Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] на яку вона склала на позивача заповіт 14.02.2011 року. Зазначена квартира належала позивачу та його бабусі з 12.03.1996 року в рівних частках, а згодом була переоформлена на бабусю шляхом укладення договору дарування. Інші спадкоємці на зазначену квартиру відсутні та позивач не звернувся в установлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини для оформлення своїх спадкових прав, бо вважав, що проживаючи постійно в квартирі із своєю сім'єю фактично прийняв спадщину, а на даний час позивачу відмовили в оформленні спадкових прав, а тому позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач - Білоцерківська міська рада Київської області, не направили до суду свого представника, подали суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Встановлено, що [PERSON] приходилась бабою позивача у справі, була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] Зазначене підтверджено зібраними матеріалами справи. Встановлено, що позивач у справі являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджено матеріалами спадкової справи. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Згідно заповіту від 14.02.2011 року, посвідченого у виконавчому комітеті Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] своєму онуку [PERSON] (а.с.8). Зі змісту позовної заяви вбачається, що зазначена квартира належала позивачу та бабусі з 12.03.1996 року в рівних частках, а згодом була переоформлена на бабусю шляхом укладення договору дарування, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та копією договору дарування частини квартири. У квартирі [ADDRESS] позивач зареєстрований та проживає постійно і на даний час. Інші спадкоємці на зазначену квартиру відсутні. Встановлено, що Державний нотаріус Кагарлицької районної державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] в оформленні спадкових прав після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем на час її смерті та не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строк шість місяців з дня відкриття спадщини. /а.с.6/. Судом було оглянуто спадкову справу №251/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України 06.09.2017 року за наслідками розгляду справи №6-496цс17- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Враховуючи наведене, наявність обставин, які суд вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved