Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 23.05.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №719001, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 119 000,00 грн. зі сплатою 18,00 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 22.05.2023р. В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим має загальну заборгованість згідно наданого розрахунку в розмірі 252 496,09 грн. Заочним рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 13.09.2019 року справа № 329/371/19 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] задоволено повністю, стягнуто заборгованості у розмірі 252 496,09 грн. та судовий збір у розмірі 3787,44 грн. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 30.04.2020 року заочне рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13.09.2019 року № 329/1176/16-ц скасовано, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 19.05.2020 року ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області замінено позивача Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». 09.06.2020 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитом у розмірі 287\~705, 39 грн. та судовий збір у сумі 4315,58 грн. Ухвалою суду від 10.06.2020р. справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, направив клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (т.2, а.с. 97-99). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив поштою пояснення (т.2, а.с. 101-115), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. Зазначив, що 23.05.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» на даний момент акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ним було укладено кредитний договір № 719001 та Іпотечний договір № 719001/1, який забезпечив виконання умов спільно укладених договорів. Відповідно до вказаних договорів він отримав кредит у розмірі 119\~000 грн. та зобов`язаний повернути кредитору, згідно п.2.3.1 Іпотечного договору, чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 79,75 кв.м., яка знаходиться у м. Кіровське Гірняцький район Донецької області. Згідно п. 2.5.2 Іпотечного договору за взаємною згодою сторін вартість предмета іпотеки становить 159 000 грн. Зазначив, що установчі документи на квартиру ним були передані позивачу. Вважає, що умови договорів були виконані ним в повному обсязі при їх укладанні, навіть у разі несплати грошових коштів за кредитним договором, оскільки після отримання кредиту у розмірі 119\~000 грн. відразу передав правоустановчі документи на квартиру банку. Згідно ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов`язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит від 23.05.2013 року № 719001 [PERSON] надано кредит у розмірі 119 000,00 грн. на 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22 травня 2023 року. Даний кредит надавався для придбання об`єкта нерухомості за Договором купівлі-продажу. За користування кредитом відповідач зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату в розмірі 18,00 % річних (т.1, а.с. 47-52). Банк свої обов`язки, передбачені договором про іпотечний кредит виконав повністю, надав відповідачу кредиту у розмірі 119\~000 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача (т.1 а.с.176-233) та не заперечується [PERSON] відповідно до наданих ним пояснень (т.1, а.с. 101-103). Проте, відповідачем не дотримано умов вищезазначеного договору, внаслідок чого станом на 20 травня 2020 року відповідач має заборгованість на загальну суму 287\~705,39 грн., яка складається з наступного: 36\~691,39 грн. борг по кредиту строковий; 69\~406,42 грн. борг по кредиту прострочений; 1\~565,37 грн. сума строкових відсотків по кредиту; 108\~140,56 грн. прострочених відсотків по кредиту; 56 252,78 грн. сума втрат від інфляції, в т.ч.: по простроченому основному боргу 23\~533,53 грн., 32\~719,25 грн. по прострочених відсотках; 15\~648,87 грн. 3% річних, в т.ч. 6093,36 грн. по простроченому основному боргу, 9 555,51 грн. по відсотках. Відповідно до п. 4.2.2 договору про іпотечний кредит, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами позивач має право вимагати дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором (т.1, а.с.47-52). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Приписами статі 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позику позикодавцеві. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Також, статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 625 Цивільного кодексу України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором. Посилання у своїх поясненнях відповідача на Іпотечний договір суд вважає необґрунтованим виходячи з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. В даному випадку банк просить стягнути суму заборгованості на підставі кредитного договору, а не звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору № 719001/1, який надано відповідачем та на який він посилається. Крім того, в підтвердження того, що відповідач виконав умови договорів в повному обсязі, суд до уваги взяти не може, оскільки відповідних доказів відповідач суду не надав, розрахунок заборгованості банку не спростував. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав відповідачу грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Зважаючи на задоволення позовних вимог, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 4315,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved