Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач працював на посаді електрослюсаря з обслуговуючої автоматики та засобів вимірювання електричної станції КТЦ 4 гр. АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», згідно наказу від 06.02.2015 року. 22.10.2019 року на підставі заяви [PERSON] , його було звільнено за власним бажанням. Причина звільнення порушення норм КЗпП України. Всупереч вимогам трудового законодавства України, а саме ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивачу не було виплачено належних йому сум заробітної плати за весь період затримки розрахунку, що становить 4 місяці. Листом за №11-06/1-к-595 від 28.12.2019 року позивачу було повідомлено, що при проведенні інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Херсонській області АТ «Херсонська ТЕЦ» було направлено інформацію до Херсонського відділу поліції та Прокуратури Херсонської області, що станом на 01.11.2019 року існує заборгованість по виплаті заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками АТ «Херсонська ТЕЦ». На неодноразові звернення позивача з вимогою сплатити йому заборгованість із заробітної плати та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку, керівник підприємства не реагував. У зв`язку з чим [PERSON] звернувся із заявою до Головного Управління Держпраці у Херсонській області. Листом від 06.12.2019 року йому було надано відповідь, в якій зазначено, що під час інспекційного відвідування встановлено, що в порушення вимог ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам не виплачується за виконану ними роботу. Станом на 01.11.2019 року у підприємства існує заборгованість із виплати заробітної плати працюючим працівникам. Перед позивачем існує заборгованість у сумі 24164,10 грн. Разом із тим, під час перевірки було виявлено ряд інших порушень, у зв`язку із чим керівнику АТ «Херсонська ТЕЦ» було винесено припис та усунення виявлених порушень подання та притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб. Відтак, підприємство виплатило заробітну плату всупереч вимогам законодавства про працю України лише через два місяці з моменту звільнення, а саме 19.02.2019 року. Отже, враховуючи той факт, що затримка розрахунку із працівником становила 43 робочих днів, підприємство зобов`язано компенсувати працівнику середній заробіток за час затримки розрахунку. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 17424,46 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 17424,46 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2020 року здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник відповідача надав до суду відзиві, згідно якого просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] .Позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що на його неодноразові звернення з вимогою сплатити йому заборгованість із заробітної плати та середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, керівник підприємства не реагував. Позивач не надає до суду письмову вимогу про погашення перед ним певної заборгованості або інші докази, на які він послався, тому дане твердження є хибним. Головне управління Держпраці в Херсонській області у своєму листі від 06.12.2019 року чітко зазначив про те, що якщо [PERSON] вважає, що його права та інтереси порушені, то він має право звернутися до суду із відповідним позовом, тому посилання позивачем на даний лист є необґрунтований. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, наполягав на стягнення судових витрат. Зазначив, що відповідач здійснив виплату заробітної плати всупереч вимогам трудового законодавства тільки 19.02.2020 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у позові. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді електрослюсаря з обслуговуючої автоматики та засобів вимірювання електричної станції КТЦ 4 гр. АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», згідно наказу від 06.02.2015 року. 22.10.2019 року на підставі заяви [PERSON] , його було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Листом від 06.12.2019 року йому було надано відповідь, в якій зазначено, що під час інспекційного відвідування встановлено, що в порушення вимог ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам не виплачується за виконану ними роботу. Станом на 01.11.2019 року у підприємства існує заборгованість із виплати заробітної плати працюючим працівникам. Перед позивачем існує заборгованість у сумі 24164,10 грн. Разом із тим, під час перевірки було виявлено ряд інших порушень, у зв`язку із чим керівнику АТ «Херсонська ТЕЦ» було винесено припис та усунення виявлених порушень подання та притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб. Листом за №11-06/1-к-595 від 28.12.2019 року позивачу було повідомлено, що при проведенні інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Херсонській області АТ «Херсонська ТЕЦ» було направлено інформацію до Херсонського відділу поліції та Прокуратури Херсонської області, що станом на 01.11.2019 року існує заборгованість по виплаті заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками АТ «Херсонська ТЕЦ». 19.02.2020 року відповідачем було виплачено усі суми, які належали до виплати при звільненні. Зазначена обставина відповідачем не спростована. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статею 27 цього Закону встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість робочої сили. Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 02.02.1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.2,3,4,8 Порядку). Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Довідку про заборгованість по заробітній платі відповідач не надав. Відповідач не спростував обставини, зазначені позивачем та не надав розрахунок середньої заробітної плати. Обов`язок доведення в трудових спорах покладається на роботодавця. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.10.2019 року по 19.12.2019 року складає 405,22*43 (кількість днів затримки) = 17424,46 грн. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 17424,46 грн. В зв`язку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved