Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 19.06.2004 року одружився із відповідачкою. 25.08.2004 року за договором купівлі-продажу він придбав квартиру [ADDRESS]. 17.04.2007 року в квартирі було зареєстровано відповідачку, а 04.04.2013 року її доньку [PERSON] Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2012 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. 17.09.2013 року відповідачі виселились з квартири та вивезли все належне їм майно. В звязку з цим, оскільки відповідачі добровільно змінили своє місце проживання, більше року в квартирі не проживають, позивач просив суд позбавити останніх права користування квартирою №4 по вул.Ульянова,26 в м.Дніпропетровську та зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Відповідачі в судове засідання на неодноразові виклики не зявились, про причини неявки не повідомили. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. З урахуванням зазначеного, враховуючи думку представника позивача та положення ст.ст.169224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 19.06.2004 року. 25.08.2004 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. 17.04.2007 року в квартирі було зареєстровано відповідачку, а 04.04.2013 року її доньку від іншого шлюбу [PERSON] Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як зазначив позивач в своєму позові та пояснював представник позивача в судовому засіданні в вересні 2013 року його колишня дружина та її донька виїхали з квартири, забравши всі свої особисті речі та з цього часу в квартирі не проживають. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сусід позивача [PERSON], що мешкає в квартирі [ADDRESS], підтвердив, що дійсно в квартирі №4 вказаного будинку проживав позивач із своєю дружиною [PERSON] Чи проживав в квартирі ще хтось, зокрема донька відповідачки, йому не відомо. Знає, що в вересні 2013 року відповідачка виїхала з квартири та забрала свої речі. Він сам допомагав останній виносити речі. З цього часу в квартирі крім позивача ніхто не проживає. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що працює у позивача прибиральницею. Приходить прибиратись до квартири [ADDRESS] майже щодня. В даній квартирі крім позивача мешкала його колишня дружина та її донька. Але в осені 2013 року після розірвання шлюбу останній виїхали з квартири та з цього часу в ній не проживають. Ніяких особистих речей відповідачів в квартирі не залишилось. З приводу наявності спору щодо користування квартирою їй нічого не відомо. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України член сім'ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як зазначено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.п.1,5 ч.3, ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи зазначені вище обставини та положення законодавства, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт добровільного залишення відповідачами зареєстрованого місця проживання [INFO] в вересні 2013 року та не проживання в квартирі з цього часу, тобто на протязі більше одного року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідачів права користування квартирою є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, в частині зняття відповідачів з реєстрації за вказаною адресою в задоволенні позову слід відмовити, оскільки рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є передбаченою законом підставою для подальшого зняття відповідачів з реєстрації. Таким чином, вказана вимога заявлена передчасно, за відсутності спору в цій частині. Відповідно ст.88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір по 243 грн. 60 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial