Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду з позовом до Одеської міської ради та просить визнати за ним право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом за правом представлення. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначив, що він є онуком спадкодавця [PERSON] [INFO], який є його рідним дідом, а саме батьком його матері [PERSON] [INFO]. Згідно довідки № 560 від 17.12.2004 року, [PERSON] совхозом «Авангард» Овідіопольського району Одеської області була виділена земельна ділянка, площею 0,22 га за адресою: [ADDRESS] Ділянка була виділена під будівництво житлового будинку та надвірних господарських споруд. На підставі належних документів, [PERSON] до 1958 року збудував житловий будинок з надвірними спорудами, саме з 1958 року [PERSON] був прописаний, зареєстрований та постійно проживав за даною адресою. Згідно інвентаризаційної книги від 22.12.1965 року за № [ADDRESS] домоволодіння складалося: житловий будинок - «А»; сараї - «Б», «В»; уборна «Г»; 1-5 огорожа, 1-мощення,11 цистерна. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами знаходилась в фактичному користуванні [PERSON] Даний будинок за життя [PERSON] не було введено в експлуатацію, а тому не було отримано правоустановлюючі документи. Дочкою діда позивача - [PERSON] є [PERSON], яка є матір*ю позивача. [PERSON] померла [INFO] року. Таким чином її смерть настала за життя батька, який є спадкодавцем спірного майна. Позивач по справі [PERSON], [INFO], син [PERSON], померлої [INFO] року, є онуком спадкодавця [PERSON] Позивач з народження проживає та зареєстрований за спірною адресою: [ADDRESS], по теперішній час. [INFO] року помер дід позивача [PERSON]. За життя ним заповіту складено не було. Спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, мала бути його дочка - [PERSON], але враховуючи що [PERSON] померла [INFO] тобто до моменту відкриття спадщини, спадкоємцем по праву представлення є рідний онук [PERSON], позивач по справі- [PERSON] На день смерті діда, [PERSON], позивач постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину, яка складалась з житлового будинку з надвірними спорудами та предметів домашнього побуту. Постійно мешкаючи за спірною адресою, позивач несе всі витрати з оплати комунальних послуг, підтримує будинок у належному санітарно-технічному стані, обробляє земельну ділянку та багаторічні насадження. Позивач, як онук померлого, звернувся до П*ятої Одеської нотаріальної державної контори звернувся із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Але позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння та рекомендовано звернутися до суду. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з явився, повідомлявся про дату, час, місце судового розгляду справи належним чином, причин неявки суду не повідомив, зперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд спраи за відсутності відповідача до суду не надходило. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] [INFO], який є батьком його матері [PERSON] [INFO]. Згідно довідки № 560 від 17.12.2004 року, [PERSON] совхозом «Авангард» Овідіопольського району, Одеської області була виділена у фактичне користування земельна ділянка, площею 0,22 га за адресою :[ADDRESS] Довідка видана згідно земельно-шнурової книги даного господарства, сторінка № 280, запис № 90. Ділянка була виділена під будівництво житлового будинку та надвірних господарських споруд. На підставі належних документів, [PERSON] в 1958 року збудував житловий будинок з надвірними спорудами, що підтверджується інвентаризаційною книгою від 22.12.1965 року за [ADDRESS] Крім того з 1958 року [PERSON] був прописаний, зареєстрований за даною адресою . Згідно інвентаризаційної книги від 22.12.1965 року за [ADDRESS], домоволодіння складається : житловий будинок «А», сараї «Б», «В», уборна «Г». 1-5 огорожа, 1-мощення,11 цистерна. Даний будинок при житті [PERSON] не було введено в експлуатацію, та спірне домоволодіння не було отримано правоустановлюючих документів. Дочкою діда позивача, [PERSON] є [PERSON] , яка є матір*ю позивача. [INFO] року [PERSON] померла, згідно Свідоцтва про смерть від 25 листопада 2008 року (повторне), актовий запис №4585, видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Її смерть настала за життя батька, який є спадкодавцем спірного майна. Позивач по справі [PERSON], [INFO], син [PERSON], померлої [INFO] року, є онукою спадкодавця [PERSON] Позивач з народження проживає та зареєстрований за спірною адресою: [ADDRESS] по теперішній час.. [INFO] року помер дід позивача [PERSON]. За життя ним заповіту складено не було. Спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, мала бути його дочка, [PERSON], але враховуючи що [PERSON] померла [INFO] тобто до моменту відкриття спадщини, спадкоємцем по праву представлення є рідний онук [PERSON], позивач по справі- [PERSON] На день смерті діда [PERSON], позивач постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину, яка складалась з житлового будинку з надвірними спорудами та предметів домашнього побуту. Постійно мешкаючи за спірною адресою, позивач несе всі витрати з оплати комунальних послуг, підтримує будинок у належному санітарно-технічному стані, обробляє земельну ділянку та багаторічні насадження. Позивач фактично прийняв спадщину, звернувся до П*ятої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно за законом по праву представлення, як онук померлого. Але згідно відповіді Державного нотаріуса від 05.03.2014 року №397/02-14, позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, тобто видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, тому позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Згідно отриманих судом копій матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] П*ятою державною нотаріальною конторою м. Одеси вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна померлого, інших спадкоємців немає. На даний час державна реєстрація прав на нерухомість проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», який набув чинності з 01 січня 2013 року. Відповідно до частини 4 статті 3 вищевказаного закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсності у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Позивач фактично вступив в володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті діда, володіє та користується ним. Постановою КМ України № 499 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об єктів державного замовлення» роз*яснено, що з 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об*єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформлення права власності. Для проведення державної реєстрації прав з видачею Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства посвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об*єкту, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Крім того, на підставі роз*ясень Державної реєстраційної служби України № 95-06-13 від 12.03.2013р., відповідно до п.3.1 Постанови «Про порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, садових, дачних та прибудов до них, громадських будинків 1 та 11 категорії складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011року № 91, документом який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних та прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, згідно вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатом технічної інвентаризації. У 2013 році була проведена технічна інвентаризація спірного будинку, на підставі якої був виготовлений технічний паспорт, в якому вказано, що спадкове майно було збудоване до 05.08.1992 року. Даний факт підтверджується наявністю в матеріалах справи технічної документації на дане домоволодіння від 1958 року, 22.12.1965 року яка підтверджує наявність закінченого будівництва на той період. Позивач як єдиний спадкоємець, прийняв на себе всі права та обов*язки після смерті діда щодо спірного будинку, тому як спадкове майно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно письмових роз*яснень Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-7155 від 11.10.2012року, домоволодіння завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об єкту будівництва. На момент закінчення будівництва, згідно інвентаризаційної книги про домоволодіння від 22.12.1965 року за [ADDRESS] не існувало жодного нормативного акту, що передбачав процедуру введення завершеного будівництвом приватного житлового будинку з надвірними спорудами в експлуатацію. Пізніше Радою Міністрів України УРСР була ухвалена Постанова від 12.03.1981 р № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об ектів». Відповідно до п.п. «К» п.2 Постанови, передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями житлових будинків, гуртожитків, загальноосвітніх шкіл і т.д. незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об ектів житлово цивільного призначення. У Постанові КМ України № 499 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об єктів державного замовлення» зазначено, що з 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об єктів будівництва. Було встановлено що порядок прийняття в експлуатацію об єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом. Відповідно до цієї Постанови, місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені державними технічними комісіями, за погодженням з Держбудом, «Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об*єктів недержавної власності ( по всіх регіонах України)». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалось процедура введання приватних житлових будинків в експлуатацію при оформлення права власності. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об*єктів нерухомого майна, затвердженим Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127 , не належить до самочинного будівництва індивідуальні будівлі, споруди, прибудови, збудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з п. 3.1. порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, садових, дачних та прибудов до них, громадських будинків 1 та 11 категорії складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011року № 91, здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурної інспекції України ( далі Інспекція) за результатом технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа що посвідчує права власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об*єкт , шляхом реєстрації поданої заявником декларації про готовність об єкта до експлуатації (далі декларація) яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього порядку. За приписами абзацу 2 п.3.1. Порядку, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 08 серпня 1992 року індивідуальних(садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатом технічної інвентаризації. Після прийняття Верховною Радою 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з п. 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних та прибудов до них, громадських будинків 1 та 11 категорії складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об єктів. Разом з тим, відповідно до частини першої ст.58 Конституції України, закони та інші інформативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з ч.1,2ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи вищевикладене, правові засади прийняття в експлуатацію об єктів побудованих до 05 серпня 1992 року , наразі відсутні. Статтею18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Так згідно з п. 44 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і «Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджене постановою КМУ від 22 червня2011 р. №703, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою( крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру житлову чи нежитлове приміщення). Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об єкту (п. 46 Порядку). Державна архітектурнао-будівельна інспекція України в листі від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об єктів закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» зазначила, що вирішення питання набуття права власності на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами , збудовані до 05 серпня 1992 року, наразі вивчається з метою врегулювання на законодавчому рівні. З цією метою на розгляд до ВР України був внесений законопроект № 2252, покликаний врегулювати питання оформлення права власності на нерухоме майно, що завершене будівництвом до 05 серпня 1992 року. На час подачі цього позову до суду, закон не прийнятий. Разом з тим, Державна Реєстраційна служба України у зв*язку з неоднозначністю правозастосованої практики в листі від 12.03.2013 р. № 95-06-15-13 роз*яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об*єкта, є технічний праспорт на об'єкт нерухомого майна. Разом з тим, жодним з наведених нормативних актів та відомчих роз*ясень не передбачена можливість оформлення права власності на житловий будинок, без наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташований такий будинок. Таким чином, позивач на даний час не має можливості оформити належні йому на праві приватної власності будівлі та споруди у позасудовому порядку. Згідно зі ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день , з якого вона оголошується померлою. Ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом чи законом можуть бути особи які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті, якщо заповіт відсутній, право на спадкування мають особи визначені ст.. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця. Відповідно до ст.. 1266 ЦК України, внуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини яка належала за законом їхнім матері,батькові , якби вони були живими на день відкриття спадщини. Мати позивача, [PERSON], померла [INFO] року є донькою спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року. Таким чином в даному випадку наступає спадкування за правом представлення що регулюється ст. 1266 ЦК України. Позивач, будучи зареєстрований на час смерті діда в даному домоволодінні, постійно там проживає, тому як єдиний спадкоємець, по праву представлення прийняв на себе всі права та обов*язки спадкодавця. Інших спадкоємців, які фактично прийняли спадок, чи подали заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] - немає, що підтверджується копією спадкової справи наданою суду п ятою державною нотаріальною конторою м. Одеси. У звязку з відкриттям спадщини, враховуючи, що позивач заявив у судовому засіданні про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину, тому суд вважає доведеним, що позивач вступив у спадщину, набувши на неї право. Згідно ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку , встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач прийняв цю спадщину, інші особи, які вправі претендувати на спадкове майно, із відповідними заявами до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не зверталися, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за ним право власності в порядку спадкування за законом. У зв*язку з відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом по праву представлення. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 ст.15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини дозволяють задовольнити позов в повному обсязі. На підставі ст.. 58 Конституції України, ЗУ «Про Державну Реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ЗУ « Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 5, 16,316, 321, 392, 1222, 1223,1261, 1266, 1268 ЦК України, ст..ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України

Outcome: approved