Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у серпні 2013 року між ним та відповідачем було укладено усний договір доручення, за яким позивач доручив відповідачу перерахувати належні [PERSON] грошові кошти на користь третьої особи. На виконання договору позивачем було поповнено картковий рахунок відповідача [NUMBER] грошовими коштами на загальну суму 51 948 гривень шляхом здійснення операцій внесення коштів 06.08.2013 року, 14.08.2013 року та 30.08.2013 року. Оскільки відповідачем грошові кошти на користь третьої особи переведені не були, 24.10.2013 року позивач направив [PERSON] лист з вимогою повернути грошові кошти. Однак, відповідач кошти не повернув. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь 51 948 гривень та суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні з позовом не погодились, просили відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що [PERSON] поповнив картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] - 06.08.2013 року на суму 13 264 гривні, 14.08.2013 року на суму 25 120 гривень та 30.08.2013 року на суму 13 564 гривні. Всього позивач перерахував відповідачеві грошові кошти на загальну суму 51 948 гривень, що підтверджується копіями квитанцій відповідно за №17771566, №17829866 та №17946641 (а.с. 3-5). Ці обставини не заперечував в судовому засіданні і відповідач, який пояснив, що жодних грошових зобов'язань перед ним позивач не мав, й взагалі з позивачем він незнайомий. Позивач в суді пояснив, що грошові кошти перерахував відповідачу за домовленістю з [PERSON], яка і надала банківські реквізити відповідача, який ці кошти мав перерахувати [PERSON] Оскільки кошти відповідачем не були перераховані, позивач вважає, що вони мають бути йому повернуті. При цьому [PERSON] пояснив, що відповідача особисто не знає, з ним ніяких договорів не укладав, а в позові зазначено про договір доручення, оскільки він мав на увазі договір з третьою особою, т.т. з [PERSON] Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що дійсно до нього зверталась [PERSON] з пропозицією перерахувати на його банківський рахунок грошові кошти для іншої особи, але він відмовився. Грошові кошти відповідач повертати не бажає, оскільки частину їх віддав, а іншу частину витратив. 06.09.2013 року та 27.09.2013 року [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогами про повернення грошових коштів в розмірі 51 948 гривень, що підтверджується копіями листів (а.с. 6-7, 48-49). Оскільки [PERSON] набув грошові кошти без достатньої правової підстави, він зобов'язаний повернути позивачеві ці кошти. Однак, відповідач й до цього часу грошові кошти не повернув, а тому сума в розмірі 51 948 гривень має бути стягнута з відповідача на користь позивача за рішенням суду. Отже, позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст. 1212 ЦК України,

Outcome: approved