Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14 332 гривні 68 копійок, а також судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.03.2006 року ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого відповідно до копії статуту є позивач) надав [PERSON] 22.03.2006 року кредит у розмірі 3 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовної заяви не заперечує, однак просить розстрочити виконання судового рішення строком на 6 місяців, в звязку зі скрутним матеріальним станом. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та відповідача про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази та доводи заяви, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до умов укладеного договору б/н від 22.03.2006 року ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого відповідно до копії статуту є позивач) надав 22.03.2006 року [PERSON]Ю кредит у розмірі 3 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 16.04.2014 року має заборгованість 15 815 гривень 97 копійок, яка складається з наступного: - 2 085,52 грн. - заборгованість за кредитом; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 13 730,45 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 2 641 грн. 99 коп., яка була стягнута судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.09.2007 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 13 173 грн. 98 коп., а також: а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 658,70 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносини за кредитним договором застосовуються положення про договори позики. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 14 332 гривені 68 копійок та судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. Крім того, відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З доводів відповідача [PERSON] вбачається, що в теперішній час у нього скрутне матеріальне становище, у звязку з чим він не має змоги сплатити кредит. На підставі викладеного, суд, враховуючи тяжке матеріальне становище відповідача [PERSON], вважає можливим розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців з щомісячною оплатою в розмірі 2 388 (дві тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 78 копійок.

Outcome: approved