Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 24.12.2017 року близько 10.00 год., при перевірці дотримання вимог природоохоронного законодавства України в Білоцерківському районі, в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, був затриманий гр. [PERSON], який скоїв самовільну рубку дерева породи сосна звичайна в кількості 12 шт., в кварталі 53, 54 Томилівського лісництва Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство». Державним підприємством „Білоцерківське лісове господарство в особі інженера з охорони та захисту лісу [PERSON], відносно [PERSON] був складений протокол № 000078 від 24.12.2017 року за ст.65 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та 24.12.2017 року винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, накладено адміністративне стягнення, штраф в розмірі 85,00 грн. Відповідач не сплатив штраф у добровільному порядку, а тому згідно вимог ч.2 ст.308 КУпАП з відповідача стягується штраф за адміністративне правопорушення у подвійному розмірі - 170,00 грн. Згідно Додатку № 1 та Додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 «Такса для обчислення розміру шкоди», внаслідок порушення вимог лісового законодавства, відповідачем заподіяна шкода державі становить 4 791,24 грн. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на рахунок Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області штраф в розмірі 170 грн. та 4791,24 грн. розмір заподіяної шкоди лісу внаслідок порушення лісового законодавства, а також, стягнути на користь позивача - 1762,00 грн. судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні 17.04.2018 року підтримав позов. Відповідач позов не визнав. Третя особа - Шкарівська сільська рада, в судове засідання не направила свого представника, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подали. В судове засідання 16.05.2018 року сторони не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримано. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2017 року близько 10.00 год., в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, був затриманий [PERSON], який скоїв самовільну рубку дерева породи сосна звичайна в кількості 12 штук, в кварталі 53, 54 Томилівського лісництва Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство». Державним підприємством „Білоцерківське лісове господарство в особі інженера з охорони та захисту лісу [PERSON], відносно [PERSON] був складений протокол № 000078 від 24.12.2017 року за ст.65 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та 24.12.2017 року винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, накладено адміністративне стягненім у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. Порядок розрахунку суми завданої шкоди визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Так, згідно Додатку № 1 та Додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 «Такса для обчислення розміру шкоди», позивачем було розраховано розмір шкоди внаслідок порушення вимог лісового законодавства, та визначено, що відповідач своїми діями заподіяв державі шкоду в сумі 4 791,24 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдана шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1, 3 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно природоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. У відповідності до положень ст. 69 Лісового кодексу України - спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток. За змістом ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 Лісового Кодексу України громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Встановлені судом обставини свідчать про порушення відповідачем природоохоронного законодавства та про його обов'язок відшкодувати заподіяні такими неправомірними діями збитки. Як вказано вище, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, яка передбачає відповідальність за незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка, та піддано за це адміністративному стягненню. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, вина відповідача у незаконній вирубці дерева встановлена. Відповідач не надав відзиву, чи будь-яких доказів в спростування обставин, що стали підставою для позовних вимог. За приписами ст.40 КУпАП відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. З врахуванням всього вищенаведеного, суд вважає вимоги позивача до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок незаконного вирубування дерев, - обґрунтованими. За змістом ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. З урахуванням норм ст.307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачений порядок накладення стягнення та виконання постанов про адміністративні правопорушення, а тому в даній справі стягнення з відповідача штрафу за винесеною постановою про накладення штрафу не підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на рахунок Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 4 791,24 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення лісового законодавства, а також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1762,00 грн. судових витрат.

Outcome: partial