Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно. Позивач є спадкоємцем майна померлого батька за заповітом. Позивач, будучи зареєстрованим за іншою адресою, постійно проживав разом із спадкодавцем до дня його смерті і вважав, що він прийняв спадщину у встановлені законом строки. При зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та одночасно роз`яснено про необхідність зверненням до суду з відповідним позовом. Вважаючи, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, позивач в своїй позовній заяві просив суд визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позивачем позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Причому, згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] . Документами про родинні відносини стверджується, що позивач є сином померлого [PERSON] . Довідкою Скірченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 13 жовтня 2020 року за №325 стверджується, що заповіт [PERSON] , посвідчений в сільській раді 5 квітня 2005 року за №18, не змінений і не скасований. Єдиним спадкоємцем за заповітом є син [PERSON] . З заповіту, складеного [PERSON] 5 квітня 2005 року, який було посвідчено секретарем Скірченської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №18 вбачається, що він належний йому державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010460 заповів своєму сину [PERSON] . З спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що після його смерті спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , які діяли в інтересах малолітнього сина [PERSON] , який є спадкоємцем за іншим заповітом, а також дружина [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом в порядку ст.1241 ЦК України. Однак, постановою державного нотаріуса від 4 березня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я позивача [PERSON] було відмовлено та роз`яснено про необхідність звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин, на думку суду, заслуговують на увагу, як цілком підставні, доводи позивача про те, що він має право на спадщину за заповітом на майно померлого батька та пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини фактично через свою юридичну необізнаність. Таку причину пропущення позивачем визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини суд вважає поважною і визначає позивачу додатковий строк тривалістю в один місяць з дня набрання даним рішенням суду законної сили для подання ним нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved