Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування в розмірі 23516,32 грн.;стягнення з [PERSON] на його користь розмір франшизи по полісу 1000 грн.; стягнення з [PERSON] на його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; стягнення солідарно з [PERSON] акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», [PERSON] на його користь витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 2500 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [PERSON] 06 жовтня 2014 року о 09 годині 45 хвилин, в м. Василькові Київської області, керуючи автомобілем [NUMBER], перед початком руху та зміною напрямку руху , не переконався, що це буде безпечно, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER], вина [PERSON] підтверджується постановою суду Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2014 р. Відповідальність [PERSON] застрахована, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 3409776 [PERSON] акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія». Позивач зазначає, що ним було подано заяву до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про виплату страхового відшкодування, відповідач прийняв рішення про виплату такого відшкодування. Станом на подання позову жодним із відповідачів не було відшкодовано йому шкоду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заперечення на позов, в якому вказали, що [PERSON] до страхової компанії не звертався та заяву (повідомлення) про ДТП не надав, а тому в позові до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень на позовну заяву до суду не надав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст.57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] під час керування автомобілем [NUMBER] застрахована, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /3409776 від 17.09.2014 року, на період з 18.09.2014 р. до 17.09.2015 р. /а.с.8/. Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП., за наслідками дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 06 жовтня 2014 року о 09 годині 45 хвилин. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] в м. Василькові Київської області, керуючи автомобілем [NUMBER], перед початком руху та зміною напрямку руху , не переконався, що це буде безпечно, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER], чим порушив вимоги 10.1 ПДР України, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження /а.с.9/ Відповідно до повідомлення від 08.10.2014 р. позивач повідомив відповідача [PERSON] акціонерне товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про ДТП/а.с.10/. Відповідно до повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 06.10.2014 р. відповідачем [PERSON] акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 24516,32 коп., франшиза становить 1000 грн./а.с.11/. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст..22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-1цс14 Виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у звязку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування, не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що факт неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування, є помилковим. Відповідно, суд відхиляє посилання ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» щодо необхідності відмови в позові, оскільки [PERSON] до страхової компанії не звертався та заяву (повідомлення) про ДТП не надав. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку до вимога позивача про стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування в розмірі 23516,32 грн. є обґрунтованою оскільки ліміт відповідальності\~ за шкоду, заподіяну майну потерпілого по полісу № АІ /3409776 є 50000 грн. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яку її завдала, за наявності її вини. Таким чином, суд приходить до висновку що вимога позивача про стягнення з [PERSON] на його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 3000 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 1500,00 грн., оскільки позивачу дійсно завдану моральну шкоду, яка полягала в тому, що у звязку з пошкодженням автомобіля у нього виникли негативні емоції та переживання, порушився звичайний ритм життя, адже я користуюся автомобілем щодня, для вирішення сімейних та певних побутових справ, а після ДТП позивач змушена витрачати свій особистий час ще й для врегулювання питань, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Відповідно до п.36.6. ст.36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, суд приходить до висновку що вимога позивача про стягнення з [PERSON] на його користь розмір франшизи по полісу 1000 грн. є обґрунтованою. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи відсутні розрахунки, що кількості годин на правову допомогу адвоката, тому вказані витрати не можуть бути покладені на відповідачів. На підставі наведеного та

Outcome: partial