Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №DNH4KS21510050 від 19.05.2006 у розмірі 47367,75 грн. та судові витрати. Мотивує позов тим, що 19.05.2006 відповідач отримав кредит у розмірі 4017,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує умови договору, у звязку з чим станом на 02.08.2016 має заборгованість 107111,43 грн., яка складається з 4017,60 грн. заборгованості за кредитом, 28279,93 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 74813,90 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 62475,48 грн., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2013, різниця становить 44635,95 грн., а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 2231,80 грн. штраф (процента складова). В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 19 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KS21510050, відповідно до умов якого останній отримав строковий кредит у сумі 4017,60 грн. на строк 18 місяців по 19.11.2007 включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 270,80 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У своїй заяві позичальника № DNH4KS21510050 від 19.05.2006 відповідач визнав, що він ознайомився і згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», а також його місцезнаходження. Позичальник погодився, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»\~Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Укладення кредитного договору у такий спосіб не суперечить вимогам ст. ст. 638, 639, 640 і 1055\~ЦК України. Відповідно до п.п. 3.2.2., 3.2.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт») (далі - Умови), позичальник зобовязується погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до п.4.1 Умов за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах та Заяві. Відповідно до п.4.2 Умов при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.3.3 даних Умов, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання за договором кредиту не виконав, у звязку з чим за ним склалась заборгованість. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем по кредитному договору №DNH4KS21510050 від 19.05.2006 вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом станом на 02.08.2016 становить 107111,43 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 4017,60 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом\~ 28279,93 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 74813,90 грн. Крім того, позивачем нараховані штрафи відповідно до п.5.3 Умов 500 грн. (фіксована частина), та 2231,80 грн. (процентна складова). Матеріалами справи встановлено, що позивачем до відповідача вже предявлявся позов про стягнення заборгованості за договором №DNH4KS21510050 від 19.05.2006. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2013 у справі №2/202/8881/2013, яке набрало чинності 28.10.2013, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за даним кредитним договором, що виникла станом на 01 серпня 2013 року у розмірі 52475,48 грн., де 4017,60 грн. - заборгованість за кредитом, 19465,31 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 25541,36 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2951,21 грн. штраф (процентна складова). Крім того, вказаним рішенням суду стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму 10000,00 грн. Відповідно до ч.3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Матеріалами справи встановлено, що на підставі вказаного рішення судом був виданий виконавчий лист, який був предявлений до виконання, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 42178032 від 25.02.2014. Виходячи із системного аналізу статей\~525,\~526,\~599,\~611 ЦК України\~та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України від 25 травня 2016 року, викладеною в Постанові № 6-157цс16, яка у відповідності до вимог\~ст.360-7 ЦПК України, має бути врахована іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, а також з урахуванням сум заборгованості, які стягнуті з відповідача на користь позивача вищезазначеним судовим рішенням, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, які нараховані на прострочену заборгованість по кредиту, за період з 02.08.2013 (з часу по який є рішення суду) по 02.08.2016 в розмірі 8814,62 грн. згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 року № 1275-р смт. Новопсков віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є суб'єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 02.08.2013 (з часу по який є рішення суду) по 14.04.2014 (дата, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій) в розмірі 7445,14 грн. згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Згідно наведеного у позові розрахунку штраф (фіксована частина - 500 грн. та процентна складова 2231,80 грн.) позивачем нараховані станом на 02.08.2016, фактично після 14.04.2014 - дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафів в розмірі 500,00 грн. і 2231,80 грн. Таким чином, підсумовуючи викладене та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні кожного доказу окремо, а також їх взаємний звязок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом, які нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 02.08.2013 (з часу по який є рішення суду) по 02.08.2016 в розмірі 8814,62 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 02.08.2013 (з часу по який є рішення суду) по 14.04.2014 (дата, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій) в розмірі 7445,14 грн., всього 16259,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1378,00 грн. Враховуючи те, що задоволено 34,33 % позовних вимог (16259,76 грн. від 47367,75 грн. складає 34,33%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 473,07 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1378,00 грн. х 34,33% / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial