Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 19.08.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № ВКЛ-2007457. 04.10.2013 року між вказаними сторонами та [PERSON] був укладений договір про переведення боргу, згідно умов якого первісний боржник - ФОП [PERSON], передав, а новий боржник - відповідач-2, прийняв на себе зобов'язання перед кредитором за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року, в тому числі щодо погашення заборгованості, яка на дату укладення договору складала 5 999 779,02 грн. 04.08.2014 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений договір іпотеки, згідно умов якого, з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язання, що випливає з договору кредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року, позивач передав, а відповідач-2 прийняв в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS]. В період з 04.10.2013 року по 16.02.2015 року відповідач-2 погашав перед ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором кредитної лінії, яка станом на 16.02.2015 року склала 4 499 779,02 грн. 01.08.2014 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача, що за умови погашення до 15.09.2014 року основної заборгованості за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року в сумі 1 500 00,00 грн., дозволить вивести з-під застави житловий будинок по [ADDRESS]. Незважаючи на те, що вказана сума була своєчасно погашена, відповідач-1 не виконав взятих на себе зобов'язань та не вивів з-під застави належний позивачу житловий будинок. 11.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого [PERSON], як первісний кредитор, а відповідач-2, як новий кредитор, прийняв належне [PERSON] право вимоги до боржника - ПАТ «Дельта Банк» на грошові кошти в сумі 4 462 237,25 грн., які належать первісному кредитору. 16.02.2015 року [PERSON] повідомив ПАТ «Дельта Банк» про зарахування зустрічних однорідних вимог. Таким чином, зобов'язання відповідача-2 перед відповідачем-1 на загальну суму 4 462 234,25 грн. за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19.08.2011 року є припиненими з 16.02.2015 року, внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог. Зважаючи на те, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, позивач просив суд: 1.визнати припиненим у повному обсязі з 16 лютого 2015 року у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, зобов'язання фізичної особи-підприємця [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19 серпня 2011 року; 2.визнати припиненим іпотечний договір від 04 серпня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], посвідчений Лубянським Андрієм Васильовичем, приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 663; 3.припинити обтяження і заборону в державному реєстрі стосовно іпотечного майна - житлового будинку по [ADDRESS] зареєстрованих на підставі іпотечного договору від 04 серпня 2014 року, посвідчений Лубянським Андрієм Васильовичем, приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 663. 26 квітня 2017 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області було задоволено заяви сторін про витребування доказів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 09 січня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні: Представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник відповідач ПАТ «Дельта банк» заперечував проти позову, надав суду відзив, в якому вказав, що на думку ПАТ «Дельта банк» позов є необґрунтованим, не доведеним а позовні вимоги передчасними. Просив суд відмовити у задоволенні позову та вказав, що: По-перше: договір про відступлення права вимоги від 11.02.2015 року укладений між громадянами України [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] як «Первісний кредитор» передає належне йому право вимоги, а [PERSON] як «Новий кредитор» приймає на себе право вимоги що належить Первісному кредитору за своїми сторонами, змістом та фактично умовами дублює інший договір укладений між громадянами України [PERSON] та [PERSON] від 15.07.2015 року, що дає підстави вважати, що сторони не досягли згоди та не виконали умови договору від 11.02.2015 року. На підтвердження своїх вимог, представником Позивача було надано до Білозерського районного суду Херсонської області Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.02.2015 року, яку, начебто, було подано [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» 15.02.2015 року і яку, начебто, було прийнято Банком. Банк даний факт заперечує та вказує на те, що даний документ містить ознаки, що викликають сумнів у його автентичності, як-то: в «шапці» самої заяви зазначена адреса Банку в м. Києві, вул. Щорса, 36-Б., а на заяві проставлено відбиток печатки Херсонського відділення ПАТ «Дельта Банк», та зазначено особу яка начебто прийняла дану заяву як [PERSON], яка надала пояснення, що за своєю посадою не має права приймати такого роду документи, проставляти на них штампи та заперечувала фат прийняття нею даної заяви. Печатка під номером «11» була закріплена за іншим працівником Банку. По-друге: договір про відступлення права вимоги від 11.02.2015 року було укладено між фізичними особами громадянами України [PERSON] та [PERSON], а Договір кредитної лінії №ВКЛ-2007157 від 19.08.2011 року є укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП [PERSON], який виступає в ньому як суб'єкт підприємницької діяльності. По-третє: Позивач [PERSON] не виконав вимоги, пропозиції Банка від 01.08.2014 року про те, що за умови погашення до 15.09.2014 року основної заборгованості по договору кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19.08.2011 року в сумі 1 500 000, 00 грн. буде дозволено виведення з-під застави житлового будинку по [ADDRESS] оскільки станом на вказану дату - 15.09.2014 року вказану суму в повному обсязі внесено не було. По-четверте: Щодо Договору про відступлення прав вимоги від 11.02.2015 року Відповідач вважає, що, згідно п.п. 2.12.9 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Дельта Банк» (в редакції від 06.08.2014 року) Клієнт не може здійснювати відступлення третім особам за Договором банківського вкладу (вкладних рахунків) без отримання попередньої письмової згоди Банку. Такої згоди Банк не надавав. У зв'язку з цим договір про відступлення прав вимоги від 11.02.2015 року за договорами, укладеними між сторонами є нікчемним і не створює будь-яких наслідків для сторін. Крім того представник Відповідача вказав, що оскільки Позивач не є стороною Договорукредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року, то і права звернення до суду у нього не виникло. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань не надав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 19.08.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № ВКЛ-2007457. Договором переведення боргу (про заміну боржника у зобов'язанні) від 04 жовтня 2013 року первісний боржник - ФОП [PERSON] передав, а новий боржник - [PERSON] прийняв на себе зобов'язання перед кредитором - ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року, в тому числі щодо погашення заборгованості, яка станом на дату укладення договору складає 5 999 779,02 грн. 04.08.2014 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений договір іпотеки, згідно умов якого, з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язання, що випливає з договору кредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року, [PERSON], як майновий поручитель ФОП [PERSON], передав, а відповідач-2 прийняв в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS]. Повідомленням за вих. № 05-2311684 від 01 серпня 2014 року АТ «Дельта Банк» повідомив позивача, що Кредитним Комітетом банку розглянуто питання щодо змін умов кредитування по кредитному договору № ВКЛ-2007157 від 19.08.2011 року та прийнято рішення, в тому числі: «За умови погашення до 15.09.2014 року основної заборгованості по Договору кредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року в сумі 1 500 000,00 грн., дозволити виведення з-під застави житлового будинку, загальною площею 329,0 кв.м., житловою площею 123,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] заставодавець - [PERSON]. Згідно квитанції від 15.09.2014 року ФОП [PERSON], [PERSON] сплатили 500 000,00 грн., призначення платежу: погашення кредиту по кредитному договору № ВКЛ-2007157 від 19.08.2011 року та додаткової угоди № 2 від 04.10.2013 року ФОП [PERSON], через майнового поручителя [PERSON] (а.с. 91). Згідно квитанції № 80324510 від 30.09.2014 року, ФОП [PERSON] сплатив 250 000,00 грн. в рахунок погашення кредиту по кредитному договору № ВКЛ-2007157 від 19.08.2011 року та додаткової угоди № 2 від 04.10.2013 року, ФОП [PERSON] (а.с. 91). Крім того сторонами не заперечувався факт внесення основної заборгованості по Договору кредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року в сумі 1 500 000,00 грн. але не на вказану в повідомленні дату - 15.09.2014 року, а пізніше. Згідно договору про відступлення права вимоги, укладеного 11.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], як первісний кредитор, а відповідач-2, як новий кредитор, прийняв належне [PERSON] право вимоги до боржника - ПАТ «Дельта Банк» на грошові кошти в сумі 4 462 237,25 грн., які належать первісному кредитору. Завою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.02.2015 року, [PERSON] повідомив ПАТ «Дельта Банк» про здійснення на підставі ст. 601 ЦК України зарахування його заборгованості, як боржника за договором кредитної лінії № ВКО-2007157 від 19.08.2011 року в сумі 4 462 237,25 грн., в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Дельта Банк» перед ним в сумі 4 462 237,25 грн., які належали [PERSON]. За умовами даного Договору [PERSON], як «Первісний кредитор», передає належне йому право вимоги, а [PERSON], як «Новий кредитор», приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредитору до «Боржника» ПАТ «Дельта Банк», які належать Первісному кредитору на підставі: - Договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 21 квітня 2010 року №003-21501-210410 на суму 1592,82 Євро; - Договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операцій за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 28 січня 2015 року №003- 21503-280115 на суму 130545,64 доларів США; - Договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 21 квітня 2010 року №007-21501-210410 на суму 58084,58 грн.; - Договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування дебетної платіжної карти від 21 квітня 2010 року №006-21501-210410 на суму 5788,98 доларів США; - Договору на надання комплексних банківських послуг від 19 липня 2013 року №007-21503- 190713 на суму 1 17242,93 грн.; - Договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку операцій за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 28 січня 2015 року№002- 21503-280115 на суму 42505,94 Євро; - Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий багаторічний» у доларах США від 19 липня 2013 року №008-21503-19713 на суму 2230,68 доларів США; - Договору банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях від 04 червня 2014 року №005-21503-040614 на суму 1788827,50 грн., укладених між Первісним кредитором та Боржником, на загальну суму 4 462 237,25 грн. Згідно п. 6.4 Іпотечного договору б/н від 04.08.2014 року, іпотека припиняється: виконанням у повному обсязі зобов'язань, в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Згідно положень ст.ст. 598-599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Згідно ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» N 898-IV від 5 червня 2003 року визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» N 898-IV від 5 червня 2003 року, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду. (Постанова Вищого господарського суду України по справі №15-03/186 від 22.07.2004 року). Аналізуючи заперечення Відповідача на позов суд дійшов висновку, що вони носять формальний характер, суперечать вимогам Закону та не ґрунтуються на належних доказах. Щодо дублювання договорів про відступлення права вимоги від 11.02.2015 року та від 15.07.2015 року, суд не встановив підстав вважати договір, укладений 11.02.2015 року недійсним, оскільки сторонами це питання перед судом не ставилося. Щодо невідповідності сторони договору переведення боргу, в якому стороною є ФОП [PERSON] та договору про відступлення права вимоги, в якому стороною є фізична особа [PERSON] суд, дійшов висновку, що в даному випадку слід брати до уваги норми цивільного законодавства, оскільки предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності ФОП [PERSON], зачіпаючи приватні інтереси суб'єкта та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України. Вказане відповідає правовій позиції яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13. Щодо сумніву у автентичності наданої суду Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.02.2015 року, відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували сумніви Відповідача. Письмові покази працівника Банка не є належним доказом факту неотримання Банком даного документу, а заяв про призначення експертизи автентичності листа Відповідач не подавав, тож і належних доказів цього факту суду не надано. Щодо невиконання Позивачем [PERSON] пропозиції Банка від 01.08.2014 року про погашення до 15.09.2014 року основної заборгованості по договору кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19.08.2011 року, під час судового засідання сторонами не заперечувався факт наявності погашення заборгованості в сумі 1,5 млн. грн., але не до вказаної в пропозиції дати - 15.09.2014 року. Щодо посилань Банку на вимоги п.п. 2.12.9 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Дельта Банк» (в редакції від 06.08.2014 року), згідно яких Клієнт не може здійснювати відступлення третім особам за Договором банківського вкладу (вкладних рахунків) без отримання попередньої письмової згоди Банку є безпідставними і суперечать вимогам Закону та ст. 601 ЦК України, за якими зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Крім того ці зміни до Правил було внесено після укладання основної частини договорів про відкриття карткового рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту) (7 з 8-ми) і суперечать законним сподіванням Клієнта на реалізацію своїх прав, передбачених Законом, а саме ст. 601 ЦК України. Щодо позиції Відповідача про відсутність права у [PERSON] звернення до суду з даним позовом, оскільки Позивач не є стороною Договорукредитної лінії № ВКЛ-2007457 від 19.08.2011 року, суд вважає, що право пред'явлення даного позову у позивача виникло виходячи з вимог ст. 4 ЦПК України, оскільки він є стороною іпотечного договору від 04 серпня 2014 року, а договором кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19 серпня 2011 року відповідно зачіпаються його майнові права, як заставодавця. Виходячи з викладеного, враховуючи позицію сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного: Зарахування зустрічних однорідних вимог, зобов'язання фізичної особи-підприємця [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007157 від 19 серпня 2011 року відбулося на підставі укладеного між [PERSON] та [PERSON] Договором про відступлення права вимоги від 11.02.2015 року. Право на укладання даного договору, без погодження з Банком у його учасників є беззаперечним, згідно вимог ст. 601 ЦК України і погодження з Банком, на думку суду, не є обов'язковою вимогою. В свою чергу, якщо зобов'язання за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007157 припинилося 16.02.2015 року, то з цього моменту припиняється й іпотека за договором від 04 серпня 2014 року. Виходячи звикладеного,

Outcome: approved