Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом у вигляді 1/3 частини житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Крім нього із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. На момент смерті померла була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 20.10.2018 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Правовстановлюючим документом на спадкове майно є договір купівлі-продажу від 24.02.1978, згідно з яким [PERSON] (прізвище матері у шлюбі) придбала у [PERSON] 1/3 частини житлового будинку з господарчими спорудами жилою площею 26,52 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 989 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . У користування [PERSON] в будинку перейшло: коридор 1-1, площею 4,90 кв.м, кладова 2-2, площею 19,0 кв.м, кухня 2-3, площею 9,08 кв.м, кімната 2-4, площею 10,23 кв.м та 1/2 частина сараю Б. Договір було посвідчено державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Козловською Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №3527. В КП ДОР «Криворізьке БТІ» зареєстровано за інвентарним номером 21382, реєстраційний номер 31339199 у реєстраційній книзі 80-15-18572. Третій особі у справі - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.1972, посвідченого в Першій державній нотаріальній конторі і зареєстрованого в реєстрі за №2-980, належить 2/3 частини будинку та 1/2 частина сараю. Позивач намагався отримати дублікат втраченого правовстановлюючого документу, однак, державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори йому було видано лист, в якому зазначено про неможливість видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою від 24.05.1978, так як архіви за 1978 рік не збереглися. Крім того, позивач 22.04.2011 звернувся до Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області про видачу дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою від 24.05.1978, однак йому була надана відповідь про те, що справи за 1978 рік до архіву не передавались. Згідно з копією договору купівлі-продажу майна вбачається, що невірно зазначено по-батькові покупця, а саме: [PERSON] , замість правильного: [PERSON] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2012 було встановлено факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку загальною площею 26,52 кв.м з господарчими побудовами, який складається з коридору 2-1 площею 4,9 кв.м, кухні 2-3 площею 9,08 кв.м, житлової кімнати 2-4 площею 10,23 кв.м, кладової 2-2 площею 19,0 кв.м, 1/2 частини сараю «Б», розташованого на земельній ділянці площею 989 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Козловською Н.А. від 24.05.1978 за реєстром № 3527, та зареєстрованого в КП ДОР «КБТІ» за інвентарним номером 21382, реєстровий номер 31339199 у реєстраційній книзі 80-15-18572, в якому зазначено прізвище у шлюбі покупця - [PERSON] як [PERSON] . 15.12.2018, з метою оформлення спадщини, було проведено технічну інвентаризацію садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] та складено технічний паспорт ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертизи». Згідно з відомостями про технічний стан нерухомого майна, складеними 08.01.2019 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертизи» за рахунок технічної помилки при первинній інвентаризації та за рахунок зносу перегородки і зносу груби у 1/3 частині житлового будинку, належній [PERSON] , змінена нумерація, назва та площі приміщень, а саме: кухня 2-1 площею 6,7 кв.м, житлова кімната 2-2 площею 8,2 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 10,4 кв.м. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації - не є самочинним будівництвом. Було змінено цільове призначення сараю «Б» на літню кухню «Б», що не є самочинним будівництвом. Також, спадкодавцю у домоволодінні належали: лазня Д, площею 6,7 кв.м, рік побудови 1990, вбиральня «Ж» площею 2,3 кв.м, рік побудови 1990, погріб «З» площею 18,4 кв.м, рік побудови 1990, 1/2 частка літньої кухні «Б», загальною площею 28,00 кв.м. Оскільки лазня «Д», вбиральня «Ж», погріб «З» побудовані до 05.09.1992, то згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації не належать до самочинного будівництва. Також, за даними технічної інвентаризації глинобитні стіни житлового будинку «А-1» були обкладені цеглою. Крім того, за час експлуатації будинок та господарські споруди зазнали не тільки вказаних змін, а й інших, виконаних співвласником [PERSON] . Зокрема ним було здійснено будівництво прибудови «а2» та погреба «а п/д», які входять до площі будинку, за рахунок чого площа по будинку «А-1» збільшена і становить 90,3 кв.м, гараж «В», вбиральня «Г». За рахунок внутрішнього переобладнання була змінена житлова площа по житловому будинку А-1 і становить 47,6 кв.м, а загальна площа становить 90,3 кв.м. Вищевказане самочинне будівництво та переобладнання виконане [PERSON] було узаконено рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2010 за [PERSON] було визнано право власності на гараж «В», вбиральню «Г», прибудову «а2», погріб «а п/д». Таким чином, до спадкової маси після матері [PERSON] , померлої [INFO] , належить на праві спільної часткової власності: 1/3 частина житлового будинку «А-1», яка складається з кухні 2-1 площею 6,7 кв.м, житлової кімнати 2-2 площею 8,2 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 10,4 кв.м, 1/2 частина літньої кухні «Б», лазні «Д», площею 6,7 кв.м, вбиральня «Ж» площею 2,3 кв.м, погріб «З» площею 18,4 кв.м. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду. Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №808 (а.с. 13) матір`ю позивача вказано російською мовою « [PERSON] ». Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 13) встановлено, що матір позивача після розірвання шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . За життя, [PERSON] належала 1/3 частини житлового будинку з господарчими спорудами жилою площею 26,52 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 989 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2012 (а.с. 20-21) було встановлено факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку загальною площею 26,52 кв.м з господарчими побудовами, який складається з коридору 2-1 площею 4,9 кв.м, кухні 2-3 площею 9,08 кв.м, житлової кімнати 2-4 площею 10,23 кв.м, кладової 2-2 площею 19,0 кв.м, 1/2 частини сараю «Б», розташованого на земельній ділянці площею 989 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Козловською Н.А. від 24.05.1978 за реєстром № 3527, та зареєстрованого в КП ДОР «КБТІ» за інвентарним номером 21382, реєстровий номер 31339199 у реєстраційній книзі 80-15-18572, в якому зазначено прізвище у шлюбі покупця - [PERSON] як [PERSON] . З Інформаційної довідки №156832520 від 19.02.2019 (а.с. 22) вбачається, що 2/3 частини житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . З копій матеріалів спадкової справи №141, наданих Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Крім нього із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. На момент смерті померла була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 20.10.2018 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Правовстановлюючим документом на спадкове майно є договір купівлі-продажу від 24.02.1978 (в матеріалах справи міститься його копія а.с. 53-55), згідно з яким [PERSON] (прізвище матері у шлюбі) придбала у [PERSON] 1/3 частини житлового будинку з господарчими спорудами жилою площею 26,52 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 989 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Устіну М.П. було видано лист, в якому зазначено про неможливість видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою від 24.05.1978, так як архіви за 1978 рік не збереглися (а.с. 16-17). Крім того, позивач 22.04.2011 звернувся до Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області про видачу дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою від 24.05.1978, однак йому була надана відповідь про те, що справи за 1978 рік до архіву не передавались (а.с. 15). З метою оформлення спадщини, було проведено технічну інвентаризацію садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] та складено технічний паспорт ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертизи» (а.с. 24-58). Згідно з відомостями про технічний стан нерухомого майна, складеними 08.01.2019 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертизи» за рахунок технічної помилки при первинній інвентаризації та за рахунок зносу перегородки і зносу груби у 1/3 частині житлового будинку, належній [PERSON] , змінена нумерація, назва та площі приміщень, а саме: кухня 2-1 площею 6,7 кв.м, житлова кімната 2-2 площею 8,2 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 10,4 кв.м. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації - не є самочинним будівництвом. Було змінено цільове призначення сараю «Б» на літню кухню «Б», що не є самочинним будівництвом. Також, спадкодавцю у домоволодінні належали: лазня Д, площею 6,7 кв.м, рік побудови 1990, вбиральня «Ж» площею 2,3 кв.м, рік побудови 1990, погріб «З» площею 18,4 кв.м, рік побудови 1990, 1/2 частка літньої кухні «Б», загальною площею 28,00 кв.м. Оскільки лазня «Д», вбиральня «Ж», погріб «З» побудовані до 05.09.1992, то згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації не належать до самочинного будівництва. Також, за даними технічної інвентаризації глинобитні стіни житлового будинку «А-1» були обкладені цеглою. Крім того, за час експлуатації будинок та господарські споруди зазнали не тільки вказаних змін, а й інших, виконаних співвласником [PERSON] . Зокрема ним було здійснено будівництво прибудови «а2» та погреба «а п/д», які входять до площі будинку, за рахунок чого площа по будинку «А-1» збільшена і становить 90,3 кв.м, гараж «В», вбиральня «Г». За рахунок внутрішнього переобладнання була змінена житлова площа по житловому будинку А-1 і становить 47,6 кв.м, а загальна площа становить 90,3 кв.м. Вищевказане самочинне будівництво та переобладнання виконане [PERSON] було узаконено рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2010 за [PERSON] було визнано право власності на гараж «В», вбиральню «Г», прибудову «а2», погріб «а п/д». Таким чином, до спадкової маси після матері [PERSON] , померлої [INFO] , належить на праві спільної часткової власності: 1/3 частина житлового будинку «А-1», яка складається з кухні 2-1 площею 6,7 кв.м, житлової кімнати 2-2 площею 8,2 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 10,4 кв.м, 1/2 частина літньої кухні «Б», лазні «Д», площею 6,7 кв.м, вбиральня «Ж» площею 2,3 кв.м, погріб «З» площею 18,4 кв.м. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс набрав чинності 01 січня 2004 року. Відповідно до п.4 цих положень ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася, але належним чином не оформлена спадкоємцем до 01 січня 2004 року, до правил спадкування в цій частині слід застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР від 1963 року. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 526 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 526, 529 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідомо, - місцезнаходження майна або його основної частини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки померлого. Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Враховуючи, що єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] є позивач, беручи до уваги те, що позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: на 1/3 частину житлового будинку «А-1», яка складається з: кухні 2-1 площею 6,7 кв.м, житлової кімнати 2-2 площею 8,2 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 10,4 кв.м, 1/2 частини літньої кухні «Б», лазні «Д», площею 6,7 кв.м, вбиральні «Ж» площею 2,3 кв.м, погребу «З» площею 18,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved