Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що з 18.09.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 225. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки між подружжям зникло взаєморозуміння, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. У зв'язку з цим фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинилися, спільно господарство не ведеться. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. За домовленістю сторін донька залишиться проживати з матір'ю, батько буде приймати участь у її вихованні та утриманні. Позивач на примирення не згоден, просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та в належній формі за зареєстрованим в установленому порядку місцем її проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згоден, про що свідчить його заява, від відповідача заперечень проти позовних вимог позивача не надходило, сторони мешкають за різними адресами та в різних населених пунктах. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, підтверджується свідоцтвом про шлюб, про народження дитини, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved