overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. З 2014 року проживають за різними адресами, спільно господарства не ведуть , шлюбних відносин не підтримують. Від шлюбу спільних дітей не мають, однак відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦСу. Позивач відновлювати подружні стосунки не бажає, вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити Відповідач в судове засідання не зявилася тричі , хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому , враховуючи клопотання представника позивача, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції, актовий запис № 328, що підтверджується свідоцтвом про одруження № 067980 ( а.с.3 ). Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося, з 2014 року проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання . Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося , вони втратили одне до одного почуття любові та поваги, відсутнє взаєморозуміння між ними, розходяться погляди на сімейні відносини та обов'язки, внаслідок чого неодноразово виникали конфліктні ситуації. Через погіршення відносин не проживають разом з листопада 2014 року, шлюбних відносин не підтримують, спільно господарства не ведуть. Позивач відновлювати подружні стосунки не бажає, вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе, і з цих підстав просить шлюб розірвати. Дочка [PERSON] з січня 2016 року проживає разом з ним, відповідач вихованням дитини не займається, а тому також просить дочку залишити проживати з ним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати разом з ним. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася , хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому, враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.5 ). Від шлюбу у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. ( а.с. 6) Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останніх півтора року проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання . Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи позовні вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, на протязі останніх дванадцяти років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільно господарства не ведуть. Позивач відновлювати подружні стосунки не бажає, вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася двічі , хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 квітня 1998 року у Луковичівській сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. ( а.с. 5) Під час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останніх дванадцяти років проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання . Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи позовні вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, причиною цього є те, що вони виявилися людьми з протилежними характерами, різними поглядами на життя та сімейний побут, відсутністю спільних інтересів . З жовтня 2012 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільно господарства не ведуть. Позивач відновлювати подружні стосунки не бажає, вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява, в якій зазначає , що на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 жовтня 2007 року у Поромівській сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. ( а.с.4) Під час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останніх двох років проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання . Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2013 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір № 500348691, за умовами якого відповідачці було надано кредит на суму 27 700 грн., зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитними коштами, строком кредитування до 04 березня 2016 року. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 18 лютого 2016 року її заборгованість склала 23\~236,01 грн. Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 23\~236,01 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, її представник 18 квітня 2016 року подав заяву, якою просив застосувати ч.3 ст.551 ЦПК України та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки суми штрафу в розмірі 5700 грн., оскільки [PERSON] має дуже скрутне матеріальне становище та тяжко хвора. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01 березня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 500348691, за умовами якого банком останній було надано кредит на суму 27 700 грн., зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитними коштами, строком кредитування до 04 березня 2016 року. /а.с. 6-10/. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 18 лютого 2016 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 23\~236,01 грн., яка складається з: 12\~495,23 грн. заборгованість за кредитом, 1,2 грн. заборгованість за відсотками, 5\~039,58 грн. комісія, 5 700 грн. заборгованість по штрафам /а.с.11/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 17\~736,01 грн., яка включає в себе: 12 495,23 грн. - заборгованість за кредитом, 1,2 грн. заборгованість за відсотками, 5\~039,58 грн. комісія, 200 грн. штраф. Відповідно до ч.1,2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідачка тяжко хворіє, враховуючи клопотання її / відповідачки / представника та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 квітня 2010 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит на суму 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30 червня 2017 року його заборгованість склала 11\~082,71 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 11\~082,71 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 квітня 2010 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30 червня 2017 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 11\~082,71 грн., яка складається з: 500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6228,77 грн. заборгованість за відсотками, 3350 грн. комісія, 1003,94 грн. - заборгованість по штрафам. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 11082,71 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 липня 2009 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит на суму 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 31 січня 2016 року його заборгованість склала 11\~040,26 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 11\~040,26 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 липня 2009 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки /а.с. 6-17/. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 31 січня 2016 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 11\~040,26 грн., яка складається з: 2843,42 грн. заборгованість за кредитом, 5494,92 грн. заборгованість за відсотками, 1700 грн. комісія, 1001,92 грн. заборгованість по штрафам /а.с.4-5/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, ухилився від участі у розгляді справи та жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 11 040,26 грн. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 листопада 2010 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит в розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 31 травня 2016 року його заборгованість склала 11\~025,62 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 11\~025,62 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, просив справу розглядати без його участі, у своїй заяві від 15 серпня 2016 року зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 листопада 2010 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит в розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки /а.с.6-31/. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 31 травня 2016 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 11\~025,62 грн., яка складається з: 2294,95 грн. заборгованість за кредитом, 6029,45 грн. заборгованість за відсотками, 1700 грн. комісія, 1001,22 грн. заборгованість по штрафам /а.с.4-5/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, крім того своєю заявою від 15 серпня 2016 року повністю визнав позов, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 11\~025,62 грн. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 листопада 2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30 квітня 2016 року його заборгованість склала 11 394,03 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 11 394,03 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 листопада 2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки /а.с.5-32/. [PERSON] умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30 квітня 2016 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 11 394,03 грн., яка складається з: 288,99 грн. - заборгованість за кредитом, 6986,28 грн. - заборгованість за відсотками, 3100 грн. - комісія, 1018,76 грн. - заборгованість по штрафам /а.с.4/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі - 11 394,03 грн. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1378 грн.

Outcome: approved