Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області та просив суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Банк «Фінанси та кредит» з не включення його до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу (депозиту), 2) зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника [PERSON], стосовно виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу. 3) зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для включення [PERSON], в загальний реєстр вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 4) зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити [PERSON] в рахунок відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 15136/24-13 від 27.11.2013 у банківському металі золоті, вагою 100 грам, або 3,21 унцій, 106664,50 гривень. 5) стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь [PERSON] в рахунок відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 15136/24-13 від 27.11.2013 у банківському металі золоті, вагою 100 грам, або 3,21 унцій, 106664,50 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.11.2013 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір № 15136/24-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі «Золотий», у відповідності до п. 1.1 якого банк відкрив йому депозитний рахунок № 2635.3.058530.019 у банківському металі Золото, а позивач вніс на цей рахунок банківський метал загальною вагою 100 грам або 3,22 унції на строк з 27.11.2013 року по 27.11.2015 року. Згідно договору, за час користування Банківським металом, що складає вклад, протягом встановленого строку, банк повинен нараховувати і виплачувати позивачу (клієнту) проценти у банківському металі за ставкою 2,75 % річних. Також у договорі банк зобовязався проводити нарахування процентів та їх виплату, а також повернути позивачу за його вимогою вклад з депозитного рахунку після закінчення визначеного договором строку. Однак після спливу вказаного строку, банк не повернув позивачу вклад. Позивачу стало відомо про те, що Постановою правління НБУ від 17.12.2015 року за № 898 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та прийнято рішення про ліквідацію банку та про виплату коштів вкладникам даного банку. 03.02.2015 року [PERSON] звернувся із заявою до відповідача з проханням виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, проте, в банку він отримав письмову відповідь про те, що він відсутній в реєстрі вкладників Фонду на виплату вкладів станом на 02.01.2016 року. Як було повідомлено позивачу у Фонді та в Банку його не включено до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів Фондом, оскільки його вклад у банківському металі, а відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають відшкодуванню Фондом вклади у банківських металах. Однак, договір банківського вкладу у металі ним було укладено 27.11.2013 року, а вказаний п. 10 ч. 4 ст. 26 Закону, на який послався відповідач, було прийнято 04.07.2014 року, таким чином він не підлягає застосуванню, оскільки не був прийнятий на час виникнення правовідносин між ним та Банком. Таким чином бездіяльність Уповноваженої особи з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб є незаконною та порушує його право на відшкодування належних йому сум. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності за участі його представника адвоката [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON], що діє на підставі довіреності від 30.03.2017 року № 27-6899/17 (а.с.51) у судове засідання не зявився. Поштою направив на адресу суду заперечення проти позовних вимог [PERSON], відповідно до яких правовідносини, що склалися між позивачем і Фондом регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи, що з 18.09.2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку, порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів банку, регулюються виключно цим Законом. З приписів ст. ст. 26, 27 та 48 Закону та Розділів ΙΙΙ і ΙV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд починає виплату коштів в межах гарантованої суми відшкодування (200\~000 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені до Загального реєстру вкладників. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами Однак позивач не набув права на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, оскільки відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах. Представник відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON], що діє на підставі довіреності від 26.04.2017 року № 3-131100/2690 (а.с.45) у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позову в яких зазначено, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону про систему гарантування вкладів. Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах. Окрім того, відповідно до п. 1-5 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів банку); нарахування неустойки (пені, штрафів); нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Суд, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши письмові матеріали справи та надані сторонами письмові докази, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Враховуючи вищезазначене, звернення позивача до субєкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства (правова позиція Верховного Суду України викладена у справі за № 6-2309цс16 від 09.11.2016 року). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 27.11.2013 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір № 15136/24-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі «Золотий», у відповідності до п. 1.1 якого банк відкрив йому депозитний рахунок № 2635.3.058530.019 у банківському металі Золото, а позивач вніс на цей рахунок банківський метал загальною вагою 100 грам або 3,22 унції на строк з 27.11.2013 року по 27.11.2015 року. Згідно з п. 1.2 договору встановлено, що за час користування Банківським металом, що складає Вклад, протягом встановленого строку, визначеного п. 1.1 цього Договору, «Банк» нараховує і виплачує «Клієнту» проценти у банківському металі за ставкою 2, 75 % річних. Відповідно до п. 3.1.3 договору, «Банк» зобовязався проводити нарахування процентів та їх виплату, згідно п.п. 2.1, 2.3 Договору і повернути «Клієнту» за його вимогою вклад з депозитного рахунку після закінчення строку, визначеного п. 1.1 Договору, та в інших випадках згідно умов договору. Постановою правління НБУ від 17.12.2015 року за № 898 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та прийнято рішення про ліквідацію банка. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» згідно з яким відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Банку строком з 18.12.2015 року по 17.12.2017 року призначено уповноважену особу Фонду (яка в подальшому змінювалася 01.09.2016 року) (а.с.24-27). 03.02.2015 року [PERSON] звернувся із заявою до відповідача з проханням виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, проте, листом від 23.02.2016 року позивачу було відмовлено, мотивуючи тим, що Законом встановлено, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює зокрема, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом. Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року N 14 (у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2016 року N 823), Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Пунктом 10 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти, зокрема, за вкладами у банківських металах. Частину четверту статті 26 доповнено пунктом 10\~згідно із Законом України від 04.07.2014 р. N 1586-VII. Правовідносини ж між позивачем [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» виникли 27.11.2013 року, тобто з моменту укладення договору строкового банківського вкладу. Посилання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на правову позицію, викладену у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2016 року у справі № 826/15484/16 суд не може врахувати при вирішенні даної справи, оскільки в наведеній відповідачем справі договір банківського вкладу «Золотий стандарт» було укладено 25.09.2014 року, тобто вже після набуття чинності змінами у Законі, відповідно до яких банківські вклади у металі Фондом не відшкодовуються. В даному спорі договір банківського строкового вкладу було укладено з [PERSON] 27.11.2013 року, тобто до прийняття та набуття чинності зазначеними Змінами. Розглянувши посилання Фонду на правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 25.01.2017 року у справі № 757/48960/16-ц, як на правовий прецедент розгляду подібних спорів, суд також не може прийняти його до уваги, оскільки спір в даній справі не є тотожним з даний спором (договір строкового банківського вкладу у металі укладено у 2015 році) та має інший субєктний склад (фізична особа - Банк), тоді як у справі, що розглядається коло осіб визначено як фізична особа Фонд та Уповноважена особа Фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують цивільну відповідальність особи.\~ Тобто, на момент виникнення правовідносин між сторонами зміни, які виключають відшкодування коштів за вкладами у банківських металах, не діяли, частину четверту статті 26 доповнено пунктом 10\~згідно із Законом України від 04.07.2014 р. N 1586-VII. Статтею 41 Конституції України\~гарантовано непорушність права власності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, володіти, користуватись і розпоряджатись свою власністю. Внесення позивачем депозиту в банківському металі, який був переданий банку, слід вважати майном у сенсі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відтак позбавлення права позивача на отримання в дату повернення вкладу, визначену договором, належних йому на праві власності грошових коштів, є порушення його права на мирне володіння своїм майном. З огляду на викладене вимоги позивача в частині зобовязання Уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника [PERSON], стосовно виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу, а також вимоги в частині зобовязання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для включення [PERSON], в загальний реєстр вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки право позивача на внесення до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було порушено та підлягає відновленню. Що стосується позовних вимог в частині зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплатити [PERSON] в рахунок відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 15136/24-13 від 27.11.2013 у банківському металі золоті, вагою 100 грам, або 3,21 унцій, 106664,50 гривень. та стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь [PERSON] в рахунок відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 15136/24-13 від 27.11.2013 у банківському металі золоті, вагою 100 грам, або 3,21 унцій, 106664,50 гривень, суд вважає їх передчасними, оскільки з даного приводу існує певна передбачена законом процедура виплат Фондом і дане питання повинно вирішуватися лише у випадку відмови Фонду у виплаті вказаних коштів. Отже, і розрахунки наведені позивачем щодо сум депозиту за курсом НБУ суд також не розглядає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1066,64 грн. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.08.2017 року, зміст норм правового статусу Фонду не дає підстав для віднесення його до державних органів у розумінні норми абзацу другого підпункту 11 пункту 16-1 Перехідних положень «Про внесення змін до Конституції України» (щодо правосуддя), незважаючи на те, що повноваження Фонду мають публічно-правовий характер. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення двох позовних вимог з пяти заявлених, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 426,65 грн. Оскільки законом не передбачене солідарне стягнення судових витрат з Фонду та Уповноваженої особи підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі по 213, 32 грн. з кожного. На підставі викладеного,\~

Outcome: partial