overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 07.05.2005 року. Від цього шлюбу у них дітей є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх стосунки поступово погіршувалися, сторони не підтримують подружніх стосунків з березня 2017 року та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. Вони втратили почуття любові один до одного. Окрім того, позивач вказував на те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вони із відповідачем не мають наміру зберегти шлюб. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №4400 (а.с.7). Від цього шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 07.07.2007 року. Від цього шлюбу у них є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2015 року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засіданні не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання також не з'явилася. У поданій до суду заяві просила розглянути справу в її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №164 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони з березня 2015 року не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 07.08.2005 року. Від цього шлюбу у них є одна малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Сторони з 2008 року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сімї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засіданні не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти розгляду справи у її відсутності, позов визнала. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований 07.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1193 (а.с.9). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сторони з 2008 року не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. При цьому суд виходить із необхідності захисту прав обох сторін та дотримання основного принципу шлюбу добровільності. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 09.07.1994 року. Від цього шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони з 2014 року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сімї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засіданні не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти розгляду справи у її відсутності, позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований 09.07.1994 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за №909 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони з 2014 року не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. При цьому суд виходить із необхідності захисту прав обох сторін та дотримання основного принципу шлюбу добровільності. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 09.08.2010 року. Від цього шлюбу у них дітей не має. Сторони з вересня 2013 року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сімї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаєморозуміння. Однією із причин, які призвели до відсутності нормальних сімейних та фактичних шлюбних стосунків є те, що вони з відповідачем не змогли прийти до єдиного рішення щодо місця проживання. Вони втратили почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені в ньому обставини, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала. Пояснила, що за наданий судом термін на примирення вони не примирилися, однак вона бажає зберегти шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований 09.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1250 (а.с.6). Від шлюбу у сторін дітей не має. Сторони з вересня 2013 року не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. За наданий судом термін на примирення сторони не примирились. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. При цьому суд виходить із необхідності захисту прав обох сторін та дотримання основного принципу шлюбу добровільності. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 09.11.2009 року. Від цього шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони з 2015 року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сімї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засіданні не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти розгляду справи у її відсутності, позов визнала. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований 09.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №2164 (а.с.3). Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6-7). Сторони з 2015 року не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. При цьому суд виходить із необхідності захисту прав обох сторін та дотримання основного принципу шлюбу добровільності. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 09.11.2016 року. Від цього шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказував на те, що на протязі двох років відносини в сім`ї значно погіршилися, часто почали виникати непорозуміння з незначних причин, які з часом переросли в сварки, які ініціює відповідачка. Протягом останніх двох років шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, не підтримуються подружні стосунки, проживають окремо та ведуть окремі бюджети. Шлюб існує тільки формально, подальше спільне проживання та перебування з відповідачем у шлюбі неможливе. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві, позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу та розгляду справи у її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1847 (а.с.4). Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . (а.с.5). Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно наданих суду заяв, примиритись вони не бажають, що підтверджує наявність підстав для задоволення позову. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім?я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 10.01.2014 року. Від цього шлюбу у них є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2016 року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Пояснив, що за наданий судом термін на примирення вони не примирилися, їх сім'я розпалася остаточно. Просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований 10.01.2014 року Виконавчим комітетом Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області за №01 (а.с.4). Від цього шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім?я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. При цьому суд виходить із необхідності захисту прав обох сторін та дотримання основного принципу шлюбу - добровільності. За наданий судом тримісячний термін на примирення сторони не примирились. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім?я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 10.02.2002 року. Від цього шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони протягом одного року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засіданні не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання також не з'явилася. У поданій до суду заяві просила розглянути справу в її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №113 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Сторони протягом одного року не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved