, з викладеного суд доходить до висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом до відповідача, просить суд розірвати шлюб. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було укладено 07.08.2014 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області. У сторін є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що сторони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведеться, примирення неможливе, у зв»язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання сторони не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи без їх присутності, на розірвання шлюбу згідні обоє. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07.08.2014 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 323 та видане свідоцтво серії [NUMBER] (а/с 7). Сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а/с 4-5). Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Враховуючи наведені обставини, та те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом до відповідача, просить суд розірвати шлюб. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було укладено 12.01.2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського районного управління юстиції Автономної республіки Крим. Від даного шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сторін не склалося, останні протягом останніх двох років проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинено, спільного господарства не ведуть. З наведених обставин шлюб сторін носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення не можливі, сім»я фактично розпалась, а тому виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявилися, подали суду заяви, в яких просять справу слухати за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання\~\~не зявилася, хоч про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином двічі через оголошення в пресі. Заперечень на позовну заяву від відповідачки не поступило. За таких обставин суд вважає, що можливо розглянути справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлено, що сторони уклали шлюб 12.01.2010 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського районного управління юстиції Автономної республіки Крим, про що складено відповідний актовий запис № 3, повторно видане свідоцтво серії 1-СГ № 258693 (а/с 6). Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про народження серії І-СГ № 479713 04.06.2007 року народилася дочка сторін [PERSON] (а/с 4). Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4\~статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом до відповідача, просить суд розірвати шлюб. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було укладено 22.10.1998 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Дрогобицького міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис № 475.Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що спільне життя між ними погіршилося, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, Протягом протягом одного місяця подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведеться, примирення неможливе, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи без їх присутності, на розірвання шлюбу згідні обоє. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.10.1998 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Дрогобицького міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис № 475, та видане свідоцтво серії І СГ №070044 (а/с 5). Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4\~статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що протягом останнього часу подружжя не підтримує подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, розірвання шлюбу бажають обоє. Враховуючи наведені обставини, та те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved