Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON], яка померла 27.07.2014 року та була зареєстрована і постійно проживала за адресою: [INFO]. За цією ж адресою також зареєстрований його рідний брат, відповідач по справі, - [PERSON], але ніколи з матірю не проживав. Після смерті матері відкрилась спадщина на: земельну ділянку, площею 4,3162 га, кадастровий номер 1420388000:01:000:0472, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області; земельної ділянки, площею 4,8368 га, кадастровий номер 1420388000:01:000:1004, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області; право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, площею 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0187421, виданого 02.08.2012 року Олександрівською районною державною адміністрацією та право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, площею 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0186840, виданого 08.06.2012 року Олександрівською районною державною адміністрацією. Хоча позивач зареєстрований за адресою: [INFO] Словянського району Донецької області, проте, з липня 2012 року він постійно проживав разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: вул. Южна, будинок № 4, с.Староварварівка, Олександрівського району Донецької області по день її смерті, тому вважає, що прийняв спадщину після її смерті. Звернувшись, 17.08.2017 року до приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області - [PERSON] для оформлення спадкових прав після померлої, 27.07.2014 р. матері [PERSON] йому було відмовлено у звязку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надав доказів постійного проживання зі своєю матірю на день її смерті. Вважає, що оскільки його рідний брат [PERSON], фактично на момент смерті матері - [PERSON], разом з нею за адресою: вул. Южна, будинок №4, с. Староварварівка, Олександрівського району Донецької області не проживав, заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її смерті не подавав, тому вважається таким, що незаконно отримав свідоцтва про право на спадщину. Просить суд встановити факт його постійного проживання разом зі своєю матірю - [PERSON] на час відкриття спадщини; встановити факт того, що його рідний брат [PERSON] не проживав разом з матірю на день її смерті; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 20.07.2017 року приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу [PERSON] - [PERSON] на земельну ділянку, площею 4,8368 га, кадастровий номер 1420388000:01:000:1004, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Донецька область, Олександрівський район, Староварварівська сільська рада, зареєстроване в реєстрі № 910; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 15.08.2017 року приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу [PERSON]- [PERSON], [INFO], на земельну ділянку, площею 4,3162 га, кадастровий номер 1420388000:01:000:0472, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Донецька область, Олександрівський район, Староварварівська сільська рада, зареєстроване в реєстрі № 998; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 20.07.2017 року приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу [PERSON] - [PERSON], 29.01.1974 року народження, на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, площею 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), зареєстроване в реєстрі № 908; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане 20.07.2017 року приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу [PERSON]- [PERSON], [INFO], на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, площею 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), зареєстроване в реєстрі № 909, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати у розмірі 3840,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги, з наведених підстав, підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав і в задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції по справі, 27.10.2017 року подав заперечення на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач [PERSON], спадщину після смерті матері прийняв на підставі ст. 1268 ЦК України, так як був зареєстрований та проживав разом з нею за однією адресою, а його брат - [PERSON] заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті матері не подавав, за місцем проживання матері зареєстрованим не був, та не вчиняв жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини, тому позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Представник третьої особи - Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. В попередніх судових засіданнях голова сільської ради [PERSON] пояснив, що відповідач, починаючи з 2001 року по день смерті матері, проживав зі своєю цивільною дружиною у місті Краматорську Донецької області, проте, до матері приїздив на певний період. Позивач, після розірвання шлюбу, переїхав жити до своєї матері, працював на сезонних роботах у [PERSON], на території сільської ради та проживав разом з матірю по день її смерті, він же займався і її похованням. Представник третьої особи приватний нотаріус Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області - [PERSON] в судове засідання не зявився, проте, в попередніх засіданнях пояснив, що ним була розглянута заява, подана 17.08.2017 року позивачем [PERSON], який зареєстрований в [INFO], щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті 27.07.2014 року його матері [PERSON], яка на час відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним було пропущений шестимісячний строк встановлений законом для прийняття спадщини, та доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надано. Проте, спадкова справа на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла 27.07.2014 року, відкрита 04.07.2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини відповідача по справі [PERSON], як спадкоємця першої черги спадкування та зареєстрована за №90/2017, яким було надано докази постійного проживання зі спадкодавицею на день смерті та видані свідоцтва про право на спадщину за законом, який на підставі ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно з нормою\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини, визначені у частинах 3, 4 статті\~1268, статті\~1269 ЦК України. Згідно \~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За нормою\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, якщо постійне місце проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини ні підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного поживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для встановлення факту прийняття спадщини в порядку ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~юридичне значення має місце відкриття спадщини відповідно до правил частини 3 статті 1221 ЦК, тобто останнє місце проживання спадкодавця; факт постійного проживання встановлюється виключно щодо спадкоємця та не може своїм наслідком мати зміну місця проживання померлого спадкодавця та, відповідно, місця відкриття спадщини; звернення до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання із померлим спадкодавцем в першу чергу має бути зумовлено відмовою нотаріуса в оформленні спадщини. У п. 1.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №-296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до\~ст. 29 ЦК України. Фізична особа може мати декілька місць проживання, у цьому разі місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Судом встановлено наступні обставини. 27.07.2014 року в селі Староварварівка Олександрівського району Донецької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-НО № 988203, виданого 02 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області (а.с. 13, т.1). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області № 404/02-23 від 03.08.2017 року, на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (а.с. 11, т. 1). Факт родинних звязків між позивачем та померлою підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON], серії І-НО №745462, де в графі «мати» зазначено - [PERSON] (а.с.10, т.1). Факт родинних звязків між відповідачем та померлою підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача [PERSON], серії І-КИ №375198, де в графі «мати» зазначено - [PERSON] (а.с. 68, т.1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, яке складається із: земельної ділянки, кадастровий номер 1420388000:01:000:1004, розміром 4,8368 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Староварварівської сільської ради, Олександрівського району Донецької області; земельної ділянки, кадастровий номер 1420388000:01:000:0472, розміром 4,3162 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Староварварівської сільської ради, Олександрівського району Донецької області; права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, розміром 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі; права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, розміром 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі. Згідно відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за № 1194 від 07.07.2017 року, на підставі розпорядження голови Олександрівської РДА за №278р від 17.06.1996 року, на імя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН №0186940 та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай) передано [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, № 405 від 02.04.2012 року (а.с.76-77, т.1). Відповідно до відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за № 1195 від 07.07.2017 року, на підставі розпорядження голови Олександрівської РДА за №278р від 17.06.1996 року, на імя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН №0187421 та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 738 від 10.02.1998 року. Право на земельну частку (пай) передано [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2012 року (а.с. 81-82, т.1). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 06.12.2012 року державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної кантори за реєстраційним номером № 1833, [PERSON], якому належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,84 га, кадастровий номер 1420388000:01:000:1004, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 082055, виданого 16.09.2002 року Олександрівською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 326/277, заповів своїй доньці [PERSON], [INFO] ( а.с. 86-87, т.1). Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДН №001192, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 4,32 га, розташованої на території Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 416/367 (а.с. 108, т. 1). 17.08.2017 року позивач - [PERSON], подав приватному нотаріусу Олександрівського нотаріального округу [PERSON] заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті 27.07.2014 року його матері [PERSON], на: 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 1420388000:01:000:0472, розміром 4,3162 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області; 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 1420388000:01:000:1005, розміром 4,3084га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області; 1/2 частину права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, розміром 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0187421; 1/2 частину права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко, Олександрівського району Донецької області, розміром 7,04 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0186940 (а.с. 118, т.1). Постановою приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області від 17.08.2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері [PERSON], яка померла 27.07.2014 року, у звязку з пропущенням шестимісячного строку встановленого законом для прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~ спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Як на доведеність факту постійного проживання зі спадкодавцем позивач - [PERSON], надав акт від 21.08.2017 року, з якого вбачається, що з липня 2012 року він проживав разом зі своєю матірю - [PERSON] за адресою: вулиця Южна, буд. 4, с. Староварварівка Олександрівського району Донецької області, по день її смерті 27.07.2014 року (а.с. 14 т.1, а.с. 25 т.2). Згідно довідки № 425/02-23 від 21.08.2017 року, виданої виконавчим комітетом Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, похованням [PERSON], яка померла 27.07.2014 року, займався її син [PERSON], за свої кошти ( а.с. 15т.1). В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON], суду пояснив, що братів [PERSON] та [PERSON] знає добре, оскільки вони доводяться двоюрідними братами його дружині. Позивач по справі [PERSON] в 2008-2009 роках працював у місті Краматорську де і проживав з цивільною дружиною [PERSON], але, після того як вони розірвали відносини, він у 2011 році переїхав жити до своєї матері у с. Староварварівку Олександрівського району Донецької області, де працевлаштувався неофіційно до [PERSON] та деякий час у нього працював. Потім він розрахувався, та працював вахтовим методом на комбайні на території Словянського району Донецької області, але після роботи їхав до матері, так і проживали разом по день її смерті. Відповідач по справі - [PERSON], починаючи з 2007 року працював водієм на фірмі «Альба» де і проживав зі своєю цивільною дружиною [PERSON] у м. Краматорську Донецької області. До матері в село Староварварівку Олександрівського району приїздив допомагати по господарству. Коли померла мати, то [PERSON] приїхав з міста Краматорська разом зі своєю цивільною дружиною, де на той час проживав, і вони разом з [PERSON] стали займатися її похованням. Допитана як свідок [PERSON] двоюрідна сестра позивача та відповідача, пояснила суду, що позивач по справі [PERSON], після розлучення, з 2007 року переїхав жити до матері в село Староварварівка Олександрівського району Донецької області. Оскільки, він працював на сезонних роботах, тому, проживав і в місті Краматорську і приїздив до матері в село. [PERSON], також, у будинку матері займався ремонтом - замінив котел, зробив опалення, у дворі замінив огорожу, купив шпалери. Після смерті матері продав корову, свиней, для того, щоб погасити материні борги. Після поховання матері, ще деякий час жив у селі, а навесні 2015 року поїхав на заробітки. Відповідач [PERSON] з матірю не проживав, а приїздив лише періодично, щоб допомогти. Починаючи з 2006 року він проживав у [INFO], зі своєю цивільною дружиною [PERSON], по день смерті матері. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у [INFO], та є сусідкою, тому, добре знає братів [PERSON]. Починаючи з 2012 року з матірю проживав лише її син [PERSON], який займався ремонтом в будинку зробив опалення, а от син [PERSON] в селі не проживав, приїздив до матері лише їй допомагати. Допитана як свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає [INFO], була сусідкою [PERSON], з якою, починаючи з 2013-2014 років, проживав її син [PERSON]. Він, також, почав робити ремонт у будинку, у дворі поставив огорожу. Влітку 2014 року працював на сезонних роботах у Словянському районі, але проживав у матері по день її смерті. Син [PERSON] проживав з цивільною дружиною у м. Краматорську, а до матері приїздив лише допомагати. В судовому засіданні допитаний в якості свідка позивач по справі [PERSON], суду пояснив, що з 2012 року переїхав з м. Краматорська жити до своєї матері у село Староварварівка Олександрівського району, Донецької області, вул.Южна,4. Працевлаштувався до [PERSON], в житловому будинку почав робити ремонт, оскільки, планував залишитись в ньому жити. В 2014 році працював на сезонних роботах в районі м. Краматорська та м. Словянська, але, на вихідні приїздив до матері в село та жив з нею по день її смерті. Похованням матері займався він, його тітка та сусіди. Після смерті матері продав корову, свиней, роздав материні борги та продовжував жити у цьому будинку. У 2015 році залишив будинок, все майно в ньому, та поїхав на заробітки до Російської Федерації. Після приїзду із заробіток, майна вже в будинку не було, звернувся до брата з приводу спадщини, але він став заперечувати у поділі. Допитаний як свідок [PERSON] суду пояснив, що добре знає [PERSON] і [PERSON], оскільки виросли в одному селі, товаришували. З матірю в селі Староварварівка, починаючи приблизно з 2012 року, проживав [PERSON], який працевлаштувався до [PERSON]. Його брат [PERSON] в селі не працював, тривалий час, по день смерті матері, проживав в [INFO], але, приїздив до матері влітку допомагати. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що проживає в селі Староварварівка, добре знає братів [PERSON], з ними товаришує. [PERSON] проживав у м.Краматорську, приїжджав у село до матері, допомагав по господарству. [PERSON] проживав також з матірю, після її смерті прожив більше півроку, та поїхав на заробітки. Перед відїздом залишив у нього на зберіганні документи, які належали його матері. [PERSON] більше 2 років не було із заробіток, тому він побачив [PERSON], та розповів про документи, які у нього зберігаються та належали його матері. За цими документами до нього приходили [PERSON] разом з [PERSON], які він йому повернув. Згідно акта про не проживання від 26.10.2017 року, складеного представником [PERSON] [PERSON], за участю жителів села Староварварівка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] з липня 2012 року по теперішній час не проживав і не проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Южна, буд. 4, с.Староварварівка Олександрівського району Донецької області (а.с. 23 т.2). Проте, суд вважає даний акт не належним доказом, оскільки особи, які склали цей акт та його підписали, при допиті їх як свідків, надали протилежні пояснення. З огляду на встановлені факти, надані та досліджені докази, слід дійти висновку, що факт спільного проживання [PERSON] та його матері [PERSON] за адресою: вулиця Южна, буд. 4, с. Староварварівка Олександрівського району Донецької області, по день її смерті 27.07.2014 року є доведеним. Що стосується позовної вимоги про встановлення факту спільного не проживання [PERSON] зі своєю матірю [PERSON] по день її смерті, суд вважає її не доведеною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно довідки Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області № 350/02-23 від 26.06.2017 року, [PERSON], яка померла 27.07.2014 року на момент смерті проживала і була зареєстрована за адресою:[INFO] спільно з [PERSON] Як вбачається з довідки Староварварівської сільської ради Олександрівського району Донецької області № 469/02-20 від 02.11.2017 року довідка № 350/02-23 від 26.06.2017 року була видана на підставі запису по господарської книги № 1 с. Староварварівка 2011-2015 роки, особовий рахунок № 0031-1 та картотеки реєстраційного обліку. Відповідно до акта від 26.10.2017 року, складеного представником [PERSON] [PERSON], за участю жителів села Староварварівка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підтверджується факт постійного проживання [PERSON], [INFO], з 10.03.1999 року за зареєстрованою адресою: вул. Южна, буд. 4, с.Староварварівка Олександрівського району Донецької області (а.с. 24 т.2). З акта про не проживання від 28.08.2017 року, складеного головою Староварварівської сільської ради [PERSON], в присутності свідків мешканців с. Староварварівка Олександрівського району Донецької області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але, з 05.03.1999 року по теперішній час не проживає за вказаною адресою (а.с. 20 т.1). Проте, обставини викладені в акті від 28.08.2017 року не співпадають з показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Допитаний як свідок [PERSON], знайомий братів [PERSON], суду пояснив, що з [PERSON] знайомий з 2011 року, який проживав з дружиною [PERSON] у будинку, також, по вул. Фрунзе у сел. Октябрське у м.Краматорську, за яким він періодично просив його доглядати, оскільки той проживав у [INFO], а до міста приїздив рідко на 2-3 дні в місяць. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON], суду показав, що на теперішній час проживає у м. Краматорську разом зі своєю дружиною та дітьми, проте, раніше проживав у [INFO], добро знає сімю [PERSON]. Син [PERSON] приїздив до матері в село допомагати, а син [PERSON] почав жити в селі лише після смерті матері. Перед відїздом до Російської Федерації, [PERSON] залишив правовстановлюючі документи на зберігання [PERSON], про які дізнався [PERSON], тому, він разом з [PERSON] приїздили до [PERSON], і забрали документи, які належали його покійній матері. На теперішній час земельні паї перебувають в оренді [PERSON]. Допитана як свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в [INFO], доводиться далекою родичкою братам [PERSON]. В село до матері з міста Краматорська приїздив син [PERSON] зі своєю дружиною, який проживав там останні 7 років, та допомагав їй по господарству. Син [PERSON] окремого житла не мав, тому проживав разом з матірю. Допитана як свідок [PERSON], суду пояснила, що проживає [INFO], є сусідкою [PERSON], тому добре знає як позивача, так і відповідача. [PERSON] проживав у м. Краматорську, але часто приїздив до матері, допомагав. [PERSON] був рідко, працював в селі Староварварівка у [PERSON]. У їх матері було господарство, яке [PERSON] продав та віддав борг, оскільки, за життя мати купила корову в борг. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що була подругою матері братів [PERSON], та знає, що [PERSON] проживав спочатку в селіАндріївка Словянського району, потів в м. Дніпрі, деякий час проживав у матері. [PERSON] зі своєю цивільною дружиною проживав з матірю, допомагав їй. Мати за життя мала образи на сина [PERSON], тому їй хвалилася, що все своє майно заповість сину [PERSON] та племінниці [PERSON]. Після смерті матері, [PERSON] розпродав все господарство, яке було у матері. Допитаний як свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає в [INFO], з позивачем та відповідачем товаришує. [PERSON] проживав у [INFO], зі своєю цивільною дружиною. Приїжджали до матері допомагати. Син [PERSON] також приїжджав до матері допомагати. Питання зняття [PERSON] з реєстрації за місцем проживання [PERSON] не порушувалось. Суду не надано доказів, того, що [PERSON] не проживав за місцем своєї реєстрації, менше 6 місяців на рік, тому позовні вимоги в частині встановлення факту не проживання [PERSON] зі своєю матірю [PERSON] по день її смерті, суд вважає не доведеною. Отже, відповідно до наведених норм права та спадкової справи, після померлої 27.07.2014 р. [PERSON], [PERSON] у розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки у його паспорті та в по господарській книзі наявний відповідний реєстраційний запис про його місце реєстрацію за адресою: вул. Южна, буд. 3, с.Староварварівка, Олександрівського району Донецької області на час відкриття спадщини. Але, враховуючи те, що судом було встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] зі своєю матірю - [PERSON] на день її смерті, суд приходить до висновку, що [PERSON], оформлюючи спадщину після смерті матері, порушив спадкові права [PERSON] Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається не дійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано не дійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Тому, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про скасування свідоцтв про право на спадщину, видані 20.07.2017 року та 15.08.2017 року приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу [PERSON] - [PERSON] Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3200,00 грн. (3840,00 грн. - 640,00 грн.).

Outcome: partial