Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду 05.11.2015 року із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказав, що 13.07.2015 року між ним та ФОП [PERSON] досягнуто угоди на відстані про купівлю-продаж товару - пиловика сосни другого ґатунку, ф 26-35 см, довжина 6 м, для особистого користування. Відповідно угоди споживач зобов'язаний сплатити продавцю за товар 30% передплати та сплатити 70 % від вартості товару по факту його отримання, а продавець зобов'язаний поставити товар на протязі 10 календарних днів з дня отримання передплати. 13.08.2015 року споживач сплатив 15 000 грн, що складає 30% від загальної суми вартості товару, однак продавець у визначений договором строк 23.08.2015 року товар на користь споживача не передав. 07.09.2015 року позивач направив відповідачу лист-вимогу, в якому вимагав розірвати договір та повернути сплачені грошові кошти, від отримання якого продавець ухилився, поштове відправлення повернулося за спливом строку зберігання. На звернення споживача до відділу з питань захисту прав споживачів апарату міськради та виконкому Криворізької міської ради, отримав відповідь з рекомендацією звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. На підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач просить розірвати договір купівлі-продажу товару - пиловика сосни другого ґатунку, ф 26-35 см, довжина 6 м від 13.07.2015 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] та стягнути на його користь з відповідача суму передплати в розмірі 15 000 грн. Крім того, відмовою продавця від виконання взятих на себе зобов'язань споживачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в постійному знаходженні в стресовому стані, безсонні, порушенні нормального життєвого режиму, необхідності вчиняти дії по відновленню своїх порушених прав, яку позивач оцінює в 5000 грн. та просить також стягнути з відповідача на свою користь. Позивач та його представник адвокат [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надавши суду заяву, в якій представник просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 32,33). Відповідач - ФОП [PERSON] . в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем знаходження відповідача за адресою: [ADDRESS] неодноразово були направлені судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти поверталися до суду (а.с. 20, 30,34). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно його преамбули, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно вимог пп.1-3 та 5-6 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав. Відповідно до вимог пп.1 та 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2015 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір поставки, відповідно до якого постачальник ФОП [PERSON] зобов'язався передати у власність покупця [PERSON] пиловик сосни 2-го гатунку, ф26-35 см довжина 6 м, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити товар на умовах, встановлених договором, покупець придбає товар як споживач для особистих потреб (а.с.10-12,23-24, 31). Згідно розділу 4 вказаного договору, отриманий покупцем товар сплачується в гривнях за ціною, визначеною у відповідних накладних, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець виплачує постачальнику аванс у розмірі 30% від суми товару, що підлягає поставці, та 70 % від суми товару у день відвантаження Товару. Датою платежу вважається день надходження грошових коштів на рахунок продавця. Пунктом 5.1 Договору визначено строк виготовлення та передачі товару постачальником, який складає не більше 10 календарних днів з моменту отримання передплати. Як вбачається із квитанції №14МW73744 від 13.08.2015 року позивач [PERSON] 13.08.2015 року перерахував на рахунок ФОП [PERSON] аванс в розмірі 15000 грн. (а.с.3,21). В той же час як зазначив в позовній заяві позивач і ці доводи нічим не спростовані, відповідач свої зобов'язання за договором поставки не виконав, обумовлений в договорі товар у встановлений договором 10-ти денний термін не передав у власність покупця. Позивач 07.09.2015 року надіслав ФОП [PERSON] лист-вимогу ро розірвання договору та повернення грошових коштів у сумі 15000,00 грн, перерахованих у вигляді авансу (а.с. 4), від утримання якого відповідач ухилився, поштове відправлення повернулося на адресу відправника через закінчення терміну зберігання (а.с. 5). Оскільки, відповідач не відреагував на звернення позивача, він звернувся до відділу з питань захисту прав споживачів апарату міської ради та виконкому Криворізької міської ради та отримав відповідь, згідно якої позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с.6) Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 5 ст. 653 ЦК України встановлено, що якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Оскільки, позивач виконав свої зобов'язання та сплатив суму авансу, а відповідач порушує свої зобов'язання щодо поставки товару, тому суд вважає за необхідне розірвати договір від 13.07.2015 року укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], у зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов договору, та стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача, сплачену ним грошову суму в розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, за виключенням випадків, передбачених ч.2 ст. 1167 ЦК України, коли така шкода має відшкодовуватись незалежно від вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як зазначив в позовній заяві позивач, неправомірними діями відповідач спричинив йому моральні страждання, оскільки він постійно знаходився в знервованому стані, був порушений його нормальний життєвий режим, так як він вимушений був вчиняти дії по відновленню своїх прав, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн., яка спричинена незаконними діями відповідача. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, звернувся до суду із вимогами майнового та немайнового характеру, отже відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 974,40 грн. (487,20+487,20).

Outcome: approved