Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що протиправні дії відповідача [PERSON], які були кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 140 ч. 1 КК України, призвели до смерті його брата [PERSON] Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2013 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 140 ч. 1 КК України, а кримінальне провадження № 12013100220000114 закрито на підставі закону України про амністію. Протиправними діями відповідача позивачу було заподіяно матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода складається з витрат на придбання ліків, матеріалів медичного призначення, витрат на поховання брата, організацію поминальних обідів та придбання пам»ятника. Моральна шкода виразилася у довготривалих стражданнях у зв»язку зі смертю близької людини, нервових переживаннях, нездатністю зосередитись на основних питаннях життя. Просив стягнути з відповідача 18500 гривень матеріальної та 1000000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач уточнив вимоги про стягнення матеріальної шкоди та просив стягнути таку шкоду в розмірі 13703 гривні, від вимог про стягнення моральної шкоди відмовився. Суду пояснив, що у зв»язку зі смертю брата поніс витрати на придбання предметів, необхідних для поховання, в сумі 2300 гривень, продуктів харчування в сумі 1279,45 гривень та 1233,65 гривень, відбування поминального обіду в сумі 5000 гривень, придбання надгробного пам»ятника в сумі 3890 гривень, доказів несення витрат на лікування, яке було неправильним не має. Представник відповідача уточнені позивачем позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з»ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що займаючи посаду завідувача хірургічного відділення Миронівської ЦРЛ, відповідач неналежно виконував свої професійні обов'язки внаслідок недбалого та несумлінного ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки у виді смерті [PERSON] [PERSON] не організовано проведення обстежень, які передбачені наказом МОЗ України № 226 від 27.08.1998 року, зокрема ультразвукове дослідження органів черевної порожнини [PERSON], езофагогастродуоденоскопію, лапароцентез або лапороскопію при неможливості виключення діагнозу гострої хірургічної патології після поступлення хворого 03.08.2008 року до приймального відділення Миронівської ЦРЛ [PERSON] Такими діями [PERSON] порушив посадову інструкцію завідувача стаціонарним відділенням ЦРЛ, затверджену наказом № 90 від 27.09.2005 року, зокрема не забезпечив правильну і своєчасну діагностику, кваліфіковане лікування [PERSON], а також не проконтролював роботу хірургів з приводу проведення всіх обстежень з метою виставлення вірного діагнозу, що призвело до встановлення [PERSON] невірного діагнозу хворому [PERSON], а саме «хронічний гіпертрофічний коліт», у зв'язку з чим було застосовано неправильне лікування, внаслідок чого [PERSON] 5 серпня 2008 року помер у Миронівській ЦРЛ з діагнозом «перфоративні виразки шлунку з розвитком фіброзно-гнійного перитоніту». Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 145/К від 11 січня 2012 року матеріально-технічна база Миронівської ЦРЛ дозволяла встановити діагноз «перфоративні виразки шлунку з розвитком фіброзно-гнійного перитоніту» у хворого [PERSON] Завідувач хірургічним відділенням Миронівської ЦРЛ [PERSON] не розпізнав клініку перфоративної виразки шлунку з розвитком розлитого перитоніту у хворого [PERSON] і не виконав необхідні діагностичні заходи. Вказані обставини встановлені при розгляді кримінального провадження про обвинувачення відповідача за ст. 140 ч. 1 КК України. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2013 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 140 ч. 1 КК України, кримінальне провадження № 12013100220000114, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 140 ч. 1 КК України відносно [PERSON], закрито на підставі закону України про амністію. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 02 липня 2013 року ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2013 року залишено без змін. Зазначені обставини підтверджуються ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2013 року, ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 02 липня 2013 року, які набрали законної сили. Вказані встановлені обставини є обов»язковими для суду. Позивач мав статус потерпілого у кримінальному провадженні, цивільного позову в кримінальному провадженні не пред»являв, згідно положень ч. 7 ст. 128 КПК України наділений правом пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 06 серпня 2008 року. Позивач є братом померлого [PERSON] В підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи ним додано копію свідоцтва про його народження та копію свідоцтва про народження померлого [PERSON] У зв»язку зі смертю брата позивач поніс витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника. Загалом ним було витрачено 13703 гривні. Вимоги про відшкодування витрат у вказаному розмірі є обгрунтованими, оскільки підтверджені письмовими доказами. Такими доказами є накладні: № 12 від 05 серпня 2008 року, № 1 від 06 серпня 2008 року, б/н від 11 серпня 2008 року, б/н від 12 вересня 2008 року, б/н від 31 липня 2012 року. За даними вказаних накладних позивачем після смерті [PERSON] були придбані необхідні для поховання ритуальні речі на суму 2300 гривень, понесені витрати на поминальні обіди на суму 5000 гривень, 1279,45 гривень та 1233,65 гривень, понесені витрати на спорудження надгробного пам'ятника на суму 3890 гривень. Наведені обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, отже є встановленими, позовні вимоги є доведеними. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1166, 1201 ЦК України,

Outcome: approved