Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.07.2020 між ним та [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався виготовити, встановити і передати йому у власність кухонний гарнітур. На виконання п.3.2 вказаного договору 22.07.2020 позивачем було здійснено попередню оплату в розмірі 21560 грн, строк виконання замовлення становив 32 календарних дні, кінцева дата встановлення - 23.08.2020. В обумовлений строк відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим 05.11.2020 йому було надіслано повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку. На підставі вимог ст.570 ч.2, 1212 ч.1 ЦК України вказана сума внесеної позивачем передоплати є безпідставно набутим майном, в зв`язку з чим [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 21560 грн безпідставно набутих коштів та 6500 грн судових витрат за надання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 23.11.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 10:30 год 20.01.2021. Протокольною ухвалою від 20.01.2021 розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідача в зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та залученням професійної правничої допомоги на 15:00 год 10.02.2021. 03.02.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , а саме стягнути на його користь кошти в сумі 21560 грн, в задоволенні вимог щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн відмовити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що намагався повернути відповідачу передоплату взамін на надання розписки про отримання цих коштів та відсутність претензій, на що позивач не погоджувався. Наприкінці жовтня перебував на стаціонарному лікуванні, через що не міг отримати лист з вимогою про повернення коштів, в присутності адвоката повернув би грошові кошти обов`язково. Наразі має скрутний матеріальний стан, через хворобу не працював 2 місяці, на утриманні має двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отже сплатити витрати на правову допомогу в заявленому розмірі не в змозі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимог підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо стягнення передоплати за договором, просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вказаний спір можна було врегулювати і в досудовому порядку. Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З договору №407 від 21.07.2020, укладеного між ФОП [PERSON] (далі - виконавець) та [PERSON] (далі - замовник) вбачається, що виконавець зобов`язався виготовити, встановити та передати у власність гарнітур кухонний з матеріалів, вказаних у специфікації (додаток №1) та по узгодженому ескізу (додаток №2), замовник зобов`язується прийняти і сплатити це замовлення, загальною вартістю 30800 грн (а.с.9). Згідно п.3.2 договору, оплату за договором замовник проводить у вигляді 70 % передоплати, що становить 21560 грн. Згідно п.4.2 договору, термін виконання замовлення за договором складає 32 календарних дні з моменту отримання виконавцем передоплати, кінцева дата встановлення - 23.08.2020. Згідно п.п.6.2, 6.3 виконавець зобов`язався виконати замовлення в повному обсязі і в терміни, вказані в п.4.2 вказаного договору; замовник зобов`язався сплатити замовлення за даним договором в повному обсязі в терміни, вказані в п.п. 3.2, 3.3. Згідно дубліката квитанції від 22.07.2020 позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 21560 грн (а.с.12). Враховуючи дату внесення передоплати, кінцевим строком виконання умов договору є 23.08.2020. 05.11.2020 позивач направив повідомлення відповідачу, в якому відмовився від укладеного договору, повідомив про його розірвання з підстав невиконання ФОП [PERSON] взятих на себе зобов`язань в обумовлені строки щодо виготовлення, встановлення та передачі у власність гарнітура кухонного. Наразі грошові кошти, сплачені позивачем в якості передоплати, в сумі 21560 грн, відповідачем не повернуті. Частинами 1,2 ст.837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно із ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач приступив до виконання умов укладеного договору чи повідомляв про підстави його не виконання у визначений сторонами строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки судом встановлено, що умови договору відповідачем не виконані, при цьому перераховані позивачем кошти за обумовлені роботи йому не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 21560 грн, як безпідставно набутих. Частиною 3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, судовий збір сплачується і розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Щодо відшкодування на користь позивача понесених ним витрат з надання правничої допомоги у розмірі 6500 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач підтвердив копією договору № б/н/20 від 30.10.2020 про надання професійної правничої (правової) допомоги; додатком №1 до вказаного договору щодо визначеного гонорару, рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди), меморіальним ордером №@2PL742061 від 01.11.2020 на суму 6500,00 грн., актом виконаних робіт від 05.11.2020 (а.с.17-24). Відповідачем в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Суд вважає, що витрати з надання правничої допомоги у сумі 6500 грн є не співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом (складання та направлення відповідачу повідомлення про розірвання договору, складання та подання позовної заяви до суду, представництво інтересів позивача в одному судовому засіданні), не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру. Тому з відповідача на користь позивача підлягають частковому стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 1500 грн. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial