overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що згідно п.1.3 рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м.Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ». Позивач у період з 01.12.2011 року по 31.03.2016 року. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: вул. Патріотична, 18/14 на загальну суму 5675,93 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 5675,93 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку судовими повістками, направленими за зареєстрованим місцем проживання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що йому з сім'єю з 5 чоловік була надана 4-кімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що зазначений вище житловий будинок, належить позивачу, а реєстрація відповідача, який ніколи не проживав у зазначеному будинку, перешкоджає йому у розпорядженні та користуванні своєю власністю, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні зазначеним житловим будинком шляхом зняття з реєстраційного обліку. Позивач до суду не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Овідіопольського РС ГУДМС в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачу з сім'єю з 5 чоловік належить 4-кімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в цьому будинку, але тривалий час, більше ніж рік, в ньому не мешкає. Відповідно до ст. ст. 1; 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382 від 11.12.2003р., дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах і їм гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 3 вказаного Закону, під місцем мешкання вважається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; а під реєстрацією розуміється внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи. За приписами ст. 6 вказаного Закону, громадянин України зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ст. 7 зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи або рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується, актом складеним Секретарем Авангардівської селищної ради. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає позивачу в повній мірі реалізовувати його права, як власника будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що згідно договору дарування від 10.02.2009 року він є власником 5/6 частин будинку, інша 1/6 частина будинку належить [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що на даний момент будинок пустує, в ньому вже протягом тривалого проміжку часу ніхто з них не проживає та не використовує даний будинок. [PERSON] має інше житло, де на даний час і проживає, а відповідач ще на початку 2009 року вибув на постійне місце проживання до Угорщини. На даний час будинок перебуває у непридатному для проживання стані та потребує капітального ремонту, що унеможливлює його використання як житла для людей, однак, сторони не можуть досягти згоди стосовно спільного використання будинку, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння, протиріччя та суперечки з цього приводу, що негативним чином відображається на утриманні та збереженні будинку. Позивач позбавлений можливості у повній мірі реалізувати свої майнові права на будинок. Крім того, зволікання та бездіяльність призведе до погіршення стану будинку, оскільки такий на даний час потребує капітального ремонту. За таких умов спільне володіння та користування Будинком є неможливим. Враховуючи вказані обставини, просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/6 частку в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належні йому 1/6 частку вищезазначеного будинку в розмірі ринкової вартості частки та визнати за [PERSON] право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак згідно заяви просить розглянути справу без його участі, позовні заяві підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , до суду не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] Позов мотивовано тим, вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності, відповідачка [PERSON] була прописана в указаному будинку в 199 році, але з того часу не проживала в ньому жодного дня. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа у судове засідання не з'явилася. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Обставини, на які позивач посилається в позові, підтверджуються письмовими матеріалами справи: записами в будинковій книзі (а.с.8-9), актом депутата Калинівської селищної ради (а.с.10), письмовими поясненнями сусідів, підписи яких засвідчені секретарем Калинівської селищної ради (а.с.11-14) довідкою Калинівської селищної ради (а.с.43), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.49), свідоцтвом про право на спадщину (а.с.50). Відповідно до частин 1, 2, 7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право на користування житловим приміщення, яке належить іншій особі, може виникати на підставі ст.405 ЦК України, 156 ЖК України або 158 ЖК України. Проте в судовому засіданні встановлено відсутність будь-яких з указаних правових підстав для користування відповідачем житлом позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з уточенням своїх позовних вимог посилається на те, що 07 листопада 2009 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стосунки у шлюбі погіршувались з кожним днем, вони припинили знаходити спільну мову, через що виникали постійні сварки. З серпня 2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити, судові витрати просив покласти на нього. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Як встановлено у судовому засіданні, 07 листопада 2009 року між сторонами Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1020 та видане свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 318208 /а.с. 9/. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.10/. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим виникали постійні суперечки. З серпня 2013 року шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить їх інтересам, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 14.07.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики на суму 576 908 грн. зі строком повернення до 25.12.2010 року. В зв'язку з тим, що відповідач гроші добровільно в зазначений строк не повернув, просить стягнути з відповідача 576 908 грн., 3% річних в розмірі 48 223,19 грн. за період прострочення, суму інфляційних витрат в розмірі 21 345,60 грн., пеню відповідно п.6.1. договору в розмірі 29 335 771,80 грн. та штрафу відповідно до п.6.2. договору в розмірі 115 381,60 грн., а всього - 30 097 630,19 грн. 10.02.2013 року позивач надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь суму позики в розмірі 1 грн. та розглядати справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 14.07.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики. Відповідач отримала у [PERSON] грошові кошти в розмірі 576 908 грн., які зобов'язалася повернути в повному обсязі до 25.12.2010 року. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням того, що позивач зменшив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми позики з 576 908 грн. до 1 грн., з неї слід стягнути суму боргу в розмірі 1 грн. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплачених судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що відповідно до «Правил надання населенню послуг з газопостачання», позивач надає газ за адресою [ADDRESS], де мешкає відповідач, у зв'язку з чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER], по якому абоненти повинні своєчасно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість вказаних послуг за газопостачання. Однак відповідач в повному обсязі не сплачує рахунки за надані послуги. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3723 грн. 91 коп., яка утворилась станом на 01.08.2014 року. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Судом встановлено, що позивач надає газ за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON] Відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою №32104 про склад сім'ї від 07.11.2013 року та фактично є споживачем природного газу. Відповідно до п.п.11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання» плата за послуги газпостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідач в повному обсязі не сплачує рахунки за надані послуги, у зв'язку з чим за нею станом на 01.08.2014 року утворилась заборгованість. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, який не викликає сумніву у суду. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожитий природний газ, яка утворилась станом на 01.08.2014 року, в розмірі в розмірі 3723 грн. 91 коп. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що відповідно до «Правил надання населенню послуг з газопостачання», позивач надає газ за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER], по якому абоненти повинні своєчасно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість вказаних послуг за газопостачання. Однак відповідач в повному обсязі не сплачує рахунки за надані послуги. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1026 грн. 10 коп. за період з 31.03.2011 року по 01.04.2014 року. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Судом встановлено, що позивач надає газ за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON] Відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою №12472 про склад сім'ї від 21.05.2013 року та фактично є споживачем природного газу. Відповідно до п.п.11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання» плата за послуги газпостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідач в повному обсязі не сплачує рахунки за надані послуги, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість за період з 31.03.2011 року по 01.04.2014 року. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, який не викликає сумніву у суду. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожитий природний газ, за період з 31.03.2011 року по 01.04.2014 року, в розмірі в розмірі 1026 грн. 10 коп. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що з 2012 року проживає у квартирі №11а по вул. 152 Дивізії, 6 в м.Дніпрі. Позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства. Позивач звернувся до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради щодо реєстрації місця проживання за вказаною адресою, проте отримав відмову у звязку з тим, що у позивача відсутні документи, що підтверджують право на проживання за зазначеною адресою. Позивач просить визнати за ним право користування квартирою №11а по вул. 152 Дивізії, 6 в м.Дніпрі та зобовязати Шевченківську районну у місті Дніпрі раду укласти договір найму на жиле приміщення. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти винесення рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Шевченківської районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Право користування житловим приміщенням закріплено Конституцією України та регламентується Житловим Кодексом. В статті 47 Конституції України закріплено право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Але одним з основних моментів даної норми є те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Поряд з цими нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди). Судом встановлено, з 2012 року проживає у квартирі №11а по вул. 152 Дивізії, 6 в м.Дніпрі, що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-2» ДМР від 10.11.2016 року та актом від 17.05.2012 року. Позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою серії МСЕ-ДНА-01 №668811, видана Кіровським МСЕК м.Дніпропетровська та посвідченням №2817505838. Позивач звернувся до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради щодо реєстрації місця проживання за вказаною адресою, проте отримав відмову у звязку з тим, що у позивача відсутні документи, що підтверджують право на проживання за зазначеною адресою. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач має право користуватися житловими приміщенням, оскільки він користується житловим приміщенням в квартирі з 2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved