Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.02.1989 року він отримав ордер на житлове приміщенняв [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає з вересня 1987 року. Факт реєстрації останнього за вказаною адресою створює для позивача ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому згідно ст. ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14.02.1989 року позивач [PERSON] отримав ордер на житлове приміщення в [ADDRESS]., що підтверджується ордером серія БЦГ 003534 від 14.02.1989 року. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] Г зареєстрований у квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] з 27.12.1978 року, проте фактично не проживає у ньому з серпня 1987 року по даний час, особисті речі зареєстрованої у будинку відсутні, що підтверджується актом обстеження квартири від 06.10.2017 року. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] Г втратив право на користування квартирою № 5 в будинку №260 по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області, оскільки не проживає у вказаному жилому приміщенні більше, ніж півроку без поважних причин. Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved