Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що ним та його батьком [PERSON] було приватизовано квартиру [ADDRESS]. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.02.2002 року, виданим відділом реєстру житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісні власності, вважається, що частки співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Домовленостей, які б свідчили щодо визначення часток у спільному майні в іншому розмірі немає. Дана обставина також підтверджується тим, що при приватизації житла ним було використано право на приватизацію 27.7 кв.м., що становить ? частку загальної площі квартири. Оскільки у правовстановлюючому документі відсутнє визначення часток кожного з співвласників квартири, вважає, що частки співвласників квартири, а саме його (позивача) та [PERSON] є рівними, що становить по ? ідеальній частці. Просить суд визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], по ? частці за ним та померлим [INFO] [PERSON] За клопотанням позивача судом було витребувано у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицької В.В. спадкову справу після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 33-34). Позивач в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що його довіритель не є належним відповідачем у даній справі, оскільки він не є власником даного житла. На даний час [PERSON] не отримував свідоцтва на право власності на спадщину після смерті [PERSON], а тому і право власності на квартиру за ним не зареєстроване. Право позивача на частку у спірному нерухомому майні відповідачем [PERSON] не оспорюється Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, що містяться у матеріалах справи (а.с. 28, 44, 79). Заяви про відкладення розгляду справи, слухання справи за її відсутності, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 67-зворот). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.03.2002 року, яке було видане згідно з розпорядженням (наказом) Відділу по приватизації житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради від 21.02.2002 року № 507-р [PERSON] та [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності (а.с. 10). Таким чином, з вказаного вище свідоцтва вбачається, що спірна квартира у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] передана без визначення часток. Рішенням Луцької міської ради від 23.08.2007 року найменування вулиці [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 50). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної йому на праві власності частки нерухомого майна - квартири № 24, що знаходиться в будинку № 2 по вул. Генерала Шухевича в м. Луцьку. На випадок свої смерті [PERSON] 23.04.2017 року залишив заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В. (а.с. 55). Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] всю належну йому на праві особистої приватної власності частку квартири [ADDRESS] заповів відповідачу [PERSON] 23.01.2018 року відповідач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицької В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - [PERSON] (а.с. 68). 02.10.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицької В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі заповіту (а.с. 49). Відповідач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 70). 23.01.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицької В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - [PERSON] (а.с. 68). На день розгляду даної справи судом свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицької В.В. відповідачем не видані. Відповідно до змісту ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в т. ч. тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Передача квартир у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру. Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється КМ України. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Оскільки зазначеним законом не визначено умов, за яких один із членів сім'ї буде мати більшу або меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного є рівною. Оскільки, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, спірна квартира приватизована на двох осіб - позивача [PERSON] та його батька [PERSON], то частка кожного з них є рівною і складає ? частку. Доказів іншого відповідачами та представником відповідача [PERSON] суду не надано. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] право позивача на частку квартири не оспорює, суд до уваги не приймає, оскільки невизначеність часток у спільній сумісній власності обмежує права позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 355, 356, 372 ЦК України,

Outcome: approved