Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровській області, про що був зроблено актовий запис № 262, між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, проте надала до початку розгляду справи письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю та з наслідками визнання позову ознайомлена. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 25.12.2009 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровській області, про що був зроблено актовий запис № 262, про що видано відповідне свідоцтво про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] .(а.с.8). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки за своїми характерами сторони виявились абсолютно протилежними людьми, перестали розуміти один одного та розчарувались у сімейному житті. З липня 2019 року позивач із відповідачем припинили сімейні стосунки і до сьогоднішнього часу проживають окремо. З того часу вони не ведуть спільне господарство. Так як сторони втратили почуття кохання та тривалий час проживають окремо один від одного, тому позивач вирішив звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Outcome: approved