Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.08.2019 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим банк звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 79 204, 59 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 66 950, 87 грн.; 12 048, 96 - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 81, 42 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 63, 47 грн.; 14, 39 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 45, 48 грн. - загальна сума інфляційний втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам. Представник позивача в судове засідання не з`явився в прохальній частині позову зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 09.08.2019 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору кредит надається в загальному розмірі 80 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 08.08.2024 року. Згідно п. 2.4.1. кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Згідно із п. 3.2.1. кредитного договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно наданих позивачем розрахунків встановлено, що станом на 07.09.2020 року [PERSON] має заборгованість, яка становить 79 204, 59 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 66 950, 87 грн.; 12 048, 96 - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 81, 42 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 63, 47 грн.; 14, 39 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 45, 48 грн. - загальна сума інфляційний втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам. Отже, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , а останній порушив порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором та не повернув заборгованість за кредитом. У спростування викладених обставин будь-яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 2 102 грн.

Outcome: approved