Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ВLaЖГА 00042991 від 14.06.2011 року, відповідач - [PERSON] , 14.06.2011 року отримала кредит у розмірі 16000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на поточні потреби із кінцевим строком повернення до 14.06.2014р. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконала, в результаті чого виникла заборгованість станом на 10.08.2015 року на загальну суму 70803.48 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № ВLaЖГА 00042991 від 14.06.2011 року в сумі 70803.48 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з»явилась попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в частині стягнення з неї суми боргу в розмірі - 24879.18 грн. відповідно до висновку № 12 судової економічної експертизи від 25.12.2015р. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що 14.06.2011р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладеного договору банківського обслуговування № ВLaЖГА 00042991, згідно якого позичальник [PERSON], 14.06.2011р. отримала кредит у розмірі 16000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на поточні потреби із строком повернення до 14.06.2014р. (а.с. 3-11). Згідно п. 1.6. загальної частини Договору та п. 4 його Спеціалізованої частини передбачено щомісячну комісію в розмірі 1,75 % від суми Кредиту. Згідно п. 2.5 загальної частини Договору встановлено обов»язок Позичальника сплачувати проценти , комісію та частину кредитної заборгованості щомісяця, відповідно до графіку погашення заборгованості. Пунктом 4.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати в неповному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додаткової сплати Банку пеню , що розраховується від суми невиконаних боргових зобов»язань , строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання (в п. 9 спеціальної частини Договору для розрахунку пені встановлено - 0,50% ) Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 16000.00 грн. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом. У позовній заяві позивач заявив про те, що відповідач за Договором банківського обслуговування № ВLaЖГА 00042991 від 14.06.2011р. станом на 10.08.2015 має заборгованість в розмірі 70803.48 грн., яка складається з наступного: - 9291.30 грн. заборгованість за кредитом; - 3334.30 грн. заборгованість за відсотками; - 5250.00 грн. заборгованість по комісії; - 52927.88 грн. плата за пропуск платежів, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи по суті та спростовується: ВИСНОВКОМ № 12 судової економічної експертизи 25 грудня 2015 року, згідно якого судом встановлено, що: - фактична заборгованість позичальника [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» по договору банківського обслуговування № ВLaЖГА 00042991 від 14.06.2011р. на час звернення до суду з позовом (станом на 19.08.2015р.) - становить 24879.18 грн., а саме: - заборгованість по сплаті основного боргу становить - 9061.12 грн; - заборгованість по сплаті відсотків становить - 3276.93 грн.; - заборгованість по сплаті комісії за РО становить - 5250.00 грн.; - заборгованість по пені за період з 20.08.2014р. по 19.08.2015р. становить 7291.13 грн. ( а.с. 60 -68). Отже, суд вважає, що відповідач належним чином не виконав умови зобов»язань за Договором банківського обслуговування № ВLaЖГА 00042991 від 14.06.2011р., а тому на користь позивача з нього підлягає стягненню фактична сума заборгованість в розмір - 24879.18 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення частини суми заборгованості за договором, а також сплату процентів та комісії у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial