Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовує тим, що з 24.02.2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який рішенням суду від 17.01.2018 року було розірвано, від шлюбу сторони по справі мають спільних дітей. Діти залишились проживати з позивачем, відповідачка з сім`єю не проживає. Відповідачка жодного разу не навідала дітей та по сьогоднішній день зв`язку з ними не підтримує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням, умов для отримання дітьми освіти не створює та не надає жодної матеріальної допомоги. Аліменти призначенні рішенням суду не виплачує. Рішенням виконавчого комітету Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 20/2019 від 27.02.2019 року було визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей, враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду для вирішення питання щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей. Позивач у судове засідання не з`явився, та в матеріалах справи наявні заяви згідно яких просить справу розглянути за його відсутності, на позові наполягає та просить задовольнити його вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судові засідання не з`являлась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась, шляхом надіслання ухвал та судових повісток на останнє відоме місце реєстрації, однак почтові повідомлення повертались до суду без вручення адресату, судом також здійснювався виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення на офіційному сайті Судової влади, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 22, 31, 39). Представник органу опіки та піклування Яськівської сільської ради до суду не з`явився, та від голови сільської ради в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності їх представника, висновок органу опіки і піклування підтримує в повному обсязі (а.с. 27). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.01.2018 року шлюбу між сторонами було розірвано (а.с. 10). Від шлюбу сторони по справі мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 12, 13). Позивач надав до суду медичну довідку про акт огляду МСЕК, відповідно якої встановлено, що [PERSON] має другу групу інвалідності пожиттєво (а.с. 6). Заочним рішенням суду від 25.04.2018 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання її малолітніх дітей (а.с. 11). Згідно рішення виконкому Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 20/2019 від 27.02.2019 року, [PERSON] було рекомендовано звернутись до Біляївського районного суду Одеської області із позовною заявою про позбавлення батьківських прав його колишньої дружини відносно їх спільних дітей (а.с. 9). Висновком органу опіки та піклування Яськівської сільської ради від 15.03.2019 року № 204, розглянувши заяву гр. [PERSON] за Вх. Б-80від 25.02.2019 року про позбавлення батьківських прав його дружини по відношенню їх спільних дітей, було встановлено, що [PERSON] з квітня 2016 року виїхала із села Яськи, де проживала разом із сім`єю та залишила дітей на свого чоловіка, батька дітей. Зі слів батька, останній раз бачила дітей у січні 2017 року, визначенні заочним рішення суду аліменти на утримання дітей не сплачує, не цікавиться життям дітей, будь-яких заяв до сільської ради про наміри бачитись з дітьми від неї не надходило. На засідання виконкому сільської ради, щодо розгляду питання про доцільність позбавлення її батьківських прав не з`явилась, хоча була заздалегідь повідомлення телефоном. За таких обставин, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дітей. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їхньому вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вищевикладені обставини свідчать, про байдуже ставлення відповідача до виховання своїх дітей, так як жодного з обов`язків які передбачені національним та міжнародним законодавством, а також моральним сімейними цінностями відповідач не виконує, зухвало нехтує та проявляє батьківську бездіяльність. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, ст. 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, тому відповідач не позбавлений цієї можливості, якщо змінить своє відношення до дитини, проявить турботу та піклування щодо дітей. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved