Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6486 виконаний 17.07.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. Позов мотивний тим, що 17.07.2018 р. приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 6486, яким було стягнено з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 19 968,79 грн. Зазначає, що 21.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. було відкрито виконавче провадження № 57059595 на підставі виконавчого напису №6486, вчиненого 17.07.2018 року приватним нотаріусом. Вказує, що жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок він не отримував, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.06.2021 було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.06.2021 було задоволено заяву сторони позивача про забезпечення позову та зупинино стягнення у виконавчому провадженні № 57059594. 28 жовтня 2020 року до Подільського районного суду м. Києва від Позивача разом з уточненою позовною заявою надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а саме Приватного виконавеця виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольгу Леонідівну. Вказана заява обґрунтовувалася тим, що виконавчий напис № 6486 також примусово виконано Приватним виконавецем виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л. 28 жовтня 2020 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла друга заява про забезпечення позову, в якій позивач просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 58994434, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва було відмовлено позивачу в забезпеченні позову у зв`язку з попереднім застосуванням заходів забезпечення позову. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.04.2021 було задоволено відповідне клопотання та залучено Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в поданих по суті справи заявах, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв/клопотань до суду не подавала. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибогий Олександр Сергійович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв/клопотань до суду не подавав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольга Леонідовна в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв/клопотань до суду не подавала. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 17.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6486, щодо стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 26258018545392 від 13.07.2010 в сумі 19 968,79 грн. Обґрунтовуючи позов, позивач, зокрема, посилалася на вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а також відсутності повідомлень від відповідача щодо порушення позивачем умов кредитного договору. Крім того, виконавчий напис № 6486 від 17.07.2018 вчинений з порушенням строку вчинення виконавчого напису, адже для вчинення відповідного напису було надано кредитний дговір № 26258018545392 від 13.07.2010 року, що виходить за межі строку для права вимоги відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У своїх позовних вимогах позивач також вказувала на порушення вимог щодо оформлення виконавчого напису, адже він не був викладений окремим документом, а не на оригіналі договору. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не перевірила безспірність вимог банку, чим порушила ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, направленої ПАТ «ПУМБ» на ім`я позивача підтверджено не було, що виключає безспірність вимог. Крім того, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Зазначене, в свою чергу, унеможливлює вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 26258018545392 від 13.07.2010. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.07.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі № 6486, за яким стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» у розмірі 19 968,79 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн, а всього - 1261,2 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved