Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 09.07.2002 року померла [PERSON] (баба позивача), а 26.01.2003 року померла його мати [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті ні [PERSON], ні [PERSON] не зробили. Позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після їх смерті так як фактично вступив в управління (володіння) спадковим майном. До складу спадкового майна увійшла земельна частка (пай) розміром 4,57 в умовно кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Біла, Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 025176, зареєстрованого 10.10.1996 року за № 176, а також земельна частка (пай) розміром 4,57 в умовно кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Біла, Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0171050, зареєстрованого 15.10.1996 року за № 350. Оскільки вказані сертифікати було втрачено, позивач не може оформити спадщину на зазначене майно так як законодавство не передбачає порядку видачі дублікату сертифікату. Вказане стало причиною його звернення до суду з вимогою про визнання за ним права власності в порядку спадкування на зазначене спадкове майно після смерті спадкодавців. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, до канцелярії суду від останнього надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, якою він також повідомив суд, що заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не зявилася, в заяві яку адресувала суду зазначила, що позов визнає, справу просила розглянути у її відсутність. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для відкладеня розгляду справи, оскільки сторони та їх представники скористалися своїм правом на розгляд справи у їх відсутність. Тому, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі зібраних у справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з приписами ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, встановивши істотні обставини, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.07.2002 року в с. Біла (Липовецького району Вінницької області) померла [PERSON], а 26.01.2013 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвами про смерть (а.с. 5, 6). Після їх смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вони не зробили. До складу спадкового майна увійшла земельна частка (пай) розміром 4,57 в умовно кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Біла, Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №025176, зареєстрованого 10.10.1996 року за № 176 (а.с. 10, 11), а також земельна частка (пай) розміром 4,57 в умовно кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Біла, Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0171050, зареєстрованого 15.10.1996 року за № 350 (а.с. 10, 12). Як вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с. 30, 32), спадкові справи на майно померлих заведені не були. В Свідоцтві про народження позивача матірю записана [PERSON] ([INFO], а.с. 7), яка після державної реєстрації шлюбу 26.08.1966 року змінила прізвище на «Карплюк», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 8), [PERSON] значиться матірю [PERSON] ([INFO]), тобто є бабою позивача. Позивач прийняв спадщину після їх смерті так як фактично вступив в управління (володіння) спадковим майном, що підтверджується Договором оренди земельної частки (паю) від 06.01.2003 року (а.с. 14-15), Договором оренди земельної частки (паю) від 05.02.2003 року (а.с. 16-17) та довідкою ТОВ «Ранок +» про отримання плати за пай замість померлої [PERSON] і [PERSON] (а.с. 13). З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно після смерті [PERSON] і [PERSON], який спадщину прийняв. Оформити спадщину позивач не може, оскільки сертифікати були втрачені, що і стало підставою його для звернення до суду за захистом невизнаних прав. Як встановлено судом, на підставі рішення Липовецької райдержадміністрації № 257 від 25.07.1996 року на імя [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 025176, який зареєстровано 10.10.1996 року за №176, а на імя [PERSON] Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0171050, який зареєстровано 15.10.1996 року за № 350. Згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству Білянської сільської Ради народних депутатів, вказані сертифікати на право на земельну частку (пай) були видані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом Відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області (а.с. 10). Судом встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) виготовлялися у одному екземплярі, у звязку з чим позивач не може отримати його дублікат. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а обраний ним спосіб захисту своїх прав повністю узгоджується з приписами ст. 6 ЦК УРСР. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved