Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість у розмірі 48339,15грн., в тому числі3477,65грн. грошової компенсації за дні невикористаної відпустці, 44861,50грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, а також моральну шкоду в розмірі 30000грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що працював у ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Мегабуд» з 14.08.2007р. по 12.06.2012р. на посаді юрисконсульта та звільнений у зв'язку з переведенням в ТОВ «Архітектурно-будівельна компанія «Мегабуд». При звільнені відповідачем не нарахована та не виплачено грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустці, яка становить загалом 55 днів та повинно бути сплачено при звільнені 12.06.2012р. Компенсація за невикористану відпустку складає 3477,65грн. Середній заробіток за весь час затримки, яка становить 470 робочих днів, складає 44861,50грн. Оскільки з боку відповідача порушено трудове законодавство при розрахунку при звільнені, позивачу вчинено й моральну шкоду, яку він оцінює в 30000грн. Позивач надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Будучи повідомним судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згодою позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст..224 ЦПК України. Так, судом встановлено, що позивач з 14.08.2007р. по 12.06.2012р. працював у ТОВ «Виробничо-будівельної компанії «Мегабуд» на посаді юрисконсульта, звільнений на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із переведенням. Такі обставини підтверджено відомостями трудової книжці (а.с.6-10). Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Встановлено, що частка не використаних позивачем днів щорічної відпустки за вказаний вище період роботи склала 55 днів, а саме: - з 14.08.2007р. по 13.08.2008р - 6 календарних днів; - з 14.08.2008р. по 13.08.20099р. - 9 календарних днів; - з 14.08.2009р. по 13.08.2010р. - 10 календарних днів; - з 14.08.2010р. по 13.08.2011р. - 24 календарних дні; - з 14.08.2011р. по 12.06.2012р. - 6 календарних днів. При звільнені позивачу не було нарахована та виплачено грошову компенсацію за всі не використані позивачем дні щорічної відпустки, що є порушенням вимог ст.. 83 КЗпП України. Такі факти вбачаються із результатів перевірки територіальної Державної інспекції з питань праці у Харківської області (а.с.12,13). Відповідно до п. 5 Постанови КМУ від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи із розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п.п. 2.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. Із наданої довідки № 74/10 від 30.10.2013р. в січні-березні 2012р. позивачу нараховувалась заробітна плата у розмірі 2100грн., в квітні - 1155грн., в травні 226,81грн., в травні-грудні 2011р. - 2100грн. за місяць (а.с.11), тобто сумарний заробіток за період травня 2011р. по травень 2012р. становить 22381,81грн. Кількість календарних днів у відповідності до правил ст. 73 КЗпП становить 354 дні. Отже, компенсація за 55 календарних днів невикористаної відпустки становить 3477,65грн. Далі, у відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлено, що період затримки середнього заробітку з дня звільнення по час звернення до суду становить 470 днів. Розмір середньоденної заробітної плати, що вбачається із довідки відповідача, становить 95,45грн. на день. Отже, середній заробіток за весь період затримки по момент фактичного розрахунку складає 44861,50грн. Отже, суд надійшов до висновку, що з вини відповідача позивач не отримав належні йому при звільнені виплати. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково, оскільки отримані моральні страждання, у зв'язку із затримкою у видачі належних коштів при звільнені, суд оцінює в сумі 3000 грн., виходячи із принципу справедливості і співмірності із заподіяною шкодою На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial