Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Мотивує свої позовні вимоги тим, що в кінці 2011 року йому стало відомо , що начеб - то він є поручителем за договором поруки № 06-2/09 від 05 червня 2009 року укладеного між [PERSON] та ВАТ Банк «Олімпійська Україна», правонаступником якого є ПАТ «Грін Банк». Позивач зазначає, що ним не підписувалося договору поруки № 06-2/09 від 05 червня 2009 року укладеного між [PERSON] та ВАТ Банк «Олімпійська Україна», правонаступником якого є ПАТ «Грін Банк», про що свідчить висновок спеціаліста № 39 від 01.02.2012 року. Позивач з посиланням на обставини зазначені у тексті позовної заяви просить суд ухвалити рішення, яким визнати договір поруки № 06-2/09 від 05 червня 2009 року укладений між [PERSON] та ВАТ Банк «Олімпійська Україна», правонаступником якого є ПАТ «Грін Банк» - недійсним, а також вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити. При цьому посилався на єдиний доказ обґрунтування позовних вимог, а саме на висновок спеціаліста № 39 від 01.02.2012 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Зокрема зазначив, що оригінал договору поруки було втрачено з невідомих причин. Натомість укладення такого договору з позивачем мало місце і його оспорювання [PERSON] є фактичним ухиленням від виконання своїх зобов'язань за таким. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні вважав, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Просив суд позов задовольнити. Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 05 червня 2009 року між [PERSON] та ВАТ Банк «Олімпійський», правонаступником якого є ПАТ «Грін Банк» було укладено договір поруки № 06-2/09, за умовами якого [PERSON], як поручитель взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати перед банокм, як солідарний боржник по договору про відкриття кредитної лінії № 06/09 від 05 червня 2009 року укладений між ВАТ Банк «Олімпійський», правонаступником якого є ПАТ «Грін Банк» та [PERSON] З матеріалів висновку спеціаліста № 39 від 01.02.2012 року про проведення почеркознавчого дослідження за заявою [PERSON] вбачається, що підпис від імені [PERSON], зображення якого розташовано в наданій на дослідження електрофотокопії договору поруки № 06-2/09 від 05.06.2009 року у графі «поручитель» виконано не [PERSON], а іншою особою. Однак встановити ким, [PERSON] або іншою особою виконано підпис в оригіналі документу, електрофотокопію якого надано на дослідження, не надається можливим у зв'язку з тим, що як підлягаючий дослідженню підпис, зображення якого розташовано в електрофотокопії договору поруки № 06-2/09 від 05.06.2009 року у графі «поручитель» так і оригінал підпису, що послугував для виготовлення вказаного зображення підпису, можуть бути результатом технічної підробки. Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що зазначений договір поруки він не підписував. Жодного доказу на доведеність такого твердження позивачем до суду надано не було. Посилання представника позивача на те, що доказом такого є саме висновок спеціаліста № 39 від 01.02.2012 року про проведення почеркознавчого дослідження за заявою [PERSON], судом до уваги не береться, оскільки такий є суперечливим, а його(спеціаліста) висновки сформовані у формі припущення. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed