Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд визначити додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в місті Києві померла бабуся позивача [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], право власності на яку відповідно до договору дарування від 07.06.2007 року належить [PERSON]. За життя заповіту померлою не було складено, та її спадкоємцем є позивач. Проте позивач не зміг своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у період з 03.07.2016 року по 10.08.2017 року постійно перебував у зоні антитерористичної операції де був як волонтер, а також зазначив, що не міг знати що його бабуся померла та фізично не мав змоги подати необхідні документи для прийняття спадщини, оскільки про смерть [PERSON] позивач дізнався після повернення до Києва. Після звернення 19.09.2017 р. до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Виноградової А.І., позивачу було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у зв'язку із пропуском строку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив проводити розгляд справи за їх відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 29.06.2016 року, актовий запис № 10177 (а.с. 7). За життя [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є рідним онуком [PERSON] 19.09.2017 р. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Виноградова А.І. винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із пуском останнім шестимісячного строку, встановленого законом (а.с. 4). Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], право власності на яку відповідно до договору дарування від 07.06.2007 року належить [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, позивач, посилається на те, що не зміг своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у період з 03.07.2016 року по 10.08.2017 року постійно перебував у зоні антитерористичної операції де був як волонтер, а також зазначив, що не міг знати що його бабуся померла та фізично не мав змоги подати необхідні документи для прийняття спадщини, оскільки про смерть [PERSON] позивач дізнався після повернення до Києва. Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Також, відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Щодо вимоги позивача про надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то в даному випадку, позивачем не було надано суду жодних доказів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, а його посилання про перебування в зоні АТО як волонтера не підтверджено жодними доказами. Окрім того, Верховним судом України також наголошується, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд не вбачає передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, тому ця вимога позову задоволенню не підлягає. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1268-1270, 1272, 1273 ЦК України,

Outcome: dismissed