overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2007 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 004-26991-150807. Відповідно до п.1.2 Договору позивач відкрив картковий рахунок № [NUMBER] та було відкрито кредитну лінію на 30 000 грн. та на день укладання встановив ліміт 1 500 грн. Відповідач зобов'язання по кредитному договору не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23 листопада 2013 року складає 3 847,17 грн. Позивач в позові просив розглянути справу у відсутності його представника. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістила. Тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження. Дослідив письмові докази по справі суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 15 серпня 2007 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 004-26991-150807 (а.с.5-8). Відповідно до п.1.2 Договору позивач відкрив картковий рахунок № [NUMBER] та було відкрито кредитну лінію на 30 000 грн. та на день укладання встановив ліміт 1 500 грн. Відповідач зобов'язання по кредитному договору не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23 листопада 2013 року складає 3 847,17 грн. (а.с.12-13). Вивчивши докази, суд вважає доведеним факт укладення договору між сторонами на відкриття карткового рахунку та кредитної лінії , факт ознайомлення відповідача з тарифами за користування платіжною карткою. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином договір є двостороннім і кожна сторона повинна виконати свою частину договору. Суд приймає до уваги вимоги ст. 60 ЦПК України, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Суд приймає до уваги, що позивач не довів факт виконання ним як кредитодавцем договору відкриття кредитного рахунку на ім'я відповідача та перерахування на цей рахунок грошових коштів, не довів факт видачі відповідачеві кредитної картки та здійснення відповідачем операцій за допомогою вказаної картки або факт у тримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Позивач не довів виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем. Позивач не довів повідомлення відповідача про кредитну заборгованість. Тому, суд вважає за можливе в задоволені позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16.03.1984 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі РАГС Старокиївського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 99. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами погіршилося, що призвело до припинення шлюбних стосунків у 2004 році. Шлюб між сторонами носить формальних характер, примирення сторін неможливе та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про слухання справи у відсутності позивача та представника, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що від позивача не надходило заперечень проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16.03.1984 між сторонами було укладено шлюб, що зареєстрований у відділі РАГС Старокиївського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 99. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З 2004 року сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, так як сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, що є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 16.12.1989 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 209. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачкою протягом останніх чотирьох років поступово погіршувалось, на ґрунті особистих відносин між ними часто виникали конфліктні ситуації з приводу існування їх сімї, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення в травні 2013 року шлюбних стосунків. Шлюб став формальністю яку зберігати недоцільно. Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй поштового відправлення. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 17.10.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Нетішинському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №278. Від шлюбу в них є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що протягом останніх 6-7 років подружні стосунки з відповідачкою поступово погіршувались на грунті особистих відносин, між ними часто виникали конфлікті ситуації з приводу існування їх сім'ї. З вересня 2016 року стосунки взагалі припинили своє існування та не поновлювались, зазначив, що з відповідачкою вони проживають як сусіди, спільне господарство не ведуть, спільним залишилось тільки утримання дітей, їх шлюб став формальністю. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17.12.2014 року між ним та ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» було укладено попередній договір договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. та зареєстрований у реєстрі за №3225, відповідно до умов якого сторони зобов'язуються в строки, встановлені п. 1.3.1. попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу квартири, за яким товариство зобов'язується передати у власність позивачу окрему квартиру, характеристики якої визначені у п. 1.4. ст. 1 попереднього договору і яка знаходиться у житловому будинку за адресою - [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язувався прийняти у власність вказану квартиру та належним чином сплатити її вартість в обсязі згідно з розділом №2 попереднього договору. Порядок розрахунків за попереднім договором передбачено договором про забезпечення виконання зобов'язань №5/688 від 17.12.2014 року, укладеним між позивачем та ТОВ «Радуга Сіті ЛТД». Згідно з п. 1.3. попереднього договору плановий строк введення в експлуатацію будинку, квартира у якому є предметом попереднього договору, - другий квартал 2015 року. Пунктом 1.3.1. попереднього договору встановлено, що продавець та покупець зобов'язуються укласти основний договір протягом третього кварталу 2015 року. Позивач, виконуючи умови попереднього договору та договору забезпечення, 18.12.2014 року та 19.12.2014 року сплатив на користь ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» суми коштів відповідно у розмірі 149 000 гривень та 57 400 гривень. Залишок ціни квартири за умовами п. 2.2.3.2. договору забезпечення мав сплачуватися до 20.12.2017 року щомісячно рівними платежами у сумі 6 600 гривень, окрім останнього місяця - 4 716 гривень 80 копійок. Починаючи з січня 2015 року [PERSON] належним чином виконував свої зобов'язання по сплаті залишку вартості квартири, сплативши загалом станом на 16.10.2015 року 66 000 гривень. 13.10.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив надати письмові пояснення з приводу не укладення з ним станом на 13.10.2015 року основного договору, а також повідомити чи введено в експлуатацію будинок [ADDRESS] в якому є предметом попереднього договору. У своїй відповіді за №28/01 від 28.10.2015 року продавець, посилаючись на форс-мажорні обставини без конкретизації останніх, повідомив про вплив цих обставин на виконання ним своїх зобов'язань із завершення будівництва і введення в експлуатацію секції №5 будинку [ADDRESS] в термін, встановлений у попередньому договорі. Відповідач запевнив, що робить все можливе для скорішого введення будинку в експлуатацію, для чого залучає інвесторів та спонсорів. Однак, станом на день звернення до суду з позовом секцію №5 будинку [ADDRESS] так і не побудовано та в експлуатацію не введено. Зваживши на відсутність реальних причин та перепон у затягуванні будівництва, а також розуміючи можливість описаної вище ситуації з недобудовою будинку навіть в найближчий термін, позивач 27.11.2015 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 19.09.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №182, актовий запис № 220, від якого сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб, вказуючи на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімю. Як наслідок сторони припинили шлюбні відносини та разом не проживають. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, вказавши на формальність існуючого шлюбу. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в поданій заяві свої позовні вимоги підтримав, відповідачка такі вимоги визнала, згідна на розірвання шлюбу, строку на примирення просила не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з даних свідоцтва про одруження серія І-ТП № 108028, сторони по справі зареєстрували шлюб 19.09.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 182, актовий запис № 220. Від вказаного шлюбу останні мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], про що в матеріалах справи наявне відповідне свідоцтво про народження. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. При цьому суд бере до уваги те, що кожен із сторін не має наміру на збереження сім'ї, що виключає можливість примирення між ними. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду такі поніс, що підтверджується платіжним документом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 19.12.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 353. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейні стосунки, спільне проживання, виховання дитини та ведення домашнього господарства. Постійні суперечки призвели до фактичного припинення в серпні 2017 року шлюбних відносин. Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 20.12.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останньому було надано кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав повністю, однак [PERSON] свої зобовязання порушив, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року в нього виникла заборгованість в сумі 14559 гривень 56 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 4485 гривень 55 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8904 гривні 51 коп., штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 669 гривень 50 коп. На підставі наведеного позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 20.12.2010 року в розмірі 14559 гривень 56 коп. та судовий збір в розмірі 1378 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно письмового клопотання позивача, просить розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.12.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, відповідач ухиляється від виконання кредитних зобовязань і заборгованість по кредиту та іншим зобовязанням станом на 31.03.2016 року склала 14559 гривень 56 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 4485 гривень 55 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8904 гривні 51 коп., штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 669 гривень 50 коп. (а.с.4-5). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 21.01.1998 року в м. Вінниці на підставі біржового контракту № 852 про купівлі-продаж нерухомості позивач, придбав у [PERSON] житловий будинок, який розташований в с. Гуменне по вул. М. Марценюка, 14, Вінницького району. З моменту придбання даного будинку позивач жив у ньому з сім'єю, добудував його. Позивач звернувся до ВООБТІ з метою узаконення самовільно зведених будівель і споруд, однак йому відмовлено, так як він не є власником будинку. Колишня власниця будинку померла її спадкоємцем є [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері на спірний будинок він не претендує. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду, яким просить визнати за ним право власності на спірний будинок. В судове засідання сторони не зявились, попередньо надали суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, при цьому позивач позов підтримує та просить його задовольнити, відповідач [PERSON] позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує, представник Гуменської сільської ради при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно біржового контракту № 582 (договір купівлі-продажу) від 21.01.1998 року позивач придбав у [PERSON] цілий житловий будинок площею 33,0 м2 , що розташований в с. Гуменне по вул. М. Марценюка, 14, Вінницького району, даний будинок було зареєстровано в ВООБТІ за [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с. 9) продавець [PERSON] померла 11.05.2012 року. Спадщину після неї прийняв відповідач [PERSON] В перелік спадкового майна спірний будинок не включений, також [PERSON] не претендує на даний будинок, так як знає, що мати його продала, про що свідчить його письмова заява. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що біржовий контракт № 582 (договір купівлі-продажу) від 21.01.1998 року ніхто не оспорював, до спадкового майна [PERSON] будинок, який знаходиться за адресою с. Гуменне по вул. М. Марценюка, 14, Вінницького району не входив, суд вважає за необхідне визнати позовні вимоги такими що доведені та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи те, що позивач не просить стягнути понесені ним судові витрати з відповідачів , суд вважає за можливе такі витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved