Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 22.02.1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 6. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого зявились постійні сварки в сімї. В судове засідання позивач не зявився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте просив суд розглядати справу без його участі, оскільки він є інвалідом, який потребує стороннього догляду, зявитися в засідання не має змоги, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та просить після розлучення залишити їй прізвище «Ясенова». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 22.02.1992 року було зареєстровано шлюб між сторонами у виконавчому комітеті Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії І-ОК № 264370, актовий запис № 6. Причиною розірвання шлюбу є те, що позивач має інвалідність, спинальну травму у вигляді нижньої паралелі, порушення функцій тазових органів. З жовтня 2006 року сторони не проживають та не спілкуються. Відповідач залишила сім'ю і проживає окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, з причинами розірвання шлюбу погоджується. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати суд покладає на відповідача. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене,

Outcome: approved