Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 17.08.1998 р. по 27.06.2018 р. перебував з відповідачем у трудових відносинах. У 2018 р. перебував на обстеженні та лікуванні у Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження був встановлений діагноз професійного захворювання: «Хронічна часто рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдром L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу, нестабільність на рівні МХД L5-S1, зі стійким вираженим м'язово-тонічним і алгічним синдромами, значним порушенням функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне, встановлено вперше в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ППЛЕК 18.04.2018 р. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четверта ступінь) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму, встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 18.04.2018 р. Встановлено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з впливом вібрації, фізичного перенапруження, виробничого шуму під час роботи у відповідача. 11.06.2018 р. на підставі повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 був складений Акт розслідування хронічного професійного захворювання за Формою П-4. В п. 16 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло у зв'язку недосконалістю технологій, неефективного використання ЗІЗ, тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п. 17 Акту - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та показників важкості праці. 26.09.2018 р. йому на МСЕК первинно встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних та і моральних страждань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив задовольнити позов. У судове засідання представник відповідача ПАТ «СМНВО» не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 17.08.1998 р. по 27.06.2018 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.06.2018 р. [PERSON] було встановлено діагноз: (М 54.1) Хронічна часто рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу, нестабільність на рівні МХД L5-S1, зі стійким вираженим м'язово-тонічним та алгічним синдромами, значним порушенням функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу фізичного перенапруження на виробництві, встановлено вперше в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 18.04.2018 р. (Н 90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четверта ступінь) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 18.04.2018 р.). При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалого стажу роботи у шкідливих умовах праці (п. 16); причина виникнення професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та показників важкості праці (п. 17). З виписки із історії хвороби № 07-01-13/801 вбачається, що [PERSON] з 30.08.2017 р. по 19.09.2017 р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, з основним діагнозом /а.с.10/. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до роз'яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 12000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial