Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1 423 грн. 15 коп., судовий збір в розмірі 243 грн. 60 грн., зазначивши, що 16 лютого 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідачу було надано кредит в сумі 2 142 грн. 93 коп. на придбання певного майна/послуг, на умовах. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 2 142 грн. 93 коп., однак відповідач свої зобов'язання виконує неналежним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 1 423 грн. 15 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього в матеріалах справи мається заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомої суду причини, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 16 лютого 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №006-07019-160208. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору відповідачу було надано кредит в сумі 2 142 грн. 93 коп. на придбання певного майна/послуг, на умовах, визначених договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 15 лютого 2010 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 2 142 грн. 93 коп., про що свідчить меморіальний ордер №6456791 від 18 лютого 2008 року та рахунок-фактура №СФМLВ-0914 від 16 лютого 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит та плату за його користування (відсотки) не пізніше 15 лютого 2010 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач станом на 28 лютого 2014 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Уклавши з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушила свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 28 лютого 2014 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 1 423,15 грн., а саме: - заборгованість за сумою кредиту 1 423,05 грн.; - заборгованість за відсотками 0,10 грн.; - заборгованість за комісіями 0,00 грн. Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов'язання, що є порушенням вимог ст. 610 ЦК України. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 423 грн. 15 коп., судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved