Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми попередньої оплати, посилаючись на те, що між сторонами 16.03.2016 року було укладено договір поставки товару № 16032016, згідно умов якого позивач перерахував кошти за поставку дров, що підтверджується рахунком-фактурою. Відповідач зобов'язаний доставити та передати позивачеві оплачені позивачем дрова до 31.06.2016 року. Проте в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання не виконала. Позивач просив на підставі ст. 526 ЦК України, що зобов'язання має виконуватись належним чином, стягнути з відповідача 44 800 грн. як суму попередньої сплати. Також обґрунтовує підстави позову тим, що відповідач має нести відповідальність за взяті зобов'язання своїм майном згідно ст. В призначене судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляди справи не заперечував. Відповідач в призначене судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін з можливістю ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 березня 2016 р. між сторонами було укладено договір поставки товару № 16032016. Відповідно до п. п. 1.1., 1.3. договору поставки [PERSON] зобов'язалася передати позивачеві - ТОВ «МЕЛВІНС ПРАЙМ» дрова різані загальним об'ємом 1 000 куб.м за ціною 200,00 грн. за 1 куб.м загальною вартість 200 000,00 грн. Пунктом 2.2. цього договору передбачено, що покупець здійснює оплату в повному обсязі або частинами не пізніше 31 червня 2016 р. Пунктом 2.3. даного договору передбачено, що оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника в національній валюті (гривні) на підставі рахунку-фактури постачальника. 23 березня 2016 р. відповідачем було виставлено позивачеві рахунок №3 на оплату дров обсягом 500 куб.м за ціною 200,00 грн. за 1 куб.м на загальну суму 100 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На виконання умов договору поставки товару позивач ТОВ «МЕЛВІНС ПРАЙМ» перерахував кошти в якості оплати дров двома платіжними дорученнями : №277 від 23 березня 2016 р. розмірі 50 000,00 грн., та № 352 від 17.05.2016р. на суму 50 000,00 грн.( а.с.17,18). Тобто позивач виконав зобов'язання. Пунктом 1.4. р. договору передбачений обов'язок відповідача передати позивачеві оплачений товар до 31 червня 2016 р. включно. Пунктом 1.2. даного договору на відповідача покладено обов'язок доставити товар самостійно та власними силами. Проте, в порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання з передачі позивачеві придбаних ним дров виконала лише частково, 30.06.2016р. передала дрова різані об'ємом 184 м.куб загальною вартістю 36 800,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 03 від 30 червня 2016 р. 23 серпня 2016 р. відповідач, [PERSON], передала позивачеві дрова різані об'ємом 42 м.куб. загальною вартістю 8 400,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 04 від 23 серпня 2016 р. 6 листопада 2016 р. [PERSON] передала позивачеві дрова різані об'ємом 50 м.куб загальною вартістю 10 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №06 від 7 листопада 2016 р. Таким чином, відповідач поставила товар лише на суму: 36 800,00 грн. + 8 400,00 грн. + 10 000,00 = 55 200,00 грн. В подальшому, 17.01.2017 р. підприємницька діяльність відповідача була припинена. В зв'язку з тим, що відповідач має нести відповідальність за зобов'язання своїм майном, тому позивач просить стягнути різницю сплачених ним коштів від вартості отриманого товару ( 100 000,00грн.- 55 200,00 грн. = 44 800,00 грн.) Відповідно до ст. 693 ч. 2 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, оскільки Договір поставки товару № 16032016 від 16 березня 2016 р. відповідачем виконано не повністю, відповідач зобов'язаний повернути позивачеві суму попередньої оплати в розмірі: 100 000,00 грн. - 55 200,00 грн. = 44 800,00 грн. Положення ст. 693 ЦК України не обмежують покупця у реалізації свого права на пред'явлення вимоги про повернення суми попередньої оплати та не покладають на покупця реалізації ним будь-яких інших дій, окрім пред'явлення вимоги. При цьому, Верховний суд України при розгляді справи № 3-127гс11 в постанові від 28 листопада 2011 р. зазначив, що оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову. На думку Верховного суду України, обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої ст. 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 р. № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої ст. 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Оскільки відповідач ухиляється від повернення попередньої оплати, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Оскільки відповідачем зобов'язання не виконується з урахуванням умов договору поставки товару, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст.526 ЦК України. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1600 грн. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved