Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.02.2020 року по цивільній справі № 487/983/20. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони мають спільного сина. На підставі наказу суду від 20.02.2020 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14.02.2020 року. Зазначає, що на теперішній час дитина постійно перебуває в Лисогірській спеціальній загальноосвітній школі - інтернат Первомайського району Миколаївської обласної ради та знаходиться на не повному державному забезпеченні. Дитина проживає з батьками лише у вихідні дні та на канікулах. Відповідач дитину не утримує та кошти витрачає виключно на себе. Тому він змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 01.02.2021 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку із не сплатою судового збору. Ухвалою суду від 02.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та залучено в якості третьої особи Лисогірську спеціальну загальноосвітню школу - інтернат Первомайського району Миколаївської обласної ради. Позивач надав суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові та справу розглянути без його участі. Відповідач надала письмову заяву згідно якої позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові та справу розглянути без її участі. Третя особа надала на адресу суду заяву згідно якої покладалася на розсуд суду та справу розглянути без їх участі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. На утримання дитини, наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.02.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 14.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування позову покладається на Довідку № 377 від 13.10.2020 року, наданої Лисогірською спеціальною загальноосвітньою школою - інтернат Первомайського району Миколаївської обласної ради на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] згідно якої навчальний заклад зазначає, що дитина навчається в 2- А класі школи на не повному державному забезпеченні. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В межах даної справи позивачем належними та допустимими доказами не доведено підстави для припинення стягнення з позивача аліментів на утримання сина на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, що є підставою для залишення позову без задоволення. При цьому, судом враховується, що у випадку не цільового використання аліментів відповідачем - позивач не позбавлений можливості здійснити захист своїх прав у відповідності до ст. 186 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені по справі позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed