Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до Приазовського районного суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Д048/АК-157.07.2 від 19.08.2007 року за період з 18.04.2013 року по 13.12.2016 рік у розмірі 38267, 50 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позов обґрунтований тим, що 19.08.2007 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Д048/АК-157.07.2, згідно якого остання отримала у позивача кредит у розмірі 9700,00 доларів США, на оплату вартості автомобіля, терміном до 19.09.2012 року включно. Відповідно до вимог п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 9 % річних. ПАТ «РодовідБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідачка умови договору належним чином не виконувала, в результаті чого рішенням Новоазовського районного суду Донецької області, яке було змінено апеляційним судом Донецької області від 06.11.2013 року було стягнуто заборгованість у розмірі 50 000,00 гривень. На даний час відповідачка продовжує не виконувати зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого за період з 18.04.2013 р по 13.12.2016 р виникла заборгованість у розмірі 38267,50 гривень, яка складається з 24134,23 грн - суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 8941,89 грн - суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 690,71 грн - суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту; 4500,67 грн - суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту, яку і просять стягнути з відповідачки. Крім того, просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Ухвалою судді від 12.04.2017 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з′явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр» та через розміщення оголошення на сайті суду. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що між ПАТ «РодовідБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Д048/АК-157.07.2, згідно якого остання отримала у позивача кредит у розмірі 9700,00 доларів США, на оплату вартості автомобіля, терміном до 19.09.2012 року включно. /а.с. 5-11/. Відповідно до умов договору, відповідачка зобов'язалася сплачувати суму кредиту та відсотки за користування кредитними коштами щомісячно згідно з умовами Кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши кредит у сумі 9700,00 доларів США. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка неналежним чином виконувала зобов'язання по кредитному договору внаслідок чого рішенням Новоазовського районного суду Донецької області, яке було змінено апеляційним судом Донецької області від 06.11.2013 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 000,00 гривень Судом встановлено, що відповідачка у подальшому не виконувала умови кредитного договору, в наслідок чого за відповідачкою виникла заборгованість у розмірі 38267,50 гривень, яка складається з 24134,23 грн - суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 8941,89 грн - суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 690,71 грн - суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту; 4500,67 грн - суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту, за період з 18.04.2013 р по 13.12.2016 рік, яку позивач ПАТ «РодовідБанк» і просить стягнути з відповідачки [PERSON]. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Верховний суд України в своїй постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15, зазначив, що виходячи з системного аналізу ст.. ст.. 525, 526, 599, 611 ЦПК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те що, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, оскільки відповідачем до теперішнього часу невиконане грошове зобов'язання про повернення коштів позивачу, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Д048/АК-157.07.2 від 19.08.2007 року за період з 18.04.2013 року по 13.12.2016 рік у розмірі 38267,50 гривень. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача документально підтвердженні судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved