Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок 13 жовтня 2009 року подарувала йому [PERSON]. В 2000 році на прохання батьків [PERSON] його мати, [PERSON], на той час власниця будинку, дала згоду на реєстрацію в будинку відповідача по справі. За її згодою відповідач був зареєстрований в житловому будинку, що на даний час належить позивачу на праві приватної власності, однак взагалі там ніколи не проживав та не проживає і на даний час. Відповідач в добровільному порядку відмовляється знятися реєстрації у жилому будинку позивача, чим порушує його права, як власник будинку. Після укладення договору дарування жилого будинку та реєстрації права власності в КП «ВООБТІ», а також неодноразових усних звернень відповідача про зняття з реєстрації у добровільному порядку, що були проігноровані, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усуненя перешкод у користуванні власністю шляхом визнання таким, що втрат право користування житловим, будинком. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2010 року в задоволенні позову відмовлено. Відповідач не проживав та не проживає в будинку позивача та не бажає добровільно знятись з реєстрації, чим порушує право позивача вільного користування та володіння його власністю, тому він звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.01.2016 року позовну вимогу по цивільній справі про зобов'язання Писарівську сільську раду Вінницького району Вінницької області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили задовольнити його в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, надали суду заперечення (а.с. 51-53) відповідно до яких відповідач з даним позовом не згоден в повному обсязі і вважає його безпідставним та таким, що суперечить дійсним обставинам справи оскільки позивач та і його сім'я постійно проживають в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області з 1981 року, але в будинку, який подарувала йому мати, а його бабуся. Позивач разом із своєю сім'єю завжди проживав в селі Сокиринці та вів своє особисте господарство, за даною адресою вони на протязі усього періоду були лиш зареєстровані. Це було зроблено свідомо з метою аби в подальшому заволодіти даним домогосподарством. З моменту свого народження відповідач постійно поживав в даному будинку, та з 1977 року був зареєстрований в погосподарській книзі за даним домогосподарством, а потім знов зареєструвався в 1996 році, як отримав свій паспорт вперше. Про те, що [PERSON] подарувала даний будинок позивачу, відповідач дізнався нещодавно. Нічого не підозрюючи відповідач продовжував вести з [PERSON] спільне господарство, підтримував належний стан даного будинку та господарських споруд, провели газифікацію жилого будинку та поставили бетонний забор, все це робилось ними за їх власні кошти, так як він був впевнений в тім, що залишиться там. Крім того, відповідач має намір звернутись до суду аби визнати за собою право власності на певну частину домогосподарства, із врахуванням того, що проживаючи там він своєю працею та коштами здійснював певний вклад - утримання та покращення стану домогосподарства, тим більш станом на 1991 рік він проживав в даному будинку як член колгоспного двору, має право на певну частку в даному майні. В даному будинку відповідач не має можливості проживати тільки декілька останніх місяців, що позивач так як відповідач забрав його бабусю проживати до себе в с. Сокиринці Вінницького району та закрив будинок, з огляду на вищезазначене відповідач та його представник просять відмовити в задоволені позовної заяви. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з'явився, просить розглянути справу без його участі, при розгляді справи просить покластись на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки за клопотанням позивача [PERSON] та [PERSON] дали пояснення, якими підтверджуються пояснення позивача. В судовому засіданні також була допитана свідок за клопотанням представника відповідача [PERSON], яка дала пояснення аналогічні поясненням відповідача. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до копії договору дарування жилого будинку від 13.10.2009 року [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.5-7), даний договір було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с.7), також було зареєстроване право власності в КП «ВООБТІ», що підтверджується копією реєстраційного посвідчення (а.с.8). Тому, посилання відповідача на те, що він претендує на частку в даному домоволодіння не може бути прийняті судом до уваги. Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.12.2010 року [PERSON] відмовлено в задоволенні позову, пред'явлено до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання таким, що втратив право користування житловим будинком, оскільки позивачем не доведено, що відповідач більше 6 місяців не проживає в спірному будинку (а.с.10). Відповідно до погосподарських книг двір-будинок, по [ADDRESS] станом на 01.04 1991 р. відносився до категорії «робочий», а не колгоспний двір, тому посилання відповідача на його право власності у цьому будинку є безпідставними та не підтвердженими належними доказами. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.08.2015 року комісією Писарівської сільської ради встановлено, що відповідач дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS], але фактично за цією адресою не проживає (а.с.21,50). Суд встановив, що відповідач більше 1 року не проживає в будинку позивача, а проживає в будинку своєї матері по [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до абзацу 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації. Поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації відсутні. Згідно з ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки (шість місяців), провадиться в судовому порядку. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. В зв`язку з викладеним вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Також за клопотанням позивача з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved