Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 19.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., позивач є власником 7/100 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Згідно картки реєстрації особи та адресної картки у вказаному будинку з 14.12.2013 року зареєстрований син позивача - [PERSON] , [INFO] . Однак фактично з 2017 року відповідач не проживає у вказаному будинку, так як виїхав на постійне місце проживання у Польщу та повертатися не збирається. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: 7/100 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про укладення шлюбу №24, зробленого 18.05.1985 року відділом РАЦС, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». 04.02.1988 року вказаний шлюб було розірвано, згідно актового запису про розірвання шлюбу №75 від 04.02.1988 року. Згідно актового запису про народження №96, зробленого 28.01.1986 року Дніпровським РАЦС м.Херсона, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про одруження № [NUMBER] , зробленого 14.11.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона, у зв`язку з одруженням позивач змінила прізвище на [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 19.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., [PERSON] є власником 7/100 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5555384 від 23.11.2004 року. Згідно картки реєстрації особи та адресної картки у вказаному будинку з 14.12.2013 року зареєстрований син позивача - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №11 голови органу самоорганізації населення квартального комітету №3 від 03.02.2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично не проживає з 2017 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved