Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду 09.09.2014 із позовом до [PERSON], Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ, ПАТ «Про кредит Банк» про звільнення майна з - під арешту, в якому прохав звільнити з-під арешту, накладеного 22 липня 2009 року державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Трембою О.С. майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль ПАЗ, модель: 32054 СПГ, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Автобус пасажирський, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав, прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи ПАТ «Про Кредит Банк» в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Згідно ст. 169,224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № РLАWАК01110002 від 18.01.2006 року [PERSON] 18.01.2006 року отримав кредит у розмірі 22199.00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.01.2009 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приват банк» і відповідач 18.01.2006 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль ПАЗ, модель: 32054 СПГ, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Автобус пасажирський, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Рішенням Октябрьського районного суду м.Полтави від 27.12.2012 р. По справі № 2-5200/07 позовні вимоги ПАТ КБ «Приват банк» були задоволені, а саме: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLAWAK01110002 від 18.01.2006 - звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ПАЗ, модель: 32054 СПГ, рік випуску: 2005, тип Автобус пасажирський, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з реєстрації в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до угоди, та ст. 20 Закону України «Про заставу», ПАТ КБ «Приват банк» має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. 22.07.2009 року постановою Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 13847697 та було накладено арешт на автомобіль ПАЗ, модель: 32054 СПГ, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Автобус пасажирський, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Виконавче провадження № 13847697 було відкрито державним виконавцем Трембою О.С. на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа № 2-3775 від 04.06.2009 року виданим Октябрським районним судом м.Полтави, про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Про кредит Банк». Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст.. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. У даному випадку, право на заставне майно виникло у ПАТ КБ «Приват банк», як зазначено вище 08.09.2006 року, а постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 04.11.2010. року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Outcome: approved