Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06.10.1984 року по 19.04.2011 рік. В період шлюбу 14.01.2005 року без укладання письмового договору купівлі-продажу, відповідач придбала 1/3 частину житлового будинку за адресою: вул. Михайлевського, 91 в смт. Білозерка Херсонської області. Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 21.07.2010 року вказаний договір було визнано таким, що відбувся. Позивач вказав, що вказана частина будинку була придбана за спільні кошти та є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Після розірвання шлюбу позивач проживав в спірному будинку до лютого 2016 року, після чого відповідач позбавила його цього права. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини 1/3 частини (1/6 частини) житлового будинку в розмірі 102\~252,64 грн. та стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник уточнений позов підтримали, надали суду пояснення, що відповідають викладеному в позові. Відповідач та її представник заперечували проти позову. [PERSON] суду пояснила, що спірна частина домоволодіння була придбана нею не за спільні сімейні кошти. В 2005 році матеріальне становище її родини було важким, у подружжя на утриманні була неповнолітня дитина, позивач витрачав свою заробітну плату на власні потреби, тому подруга відповідача - [PERSON] подарувала їй необхідну суму коштів в сумі 4000 грн., за які й була придбана частина будинку. Зважаючи на те, що спірна частина будинку була придбана не за спільні сімейні кошти, а за її особисті, відповідач вважає це майно є таким, що не підлягає поділу, тому просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа [PERSON] надала суду заяву, якою заперечила проти задоволення позовних вимог, просила проводити розгляд справи без її участі. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 19 квітня 2011 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06 жовтня 1984 року, тобто сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 06.10.1984 року по 30.04.2011 року Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 21 липня 2010 року, витягу про державну реєстрацію прав Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 06 грудня 2010 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 грудня 2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 квітня 2010 року, позивач є власником 1/3 частини житлового будинку за адресою: вул. Михайлевського, 91 в смт. Білозерка Херсонської області. Державна реєстрація права власності відбулася 12.04.2010 року, тобто в період шлюбу. Відповідно до висновку експерта № 682016, складеного за результатами проведення судової будівельно-оціночної та будівельно-технічної експертизи, ринкова вартість домоволодіння, розташованого за адресою вул. Михайлевського, 91 в смт. Білозерка Херсонської області, складає 609 599 грн.; технічна можливість виділити 1/2 частини 1/3 частини (1/6 частину) житлового будинку в натурі відсутня; можливі варіанти виділення в натурі 1/2 частини 1/3 частини (1/6 частину) не наводяться, оскільки така можливість відсутня; варіанти порядку користування 1/3 частиною житлового будинку не наводяться, оскільки дана частина будинку не виділена в натурі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що приблизно в січні (на Різдво) 2005 року [PERSON] подарувала відповідачці 4000 грн. для придбання нею 1/3 частини будинку. Відповідно до ст. 719 ЦК України (редакція на момент дарування коштів відповідачу), договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує 50 розмір неоподаткованого мінімуму громадян (850 грн.), укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому до валютних цінностей, згідно з п. 1 ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року віднесено і валюту України (гривню) в тому числі. Таких документів ні відповідачем, ні свідком [PERSON] суду надано не було. Крім того свідки знаходяться з відповідачем в дружніх стосунках. Тому, з урахуванням наведеного, виходячи з положень ст. 220 ч. 1 ЦК України, ст. 59 ЦПК України, ст. 218 ЦК України, суд, оцінюючи покази свідків поставився до них критично і не прийняв їх в якості належних доказів. А оскільки інших доказів щодо факту витрачання на придбання частини будинку власних коштів відповідач суду не надала суд вважає даний факт не встановленим в судовому засіданні. Статтею 60 СК встановлено, що майно, набуте подружжям піж час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.ст. 68, 70 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності\~ на майно, набуте під час шлюбу. При цьому, у разі поділу\~ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 364 ч. 2 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки вивчені судом факти та наведені сторонами докази і їх належна оцінка вказують на те, що спірне майно придбане відповідачем за час шлюбу, тобто належить сторонам на праві спільної сумісної власності в рівних частках (по 1/2 від 1/3 частини), за результатами експертизи встановлено неможливість виділу частини майна в натурі та встановлено суму вартості майна, то суд враховуючи наведене присуджує позивачу компенсацію вартості належної йому ? частки майна. Стосовно судових витрат, суд вважає, що позивачем доведено понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн., по оплаті правової допомоги в сумі 6500,00 грн., по оплаті за проведення експертизи в сумі 4085,40 грн., всього на загальну суму 11\~687,80 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved