Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який був уточнений і в редакції від 31.07.2017 року (а.с. 22-24) просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 45 по вул. Мироненко в м. Кривому Розі, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, а також зобовязати відділ реєстрації місця проживання [PERSON] комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу скасувати реєстрацію відповідачів. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що йому належить на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 87,1 кв. м., житловою площею 41,4 кв. м., гараж, сарай, вбиральня, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Мироненко, будинок № 45. В цьому будинку разом з ним зареєстровані та проживають відповідачі: [PERSON] та [PERSON], які є чужими для нього, ніколи не були членами його сім'ї і які, в порушенні вимог ст. 162 Житлового кодексу України, не сплачують комунальні платежі, за газ, холодну воду та інше. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], це дочка та онук його померлої у 2008 році дружини - [PERSON]. Вони були зареєстровані у його житловому будинку померлою дружиною, [PERSON] з 19 квітня 2005 року, а [PERSON], із 24 грудня 2007 року, при отриманні паспорта громадянина України без його згоди. Померла дружина пояснила йому, що реєстрація її дочки і онука проста формальність і що жити вони будуть за іншою адресою. Після реєстрації відповідачі проживали в найманий квартирі за іншою адресою. Фактично проживати у належному йому житловому будинку відповідачі почали у 2015 році, коли їм відмовили у наймі житла. У теперішній час він проживаю за адресою: 50102, [ADDRESS] і вирішив розпорядитися своєю власністю - житловим будинком № 45, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Мироненко. Однак реалізувати своє право власника розпорядитися належним йому на праві приватної власності майном, тобто належним йому житловим будинком позивач не може, оскільки у будинку зареєстровані та проживають відповідачі, яки добровільно не бажають знятися з реєстрації та звільнити належний йому будинок, перешкоджають йому у його праві розпорядитися належним йому майном. На його прохання знятися з реєстрації у його будинку та звільнити його відповідачі відповідають категоричною відмовою, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач вважає, що відповідачі повинні бути зняти з реєстрації у будинку № 45, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Мироненко. Їх реєстрація в будинку, який належить йому на праві приватної власності, повинна бути скасована, а вони виселені. Його вимоги підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від15.12.2004 року, згідно до якого, житловий будинок загальною площею 87,1 кв. м., житловою площею 41,4 кв. м., гараж, сарай, вбиральня належать позивачу, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2005 року. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, просив його задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов повністю, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні та пояснила, що позивач її вітчим, який був одружений з її матірю. В будинку вона мешкала і раніше, потім вони з сином мешкали на зйомній квартирі, а три роки тому переїхала жити в будинок за проханням самого позивача, який сказав їм особисто, щоб вони або виписувались з нього, або переїжджали жити туди. Під час мешкання в будинку вони поміняли вікна, сплачували та сплачують комунальні послуги. На її думку позивач лише по документам є єдиним власником зазначеного будинку. ЇЇ мати вклала у цей будинок свої гроші, вона також давала свої гроші на цей будинок. На сьогодні вона збирається вступати у спадщину та через суд оспорювати право власності позивача на цей будинок, оскільки її мати також має право на цей будинок. 23 жовтня 2017 року вона разом з сином виїхала з цього будинку і на цей час вже мешкає за іншою адресою, проте, у звязку з неприязними стосунками з позивачем, вона не бажає повідомляти суду цей адрес. Зніматись з реєстрації вона не бажає, оскільки має намір оспорювати право власності позивача на цей будинок в суді. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що останні три роки вони мешкали у зазначеному будинку за проханням самого позивача, який сказав їм особисто, щоб вони чи виписувались з нього, чи переїжджали жити туди. Вони поміняли вікна в цьому будинку, кожний місяць сплачували та сплачують комунальні послуги, на підтвердження чого він надає витяги з банку. 23 жовтня 2017 року він разом з матірю виїхав з цього будинку і мешкає за іншою адресою, проте він не бажає повідомляти суду цей адрес, у звязку з неприязними стосунками з позивачем. Зніматись з реєстрації він не бажає, вважає, що його мати має також право на цей будинок. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач на підставі рішення Інгулецької районної ради «Про видачу свідоцтва про право власності» № 239/2 від 15.12.2004 року є власником домоволодіння № 45 по вулиці Дубова Гора в м. Кривий Ріг, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 02.02.2005 року Серія САА № 254741, форма власності - приватна, частка 1/1 (а.с. 5, 6). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є дочкою померлої у 2008 році дружини позивача [PERSON], а відповідач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] та онуком померлої у 2008 році [PERSON] Ці обставини визнані і не оспорюються сторонами. Відповідно до довідки № 432 від 28.07.2017 року у зазначеному домоволодінні зареєстровані відповідачі [PERSON] зареєстрована в 2005 році, але за цією адресою проживає з 2015 року, [PERSON] зареєстрований з 2007 року, але за цією адресою проживає з 2015 року (а.с. 26). В судовому засіданні відповідачі, кожний окремо, вказали, що 23.10.2017 року вони добровільно виїхали із вказаного домоволодіння і вже мешкають за іншою адресою. При цьому вони залишаються зареєстрованими за адресою домоволодіння позивача і не бажають знятись з реєстраційного обліку, оскільки на їх думку, в цьому домоволодінні є частка [PERSON] і вона має намір у судовому порядку встановлювати свої права на цю частку. Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідачів за адресою домоволодіння, яке належить на праві власності позивачу. За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Позивач наполягає на тому, що відповідачі, які не є членами його сімї, залишаючись зареєстрованими у його домоволодіння, створюють йому перешкоди у користуванні його власністю, оскільки він має намір продати її, але покупець не бажає придбати дане домоволодіння з реєстрацією інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідачі, які не є членами сімї позивача, зареєстровані за адресою домоволодіння, яке належить позивачу, раніше проживали там, але з 23.10.2017 року добровільно покинули це домоволодіння та мешкають за іншою адресою, що було у судовому засіданні вказано самими відповідачами та підтверджено позивачем. Судом також встановлено, що позивач тривалий час не мешкає за адресою своєї власності - зазначеного домоволодіння, що у свою чергу не оспорюється відповідачами і має намір продати вказане домоволодіння, проте наявність реєстрації відповідачів за його адресою створює йому перешкоди у цьому, оскільки саме з цієї причини він отримує відмови від потенційних покупців. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним домоволодінням шляхом зняття з реєстраційного обліку є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вимога щодо виселення відповідачів не підлягає задоволенню, оскільки відповідачі з 23.10.2017 року не мешкають за адресою домоволодіння позивача, що було у судовому засіданні також підтверджено позивачем. Не підлягає задоволенню і вимога про зобовязання відділ реєстрації місця проживання [PERSON] комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу скасувати реєстрацію відповідачів. Між іншим суд не приймає до уваги думку відповідачів стосовно того, що позов не може бути задоволений, оскільки відповідач [PERSON], як спадкоємець померлої у 2008 році дружини позивача [PERSON], також має право на вказаний будинок, оскільки на час розгляду справи відповідачі не зазначили та не надали жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] вступила у спадок після смерті [PERSON], в який входить зазначений будинок або його частка і таким чином також являється співвласником цього будинку. Розгляд таких питань знаходиться за межами позовних вимог і, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, не може бути здійснений судом, при цьому відповідачами зустрічний позов не подавався. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial