Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, згідно якого просить суд, згідно уточнень, постановити рішення, яким зобов'язати ПАТ «ПГЗК», Головне управління державної праці у Дніпропетровській області, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області провести розслідування його професійного захворювання, установленого 11.03.2005р. Криворізьким інститутом промислової медицини виписки №772 та скласти акт форми П-4 про професійне захворювання, а також просить стягнути з ПАТ «ПГЗК» на його користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював у ПАТ «ПГЗК» на протязі 35р. 5 місяців 6 днів слюсарем-авторемонтником, з яких на протязі 17р. 9 місяців він працював слюсарем паливної апаратури автотранспортного цеху. За час роботи він отримав захворювання у виді бронхіальної астми, гіпертонії другого ступеня, нейросенсорну туговухість, які на його думку, є професійними захворюваннями, оскільки підтверджується відповідними виписками закладів охорони здоров'я та долученими позивачем до матеріалів справи доказами. Однак, відповідачем - ПАТ «ПГЗК» розслідування факту його професійного захворювання не проведено та форми П-4 про професійне захворювання не складено, що у свою чергу порушує його права та є підставою для звернення із відповідним позовом до суду. Обгрунтовуючи підстави для стягнення із відповідача ПАТ «ПГЗК» завданої моральної шкоди, позивач посилається на наявність у нього професійних захворювань, що виникли за час роботи у відповідача, що у свою чергу, спричинило у нього моральні страждання та переживання з приводу втрати здоров'я, постійну необхідність приймати медичні препарати та проходити медичні обстеження. Також, позивач був змушений звільнитись з роботи та тривалий час не міг працевлаштуватись. Окрім того, позивач, у зв'язку із невизнанням ПАТ «ПГЗК» факту наявності у нього професійного захворювання, втратив право на отримання пенсії на пільгових умовах. Усе наведене у сукупності призводить до моральних страждань позивача та обґрунтовує наявність завданої останньому моральної шкоди. У судовому засіданні, позивач свої позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про їх уточнення, підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. ПАТ «ПГЗК», згідно наданого відзиву та пояснень у судовому засіданні його повноважного представника, проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. Зокрема, представник вказав на відсутність будь-якого належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт наявності у позивача професійного захворювання, яке виникло за наслідками роботи на ПАТ «ПГЗК», а відтак відсутні будь-які підстави для проведення розслідування професійного захворювання та складення акту форми П-4. Повноважний представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі та вказав на відсутність передбачених чинним законодавством підстав для задоволення останнього. Повноважний представник відповідача Головного управління державної праці у Дніпропетровській області до суду не з'явився, надав заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог заперечує та просить розглянути справу за його відсутністю. Повноважний представник відповідача Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області до суду не з'явився, надав заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог заперечує та просить розглянути справу за його відсутністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, судом встановлено наступне. Позивач - [PERSON] працював у ВАТ «ОГЗК» у період з 1967р. по 1975р. слюсарем авто ремонтником у ремонтній майстерні Автотранспортного цеху, з 1975р. до 1987р. - слюсарем з ремонту автомобілів в ремонтній майстерні Автотранспортного цеху, з 1987р. до грудня 2004р. - слюсарем з паливної апаратури Автотранспортного цеху ВАТ «ОГЗК», з 2004р. до 2005р. - слюсарем з ремонту автомобілів Автотранспортного цеху ВАТ «ОГЗК», з 01.04.2005р. по 13.05.2005р. - озеленювачем у зоні відпочинку ВАТ «ОГЗК», 13.05.2005р. - звільнений за згодою сторін, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки. У період роботи на ПАТ «ПГЗК» за професією слюсар авторемонтник, слюсар з паливної апаратури позивач систематично проходив періодичний медичний огляд відповідно до наказу МОЗ України №45 від 31.03.1994р. та додатків №1, №2 наказу МОЗ СРСР №555 від 29.09.1989р. Підозри на професійне захворювання не виявлено (а.с.71, 112-113, т.1). У листопаді 2004 р. позивач звернувся в міську лікарню, де йому, після обстеження виставлено діагноз: хронічний бронхіт та рекомендовано направити на консультацію в клініку Криворізького НДІ Проммедицини (а.с. 71, т.1). 14.12.2004 р. Орджонікідзевською міською санітарно-епідеоміологічною станцією Дніпропетровської області складена санітарно-гігієнічна характеристика умов праці (а.с. 67-71, т.1), відповідно до якої слюсар з ремонту паливної апаратури схильний до впливу шкідливих та несприятливих виробничих факторів, а саме: забрудненість повітря парами нафтопродуктів (клас небезпеки ІV, ГДК-100 мг/куб.м.), виробничий шум, джерелом якого являється компресор, з допомогою якого проводиться продувка повітрям каналів карбюратора (при ГДР 80 дБА, рівень шуму на робочому місці коло стенду при роботі витяжної примусової вентиляції склала 70-73 дБА; при продувці повітрям каналів карбюратора рівні шуму досягають 86-87 дБА). Лабораторно-інструментальні дослідження параметрів шкідливо-діючих виробничих факторів на робочому місці позивача за період 1999-2004 р.р. проводились відомчою лабораторією ВАТ «ОГЗК». Позивач був направлений на консультацію до обласного профпатологічного центру клініки профзахворювань, медичним висновком якого від 16.02.2005 р. встановлено, що направити хворого для вирішення питання про зв'язок захворювання з умовами праці в даний час недоцільно в зв'язку з недостатністю або відсутністю в представлених документах (виписки із амбулаторної карти, санітарно-гігієнічна характеристика) відповідних даних, що свідчать про зв'язок захворювання з умовами праці. Дані виписки із амбулаторної карти про клінічні прояви захворювання в період роботи хворого в шкідливих умовах підприємства недостатньо відображають розвиток захворювання (особливості його початку і перебігу, частоту загострень і ускладнень, динаміку функціональних порушень, частоту і тривалість тимчасової втрати працездатності та ін..), що не дозволяє в даний час вирішити питання про зв'язок захворювання з умовами праці. Ці дані необхідно встановити після уточнення або додаткового спостереження і лікування в динаміці протягом року (а.с.61, т.1). Після чого, позивач [PERSON] був вперше направлений у клініку державної установи Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини м. Кривий Ріг у лютому 2005 року для вирішення питання про можливу наявність у нього професійного захворювання. Відповідно до виписки із історії хвороби №772 від 11.03.2005 р. [PERSON] встановлено основний діагноз - бронхіальна астма, інтермітуючий перебіг та передбачено контроль у клініці інституту через 3-6 міс., рекомендовано надати додаткові дані до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці на всіх роботах, починаючи з 1967 р. по теперішній час з вказівкою концентрації хімічного складу і часу дії виробничих факторів, яким піддавався [PERSON].(а.с.5, т.1). Згідно доповнень до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, виданої головним державним санітарним лікарем м. Орджонікідзе від 04.05.2005 року №2/2 599, вказано, що в повітрі робочої зони слюсаря по ремонту автомобілів концентрація шкідливих хімічних речовин (вуглеводні аліфатичні, оксид вуглицю) за період 1975-1987 рр. не перевищувала нормативних показників. Відповідно до виписки Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини м. Кривий Ріг з історії хвороби №2407 від 01.07.2005р. [PERSON] встановлено основний діагноз - бронхіальна астма, інтермітуючий перебіг, фаза ремісії. ЛН першої степені та передбачено контроль у клініці інституту слуху через 3-6 міс., із наданням доповнень до СГХ умов праці, в яких вказати час впливу підвищеного шуму на стенді і при продувці.При цьому вказано, що умови праці не дозволяють зв'язати бронхіальну астму з професією (згідно рішення ВЕК інститута від 30.06.2005р., протокол №1279) (а.с.6, 104, т.1). Згідно доповнень до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, виданої головним державним санітарним лікарем м. Орджонікідзе від 19.09.2005 року №2/2 -1304, вказано, що за період 1987-2004 р.р. в процесі роботи на стенді та на робочому місці слюсаря рівні виробничого шуму не перевищують нормативи ДСН 3.3.6.037 - 99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» і становлять в середньому 73 дБа. 05.05.2006 р. Орджонікідзевською міською санепідемстанцією складено акт перевірки дотримання санітарного законодавства в автотранспортному цеху ВАТ «ОГЗК» та обстеження умов праці слюсаря паливної апаратури та слюсаря-ремонтника ремонтної майстерні автотранспортного цеху, відповідно до, зокрема, встановлено, що спецодягом та засобами індивідуального захисту працівники ремонтної майстерні забезпечені, згідно з установленими санітарними нормами. Останній періодичний огляд слюсар з ремонту паливної апаратури [PERSON] проходив 20.02.2004р. Підозр на профзахворювання при проходженні ПМО у [PERSON] не виявлено. (а/с 64 - 66). 05.04.2006 р. головним державним санітарним лікарем м. Орджонікідзе затверджено санітарно-гігієнічну характеристику умов праці [PERSON], підписану помічником лікаря з гігієни праці [PERSON], складену за запитом поліклініки комунального закладу «Центральна міська лікарня», відповідно до якої слюсар з ремонту автомобілів контактує з наступними шкідливими виробничими факторами: масла мінеральні нафтові, виробничий шум, оксид вуглецю, важкість праці, метеофактори. Атестація робочого місця слюсаря з ремонту автомобілів проводилась 23.02.2005 р. санітарно-промисловою лабораторією ВАТ «ОГЗК» (свідоцтво на право проведення досліджень №28 від 14.05.2003р.) (п.11.3). Забрудненість повітря робочої зони - масла мінеральні нафтові - кл. небезпеки ІІІ, ГДК -5 мг/м.куб. (за період 1975 - 1987 р.р. згідно досліджень, проведених санпромлабораторією ВАТ «ОГЗК», концентрація вуглеводнів аліфатичних не перевищувала ГДК - (ГДК - 300 мг/м.куб) та складала 80,0 - 200,0 мг/м.куб. Концентрація вуглецю оксиду - кл. небезпеки - ІV, гостро направленої дії, за період 1975-1987 р. не перевищувала ГДК та складала 3,12 - 10 мг/м.куб. (ГДК - 20,0 мг/м.куб. Виробничий шум - рівень виробничого шуму за період 1975 - 1987р. не перевищували нормативи ГДР (ГДР - 80дБА) та становили 74-79 дБА. (п.12). При обстежені робочих місць слюсаря з ремонту паливної апаратури спеціалістами санітарно-промислової лабораторії міськсанепідстанції були проведені лабораторно - інструментальні дослідження умов праці. Згідно протоколів №500-501 від 05.04.2006 р., рівні виробничого шуму на робочому місці слюсаря з ремонту паливної апаратури не перевищують нормативи ДСН 3.3.6.03799 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку»; згідно протоколу №595-609 в повітрі робочої зони концентрація масел мінеральних нафтових на 0,38 - 0,7 мг/м.куб. (в 1,08-1,14 рази) перевищує нормативи ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони»; мікроклімат виробничих приміщень згідно протоколу №488-499, відповідає нормативам ДСН 3.3.6.042-99 «Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень» (п.11.2). За період 1987-1998 р. згідно досліджень, проведених санпромлабораторією ВАТ «ОГЗК», в повітрі робочої зони концентрація вуглеводнів аліфатичних не перевищувала ГДК - (ГДК - 300 мг/м.куб) та складала 80,0 - 200,0 мг/м.куб. В період 1999 р. -2004 р. концентрація масел мініральних нафтових складала 4,6-5,5 мг/м.куб. (ГДК масел мініральних нафтових - 5 мг/м.куб.). Виробничий шум. Рівні виробничого шуму за період 1987-2004 р. при роботі на стенді не перевищували норми ГДР (ГДР - 80дБА) та становили 70-80 дБА. При продувці рівні виробничого шуму досягали 80-90 дБа (п.12). Згідно виписки із історії хвороби [PERSON] №868 клініки профзахворювань Державної установи «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук України» клініка професійних захворювань», відповідно до рішення Центральної лікарської експертної комісії №28/1326 від 04.07.2007 р. клініки професійних захворювань відсутність клінічних проявів не дозволяє пов'язати у даний час захворювання з умовами праці. (а.с.62-63, т.1.). Протягом 03.03.2008 - 16.03.2008 рр. позивач проходив обстеження у клініці професійних захворювань інституту «Медицини праці АМН України». Відповідно до виписки із історії хвороби №287 від 15.09.2008 р., в якій міститься висновок Центральної експортної комісії №12/422 від 18.03.2008 р., експертне питання буде вирішене після отримання завіреної документації, згідно діючого законодавства (а/с 8). Рекомендовано: протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних речовин, у несприятливих метеоумовах, із значним фізичним навантаженням. Санітарно-курортне лікування у санаторіях пульманологічного профілю. Спостереження та лікування у алерголога по місцю проживання. Згідно листа від 10.07.2017 р. вих. №2/176 Державної установи «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук України» клініка професійних захворювань» слідує, що [PERSON] обстежувався у клініці профзахворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН» у 2007р. та згідно рішення ЦЛЕК №28/1326 від 04.07.2007р. встановлено діагноз, однак зазначено, що відсутність клінічних проявів не дозволяє на теперішній час зв'язати захворювання з умовами праці. Вдруге Центральна лікарська експертна комісія Державної установи «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук України» клініка професійних захворювань» розглядала медичну документацію хворого в 2009 р., рішенням якої №11/478 від 31.03.2009 р. захворювання з умовами праці не пов'язано (відсутність перевищення ГДК нафтових індустріальних мастил в період роботи, звертання за медичною допомогою з приводу захворювання після припинення роботи в професії слюсаря паливної апаратури). Враховуючи той факт, що захворювання з умовами праці не пов'язано, повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 клінікою профзахворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН» не надавалось (а.с.77, т.2). Крім того, із листа ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 07.07.2017р. слідує, що повідомлення про професійне захворювання (отруєння) (форма П-3) на ім'я [PERSON] не складалось, оскільки згідно висновку ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 30.06.2005р. №1279 - діагноз професійне захворювання не встановлено. Процедура розслідування та ведення обліку професійних захворювань визначалась Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі - Порядок №1112), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р. №1112 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Професійний характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу згідно з переліком, що затверджується МОЗ та проводиться відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 13 Порядку №1112. Зв'язок професійного захворювання з умовами праці працівника визначається на підставі клінічних даних і санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, що складається установою державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство, де працює хворий, за участю спеціалістів (представників) підприємства, первинної організації профспілки, членом якої є хворий, або уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці, якщо хворий не є членом профспілки, та робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. У разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє на консультацію до головного спеціаліста з професійної патології міста, області, Автономної Республіки Крим, який для встановлення діагнозу і зв'язку захворювання з впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу головний спеціаліст з професійної патології міста, області, Автономної Республіки Крим (штатний або позаштатний) направляє хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу. У спірних випадках для остаточного вирішення питання про наявність професійного захворювання особа направляється до Інституту медицини праці Академії медичних наук (м. Київ). У разі незгоди хворого або роботодавця з рішенням Інституту щодо встановлення діагнозу і зв'язку захворювання із впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу воно може бути оскаржено в судовому порядку. Відповідно до Процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 13 Порядку №1112 професійний характер захворювання (отруєння) встановлюється експертною комісією спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, склад якої затверджує керівник цього закладу. Рішення про зв'язок захворювання з умовами праці приймається на підставі клінічних, функціональних досліджень (амбулаторних або стаціонарних) з урахуванням відомостей, зазначених у таких документах: копія трудової книжки - для визначення стажу роботи в умовах дії виробничих факторів; виписка з амбулаторної картки (форма 025/у) або з історії хвороби, у якій відображено початок та динаміку розвитку захворювання; медичний висновок головного спеціаліста з професійної патології Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва і Севастополя; санітарно-гігієнічна характеристика умов праці, що складається фахівцями установи державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство; висновки фтизіатра, нарколога та інші документи - у разі потреби; акт форми Н-5, акт форми Н-1 - у разі гострого професійного захворювання (отруєння). Висновок експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання хворому не видається, а надсилається головному спеціалісту з професійної патології Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва і Севастополя за місцем роботи або проживання хворого. Хворому видається довідка про стаціонарне (амбулаторне) обстеження в спеціалізованому лікувально-профілактичному закладі. У висновку крім діагнозу обов'язково зазначається встановлення (невстановлення) професійного характеру захворювання. Відповідно до положень п.75 Порядку №1112 у разі встановлення професійного захворювання спеціалізованими лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, яке протягом трьох діб після встановлення діагнозу надсилається роботодавцю та керівнику підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, установі державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує це підприємство, робочому органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. Роботодавець організовує розслідування причин виникнення професійного захворювання та наказом призначає комісію з розслідування причин виникнення професійного захворювання (далі - комісія з розслідування), до складу якої входять представник установи державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, що обслуговує підприємство, підприємства, працівником якого є потерпілий, первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. До розслідування в разі потреби можуть залучатися представники інших органів. Комісія з розслідування зобов'язана провести розслідування обставин та причин виникнення професійного захворювання та скласти акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, який надсилається роботодавцем потерпілому, лікувально-профілактичному закладу, що обслуговує це підприємство, робочому органу виконавчої дирекції Фонду та первинній організації профспілки, членом якої є потерпілий або уповноваженій найманими працівниками особі з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки. Примірник акта надсилається установі державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство, для аналізу і контролю за виконанням заходів. Примірник акта форми П-4 залишається на підприємстві та зберігається відповідно до вимог пункту 24 цього Порядку. Так, у судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що спеціалізованими лікувально-профілактичними установами: Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини МОЗ (м.Кривий Ріг) та Інститутом медицини АМН Україні праці Клініка професійних захворювань (м.Київ) зв'язок захворювань [PERSON] з умовами праці не встановлено та не підтверджено, а тому повідомлення за формою П.-3 не складалось на адресу ПАТ «ПГЗК» не направлялось, у зв'язку із чим розслідування причин виникнення професійного захворювання у позивача підприємством не організовувалось, а відтак і акт розслідування за формою П-4 не складався. Водночас, жодних доказів, які б свідчили про неналежне виконання ПАТ «ПГЗК» своїх обов'язків відповідно до Порядку №1112 позивачем не надано. Крім того, слід зазначити, що позивачем вище наведені рішення Інституту промислової медицини МОЗ (м.Кривий Ріг) та Інституту АМН Україні праці Клініка професійних захворювань (м.Київ), які у свою чергу є підставою для складення повідомлення за формою П-3, у судовому порядку відповідно до п.74 Порядку №1112 не оскаржувались. Разом з тим, рішенням Орджонеікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.03.2011р., яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до Головного Державного санітарного лікаря, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області, ВАТ «ОГЗК», Головного позаштатного спеціаліста з профпаталогії Управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації [PERSON] про проведення повторного розслідування спеціальною комісією в іншому складі його професійного захворювання, яке він отримав під час роботи на ВАТ «ОГЗК». Так, судом встановлено, що [PERSON] був вперше направлений у клініку Українського науково-дослідного інституту промислової медицини м.Кривий Ріг у лютому 2005р. для вирішення питання про можливу наявність у нього професійного захворювання. Згідно Постанови КМУ №1662 від 08.11.2000р. «Про затвердження переліку професійних захворювань», наведені у характеристиці умов праці [PERSON] речовини не є алергенами, тобто не відносяться до факторів, вплив яких може викликати професійне захворювання - бронхіальну астму. При повторному обстеженні у клініці інституту у червні 2005р. [PERSON] було надано доповнення до СГХ умов праці, иданої Орджонікідзевською СЕС від 04.05.2005р. №2/2 599 де вказано, що на робочих місцях хворого концентрація шкідливих хімічних речовин за період 1975-1987р.р. не перевищувала нормативних показників, ці речовини не відносилися до тих, що могли спричини розвиток у хворого бронхіальної астми. Виходячи з цього, рішенням ЛЕК від 30.06.2005р. (Протоко №1279) було визнано, що умови праці [PERSON] не дозволяють визнати зв'язок захворювання бронхіальною астмою з його професією. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, позивачем належними та допустимими доказами не доведено ті обставини, у тому числі й наявність у нього професійного захворювання, на які він посилається як на підставу для обґрунтованості своїх позовних вимог. Натомість, наявні у матеріалах справи докази, які були досліджені у судовому засідання, зокрема, медична документація та відповідні висновки закладів охорони здоров'я, спростовують наявність у позивача професійного захворювання, яке ним отримане за час роботи на ПАТ «ПГЗК», а відтак і відсутність повідомлення за формою П-3, яке є підставою для проведення розслідування професійного захворювання за наслідками якого складається акт за формою П-4, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] З огляду на наведене, не підлягає до задоволення також вимога позивача до ПАТ «ПГЗК» про відшкодування моральною шкоди, у зв'язку із наявністю у нього професійного захворювання, оскільки така вимога є необґрунтованою та спростовується встановленими у судовому засіданні обставинами, які підтверджені належними та допустимими доказами. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed