Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, а саме на квартиру [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Звернувшись до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру, [PERSON] отримав відмову, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02 березня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Новоборівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради за наявними документами, зазначив що позов визнають. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.08.2020 року виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області (а.сп.7). Згідно з довідкою виконавчого комітету Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області №02/39 від 26.01.2021 року, квартира [ADDRESS] , згідно запису погосподарської книги №5 с. Валки за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , належить [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] (а.сп.12). Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, інвентаризаційна справа № 268, замовником якого є [PERSON] , загальна площа квартири [ADDRESS] складає 60,9 кв.м. Згідно з копією звіту №210218/06-Л про оцінку майна квартири [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкта оцінки становить (без урахування ПДВ) 60504 грн. (а.сп.15). Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №333 від 10.12.2020, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №268, станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно, а саме на Ѕ ід. частину житлового будинку не зареєстровано (а.сп.11). Згідно з довідками виконавчого комітету Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області за №02/557 та №02/558 від 01.10.2020 року, [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , дійсно на день смерті була зареєстрована та постійно проживала а [ADDRESS] ; за шість місяців до смерті та протягом шести місяців після смерті разом з померлою ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.сп.13). Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом. Вказане підтверджується копією заповіту від 02.12.2015 року, посвідченого секретарем Ягодинської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, згідно якого все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.сп. 10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.03.2018 року виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] (а.сп.8). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №64919728 від 27.05.2021 в спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] (а.сп.31). На виконання ухвали суду від 28.05.2021 року, у приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Толстіхіної Ніни Дмитрівни витребовано копію спадкової справи, зареєстрованої у Спадковому реєстрі за № 66599558 (номер у нотаріуса 165/2020), заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з дослідженими матеріалами спадкової справи №165/2020 єдиним спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] є позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Звернувшись до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] отримав відмову, оскільки на вищевказане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи (а.сп.6). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, не може реалізувати своє право на спадкування після померлої [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на нерухоме майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved