Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Одеська область як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, проте не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на спадщину, що відкрилася після її смерті, оскільки за свого життя матір не оформила правовстановлюючого документу на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS], 1/2 частку з котрих померла успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.28, 33). Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.88). Відповідач Василівська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.28, 31). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну заяву до суду (а.с.34). Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.28, 32). Також визнав позовні вимоги у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, про що надіслав відповідну заяву до суду (а.с.35-36). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору - [PERSON], та його дружина [PERSON]. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Таким чином, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/2 частці вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовим спорудами при ньому, що підтверджується довідкою №63 від 11.01.2018 року, виданою Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.12). За період з 1991 року по теперішній час рішення Василівською сільською радою Болградського району Одеської області щодо визнання права власності на вказане домоволодіння - не приймалося. [INFO] року - помер [PERSON], запис акту про смерть № 20 від 26 травня 2008 року, складений Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцем за законом першої черги була його дружина [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.01.1954 року (а.с.10). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживала і була зареєстрована лише його дружина [PERSON], що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 63 від 11.01.2018 року (а.с.12). Згідно листа Одеського державного нотаріального архіву слідує, що серед документів Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, переданих на державне зберігання в Одеський державний нотаріальний архів включно по 2016 рік, відсутні відомості щодо заведення спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.38). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, в силу вимог положень ст.ст.1261, 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, і успадкувала 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за [ADDRESS] [INFO] року померла [PERSON], запис акту про смерть №05 від 25 січня 2010 року, складений Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] (1/2+1/2), що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 63 від 11.01.2018 року. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], посвідченим секретарем Василівської сільської ради Болградського району Одеської області 14 лютого 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 103 є [PERSON], позивач по справі (а.с.59). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч.1 ст.1270 ЦК України. Разом з цим, з матеріалів спадкової справи № 330/2010, заведеної Болградською районною державною контори Одеської області, щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом звернувся до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою від 22.06.2010 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові внески (а.с.37-87). Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (а.с.22). Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за заповітом, позивач набув право на це майно, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved