Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 28 675,49 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року заочне рішення у справі 331/4906/18 скасуване та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 06 травня 2019 року представник відповідача адвокат Мормуль П.В. надав відзив на позов, в якому посилаючись на те, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони «Тойота» державний № [NUMBER] , застраховано у СК «Уніка», а шкода заподіяна у межах суми страхового відшкодування, просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 23 травня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ «СК «УНІКА». В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача адвокат Мормуль П.В. надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ «СК «УНІКА», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, пояснення на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2016 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Тедіс Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0197-00233/00027, предметом якого було страхування транспортного засобу «Форд», державний № [NUMBER] . 08 серпня 2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Форд», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Тойота», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2017 року у справі 331/5710/17 встановлено , що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. До ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся страхувальник ТОВ «Тедіс Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі рахунку № 115 від 14.08.2017 року. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «Тедіс Україна» в розмірі 55 618 грн. 87 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 27661 від 08.09.2017 року. Матеріалами справи підтверджено, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони «Тойота» державний № [NUMBER] , застраховано у СК «Уніка», за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5335329. Згідно зазначеного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 гривень, франшиза - 0 гривень. Згідно даного полісу, 27.12.2017 року 26 943, 38 грн. було сплачено СК «Уніка» на рахунки позивача. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, що завдала шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість особи, що завдала шкоди, у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком особи, що завдала шкоди, замість останньої. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до особи, що завдала шкоди, на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до особи, що завдала шкоди, у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого особа, що завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що на момент ДТП 08 серпня 2017 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу винної сторони «Тойота» державний № [NUMBER] була застрахована, згідно полісу № АК/5335329, у ПрАТ «СК «Уніка», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну за вказаним полісом складає 100 000 ,00 грн.. За таких обставин , суд приходить до висновку, що оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», то обов`язок такого відшкодування покладається саме на страхову компанію в межах передбаченого договором страхування максимального розміру страхової виплати, що складає за полісом № АК/5335329 - 100 000,00 грн. Враховуючи, що розмір виплаченої позивачем на користь потерпілого суми страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Уніка», підстави для відшкодування відповідачем недоплаченої страховиком суми страхового відшкодування відсутні. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed