Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання відповідача такою, яка втратила право користування квартирою [ADDRESS] в м. Одесі, та зняття з реєстрації, посилаючись на такі обставини. Позивач разом з двома неповнолітніми дітьми та двома членами сім'ї мешкала в комунальній квартирі [ADDRESS], займаючи кімнату площею 18,10 кв.м. Після смерті сусідки позивачка разом з двома неповнолітніми дітьми вселилася в раніше займану кімнату, площею 14 кв.м., звернулася до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з проханням надати зазначену кімнату, однак, спірну кімнату відповідним рішенням надано відповідачу для тимчасового проживання. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в частині видачі ордера відповідачу на спірну кімнату визнано протиправним та скасовано, зобов'язано розглянути питання щодо надання позивачу кімнати площею 14 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS]. Втім, відповідач не бажає у добровільному порядку звернутися про скасування реєстрації власного місця проживання за адресою спірного приміщення, за комунальні послуги не сплачує та не проживає в квартирі більше 4-х років. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом опублікування оголошення в пресі про виклик до суду, поважних причини неявки в судове засідання суду не представив. Представник позивача надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності у порядку заочного розгляду справи. Представник третьої особи - КП «ЖКС «Порто-Франківський» про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представив. Представник третьої особи - Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представив. Під час попереднього розгляду справи у порядку заочного розгляду по справі цим судом постановлено заочне рішення від 14 грудня 2011 року про часткове задоволення позовних вимог (а.с. 52). За заявою відповідачки ухвалою від 26 червня 2013 року зазначене заочне рішення - скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку, до участі у справі в якості третіх осіб залучено [PERSON], Приморський РВ ГУ ДМС України в Одеській області. Під час нового розгляду справи відповідач та інші учасники розгляду справи в судове засідання неодноразово не з'являлися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, про поважні причини такої неявки в судове засідання суд не повідомляли. Суд у зв'язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив розглянути справу та вирішити спір за відсутності відповідача та інших учасників, які не з'явилися, у порядку повторного заочного розгляду справи. Суд дослідив матеріали справи, заслухав пояснення сторони позивача, за наслідками чого вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Як зазначено, заочним рішенням цього суду - Приморського районного суду м. Одеси від «14» грудня 2011 року вимоги вказаного позову задоволені частково, визнано відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], роз'яснено, що це рішення є підставою для скасування реєстраційного обліку [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Ухвалою цього суду від «26» червня 2013 року вказане заочне рішення у справі скасовано й призначено справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до витягу з домової книги про склад сім'ї, в кімнаті площею 18,1 кв.м. (комунальної) квартири спільного заселення [ADDRESS] в м. Одесі зареєстровані: [PERSON] - з 13.01.1982 року, [PERSON] - з 13.09.1995 року, позивачка [PERSON] - з 24.02.1994 року, та її діти [PERSON] і [PERSON] - з 28.02.2007 року. Суміжним до зазначеної кімнати в комунальній квартирі жилим неізольованим приміщенням є кімната, площею 14 кв.м., яка звільнилася з грудня 2006 року в зв'язку зі смертю особи, яка раніше проживала в ній - [PERSON] Як визнала сама позивачка, вона разом зі своїми дітьми зайняла спірну кімнату, про що сповістила належні органи, та звернулась до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із проханням про виділення їй звільненої кімнати. Втім, п. 3.47 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 3320 від 26.12.2006 року спірну кімнату надано відповідачу для тимчасового проживання. На підставі вказаного розпорядження відповідачка [PERSON] приватизувала житлове приміщення, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER], видане 17.09.2009 року. Надалі між відповідачкою [PERSON], з однієї сторони, й третьою особою в цьому процесі [PERSON] - з другої, 10.03.2010 року за №107 укладено договір дарування спірного приміщення. Проте, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2010 року розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в частині видачі ордеру відповідачу на спірну кімнату визнано протиправним та скасовано, зобов'язано розглянути питання щодо надання позивачу кімнати, площею 14 кв.м., комунальної квартири [ADDRESS]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2014 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER], видане 17.09.2009 року на ім'я [PERSON] Управлінням житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради стосовно квартири [ADDRESS], визнано недійсним договір дарування 425/1000 частин квартири [ADDRESS], укладений від 10.03.2010 року №107 між [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином майновий спір щодо вказаного приміщення - спірного приміщення квартири спільного заселення - вже вирішено у судовому порядку: правова підстава для зайняття відповідачкою спірного приміщення припинилася, у зв'язку з визнання зазначеного договору недійсним у третьої особи [PERSON] є відсутніми будь-які права на це майно, оскільки сторони повернулися у той правовий стан, в якому перебували до моменту укладення такого недійсного договору. Згідно з актом мешканців сусідніх квартир, які проживають в помешканнях, що розташовані поруч зі спірним житлом, від 11.07.2011 року відповідачка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає починаючи з грудня 2006 року. Ці обставини не були належним чином заперечені стороною відповідача за допомогою будь-яких належних та допустимих доказів. Враховуючи наведене, а також той факт, що відповідачем не надано належних доказів протилежного, позиція позивача відповідачем не спростована в судовому засіданні, з огляду на що судом вважається доведеною остання. Такі обставини свідчать про втрату відповідачем права користування спірним житлом в силу положень статті 71 ЖК УРСР. Щодо права позивача на пред'явлений позов. Позивачка [PERSON] разом з членами своєї сім'ї постійно мешкає та проживає в квартирі спільного заселення під [ADDRESS] займаючи кімнату площею 18,10 кв.м. (а.с. 47). Разом з нею поряд з іншими членами сім'ї постійно проживають її неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] (а.с. 45), та [PERSON], [INFO] (а.с. 46). За правилом ст. 54 Житлового кодексу УРСР, якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. Згідно з пунктом 1 статті 34 цього Кодексу, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. За правилом статті 47 ЖК УРСР норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Таким чином, позивачка за формальними та фактичними обставинами вправі претендувати на надання їй у встановленому порядку права на зайняття спірного житла, що надає їй матеріальне право на поданий нею позов. Протиправність дій відповідача. Як встановлено цим рішенням, відповідач втратила право користування спірним житлом, втім не має наміру звернутися до уповноваженого органу щодо скасування реєстрації свого місця проживання за адресою спірного приміщення, за комунальні послуги не сплачує та не проживає в зазначеній квартирі більше 4 років, чим порушуються й права та законні інтереси позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, а також той факт, що розпорядження, на підставі якого відповідач зареєструвала місце свого постійного проживання за адресою спірною квартири, на цей час скасоване, а свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] та договір дарування визнані недійсними, суд вважає за необхідне визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Щодо роз'яснення змісту цього рішення. Додатково суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідач за адресою спірної квартири не проживає, ця квартира не є її місцем проживання або місцем перебування, вона має бути знята з реєстрації за цією адресою. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial