Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сім`я розпалась через несхожість поглядів на родинне життя, обов`язки подружжя, непорозуміння з побутових причин, через постійні конфлікти та суперечки. Від цього шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені з 2015 року, проживають окремо, та спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження сім`ї, на думку позивача не можливе, в зв`язку з чим просить позов задовольнити. Позивач в підготовче засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.20), на адресу суду надіслав заяву через представника [PERSON] (а.с.10-11) про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог та просив строк для примирення не надавати (а.с.24-25). Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, про дату та місце розгляду справи також повідомлялася належним чином (а.с.20, 21), на адресу суду надала особисто заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність (а.с.22-23). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 21 жовтня 2011 року у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №832 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від цього шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, стверджує що примирення фізично не можливо, так як тривалий час проживають окремо, відповідачка з ним не підтримує стосунків, шлюбні відносини припинені в 2015 році, тому їх шлюб носить формальний характер (а.с.1-2, 24). Відповідачка повністю, цілком і беззаперечно визнала позовні вимоги. Будь-яких заперечень на спростування доводів позивача до суду не подавала (а.с.22). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу суд вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачка надала заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.22). Відповідно до ст.113 СК України, відповідачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається « [PERSON] ». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved