Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому після уточнення просить: Зняти арешт з нерухомого майна ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу; скасувати арешт нерухомого майна №12086738 від 24.01.2012року, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №29491986, 05.01.2012 року Московським ВДВС ХМУЮ та зобовязати Московський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області вилучити запис №12086738 від 24.01.2012 року з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в частині щодо зазначеного нерухомого майна. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 30.07.2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ «[PERSON]М.М» було укладено договір купівлі-продажу квартири №4а, що розташована в буд. 141 по пр. Московському в м. Харкові. Після укладення зазначеного договору право власності на вказану квартиру за позивачем зареєстровано не було. Заочним рішенням від 29.09.2015року за позивачем визнано право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2008року. Однак, на ? частину квартири було накладено арешт на підставі постанови Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.01.2012р. Зазначене обтяження накладено у межах виконавчого провадження, у якому стягувачем є [PERSON], а боржником є [PERSON] Оскільки власником квартири є позивач, а не [PERSON], вказані обтяження обмежують права позивача. Представник позивача ТОВ «[PERSON]М.М» - [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов та розглядати справу за відсутності представника позивача. Представник Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] просив розглянути справу без участі представника відділу за наявними матеріалах справи документами на розсуд суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 30.07.2008р., зареєстрованого в реєстрі за №3697, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) передали, а ТОВ «[PERSON]М.М» прийняла у власність квартиру №4а, що в будинку №141, розташованому по пр. Московському в м.Харкові. Договір зареєстровано в державному реєстрі правочинів /а.с.6-7, 8-9/. Заочним рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2015року, визнано за [PERSON] «Т.М.М.» право власності на квартиру №4а, що в будинку №141, розташованому по пр. Московському в м.Харкові на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2008року. Рішення набрало законної сили /а.с.10-13/. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, квартира №4а, в будинку №141, по пр. Московському в м.Харкові зареєстрована на парві приватної власності за позивачем /а.с.14-15/. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.01.2012року державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3499/11 від 05.09.2011року виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 158954,00грн. Зазначеною постановою державного виконавця, зокрема, накладено арешт, заборонено відчуження на ? квартири №4а, в будинку №141, по пр. Московському в м.Харкові /а.с.19/. Таким чином, судом встановлено, що на момент винесення постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, квартира №4а, в будинку №141, по пр. Московському в м.Харкові перебувала у власності позивача ТОВ «[PERSON]М.М», та відповідачу [PERSON] не належала. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, неправомірності дій позивача щодо спірної квартири не встановлено, а тому наявність не знятого арешту квартири порушує право власності позивача на зазначену квартиру. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов в частині зняття з майна арешту, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Що стосується вимог про скасування арешту нерухомого майна та зобовязання вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, то суд в цій частині відмовляє у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, рішення суду про зняття з майна арешту є підставою для скасування арешту.

Outcome: partial