Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду в якому зазначає, що 09.06.2012 року помер його батько [PERSON], після якого відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область м. Оріхів вулиця Водопровідна, 41. 04.08.2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області із заявою про і видачу свідоцтва про право на спадщину на ? частку житлового будинку та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в звязку з тим, що договір купівлі-продажу будинку не був зареєстрований у відповідності зі ст..182 ЦК України за місцем знаходження житлового будинку, на час його складання, що не відповідало на той час чинному законодавства України та рекомендовано звернутися до суду. Зазначений житловий будинок належав його батькові на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, розташованим на земельній ділянці, загальною площею 600, 00 кв. метрів, між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON], діючої від себе та від своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченим 22.08.1963 року Оріхівською нотаріальною конторою Запорізької області, зареєстрованим в реєстрі за № 1874. В 70-х роках номер будинку був змінений з № 23 на № 41, а вулицю перейменовано з вулиці Водопровідна на вулицю Федька. Документів про зміну номеру та перейменування вулиці не знайдено, в міській раді інформація не збереглася. 21.02.2013 року комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської райради був виданий технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок на нову адресу: м. Оріхів вулиця Федька, 41, а розпорядженням Оріхівського міського голови від 17.02.2016 року за № 16 вулиця Федька перейменована на вулицю Водопровідну. Після придбання житлового будинку спадкодавець звернувся др. Запорізького бюро технічної інвентаризації для проведення реєстрації права власності на будинок, однак з невідомих позивачу причин в реєстраційному посвідченні від 29.08.1963 року відсутня печатка Запорізького бюро технічної інвентаризації, а сам запис про реєстрацію в реєстрову книгу не внесений. Позивач прохає визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область м. Оріхів вулиця Водопровідна, 41, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 09.06.2012 року. В судове засідання позивач не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги прохає визнати в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день час слухання справи були повідомлені в установлений законодавством спосіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Для вирішення справи по суті, суд вважає, що при вирішенні спору необхідно керуватися Цивільним кодексом України в редакції 1963 року, так як правовідносини між сторонами виникли під час дії саме цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ЖС № 237644, виданого 12.06.2012 року виконкомом Білогірївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, 09.06.2012 року помер [PERSON] ( а.с.7), який відповідно до свідоцтва про народження, серії І-УР № 074490 виданого Білогірївським сільським Загсом Оріхівського району являється батьком позивача [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 04.08.2017 року, видану приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область Оріхівський район м. Оріхів вулиця Водопровідна будинок, 41, оскільки позивачем не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця, а саме договір купівлі-продажу зазначеного будинку не був зареєстрований у відповідності до ст..182 ЦК України, що не відповідало на той час чинному законодавству України. ( а.с.10). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 28.08.1963 року зазначено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.1874 та записано в реєстрову книгу за № 5/632 ( а.с.11). Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.08.1963 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу на житловий будинок в м. Оріхові по вулиці Водопровідній, 23, який був зареєстрований Оріхівською державною нотаріальною конторою за № 1874 (а.с.12). Також суду надано технічний паспорт на житловий будинок по вулиці Федько, 41 виготовлений комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської райради ( 13-16). Матеріалами спадкової справи встановлено, що після смерті [PERSON], спадкоємиця першої черги, жінка померлого [PERSON] відмовилася від видачі свідоцтва про право власності, єдиним спадкоємцем являється позивач. У відповідності до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути посвідчений нотаріально. Крім того, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо кожна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, то суд за вимогою сторони яка виконала належним чином угоду може визнати таку угоду дійсною. Подальше нотаріальне посвідчення угоди не потрібне. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Outcome: approved