Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вказавши, що 29 січня 2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Вибір Комфорт» було укладено договір фінансового лізингу № 00409, згідно умов якого відповідач зобовязався передати позивачу у користування та володіння предмет лізингу - автомобіль [PERSON] у порядку визначеному договором. 29.01.2015 року позивач сплатив на рахунок позивача 89000 грн., з яких 65860 грн. - частина завдатку. Після внесення обумовлених грошових коштів, позивач не тримав у користування та володіння предмет лізингу, у звязку з чим позивач вирішив розірвати з відповідачем укладений договір. На адресу ТОВ «Лізингова компанія «Вибір Комфорт» [PERSON] направив повідомлення про розірвання договору, дві вимоги про повернення коштів, проте на них відповідач не відреагував. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 51442,00 грн. Позивач судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, надав суду пояснення, що відповідають позовним вимогам. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законодавством \~порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи \~за його відсутності або якщо \~повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: На підставі договору фінансового лізингу №00409 (надалі Договір), укладеного між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Вибір Комфорт», позивач взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу - Hyundai Elanta MD 1,8 MT Comfort 12 у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором, а позивач взяв на себе зобовязання прийняти предмет лізингу та у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі, відповідно до умов договору. Згідно додатку №1 до договору №00409, на виконання вимог пункту 1.7 договору фінансового лізингу, позивач сплатив на рахунок відповідача перший лізинговий платіж (оплату по договору, завдаток, комісійна винагорода) в сумі 89000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 29.01.2015 року, при цьому, відповідач, всупереч умовам договору, протягом встановленого строку не передав лізингоодержувачу предмет лізингу. Пунктом 10.11 Договору передбачено, що у випадку його розірвання лізингоодержувачем до сплати останнім на рахунок лізингодавця завдатку, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 30% від сплаченої суми завдатку. В такому випадку оплата по даному договору лізингоодержувачу не повертається. Згідно розрахунку позивача та п. 10.11 договору, позивач просить суд повернути сплачені ним на адресу відповідача кошти за відрахуванням сплачених 10% від вартості предмета лізингу (оплата по договору) 51442 грн. Статтею 651 ч.3 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно наданих суду копій повідомлень про розірвання договору фінансового лізингу, позивач вимагав від відповідача розірвання договору та повернення сплачених коштів, проте останній не відреагував на жодне з повідомлень. Зважаючи на вищевикладене, вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, вивчивши матеріали провадження суд дійшов висновку про доведеність порушення умов договору з боку відповідача, і як наслідок задовольняє позов про стягнення з відповідача коштів. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. \~\~

Outcome: approved