Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право постійного користування землею серії ОД № 06-5194, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, виданого Майорівською сільською радою народних депутатів Біляївського району Одеської області 04 липня 1997 року на ім'я [PERSON] та визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], право постійного користування земельною ділянкою площею 0,85 га, цільове призначення якої - ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області, що належала померлому відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ОД № 06-5194, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, виданого Майорівською сільською радою народних депутатів Біляївського району Одеської області 04 липня 1997 року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,85 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області, яку [PERSON] заповів йому. Він як спадкоємець за заповітом звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину і рекомендовано звернутися до суду, так як спадкодавець не переоформив право власності на вищевказану земельну ділянку. А також у державному акті на право постійного користування землею є розбіжності, а саме по-батькові користувача вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть, свідоцтві про народження та паспорті по-батькові він зазначений як «[PERSON]». У зв'язку з викладеним він звернувся з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що при житті [PERSON] не переоформив право власності на земельну ділянку, на яку був виданий державний акт на право постійного користування, з цієї підстави нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду. Представник Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] та його законний представник [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву визнали і пояснили, що [PERSON] на спадщину не претендує, оскільки він отримав у спадщину після смерті [PERSON] квартиру, про що йому видано свідоцтво про право на спадщину, не заперечують проти визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, його законного представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,85 га, цільове призначення якої - ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області, згідно державного акту на право постійного користування землею серії ОД № 06-5194, виданого 04 липня 1997 року Майорівською сільською радою народних депутатів Біляївського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10 на ім'я [PERSON] (а.с. 15). По-батькові власника земельної ділянки помилково вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». 07 серпня 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] земельну ділянку 0,85 га, яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області, що належала йому на праві постійного користування, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ОД № 06-5194, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, виданого Майорівською сільською радою народних депутатів Біляївського району Одеської області 04 липня 1997 року (а.с.9). Позивач відповідно до ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом. Він звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, а у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як в наданому державному акті на право постійного користування землею є розбіжності, а саме по-батькові користувача вказано як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть по-батькові вказано «[PERSON]», також вказано на те, що спадкодавець при житті не переоформив право власності на земельну ділянку, яку йому було передано у постійне користування (а.с. 21). Той факт, що державний акт видавався [PERSON], померлому [INFO], підтверджується його паспортом (а.с.8), свідоцтвом про народження (а.с. 7), свідоцтвом про смерть (а.с.6). Крім того, відповідно до довідки Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 457 від 02 травня 2014 року [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,85 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області та належала йому на підставі державного акту серії ОД № 06-5194, виданого 04 липня 1997 року Майорівською сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с.18). Згідно статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 6 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року, положення пункту 6 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України втрачають чинність як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов»язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Враховуючи викладене суд вважає, що не переоформлення за життя спадкодавцем права власності на вказану земельну ділянку не являється підставою для припинення права постійного користування землею. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved