Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що з 01.09.1997 року по 15.01.2013 року він працював юристом у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Мрія». За умовами контракті від 01.09.1997 року, 04.02.2000 року позивач надавав правову допомогу господарству. Відповідач з другої сторони, зобов'язаний був виплачувати позивачу заробітну плату, згідно контракту від 01.09.1997 року по 100грн. щомісячно і 10 % винагороди за кожну виграну справу, згідно контракту від 04.02.2000 року - по 140 грн. щомісячно і по 5 % винагороди за кожну виграну справу, а також по 20 грн. за проїзд щомісячно. Крім того відповідач недоплатив позивачу по 20 грн. щомісячної заробітної плати з 01.01.2007 року по 01.09.2012 року у сумі 1360 грн., а також не виплатив за проїзд, згідно контракту від 04.02.2000 року у сумі 3120 грн.. Всього заборгованість складає 52 375 грн. 03. коп. з яких: винагорода за проведені справи складає 45 401 грн. 29 коп., недоплачена заробітна плата складає 1360,00 грн., витрати на проїзд складають 3120,00 грн., індексація по заробітній платі з 01.01.2003 року в сумі 2493 грн. 74 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 52 375 грн. 03 коп., згідно розрахунку заборгованості. Позивач та представник позивача в судове засідання з'явилися, змінені позовні вимоги підтримали та уточнили суму загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача та складає 69 450,03 грн. Представник відповідача з'явившись в судове засідання заперечувала проти задоволення позову, надала заперечення в яких вказала, що вважає вимоги [PERSON] незаконними та безпідставними. Відносно заявлених позивачем вимог в частині стягнення винагороди за проведені справи в сумі 45 401,29 грн. представником відповідача зазначено, що такі вимоги є взагалі безпідставними з огляду на норми чинного законодавства якими регулюються правовідносини стосовно строків позовної давності. А саме, ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Теж саме стосується і витрат на проїзд заявлених позивачем,у зв'язку з чим представник відповідача просила суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Крім того, так як контракти, що укладалися між позивачем та відповідачем носили цивільно-правовий характер і тому виконання роботи стосовно стягнення на користь СТОВ «Мрія» коштів або відмови у позовах, якими пред'являлися вимоги на адресу СТОВ «Мрія», повинні були оформлюватися актами приймання-передачі виконаних робіт між сторонами. Однак такі акти сторонами не складалися і не підписувалися. Будь-яких термінів оплати такої винагороди зазначені позивачем контракти не містили, а з вимогами щодо її сплати протягом 15 років позивач не звертався. Жодного разу така винагорода позивачеві не сплачувалася, а тому підстави для сплати зазначеної винагороди навіть у межах позовної давності відсутні. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.03.2013 року, згідно ухвали апеляційного суду Херсонської області від 14.06.2013 року у справі за позовом [PERSON] до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія», третя особа: голова СТОВ «Мрія» [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі встановлено, що позивач виконував роботу за цивільно-правовою угодою. Даними рішеннями встановлено, що 15.01.2013 року [PERSON] виплачено грошову винагороду за послуги за цивільно-правовим договором в сумі 591,99 грн., а 21.03.2013 року перераховано його оплату: донараховано по 20 грн., що не доплачувалися с 2010 року по 2012 роки та повернуто неправильно утриманий податок до Пенсійного фонду і виплачено остаточний розрахунок по касовому ордеру 602,48 грн., тобто 21.01.2013 року підприємством виправлено помилку у відрахуваннях і повернуло позивачу зайво утримані кошти, що підтверджується касовим ордером. З огляду на вищевикладене позовні вимоги в частині стягнення грошової винагороди за послуги за цивільно-правовим договором, недоплачені в період з 2010 по 2012 роки по 20 грн. та неправильно утриманий податок до Пенсійного фонду, є безпідставними, оскільки вищевказаними рішеннями першої та апеляційної інстанції встановлено повернення вказаних виплат до звернення позивача до суду. Що стосується вимог позивача про стягнення винагород за проведені справи, стягнення недоплаченої заробітної плати та індексації заробітної плати: Наявність контракту на правове обслуговування від 01.09.1997 року, укладеного між КСП «Прапор», правонаступником якого є відповідач та контракту від 04.02.2000 року укладеному між СТОВ «Мрія» та [PERSON] вказує на наявність між сторонами цивільно-правової угоди, за якою позивач виступає як виконавець, який діє на підставі свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю, а підприємство - замовником. Тому суд дійшов висновку про те, що на правовідносини між сторонами поширюються правила цивільно-правових угод. Вищевказаними рішеннями Дніпровського районного суду м. Херсона, апеляційного суду Херсонської області було встановлено та роз`яснено позивачу про те, що між ним та відповідачем укладено не трудову, а цивільно-правову угоду, тому вимоги позивача про стягнення недоплаченої заробітної плати та індексації заробітної плати не підлягають розгляду в цьому провадженні. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ч.5 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки на підтвердження виконання даних угод позивачем надано копії судових рішень та копії довіреностей, при цьому не надано актів приймання-передачі виконаних робіт між сторонами, оскільки позивач вказує на період виконання ним умов угод в період з 23.05.2001 року по 16.07.2007 року, зважаючи на те, що з останньої дати, на яку вказує позивач, як виконання угоди до звернення до суду минуло більше як 3 роки, з урахуванням спливу строку позовної давності, з урахуванням заяви відповідача про її застосування, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed