Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просив встановити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та визначити, що частка [PERSON] , померлого [INFO] та частку [PERSON] , померлої [INFO] , у праві власності квартири [ADDRESS] складає 1/2 частину кожному. В обґрунтування заяви вказав, що у термін встановлений законом для прийняття спадщини не встиг звернутися до нотаріуса з заявою, тому вимушений звернутися до суду з метою прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Ухвалою від 07.05.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 04.06.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.07.2019 року. Протокольною ухвалою від 18.07.2019 року було витребувано від приватного нотаріуса Бичіхіної О.Ю. інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.09.2019 року. У судовому засіданні 04.09.2019 року учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Від представника позивача Грушевська Н.І. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача та представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у заочному провадженні за відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батькам [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 21.09.1993 року. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] . За життя, а саме 19.06.2015 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповіт усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалося [PERSON] . Заповіт був зареєстрований за №5-521 державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Лангольф Ю.Д. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної Ольги Юріївни з заявою про прийняття спадщини, проте листом №93/02-14 від 04.04.2019 року позивачу було роз`яснено, що він пропустив строк для прийняття спадщини та роз`яснено право звернення до суду. З довідки від 17.04.2019 року Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради вбачається, що [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в психіатричному закладі з приводу хронічного психічного захворювання. Останнє звернення в жовтні, листопаді, грудні 2018 року та січні 2019 року. Згідно довідки №156/02-14 від 30.05.2019 року Южненської міської державної нотаріальної контори Тадика Іван Борисович є спадкоємцем [PERSON] , який отримав свідоцтво про право на спадщину на належну йому частку. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 України). Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про отримання спадщини у зв`язку із пропуском строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України. При цьому, суд вбачає, що причини пропуску вказаного строку, наведені позивачем у позовній заяві, а саме те, що позивач не зміг своєчасно звернутися до нотаріальної контори у зв`язку з перебуванням на лікуванні, є поважними, тому цей строк підлягає встановлення додатково терміном на три місяці. Щодо вимоги про визначення часток померлих батьків позивача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої позовної вимоги, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що частки батьків на квартиру [ADDRESS] є рівними, крім того, [PERSON] померла 9 років тому, а її майно спадкувалося. Час на який необхідно визначити розмір частки кожного з померлих батьків, не відзначено.

Outcome: partial