Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуваючи в трудових відносинах з ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі Відповідач/ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), на посаді машиніста крану металургійного виробництва (пратцен), 19 серпня 2005 року близько 19 години, з вини Відповідача, під час виконання своїх трудових обов`язків на робочому місці, внаслідок нещасного випадку, отримала травму у вигляді: «внутрішнє пошкодження лівого колінного суглобу». За результатами проведеного компетентною комісією розслідування нещасного випадку, що стався 19 серпня 2005 року близько 19 години на ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. 18.09.2018 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва з 01 серпня 2018 року - безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я Позивача. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом назавжди порушено звичний спосіб життя Позивача. Отримання травми та подальше лікування, супроводжувалось сильним фізичним болем. Позивачу неодноразово надавалась медична допомога, в тому числі проведено хірургічну операцію по видаленню медіального меніска лівого колінного суглоба. У момент операції виявлено пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки. Позивач тривалий час була суттєво обмежена в можливості пересуватись в просторі, вимушена була знаходитись на стаціонарному лікуванні з приводу отриманої травми, проходила тривалі курси медичної реабілітації, що призвело до втрати життєвого часу, який Позивач могла витратити на спілкування зі своїми близькими людьми, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку. \~ \~ \~ \~Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці призвела до обмеження можливості реалізовувати Позивачем свої наміри в професійній сфері, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до зміни звичного способу життя. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області лівої ноги, функція ходи суттєво порушена. \~ \~ \~ \~Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується сон Позивача, що не дозволяє їй нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості. \~ \~ \~ \~Крім того, Позивач обмежена у можливості реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які вона мама до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Вказані вимушені зміни в житті Позивача мають місце тривалий час та являються безстроковими, а стан здоров`я невідновним. \~ \~ \~ \~Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків трудового каліцтва, викликає у Позивача негативні емоції, переживання, породжує відчуття соціальної незахищеності. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 47230 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві,\~поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є неналежним відповідачем, так як обов`язок відшкодувати моральну шкоду, завдану смертю працівника в наслідок нещасного випадку на підприємстві у період з 01.01.2001 року по 20.03.2007 року покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №210/5258/16-ц від 05.12.2018 року). Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів, що підтверджують протиправність дій відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками, просив у позові відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що позивач\~перебував в\~трудових відносинах\~з відповідачем\~на посаді\~машиніста крану\~металургійного виробництва (а.с. 29-36). Згідно з Актом №31 Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», 19 серпня 2005 року близько 19 години, під час виконання своїх трудових обов`язків на робочому місці, внаслідок нещасного випадку, отримала травму у вигляді: «внутрішнє пошкодження лівого колінного суглобу». За результатами проведеного компетентною комісією розслідування нещасного випадку, що стався 19 серпня 2005 року близько 19 години на ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. Вказані обставини підтверджуються актом форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», актом форми Н-5 «Розслідування нещасного випадку, що стався 19 серпня 2005 року о 19 год. 00 хв. на ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» (а.с. 18-22,23-26). Відповідно до п.6 акту Форми Н-1, компетентною комісією встановлено, що видом події, який призвів до настання нещасного випадку є падіння потерпілого під час пересування. Згідно п.8 акту Форми Н-1, нещасний випадок стався внаслідок експлуатації крана мостового електричного з підхватами, КСЛ-16 (травень 1970, ПТО ім. Кірова м. Ленінград), який є джерелом підвищеної небезпеки та належить Відповідачу. Відповідно до п.10 акту Н-1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника Відповідача: -Виконуючий обов`язки майстра виробничої дільниці видалення поверхневих пороків металу цеху блюмінг №2 [PERSON] , який не забезпечив безпечну організацію робіт підлеглим персоналом на ввіреній дільниці виробництва, не повідомив керівництво цеху про нещасний випадок чим порушив вимоги п.п.3.9.3, 3.12.5 «Посадової інструкції змінному майстру виробничої дільниці видалення поверхневих пороків металу цеху Блюмінг №2» ПІ 072.23398.024. п.8. «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві». Відповідно до рішення засідання комісії з охорони праці та пожежної безпеки ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» №31 від 10 серпня 2006 року, відповідно до якого, визначено ступінь вини Відповідача, який становить 95% (а.с. 27). Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, Позивач, 12.07.2006 року, вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі МСЕК) за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, ортопедо-протезних виробах, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 31.07.2007 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, ортопедо-протезних виробах, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 09.09.2008 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 01.10.2009 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 31.08.2010 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 30.08.2011 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 24.07.2012 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 08.07.2014 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я Позивача. 26.07.2016 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я Позивача. 18.09.2018 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% - внаслідок трудового каліцтва з 01 серпня 2018 року - безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я Позивача (а.с. 8-17). Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд вважає, що в даному випадку відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем з урахуванням наступного. Відповідно до абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 34 Закону №1105-ХІV у редакції станом на 31.12.2005 року завданнями страхування від нещасного випадку є, зокрема, відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. У разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону № 1105-XIV, якими обов`язок відшкодування моральної шкоди було покладено на Фонд. Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року №717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності з 20 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону №1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі №1-32/2008 зазначені зміни до Закону №1105-XIV визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237 КЗпП України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Законом України від 28 грудня 2014 року №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції Закон №1105-ХІV, в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» набрав чинності з 01 січня 2015 року. Відповідно до частини восьмої статті 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України. Проте акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року №1-зп, від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року, №6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Отже, Великою Палатою Верховного Суду 20.11.2019 року у справі №210/3177/17 зроблено висновок, що починаючи з 01 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. З цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець. Оскільки нещасний випадок мав місце 19.08.2005 року, тобто коли дія, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 34 Закону №1105-ХІV була призупинена, належним відповідачем у цій справі є правонаступник ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з трудовим ушкодженням встановлений, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 25000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. \~Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial