Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.06.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30.04.2018 року його заборгованість склала 13842,04 грн. Зазначену суму позивач і просив стягнути з відповідача на користь банку та судові витрати. 04.07.2018 року у справі відкрито провадження. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Останній правом на відзив не скористався, проте, подав до канцелярії суду заяву, у якій заперечував проти позову, просив застосувати строки позовної давності і справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з*явились. Про день і час слухання справи повідомлені вчасно, належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки. Відповідач дав свою згоду на зміну розміру кредитного ліміту за рішенням Банку (як зменшення, так і збільшення). Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30.04.2018 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 13842,04 грн., яка складається з: 535,26 грн. -\~заборгованість по тілу кредиту, 8391,44 грн. -\~заборгованість за відсотками, 3780,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1135,34 грн. - заборгованість по штрафам. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж у сумі 100 грн. по погашенню заборгованості за вказаним кредитним договором здійснено 17.02.2011 року (перед цим у сумі 100 грн. 13.01.2011 року), тобто ще у 2011 році почався перебіг строків позовної давності, проте ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 04.06.2018 року, тобто з пропуском установленого\~статтею 257 ЦК України трирічного\~строку позовної давності та\~ст.258 ЦК України\~однорічного строку позовної давності по вимогах щодо сплати штрафу (пені). Таким чином, враховуючи заяву відповідача про застосування до вимог позивача строків позовної давності, положення статей\~256,\~257, ч.2 ст.258,ч.1,5\~ст.261,ч.3 ст.267 ЦК України\~щодо строку позовної давності, з урахуванням вищевказаних обставин справи і факту предявлення позову тільки 04.06.2018 року, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed