Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, які не проживають у спірній квартирі: [PERSON] та [PERSON] з 2000 року, а інші відповідачі взагалі у спірній квартирі не проживали жодного дня. Усі обов'язки з утримання майна позивач несе самостійно, з моменту свого не проживання, відповідачі жодного разу не відвідували квартиру, місце їх знаходження позивачу невідомо. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1997 року позивач є власником квартири [ADDRESS], проте його права власника обмежені реєстрацією у квартирі відповідачів. На підставі вищевикладеного просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування нерухомим майном - житловою квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами та у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день розгляду справи повідомлялися своєчасно, належним чином. Причини неявки суду невідомі. Треті особи надали в суд заяви про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову не заперечували. З огляду на викладене та згідно правил ч.1 ст.76 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1997 року. Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Щасливий864», у спірній квартирі окрім позивача його дружини та сина також зареєстровані й відповідачі. Відповідачі у спірній квартирі не проживають: [PERSON] та [PERSON] з 2000 року, а інші відповідачі взагалі у спірній квартирі не проживали жодного дня, що підтверджується Актом про не проживання від 20.03.2017 року. Відповідачі у спірній квартирі особистих речей не мають, комунальні послуги не сплачують. Відповідно до чч.1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.163 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках та в межах строків передбачених діючим законодавством. У відповідності зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Враховуючи, що відповідачі не проживають на спірній житловій площі понад шість місяців, в судове засідання не зявилися, та своєї тривалої відсутності за місцем реєстрації не заперечили, поважності причин відсутності не зазначили, витрати з утримання житла не несуть, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved