Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 06 січня 1994 року у виконавчому комітеті Острівненської сільської ради Арцизького району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний актовий запис за № 1. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], що народилася [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося по причині відсутності взаєморозуміння між ними. Згодом вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим припинили шлюбно-сімейні відносини і поновлювати їх вони не мають наміру. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Від позивача та відповідачки надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, а відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 січня 1994 року у виконавчому комітеті Острівненської сільської ради Арцизького району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний актовий запис за № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], що народилася [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, спільно не проживають, відносин не підтримують. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо, сім'я сторін розпалася повністю та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище відповідачка, у якої до шлюбу було прізвище «Тельпіс». Відповідачка не виявляла бажання після припинення шлюбу іменуватися дошлюбним прізвищем, про що зазначила у поданій до суду, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне залишити за нею те ж прізвище, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved