Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що фермерське господарство «Годлевський Віктор Сергійович», згідно кредитного договору №6-0096/13/17-LL від 03 грудня 2013 року, отримало відновлювальну кредитну лінію, для поповнення обігових коштів в сумі 7000000,00 (сім мільйонів гривень), терміном кредитування відповідно до графіку по 31 жовтня 2016року. Погашення кредиту відбувається згідно встановленого кредитним договором графіку. Повернення позичальником коштів здійснюється на відкритий йому позичковий рахунок. Сплату процентів за користування кредитними коштами відповідач зобовязався проводити щомісячно. Також позичальник зобовязався у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу банку штрафні санкції. В забезпечення зобовязань ФГ «[PERSON]С.» щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки ( штраф, пеня) виступив поручителем громадянин [PERSON], який уклав з банком договір поруки від 03 грудня 2013 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав. В звязку з порушенням ФГ «[PERSON]С.» умов кредитного договору, а саме: несплати суми основного боргу та процентів за користування кредитом, банк предявив відповідачам вимоги про усунення порушень умов договору, однак ніяких коштів та пропозицій по погашенню заборгованості від відповідачів не отримав. Станом на 09 вересня 2014 року загальна заборгованості ФГ «[PERSON]С.» по кредитному договору становить 7821648,95грн.. Просить стягнути в солідарному порядку з ФГ «[PERSON]С.» та [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору в розмірі 7821648,95грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні в розмірі 7821648,95грн.. Також пояснила, що з відповідачем дійшли до розуміння, як буде відбуватись погашення заборгованості, але це буде робитись в позасудовому порядку. Визнала суми сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Представник ФГ «[PERSON]С.» за довіреністю [PERSON], який також представляв інтереси [PERSON], заявив, що відповідачі позовні вимоги визнають частково, так як господарством було здійснене часткове погашення суми кредиту протягом 2014-2015 років, вважають за доцільне погодитись з вимогами позивача на загальну суму 6954399,86грн., з яких заборгованість по кредиту у сумі 6049534,66грн. та проценти за користування кредитними коштами у сумі 904865,20грн. Суду відповідачами надано заяву та зустрічний розрахунок заборгованості станом на 01.09.2016 року. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача та заяву відповідачів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено з матеріалів справи, фермерське господарство «Годлевський Віктор Сергійович», згідно кредитного договору №6-0096/13/17-LL від 03 грудня 2013 року, отримало відновлювальну кредитну лінію, для поповнення обігових коштів в сумі 7000000,00 (сім мільйонів гривень), терміном кредитування відповідно до графіку по 31 жовтня 2016року. даним договором також узгоджено повернення кредитних коштів, сплату процентів за користування кредитом та можливі неустойки (штраф, пеню). В забезпечення зобовязань ФГ «[PERSON]С.» щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки ( штраф, пеня) виступив поручителем громадянин [PERSON], який уклав з банком договір поруки від 03 грудня 2013 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Також, частина 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачі вказали, що позивачем з березня 2014 року в односторонньому порядку було припинено рух коштів на поточному рахунку (відкритому у позивача на виконання умов кредитного договору, і з якого позивач згідно кредитного договору мав право списувати кошти в рахунок погашення заборгованості), що призвело до неможливості виконувати зобовязання по кредиту. Списання коштів з даного рахунку в рахунок погашення заборгованості відбулось 09.12.2015року. Згідно вих. № 18611/52 від 25.12.2015року ПАТ «Банк Форум» повідомляє про зарахування коштів ФГ «[PERSON]С.» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6-0096/13/17-LL від 03 грудня 2013 року в розмірі 908465,34грн. (а.с.188). Також в матеріалах справи знаходяться копії платіжних доручень згідно яких ФГ «[PERSON]С.» в період з 26.09.2014р. по 22.10.2015р. сплачувало проценти грошовими коштами в розмірі 1000грн. кожного місяця, всього на загальну суму 14000грн. (а.с.189-202), та копії платіжних доручень згідно яких господарством сплачено суму кредиту грошовими коштами в розмірі 3000грн. кожного місяця в період з 26.09.2014р. по 22.10.2015р., всього на загальну суму 42000грн. (а.с.203-2015). Представник позивача підтвердив часткове погашення загальної суми заборгованості, не заперечував проти вказаного відповідачем розміру. Згідно ч.1 ст.613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Відповідно до ч.2 ст.613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора, і згідно ч.4 даної статті, боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Отже в період з 03.03.2014р. по 09.12.2015р. проценти за користування кредитними коштами в силу ч.4 ст.613 ЦК України, не нараховуються. Статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України , в разі солідарного обовязку боржників кредитор має прав вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно пункту 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК України солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України констатовано, що в разі невиконання зобовязання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлене договором поруки. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав не всі умови передбачені договором кредиту, однак і відповідачем до кінця не виконані умови договору, у звязку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, але частково. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що на час подання позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial