Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики від 19.07.2012 року, згідно якої передано у власність [PERSON] кошти у сумі 77000,00 грн. в строк до 19.07.2013 року. З метою виконання договору позики від 19.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 19.07.2012 року (далі - договір поруки №1). Згідно п.1.1 договору поруки №1 [PERSON] зобов`язався як солідарний боржник відповідати перед кредитором в повному обсязі за порушення позичальником зобов`язань із повернення позики в розмірі 77000,00 грн. та термін з 19.07.2012 року по 19.07.2013 року згідно договору позики від 19.07.2012 року. Відповідно до пункту 3.1. договору поруки №1 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов`язання. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки №1-19.07.2013 року, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання - до 19.01.2014 року, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звертався з позовом до поручителя. При зазначених обставинах строк дії договору поруки припинився 20.01.2014 року. Крім того, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 01.02.2013 року, згідно якого передано у власність [PERSON] кошти у сумі 146000,00 грн. в строк до 01.02.2014 року. З метою виконання договору позики від 01.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 01.02.2013 року (далі - договір поруки №2). Згідно п.1.1. договору поруки №2 позивач зобов`язався як солідарний боржник відповідати перед кредитором в повному обсязі за порушення позичальником зобов`язань із повернення позики в розмірі 146000,00 грн. на строк з 01.02.2013 року по 01.02.2014 року, згідно договору позики від 01.02.2013 року. Відповідно до п.3.1 договору поруки №1 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов`язання. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки №2 - 01.02.2014 року, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання до 01.08.2014 року, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звертався з позовом до поручителя. Про порушення свого права позивач дізнався лише після ознайомлення з матеріалами справи №175/2664/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яка перебувала у провадження Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, 21.04.2017 року після отримання позовної заяви [PERSON] . Після підписання договору поруки №1 та №2 між позивачем та [PERSON] не укладались додаткові угоди ані до договорів поруки, ані до договорів позики про збільшення термінів надання позик, а з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики звернувся лише 07.07.2015 року, тобто після припинення договорів поруки. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати припиненим з 20.01.2014 року договір поруки від 19.07.2012 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] на забезпечення виконання договору поруки від 19.07.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; визнати припиненим з 02.08.2014 року договір поруки від 01.02.2013 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] на забезпечення виконання договору поруки від 01.02.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті. 03.12.2018 року позивач надав до суду заяву про зміну предмету позовних вимог, в якій просить визнати поруку за договором поруки від 19.07.2012 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання договору позики від 19.07.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , такою, що припинена з 20.01.2014 року; визнати поруку за договором поруки від 01.02.2013 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання договору позики від 01.02.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , такою, що припинена з 02.08.2014 року; стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати по справі в загальній сумі 2280 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2017 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.08.2018 року вказану справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позов. Відповідно до відзиву позовні вимоги [PERSON] являються незаконними, безпідставними, необґрунтованими та надуманими, кріт того останній не надав необхідних належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а також наявності всіх типів обставин, що зазначені в позові. Відповідач вважає, що припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права. Відповідачем не заперечується той факт, що договір від 19.07.2012 року припиненою з 20.01.2014 року, а договір поруки від 01.02.2013 року припиненою з 02.08.2014 року, таким чином предмет позову відсутній, а дії позивача свідчать про очевидно штучний характер спору, а обґрунтування позивачем своїх вимог мають ознаки зловживання процесуальними правами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, необґрунтованими, непідтвердженими доказами, а отже, задоволенню не підлягають. Просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач не заперечує проти того, що договір поруки від 19.07.2012 року припинено з 20.01.2014 року, а поруку за договором поруки від 01.02.2013 року припиненою з 02.08.2014 року. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики га грошову суму 77000 грн., з граничним терміном повернення до 19.07.2013 року. З метою виконання договору позики від 19.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 19.07.2012 року (далі - договір поруки №1). Згідно п.1.1 договору поруки №1 [PERSON] зобов`язався як солідарний боржник відповідати перед кредитором в повному обсязі за порушення позичальником зобов`язань із повернення позики в розмірі 77000,00 грн. та термін з 19.07.2012 року по 19.07.2013 року згідно договору позики від 19.07.2012 року. 01.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого передано у власність [PERSON] кошти у сумі 146000,00 грн. в строк до 01.02.2014 року. 06.07.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року відкрито провадження за вказаними позовом. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 19.07.2012 року в розмірі 200 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 01.02.2013 року в розмірі 200 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 19.07.2012 року в розмірі 145 986,69 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 01.02.2013 року в розмірі 273 890 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3654 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2017 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2015 року в цивільній справі №175/2664/15 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики скасовано та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі №6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням». У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14 зроблено висновок, що «строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У частині другій статті 252 ЦК України передбачено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У частині першій статті 253 ЦК України закріплено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Відповідно до частин першої, другої статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Згідно п.3.1 договору поруки від 19.07.2012 року сторони обумовили, що порука [PERSON] припиняється з припиненням зобов`язання. Порука за вказаним договором надана на термін з 19.07.2012 року по 19.07.2013 року. Перебіг шестимісячного строку чинності поруки почався 20.07.2013 року. Згідно п.3.1 договору поруки від 01.02.2013 року сторони обумовили, що порука [PERSON] припиняється з припиненням зобов`язання. Порука надана на строк з 01.02.2013 року по 01.02.2014 року. Перебіг шестимісячного строку чинності поруки почався 02.02.2014 року. Оскільки сторони не встановили у договорі поруки строк поруки, тому до спірних відносин підлягає застосуванню частина четвертої статті 559 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 також зроблено висновок, що «у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів». Виходячи із цих обставин, положень частини четвертої статті 559 ЦК України та висновку у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, суд вважає, що порука за договором поруки від 19.07.2012 року поза межами шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, припинилася 20.01.2014 року та порука за договором поруки від 01.02.2013 року поза межами шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, припинилася 02.08.2014 року. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі наданих доказів, а також враховуючи те, що судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК У країни, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатом Проніною О.О. 20.04.2014 року договір про надання правової допомоги. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 30.11.2018 року [PERSON] сплатив за договором про надання правової допомоги №7/236 від 20.04.2017 року 1000,00 грн. Тому, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] пропорційно на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1280,00 грн., а саме: по 640,00 гривень з кожного, та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., а саме: по 500,00 гривень з кожного.

Outcome: approved