Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.08.2008року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 2633/0808/55-015, згідно з умовами якого, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16 000США з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 13.08.2008року по 13.08.2015року. 25.05.2012року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк»и передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов»язаннях. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним кредитним договором № 2633/0808/55-015 від 13.08.2008року [PERSON] за договором іпотеки № 2633/0808/55-015-Z-1 від 13.08.2008року передала в іпотеку нерухоме майно, а саме : квартиру під № [ADDRESS] в будинку № 45 по вул. Комсомольська в м. Біла Церква. Станом на 25.12.2015 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість на загальну суму 103 194,71 грн. Таким чином, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], шляхом визнання права власності на дану квартиру за ПАТ «Дельта Банк», та стягнути з відповідача судові витрати у справі в розмірі 1547грн. 91коп. Представник позивача, згідно довіреності в справі, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, подала письмово викладені заперечення на позов. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2633/0808/55-015, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16 000,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 13.08.2008 року по 13.08.2015 року (а.с.9-17). Встановлено, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зов'язаннях. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3.1.1. Договору, починаючи з 10.10.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2. цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 286,74 дол. США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту З 1. позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом 10 числа наступного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту. Відповідно до п.3.1.2 Договору, позичальник зобов'язується сплачувати ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення платежів, крім випадків, передбачених п.9.1. даного Договору. А згідно п. 3.2. договору, проценти за користування кредитом нараховуються виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п.1.3. або зміненої відповідно до : п.6.1.,та/або 8.4 цього договору, та фактичної кількості днів користування кредитом, на непогашену суму кредиту починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. Встановлено, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором кредиту №2633/0808/55-015 від 13.08.2008 року відповідач [PERSON], як іпотекодавець за договором іпотеки №2633/0808/55-015-Z-1 від 13.08.2008 року передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру № [ADDRESS], що складається з двох житлових кімнат, житловою площею - 27,30 кв.м., загальною -51,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідченого Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 15.08.2001 року за реєстровим №1-5041 та на підставі свідоцтва на право на спадщину, посвідченого Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 15.08.2001 року за реєстровим №1-5043,які зареєстровані в Білоцерківському міжміському БТІ номер запису №10746 в книзі 91. Встановлено, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, допустила виникнення боргу, відбувається повернення коштів з порушенням умов , визначених графіком повернення кредиту. Зобов'язання позичальника не виконані, у зв'язку з чим, як зазначає позивач, станом на 25.12.2015 року, за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 103 194,71 грн. з яких: тіло кредиту - 65 167,46 грн.; відсотки - 3 563,17 гри.; пеня - 32 569,71 гри.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 1 790,35 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених процентів по кредиту - 104,02 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.31-32/. Судом встановлено, що 01.04.2016 року за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду у справі №357\\716\\16-ц, 2\\357\\1149\\16 було стягнуто з [PERSON], як поручителя за договором поруки №2633/0808/55-015-Р-1 від 13.08.2008 року, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за вказаним кредитним договором де позичальником виступає [PERSON], в розмірі 103 194,71 грн. На даний час зазначене рішення суду не набрало законної сили /а.с.112-115/. Встановлено, що на замовлення позивача було складено 11.05.2016 року експертною компанією «Професіонал» Звіт про оцінку двохкімнатної квартири площею 51,4 кв.м., тобто квартири, що перебуває в іпотеці. Та за результатами даної оцінки вартість предмета іпотеки становить 537 459 грн. /а.с.131-155/. Позивач посилаючись на умови Іпотечного договору, положення ст. ст. 33, 36,37 ЗУ «Про іпотеку», просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 103 194,71 грн. за кредитним договором від 13.08.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки- квартиру [ADDRESS], шляхом визнання права власності на дану квартиру за ПАТ «Дельта Банк». Відповідач не визнаючи позов, зазначила, що виконує умови кредитного договору. Хоча з порушенням графіку погашення кредиту, але сплачує позивачу заборгованість по 500 грн. щомісяця. Крім того, відповідач в письмово викладених запереченнях звернула увагу суду на умови Закону України від 03.06.2014 р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вказавши, що отримала кредит в іноземній валюті, загальна площа квартири, де вона проживає і яка є предметом іпотеки становить 51,40 кв.м., іншого житла відповідач не має, а тому звернення стягнення на її житло є неможливим /а.с.72-75/. Також, відповідач пояснила, що є особою пенсійного віку, вдовою, перебуває в скрутному матеріальному становищі та в зв'язку з стрімким зростом курсу долара, потрапила в складні фінансові труднощі, просила зважити, що частково погашає заборгованість, вказаний кредит забезпечений порукою та за рішенням суду стягнута сума заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON], загальна сума боргу є значно меншою ніж вартість предмета іпотеки, а тому просила відмовити в задоволенні позову. При вирішенні даної справи суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.. Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і інотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Позивачем обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на вказану вище квартиру. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до частини першої статті 1 якого «протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку». Суд встановив, що дія цього Закону може поширюватися на спірні правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дійсно, на підставі ст.ст. 509, 526 ЦК України новий кредитор ПАТ «Дельта банк» має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та в рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку». Однак, при цьому суд звертає увагу, що відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. №5 - при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Так, судом встановлено порушення основного зобов'язання за кредитним договором з боку позичальника [PERSON], яка, також, є і іпотекодавцем. Між тим, суд вважає, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є не співмірним з вартістю іпотечного майна станом на день розгляду справи в суді. Так, загальна заборгованість [PERSON] складає 103 194,71 грн., з яких по тілу кредиту борг становить 65 167,46 грн., а по відсоткам - 3 563,17 грн. Інша сума заборгованості (34 464,08 грн.) - це розмір нарахованої неустойки. При цьому вартість предмета іпотеки визначено в 537 459 грн., тобто дана суму більше ніж в чотири рази перевищує суму боргу. Задоволенням позову будуть суттєво порушені права відповідача, яка є особою пенсійного віку, частково погашає заборгованість, зареєстрована і проживає в квартирі, яка виступає предметом іпотеки та є єдиним житлом відповідача. Порушення позичальником своїх зобов'язань не завдає значних збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав, оскільки кредит частково погашається, також, кредит забезпечений порукою і банк пред'явив вже вимоги поручителю та за рішенням суду стягнуто з поручителя суму боргу за вказаним кредитним договором. До того ж, як було зазначено вище, 07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII. І вказаним законом встановлено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на квартиру, що перебуває в іпотеці, не підлягають до задоволення, оскільки є не співмірними сума заборгованості за кредитним договором і сума вартості іпотечного майна, при цьому суд враховує конкретні обставини даної справи, оцінює майнові права сторін та оцінює вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки в контексті пропорційності застосування такого заходу.

Outcome: dismissed