Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у сумі 9354,23 грн., де 8000 грн. - власне неповернута позика, 530,99 грн. - інфляційне збільшення, 734,47 грн. - відсотки, 88,77 грн. - 3% річних. Заявлені позовні вимоги позивач підтримав, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 08.04.2014 року між ним та [PERSON] укладено в простій письмовій формі договір позики у вигляді розписки на суму 8000 грн., зі строком повернення до 08.07.2014 року. Свої зобов'язання позичальник не виконав, у зв'язку з чим, ним, в порядку ст.1048 ЦК України, нараховано відсотки за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ за 135 днів прострочення, що склало 734,47 грн., інфляційне збільшення суми боргу за той період, що склало 530,99 грн., а також 3% річних за той самий період, що склало 88,77 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розряду справи до суду не надходило. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за наявними матеріалами та не заперечувала проти заочного розгляду справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі поданих позивачем доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 08.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив відповідачеві грошові кошти в розмірі 8000 грн., з остаточним строком погашення не пізніше 08.07.2014 року. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, в тому числі і частково. За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 08.04.2014 року, [PERSON] отримав від [PERSON] та зобов'язався йому повернути в строк до 08.07.2014 року 8000,00 гривен. Факт передачі позивачем грошових коштів [PERSON] підтверджується підписами свідків у розписці від 08.04.2014р., а саме - [PERSON], [PERSON]. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що договір позики від 08 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] є укладеним, і під час його укладення були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики. За змістом положень ч. 1 ст. 1053 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач вказаним правом не скористався, укладений договір позики у встановленому порядку не оспорив, заперечень на позов до суду не подав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, за змістом ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільний Кодекс України не містить жодного виключення щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, то їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір облікової ставки Національного банку України відповідно до Постанови НБУ від 14.04.2014 р. № 212 з 15.04.2014 року становив 9.5000 %, відповідно до Постанови НБУ від 15.07.2014 р. № 417 з 17.07.2014 року становив 12.5000 %, відповідно до Постанови НБУ від 12.11.2014 р. № 719 з 13.11.2014 року - 14.0000 %. Індекс інфляції в Україні у липні 2014 року склав 100,4 %, у серпні 2014 року - 100,8 %, у вересні 2014 року - 102,9 %, у жовтні 2014 року - 102,4 %. Тому суд приймає до уваги розрахунок позивача інфляційних втрат у розмірі 530,99 грн., 3 % річних у розмірі 88,77 грн. та суми процентів за користування позикою у розмірі 734,47 грн., обраховані за період з 09.07.2014 року по 20.11.2014 року. Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором позики, у позивача виникло право на стягнення суми боргу у судовому порядку, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved