Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що його мати [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,42га, розташованої на території Стецівської сільської ради Чигиринського району, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 480816. 08.10.2003 року [PERSON] померла. Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР (1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини, він, як рідний син померлої, являється спадкоємцем першої черги за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Дану спадщину він прийняв відповідно до ст.549 ЦК Української РСР шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном, що підтверджується довідкою Стецівської сільської ради. Однак належним чином переоформити спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки за час свого життя [PERSON] не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. А тому просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері та визнати за ним право власності на земельну ділянку, що належала останній. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що 08.10.2003 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач фактично прийняв дану спадщину, оскільки на день смерті матері проживав з нею, а після того, як мати померла, продовжує проживати в даному будинку та користуватися її речами, обробляти земельну ділянку. Однак оформити спадщину він не може, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку було виготовлено вже після смерті матері в 2005 році і його оригінал у позивача відсутній. У зв`язку з цим просить встановити факт постійного проживання позивача разом з матір`ю на день смерті останньої і визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка належала його матері [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову повністю. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює соціальним працівником і добре знає померлу [PERSON] та позивача, оскільки приходила до них. А тому може підтвердити, що позивач постійно проживав з матірю і після її смерті продовжує проживати в даному будинку, здійснював ремонтні роботи в ньому, користувався городом. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає по сусідству і може підтвердити, що позивач постійно проживав з матірю, вів з нею спільне господарство. Після її смерті він продовжує проживати в даному будинку, проводить його ремонт та обробляє земельну ділянку біля нього. Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи (свідоцтво про смерть № 299658), 8 жовтня 2003 року померла [PERSON] (по-батькові помилково вказано «Федотовна»). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,42 га, розташовану в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району. Вказана земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 480816, що підтверджується і листом відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі № 321/112-17 від 01.06.2017 року про те, що [PERSON] було виготовлено та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 480816, що розташована в адміністративних межах Стецівської сільської ради Чигиринського району, але на руки він не видавався. Також судом встановлено і слідує з свідоцтва про народження № 246293, що відповідно до ст.1261 ЦК України позивач, як син померлої, є спадкоємцем першої черги за законом зазначеного спадкового майна. Крім того в судовому засіданні встановлено і підтверджується довідкою № 585 від 30.06.2017 року, виданої Стецівською сільською радою Чигиринського району, що позивач постійно проживав з матірю до дня її смерті. Вказаний факт також підтверджено в судовому засіданні і показами свідків [PERSON] та [PERSON] В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. А, як передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Застосовуючи дану норму закону до вказаних правовідносин, суд виходить з абз.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає, що позивач прийняв спадщину, постійно проживаючи зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини. Разом з тим через відсутність зазначеного вище державного акту позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 21.06.2017 року. Згідно до даних Чигиринської державної нотаріальної контори № 624/01-16 від 28.07.2017 року, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої 08.10.2003 року [PERSON] звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON] (спадщина прийнята згідно ч.3 ст.1268 ЦК України), а інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим встановити факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем та визнати за ним право власності на вище вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та,

Outcome: approved