Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за надані послуги теплопостачання, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 27089,48 грн., зазначивши, що послуги надавались за адресою: квартира [ADDRESS] , відповідно до встановлених тарифів, на підставі укладеного між сторонами договору від 12.06.2014; позивачем надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відповідач не оплачував надані послуги в період з 01.02.2016 по 01.12.2018 в результаті чого утворилась заборгованість 23357,08 грн. За період з 01.04.2016 по 01.12.2018 нараховано індекс інфляції в сумі 2832,66 грн. та 3% річних у сумі 899,74 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с. 12) 12.06.2014 року між підприємством та [PERSON] укладено договір надання послуг теплопостачання за адресою: квартира [ADDRESS] (а.с. 11). Пунктом 1 договору Полтавське обласне КВПТГ «Полтаватеплоенерго» зобов`язалося надавати споживачеві (наймач, власник квартири) та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах договору . Згідно п. 34 договір укладено на 2 роки і він вважається продовженим щороку, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду . Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по споживачу [PERSON] свідчить, що позивач виконував умови договору, а відповідач надані послуги не оплачував (а.с.7-8), хоча має такий обов`язок виходячи із зазначеного вище. З розрахунку встановлено, що з 01.02.2016 по 01.12.2018 утворилась заборгованість загальний розмір якої становить 23357,08 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості, позивачем розраховано інфляційні втрати та 3% річних (а.с. 9,10), що відповідає положенням статті 625 ЦК України. Врахувавши зазначене вище, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, заборгованість, що утворилася. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір 1921 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України,

Outcome: approved