Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, Визнати недійсним рішення Білоцерківської міської Ради № 1329 від 18 березня 2010 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0138 га Серії ЯК № 367049 виготовлений на ім`я [PERSON] . Вимоги позивач обґрунтував тим, що Згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 19 грудня 1996 року вона являється власником 3/10 частини житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . Співвласниками вказаного будинку є також відповідачка - [PERSON] та третя особа по справі - [PERSON] . Біля цьго будинку згідно рішення № 340/36 від 30 квітня 1954 року закріплена земельна ділянка розміром 404 кв.м. Між нами співвласниками житлового будинку порядок користування земельною ділянкою не встановлювався. Позивач посилається на те, що на даний час їй стало відомо, що рішенням Білоцерківської міської Ради № 1329 від 18 березня 2010 року [PERSON] - відповідачу по справі було передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0138 га Серії ЯК № 367049 виготовлений на ім`я [PERSON] та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01109360901. Кадастровий номер земельної ділянки - 3210300000:04:015:0215. Вона як суміжний користувач земельної ділянки не була поставлена до відома про встановлення меж суміжних користувачів і не підписувала ніяких актів погодження меж на місцевості. Внаслідок видачі відповідачу Державного акту на право власності на землю порушуються її законні права та інтереси, і вона позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка є у її користуванні для обслуговування будинку, який належить їй на праві власності. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі (Далі Інструкції) - Державний акт на право власності на землю виготовляється на підставі - виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Білоцерківської міської Ради № 1329 від 18 березня 2010 року [PERSON] - відповідачу по справі було передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Проте, позивач по справі як співвласник житлового будинку не погоджувала меж землекористування земельною ділянкою, яка знаходиться біля будинку [ADDRESS] , тому суд вважає, що приватизація земельної ділянки відповідачкою є незаконною та порушує права позивача. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень. Згідно ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання вимог земельного законодавства на території сіл покладено на відповідні сільські ради. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні », сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від імені та в інтересах функцій місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України та відповідно уповноважена представляти інтереси держави в спірних правовідносинах. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Згідно ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно з п.10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від його сплати. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, «якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог», тому судовий збір підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 640,00грн., встановленому на момент подачі позову до суду.Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, передбачених ЗУ «Про судовий збір», суд не вбачає. На підставі ст.ст.14 Конституції України, ст.ст.12,116,118,158 ЗК України, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 26, 46, 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні,

Outcome: approved