Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, усунути перешкоди у користуванні належної йому на праві приватної власності квартирою [ADDRESS], з боку [PERSON], шляхом вселення [PERSON] за вказаною адресою. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17.04.2008 року, виданого на підставі рішення Херсонської міської ради №181 від 15.04.2008 року. Зазначає, що на даний час в квартирі без його згоди проживає його колишня дружина - [PERSON], шлюб з якою розірвано. Відповідач не надає доступу до житла, чинить перешкоди у користуванні належної йому квартири. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд визнати кооперативну квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін, визнати за нею право власності на ? частку в спільній сумісній власності, набутій нею та [PERSON] за час шлюбу, а саме на ? частини квартири [ADDRESS], та стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що з 22.02.1980 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. На підставі рішення загальних зборів членів ЖБК №118 м. Херсона, затвердженого рішенням ВК міської ради народних депутатів 20.06.1989 року №123, [PERSON] у складі сім'ї з трьох осіб був виданий ордер №106 на заняття житлового приміщення квартири [ADDRESS]. У період спільного проживання подружжя, за рахунок спільних коштів повністю був сплачений пайовий внесок за придбання вищевказаної квартири 07.07.1995 року. Право власності на квартиру [PERSON] оформив на себе, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим ХДБТІ 25.06.2008 року. Шлюб між сторонами розірвано 30.01.1996 року. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав, проти зустрічних позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив до них застосувати строк позовної давності. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися. Представником відповідача надано заяву про розгляд справи за її відсутності, первісні позовні вимоги визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне. Сторони з 22.02.1980 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 22.02.1980 року Комсомольським районним відділом РАГС м. Херсона. Виконавчим комітетом Херсонської міської ради народних депутатів 08.07.1989 року видано ордер №106 на житлове приміщення члену ЖБК №118 [PERSON] з сім'єю з 3 чоловік. Склад сім'ї складав: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки ОСББ «Мудрість» №1 від 17.09.2015 року, 07.07.1995 року була остаточно виплачена вартість квартири [ADDRESS]. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], вбачається що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 30.01.1996 року зроблено запис №66. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.04.2008 року, [PERSON] зазначено як власника [ADDRESS]. З наведеного слідує, що спірна квартира була повністю виплачена та придбана [PERSON] та [PERSON] у період перебування у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'юУкраїни в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Частинами 3, 4 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України,майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, [ADDRESS], право власності на яку зареєстроване за [PERSON], набута сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Тому позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності на ? частку в спільній сумісній власності, а саме ? частини квартири [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили фактичні подружні стосунки, після чого відповідач перешкоджає позивачу у вільному користуванні квартирою та проживанні у ній, зокрема не допускає у жиле приміщення, чим порушує його право співвласника. Відповідно до ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України,особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України,можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Суд не бере до уваги посилання представника позивача на пропущення строку позовної давності за зустрічним позовом, оскільки відповідно до ч.2 ст.72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] постійно проживала і проживає в спірній квартирі, та до моменту звернення до суду з позовом, [PERSON] її право власності на квартиру не порушував. Тому підстав для застосування позовної давності в зв'язку з пропуском строку звернення до суду [PERSON], суд не вбачає. З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки первісний позов підлягає задоволенню, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи, що зустрічний позов підлягає задоволенню, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1613,77 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: approved