Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом про виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей. В обґрунтування позову зазначив, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року по 5 жовтня 2015 року. Їх шлюбні відносини тривали незначний період часу, та в червні 2010 року були припинені. Шлюб розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області выд 5 жовтня 2015 року. Йому стало відомо, що відповідач має двох дітей Владислава, [INFO], [PERSON] [INFO], батьком яких при здійсненні державної реєстрації було записано його. Позивач просив виключити відомості про батька [PERSON] з актових записів про народження обох дітей, так як не являється батьком цих дітей. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в підготовчому за судовому засіданні позов визнала, пояснила, що доказів на підтвердження визнання позову не має. Від проведення судово-генетичної експертизи відмовилась. В подальшому в судове засідання не зявилась, повідомлена про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2008 року. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 5 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). В період шлюбу 24 травня 2011 року у сторін народився син [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 31 травня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 313, що підтверджується свідоцтвом на народження (ар.с.6) 16 грудня 2015 року народився [PERSON], батьком якого в актовому записі про народження №1040 від 29 грудня 2015 року записано [PERSON] (а.с.7). Згідно зі ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно достатей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Як роз'яснено у п.п.11,12постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає визнання позову відповідачем. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Окрім того, відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом нормст.7 Законом України «Про судову експертизу», п.1.2, 2.5 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17 січня 1995 року №6, з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від певного чоловіка проводиться судово-медична експертиза спірного батьківства. Суд в підготовчому судовому засіданні розяснював право на проведення судово-медичної експертизи для підтвердження відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, однак сторони не скористалися таким правом. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що належних доказів для встановлення відсутності кровного споріднення між батьком та дітьми позивачем не надано. Отже, вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого рішення можливо лише у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дітьми Владиславом та [PERSON] (ч.2ст.136 СК України), що не було доведено в суді позивачем належними доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. А отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed