Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 16296 грн. 54 коп. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що [PERSON], 30.09.2016року звернувся до [PERSON] міського центру зайнятості з заявою за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки. За особистою заявою відповідача від 30.09.2017року наказом директора центру зайнятості від 30.09.2016року за № НТ160930 був наданий статус безробітного з 30.09.2016року, з призначенням допомоги по безробіттю з 07.10.2016року по 01.10.2017р. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань [PERSON] міського центру зайнятості [PERSON] було розяснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. В порушення вимог законодавства відповідач не повідомив про факт свого навчання на денній формі у Петровському професійному аграрному ліцеї за фахом «кухар» та отримання стипендії. За даним фактом, складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 11.04.2017року, яким зафіксовано порушення чинного законодавства з боку відповідача. Директором Центру прийнято наказ №540 від 13.04.2017року «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]В.» в сумі 16296грн.54 коп. за період з 07.10.2016року по 28.02.2017р. Відповідачу був направлений лист-претензія разом з копією наказу про повернення коштів, з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку. На момент подання позовної заяви кошти відповідачем не повернуті. \~\~ Представник позивача за довіреністю [PERSON] через канцелярію суду, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] 30.09.2016 року звернувся до [PERSON] міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 203916093000071 /а.с. 17, 10-11/. За особистою заявою Відповідача, наказом директора центру зайнятості від 30.09.2016 р. № НТ160930 [PERSON] був наданий статус безробітного з 30.09.2016р., з призначенням допомоги по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, строком з 07.10.2016 р. по 01.10.2017 р. /а.с. 3/. [PERSON] міського центру зайнятості №85 від 11.04.2017року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було встановлено, що [PERSON] з 30.09.2016року по теперішній час перебуває на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості. Відповідно листа Петрівського професійного аграрного ліцею [PERSON] зарахований до групи «Кухар» (наказ про зарахування від 01.09.2015року № 4-ЗУДЗ) та навчається по теперішній час з отриманням стипендії /а.с.7, 8, 9/. Директором Центру прийнято наказ №540 від 13.04.2017року «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]В.» в сумі 16296грн.54 коп. за період з 07.10.2016року по 28.02.2017р. /а.с.5, 6/. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до п.3\~ст.3 ЗУ «Про зайнятість населення»\~- зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 16296 грн. 54 коп., є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved