Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності на будинок підтверджується договором купівлі-продажу від 11.06.2002 року, який зареєстрований у ХДБТІ 11.06.2002 року за реєстровим №2634. У вказаному житловому будинку, окрім позивача, зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Останній хоча і зареєстрований за вказаною адресою з 19.04.2008 року, але фактично не проживає у даному будинку з моменту реєстрації і по теперішній час. Відповідач по справі є сином його дружини. Особистих речей [PERSON] у будинку немає, місцезнаходження його не відоме. Відповідач не бере участі в оплаті комунальних послуг та інших витрат на утримання житлового будинку. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.102018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просив винести законне та обґрунтоване рішення відповідно до законодавства України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11.06.2002 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту від 01.09.2018 року [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не мешкає за вказаною адресою. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved