Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначив, що 21.04.2010 року [PERSON] отримав ордер № 583 на квартиру [ADDRESS] виписаного ВАТ «ЖЗХВ» з порушенням житлового законодавства. В цей ордер вписані як члени його сім'ї: дружина [PERSON] та його повнолітні діти: син [PERSON] і дочка [PERSON] Як наймачі сім'я [PERSON] - недобросовісні, мають борг по квартплаті за 18 місяців. Ними ж зроблено перепланування квартири в тому числі несущої її частини будинку. Беручи до уваги, що квартира знаходиться на першому поверсі, то такі зміни можуть привести до тяжких наслідків обвалу будинку. Ордер № 583 від 24.04.2010р. виписаний ВАТ «ЖЗХВ» з порушенням вимог ст. 52 ЖК України, згідно якої «Жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, затвердженим виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів, а у випадках передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення». Враховуючи зазначене, а також ст. 59 ЖК України, зловживання службовими особами ВАТ «ЖЗХВ» просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача - Терлецький М.Д. у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю. Зазначив, що підставою для виселення є ст. 116 ЖК України. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю. Просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що з квітня 2010 року проживає у [ADDRESS], на підставі ордера, який йому видано. Ще не встиг приватизувати квартиру. На теперішній час заборгованості по квартирній платі не має. 01.04.2014 року до його квартири прийшов [PERSON], який є начальником ЖЕД, якого він впустив до квартири. Останній оглянув квартиру щодо перепланування. Ніякого акту на підпис йому не давав. Була з [PERSON], ще якась людина, яку він не знає, але до квартири вона не заходила. Вказав, що з кімнати на балкон були двері та вікно. Він двері убрав та заклав їх повністю цеглою, залишивши лише вікно. На кухні було вікно шириною 90 см., яке виходило на балкон, замість якого він поставив двері шириною 70 см., заклавши повністю по бокам вільний простір цеглою до перемички, що зверху була над вікном, яку не чипав. Вважає, що це не є переплануванням квартири, дозволи на дані роботи він не отримував. Треті особи просили суд в задоволенні позову відмовити повністю. При цьому [PERSON] вказала, що в їх будинку понад 60 % мешканців мають такі зміни в квартирах щодо заміни вікон на двері при виході на балкон. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.04.2010 року [PERSON] отримав ордер № 583 на квартиру [ADDRESS] виписаного ВАТ «ЖЗХВ» в якій проживає з дружиною [PERSON] та його повнолітніми дітьми: сином [PERSON] і дочкою [PERSON] Відповідно рішення Апеляційного суду Житомирської області від 25.08.2005 року, яке набрало законної сили за [PERSON], [PERSON] та їх дітьми: [PERSON] та [PERSON] визнано право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приписами ч. 2 ст. 59 ЖК України передбачено, що вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Позивач в позові зазначив, що 21.04.2010 року відповідач отримав ордер № 583 на квартиру [ADDRESS]. Проте з даним позовом позивач звернувся до суду лише 30.01.2014 року, пропустивши 3-х річний строк на звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 59 ЖК України. Заяв про поновлення строків суду не заявлялось. Тому позовна вимога про визнання оспореного ордеру недійсним заявлено поза межами встановленого строку і не підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Суду доказів про те, що відповідач та члени його сім»ї систематично руйнують чи псують жиле приміщення або використовують їх не за призначенням не надано, і тому позовна вимога позивача про виселення також задоволенню не підлягає. Крім того, представлений представником позивача суду акт від 01.04.2014 року підписаний головою комісії з питань перевірки самовільної перебудові конструкцій будинку [ADDRESS], суд не може взяти за основу, так як відомості які в ньому викладені не вказують на систематичне руйнування чи псування квартири або використання його не за призначенням. До того ж суду не надано розпорядження № 6 від 25.03.2014 року,

Outcome: dismissed