Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Відповідач сповіщалась належним чином про дату, час та місце проведення судового судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилась, за адресою своєї реєстрації не проживає. Суд позбавлений іншої можливості сповістити відповідача про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача подав письмову заяву про проведення судового засідання у свою відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного рішення не заперечував. Представник третьої особи- органу опіки та піклування Шомполівської сільської ради Лиманского району Одеської області подав письмову заяву про проведення судового засідання у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.12.2019 року постановлено розглядати дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] народжені громадянкою [PERSON] , [INFO] . Відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, повністю не піклується про їх духовний та фізичний розвиток, залишала дітей самих в будинку на тривалий час, зловживає спиртними напоями, відсутня їжа, антисанітарія, діти були відібрані від матері за рішенням опікунської ради.. З цього часу діти перебували на повному державному утриманні. У травні 2019 року [PERSON] визнав своє батьківство відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відтак діти проживають з батьком у [ADDRESS] . Як вказує батько дітей, їх мати [PERSON] веде бродяжницьке життя, дітьми не піклується. Представник органу опіки та піклування надав висновок від 04.06.2019 року № б/н про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд вважає доведеним той факт, що мати дитини самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у житті дитини не приймає, чим, щонайменше, ставить під сумнів мати високе звання матері. У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача по відношенню до її неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач веде аморальний спосіб життя, не приймає участі у забезпеченні утримання, виховання дітей, забезпечення повсякденного фізичного розвитку, як складової виховання, лікуванні дитини, не вживає заходів щодо належного утримання дитини, що повністю доведено матеріалами справи. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей, нею взагалі не сприймається існування дітей як особистостей, відсутнє духовне та фізичне піклування про розвиток дітей, тому суд вважає можливим позбавити її батьківських прав по відношенню до її дітей як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки матері. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Вирішуючи питання позовних вимог в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на утриманні батька. Дитина - [PERSON] , [INFO] перебуває КУ «Білгород Дністровський спеціалізований будинок дитини» на повному утриманні держави. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Отже суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідачки в розмірі чверті від усіх видів доходу (заробітку). В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилом ст. ст. 141-142 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved