Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що володіє 29/100 частинами домоволодіння по [ADDRESS]. В 1980 році ним самовільно було прибудовану ванну літ.б2-1, сарай літ.К, 1/3 частину сараю літ.З, у житловому будинку літ.Б-1, самовільно переобладнано приміщення 4-7 у житлову площею 13,7 кв.м. Окрім нього, домоволодінням [ADDRESS] на праві спільної часткової власності володіють [PERSON] - 29/100 частинами, який в 1995 році самовільно прибудував споруд літ.а1-1, а2-1, 1/3 частину сараю літ.З; а також володіла [PERSON] 42/100 частинами, яка в 1979 році самовільно прибудувала споруди а-1, сарай літ.И та 1/3 частину сараю літ.З. 27.06.2007 року фахівцями КП «ДМБТІ» було складено акт ідеальних часток, відповідно до яких частки співвласників змінились та з урахуванням самовільно збудованих споруд у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 27/100 частин домоволодіння, [PERSON] 43/100 частини, [PERSON] - 30/100 частини. Посилаючись на те, що на здійснення вказаних перебудов він отримав дозвіл співвласників, в тому числі і від правонаступника [PERSON] - [PERSON], позивач просив змінити його частку у домоволодінні [ADDRESS] з 29/100 на 30/100 частин та визнати за ним право власності на самовільні прибудови літ.б2-1, сарай літ.К, 1/3 частину сараю літ.З у житловому будинку літ.Б-1; самовільно переобладнане приміщення 4-7 у житловій площею 13,7 кв.м, побудованих на земельній ділянці по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача - виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради та треті особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.1979 року позивач [PERSON] є власником 29/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є [PERSON], якому належить 29/100 частин, а також була [PERSON], якій належало 42/100 частин домоволодіння та після якої спадщину прийняла її донька [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину на частину домоволодіння не отримувала. Як зазначив позивач в 1980 році ним самовільно було прибудовану ванну літ.б2-1, сарай літ.К, 1/3 частину сараю літ.З, у житловому будинку літ.Б-1, самовільно переобладнано приміщення 4-7 у житлову площею 13,7 кв.м. [PERSON] в 1995 році самовільно прибудував споруд літ.а1-1, а2-1, 1/3 частину сараю літ.З; а [PERSON] в 1979 році самовільно прибудувала споруди а-1, сарай літ.И та 1/3 частину сараю літ.З. 27.06.2007 року фахівцями КП «ДМБТІ» було складено акт ідеальних часток, відповідно до яких частки співвласників змінились та з урахуванням самовільно збудованих споруд у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 27/100 частин домоволодіння, [PERSON] 43/100 частини, [PERSON] - 30/100 частини. Посилаючись на те, що вказані перебудови були здійснені ним з дозволу інших співвласників, позивач на підставі ст.ст.16,357,376 ЦК України просив змінити його частку у домоволодінні [ADDRESS] на 30/100 частин та визнати право власності на самовільні прибудови. Відповідно до ч.3 ст.357 ЦПК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось позивачем, переобладнання належної йому частини домоволодіння та будівництво сараю було здійснено ним самочинно, без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт та затвердженого проекту. Земельна ділянка по [ADDRESS] не приватизована та перебуває у власності територіальної громади міста. Дозволу від власника земельної ділянки на здійснення будівництва позивачу також не надавалось. Самочинне переобладнане та збудоване нерухоме майно у передбаченому законом порядку позивачем в експлуатацію не введено та державну реєстрацію права власності на нього не проведено. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законі та в задоволенні позову останньому слід відмовити повністю. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, сплачені позивачем при його подачі судові витрати слід віднести на користь держави. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed