Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 2862,78 грн., вартість електроенергії не облікованої внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення в сумі 2991,02 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, в обґрунтування яких послалась на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що відповідачі є споживачами електричної енергії за адресою: [ADDRESS], що підтверджується особовим рахунком № 29-21-12 та довідкою адресно-реєстраційної служби. За період з березня 2002 року по травень 2014 року виникла заборгованість відповідачів за спожиту електричну енергію в сумі 2862,78 грн. Крім того, під час перевірки 02.03.2009 р. представниками позивача було виявлено порушення Правил користування електроенергією - самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника поза приладом обліку після відключення. На підставі п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р. (далі - ПКЕЕН) виявлене порушення було зафіксовано в акті №0084551 від 02.03.2009 р. На підставі акту, згідно чинної Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №562 від 04.05.2006 р. (далі - Методика ОРВЗ), нарахована до сплати сума матеріальних збитків у загальному розмірі 131,89 гривень. 27.03.2010 р. при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» у відповідачів виявлено порушення ПКЕЕН: самовільне підключення після відключення, поза приладом обліку в квартиру заходять два вводи, другий ввід демонтовано та запаковано під пломбу. Клемна кришка відсутня, при увімкненні потужності диск лічильника не обертається. На підставі п. 53 ПКЕЕН виявлене порушення зафіксовано в акті від 27.03.2010 р. №116129. Нарахування за цим актом відповідно до Методики ОРВЗ склало 2859,13 грн. Борг, який виник у відповідачів перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» є заборгованістю з оплати житлово-комунальних послуг. 13.12.2010 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 4632,50 грн. та за спожиту але не враховану електроенергію в сумі 131,88 грн. Гірницьким районним судом м. Макіївки видано судовий наказ №2-н-117/2011 р. від 10.01.2011 року за вказаною заявою. Ухвалою суду від 15.01.2014 р. наказ скасовано. 15.11.2012 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту але не враховану електроенергію в сумі 2859,13 грн. 14.12.2012 р. Гірницьким районним судом м. Макіївки видано судовий наказ №0510/528/12 за вказаною заявою. Ухвалою суду від 20.01.2014 р. наказ скасовано. У зв'язку з викладеним, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось за стягненням заборгованості в позовному провадженні. Посилаючись на ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», ст. ст. ЦК України, ст. 64 ЖК України, п.п. 35, 42, 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р., просили стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 5 853,80 грн. та судові витрати. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності та просили застосувати позовну давність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На об'єкт споживачів електроенергії за місцем проживання відповідачів Макіївським ОРЕМ відкрито особовий рахунок [NUMBER], відповідачами з енергопостачальною організацією не укладено письмового договору на використання електричної енергії, але споживач зобов'язаний сплачувати отриману електричну енергією за встановленими тарифами у передбачені договором або законом строки. За таких обставин суд дійшов висновку, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з електропостачання, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 118 ЦПК України встановлено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи, наданих позивачем вбачається, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звертались до суду з заявою про видачу наказів про стягнення заборгованості лише з [PERSON]. Видані накази скасовано за заявою боржника. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] не були предметом судового розгляду в порядку наказного провадження, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 118 ЦПК України. У в'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідачами подано заяви про застосування позовної давності. Вимоги позивача стосуються заборгованості за спожиту електричну енергію за період з березня 2002 року по травень 2014 року в сумі 2862,78 грн., а також за актами про виявлені порушення ПКЕЕН №0084551 від 02.03.2009 р. та №116129 від 27.03.2010 р. Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність переривається пред'явленням позову. Суд приходить до висновку, що звернення позивача з заявою про видачу судового наказу є процедурою, що за своїм правовим змістом аналогічна з поданням позову, отже строк позовної давності необхідно застосовувати з урахуванням звернення з такою заявою. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з березня 2002 року по травень 2014 року виходять за межі строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Оскільки позивач звернувся до суду з заявою про видачу наказу за цією заборгованістю 13.12.2010 р., то з урахуванням строку позовної давності у три роки, стягненню підлягає заборгованість починаючи з листопада 2007 року, яка за правилами обліку підлягає оплаті у наступному місяці (грудні). Виходячи з розрахунку, наданого позивачем, сума заборгованості за цей період складає 567,36 грн. Відповідно до статей 25 і 26 Закону «Про електроенергетику» та пунктів 48 і 53 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. У випадку виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, зокрема фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника і споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається в енергопостачальника. Споживач має право внести до акту свої зауваження. У випадку відмови споживача від підпису, в акті робиться примітка про відмову. Акт вважається дійсним у разі якщо його підписали три представники енергопостачальника. З акту №0084551 від 02.03.2009 р. вбачається, що споживачем [PERSON] допущено порушення Правил користування електричною енергією для населення - самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника поза приладом обліку після відключення. На підставі складеного акту, відповідно з Методикою ОРВЗ, споживачу обґрунтовано нараховані до сплати збитки в сумі 131,89 гривень. Представлений позивачем розрахунок суми заборгованості і відшкодування збитків відповідає чинним нормативним актам і визнається судом правильним. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проаналізувавши встановлені по справі обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] у частині стягнення 131,89 грн. та необхідність їх задоволення, оскільки відповідач не виконав умов використання електричної енергії. Позовна давність до позовних вимог про стягнення коштів на підставі акту №0084551 від 02.03.2009 р. перервана зверненням до суду з заявою про видачу наказу від 13.12.2010 р. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення 2859,13 грн. за актом від 27.03.2010 р. №116129 не підлягають задоволенню, оскільки з акту вбачається, що порушення вчинено не відповідачем, а іншою особою - [PERSON]. Суду не надано доказів ознайомлення відповідача зі змістом цього акту та належного повідомлення про засідання комісії з розгляду акту про порушення ПВЕЕ споживачем, яке відбулось 30.04.2010 р. (а.с. 13, 14). Позивачем документально підтверджені сплата судового збору в розмірі 243,60 грн. при зверненні з позовом до суду. Понесені судові витрати відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно частині задоволених вимог, що складає 29,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial