Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнив, у якому просить стягнути з відповідачки залишок коштів за позикою в розмірі 24000,00 грн., пеню в розмірі 637,15 та суму штрафу в розмірі 12000,00, а всього суму в розмірі 36637,15 грн. на користь Державного підприємства «Південна залізниця»; зобовязати [PERSON] укласти договір іпотеки з Державним підприємством «Південна залізниця» на придбане майно та стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 610,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Позивач зазначає, що [PERSON] працює на посаді провідника пасажирських вагонів Харківської вагонної дільниці №1 державного підприємства Південної залізниці відповідно до наказу від 19.08.2008 року №2304/ос, середній заробіток складає 3337,69 грн. Відповідачка звернулась до керівництва Південної залізниці з проханням надати безпроцентну позику на придбання житла за адресою: [ADDRESS]. Комісією залізниці було розглянуто дане питання, оглянуто житло за вказаною адресою та вирішено позитивно на користь відповідачки. Державне підприємство «Південна залізниця» в особі начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця №1» [PERSON] та [PERSON] уклали договір від 27.12.2013 року №1 про надання безвідсоткової позички (позики). Як вказано у позові, предметом договору є те, що позивач (позикодавець - Державне підприємство «Південна залізниця») передає у власність відповідачці (позичальнику [PERSON]) грошові кошти на безпроцентній основі (в Договорі іменується «позика»), а позичальник зобовязується повернути позику в порядку та на умовах, визначених договором. Позика надавалася відповідачці виключно для придбання житла за адресою: [ADDRESS]. Позивач також зазначає, що пунктом 7.1.1 вказаного договору на позивача був покладений обовязок надати відповідачці позику. Згідно п.п.4.2, 4.3 позика після укладення договору перераховується бухгалтерією Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці на картковий рахунок працівника (Позичальника), що використовується для нарахування заробітної плати, протягом 3 банківських днів з моменту укладання Договору. Днем надання позики є день фактичного перерахування Позивачем грошових коштів відповідачці. Позивач на виконання умов договору перерахував суму в розмірі 224000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2013 року №5669. Крім того, договором встановлено забезпечення виконання зобовязання, а саме: · п. 1.4 Договору виконання договору про надання безвідсоткової позички (позики) забезпечується іпотекою; · п.1.5 Договору Відповідач зобовязується укласти з Позивачем договір іпотеки, за яким Відповідач є Іпотекодержателем, у 10-денний термін з моменту укладання договору купівлі-продажу житла. Також у позові зазначене, що пунктом 1.3 Договору встановлено, що Відповідач до 15 лютого 2014 року з моменту отримання позики зобовязується укласти від свого імені, на себе, договір купівлі-продажу житла та у добовий термін після його укладання повідомити про це позивача та надати нотаріально засвідчену копію. Позивач зазначає, що відповідачка, крім того, що порушила строк укладання договору купівлі-продажу житла, не надала позивачу копію договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 07.05.2014 року у добовий термін та не повідомила про даний правочин. На адресу відповідачки неодноразово були направлені листи (від 16.04.2014 року №ВЧ-1-10/739, від 12.06.2014 року №ВЧ-1-10/1114, від 25.06.2014 року №ВЧ-1-10/1245) щодо термінового прибуття до керівництва дільниці для досудового врегулювання ситуації. 17.06.2014 року, прибувши до позивача, відповідачка надала копію договору купівлі-продажу частки житлового будинку за адресою, обумовленою договором. Також позивач вказує на те, що умова договору про укладання договору іпотеки відповідачки з позивачем, відповідачкою до теперішнього часу не виконана. Пунктом 6.6 вищезазначеного договору встановлено, що у разі, коли згідно з наданими позивачем документами, ним було витрачено меншу суму коштів, ніж сума, отримана у позику, відповідач повертає невитрачену частину позики у триденний термін з моменту укладання договору купівлі-продажу. Розділом 3 договору купівлі-продажу частки житлового будинку визначено, що частка у праві власності житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель продаються за ціною 200000,00 грн., тобто за ціною меншою, ніж надана позика, на 24000,00 грн. Розділом 7 договору встановлені обовязки Відповідача, а саме: - п.7.1.1 виконати всі взяті на себе зобовязання по Договору; - п.7.2.4 укласти договори купівлі-продажу житла, іпотеки у строки передбачені договором та вчиняти всі інші дії, необхідні для укладання договору іпотеки. Розділом 8 договору встановлена відповідальність Сторін за Договором. Пунктом 8.1 встановлено, що за порушення терміну повернення позички з вини працівника сплачується пеня, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний календарний день прострочення. Позивач вказує, що відповідачка, придбавши житловий будинок 07.05.2014 року за 200000,00 грн., не повернула в добровільному порядку позивачу залишок коштів за позикою в розмірі 24000,00 грн. Позивач зазначає, що розмір пені складає за період з 08.05.2014 року по 27.06.2014 року 637,15 грн. Позивач посилається на те, що пунктом 8.2 договору визначено, що за порушення Позичальником умов цього Договору Позичальник сплачує штраф у розмірі 5% від суми позики. Сума позики складала 240000,00 грн. Штраф за порушення умов договору складає: 240000,00 грн. х 0,05=12000,00 грн. Всього заборгованість відповідачки перед позивачем складає: 24000,00 грн.+637,15 грн.+12000,00 грн.=36637,15 грн. Представником відповідачки надані заперечення, в яких міститься прохання про відмову у позові. У запереченнях зазначено, що між нею та позивачем будо укладено договір про надання безвідсоткової позички (позики) 27 грудня 2013 року. Виходячи з умов договору, правовідносин, що склалися між сторонами, можна прийти до висновку про існування між сторонами договірних правовідносин щодо позики грошових коштів, тому підлягають до застосування норми стосовно укладення та виконання зобов'язань з договору позики. Крім того, представник відповідачки зазначає, що предметом договору позички можуть бути лише речі, визначені індивідуальними ознаками, що є неспоживчими та вільно обертаються в цивільному обігу, а предметом договору позики є родові речі чи грошові кошти; за договором позички, користувач зобов'язаний повернути ту саму річ. яку отримав у користування, а за договором позики повертається річ того ж роду та якості чи така ж сума грошових коштів; річ за договором позички передається лише у користування, тобто користувач не має права визначати долю речі, розпоряджатися нею; в той час як за договором позики до позичальника переходить право власності на предмет позики, він вільний у праві розпоряджатися предметом позики на свій розсуд. Також, у запереченні зазначено, що сторони, укладаючи договір позички, діяли в межах своєї цивільної дієздатності та повноважень, маючи на меті фактичне настання для них взаємних цивільних прав та зобов'язань. Представник відповідачки зазначила, що відповідачка повинна була та мала право придбати у власність земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, яка була надана для обслуговування та будівництва придбаного житлового будинку. Решта коштів у розмірі 24000 грн. пішла саме на купівлю цієї земельної ділянки. Тому Відповідачем були використанні всі кошти, надані їй відповідно до договору №1 від 27 грудня 2013 року. Кошти позивачем були надані відповідно до п. 2.1 в сумі 224000 гри., розрахунок погашення безпроцентної позики також було складено на 224000 грн. Відповідач вчасно виконує п. 6.1 Договору, не порушуючи терміни погашення позики. п. 7.2.1 договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позику у повному обсязі у визначений даним договором строк. п.5.2 договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позику за цим договором в термін до 31 грудня 2033 року. А тому нарахування штрафу та пені є безпідставним, так як порушення термінів повернення позики ще не настав. Крім того, щодо строків, встановлених п. 1.3 договору, представник відповідачки зазначила, що відповідачка дійсно порушила ці строки, але зі своєї вини, по-перше, обумовлюючи ці строки відповідачка вважала, що їй вистачить цього часу для оформлення договору купівлі-продажу. Але, коли вона зіткнулася із реаліями, то виявилося, що цього часу не вистачить. Проблема полягала в продавцях, які запевняли, що у і них з документами все для продажу в порядку, а потім постійно якихось документів не вистачало, що вплинуло на термін виконання п.3.1 договору. Через юридичну необізнаність відповідачка не придала великого значення порушенню п.3.1 договору. Після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відповідачка зі свого боку одразу надала позивачу копію цього договору. Щодо вимоги про зобовязання відповідачки укласти договір іпотеки з позивачем на придбання майна представником відповідачки зазначене наступне. У якості доказу позивач надав до суду вимоги про негайне прибуття до керівництва для досудового врегулювання ситуації. Ці вимоги, начебто, направлялися відповідачці поштою. Але із квитанцій не можна встановити, що саме ці вимоги було направлено відповідачці у цьому листу. Для цього позивач повинен був направити лист з описом вкладення, щоб можна було встановити, що направлялася саме така вимога. Тому зі своєї сторони позивач не надав належне підтвердження саме вручення цих вимог відповідачці (а.с.114-117). В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримані, відповідачка в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Протягом всього часу знаходження справи у провадженні суду, з 4.07.2014 року, відповідачка жодного разу не зявлялася в судові засідання, посилаючись на різні причини , подавала заяви про відкладення розгляду справи. У звязку з неодноразовою неявкою в судові засідання відповідачки з метою продовження розгляду справи, шоб не порушувати прав позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутністю відповідачки за участю її представника [PERSON], яка в судовому засіданні підтримала доводи наданих нею заперечень. Заслухав доводи сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до наказу (розпорядження) про прийом на роботу № 2304/ос від 19.08.2008 р. [PERSON] прийнята на роботу державною адміністрацією залізничного транспорту України статутного територіально-галузевого обєднання південної залізниці Харківської вагонної дільниці №1 на посаду провідник пасажирського вагона (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія 1-ВЛ №105944 від 20 лютого 2009 р. [PERSON] змінила своє прізвище на «Курило» (а.с.8). Згідно довідки № 622 від 25.06.2014 р., виданої відокремленим підрозділом Харківської вагонної дільниці №1 державного підприємства «Південна залізниця», [PERSON] дійсно працює ВП «Харківська вагонна дільниця №1» ДП ПЗ на посаді провідник пасажирських вагонів, з середньою зарплатою в місяць 3337,69 грн.(а.с.9). 27 грудня 2013 р. між позивачем та відповідачкою укладено договір №1 про надання безвідсоткової позички (позики), відповідно до якого ДП «Південна залізниця», як позикодавець, надає та [PERSON], як позичальнику, безвітсоткову цільову позичку ( позику) в порядку та на усовах, встановлених договором, на придбання житла, а позичальник зобовязується використати її за цільовим призначенням і повернути вказану позику позикодавцю у визначений даним договорм строк. Згідно п.1.4. договору, виконання договору про надання безвітсоткової позички (позики) забезпечується іпотекою. Пунктом 1.5 передбачене, що позичальник зобовязується укласти з позикодавцем договір іпотеки, за яким позичальник є іпотекодержателем, у 10-денний термін з моменту укладення договору купівлі-продажу житла. Договор іпотеки укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно п.п. 1.5.2 договору позичальник зобовязується провести всі передбачені законодавством України дії та отримати всі необхідні для укладення договору іпотеки документи, у томі числі, провести державну реєстрацію житла. П.п. 1.6 договору передбачене, що всі витрати, повязані з укладенням вказаних договорів, у тому числі, з реєстрацією права власності позичальника на житло, здійснюєтьмя за рахунок позичальника. Відповідно до п.2.1. договору, загальна сума позики складає 224 000 грн. Згідно п.3 договору метою надання позики позичальнику: придбання позичальником житла за адресою: [ADDRESS] в розмірах та на умовах, визначених житловою прогшрамою, затвердженою спільною постановою керівництва та Презідії дорпрофсожу Південної залізниці від 30.05.2012 р. № 473, відповідно до поданої заяви та попереднього договору. У п.7 договору передбачені зобовязання позичальника, де у п.п. 7.2.4 зазначене, що він зобовязується укласти договори купівлі-продажу житла, іпотеки у строки, передбачені цим договором та вчиняти всі інші дії, необхідні для укладення договору іпотеки. Як вказано у п.п. 66 договору, у разі, коли, згідно з наданими позичальником документами, ним було витрачено меншу суму коштів, ніж сума, отримана у позику, позичальник повертає невитрачену частину позики позикодавцю у триденний термін з моменту укладення договору купівлі-продажу житла. Пунктом 8 договору передбачена відповідальність, де згідно п.п. 8.1. за порушення терміну повернення позички з вини працівника сплачується пеня, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний календарний день прострочення. Як вказано у п.п. 8.2 договору, за порушення позичальником умов цього договору позичальник сплачує штраф у розмірі 5% від суми позики. (а.с.10-13). На а.с.13-17 міститься графік погашення безпроцентної позики за договором № 1 від 27.12.2013 р. щомісячними платежами у сумі 933,33 грн. Відповідно до платіжного доручення № 5669 від 30 грудня 2013 р. Харківська вагонна дільниця перерахувала 224000 грн. 00 коп. безвідсоткової позики для придбання житла згідно договору № 1 від 27.12.2013 р. без ПДВ без конкурсних торгів (а.с.18). На адресу відповідачки неодноразово були направлені рекомендованою поштою листи (від 16.04.2014 року № ВЧ-1-10/739, від 12.06.2014 року №ВЧ-1-10/1114, від 25.06.2014 року № ВЧ-1-10/1245) щодо термінового прибуття до керівництва дільниці для досудового врегулювання ситуації (а.с.19-21). Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 07 травня 2014 р. [PERSON] купила та прийняла у власність в цілому 2/6 частки у праві власності житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: Харківська область, м. Купянськ, с.м.т. Купянськ-Вузловий, вул. Жуковського за № 76, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0, 1500 га. Ціна договору становить 200000 грн. (а.с.22-23). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2014 р., індексний номер 21380956, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить на праві приватної спільної часткової власності 2/6 житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, с.м.т. Купянськ-Вузловий, вул. Жуковського за №76 (а.с.24). Договором про намір укласти договір купівлі-продажу від 20.07.2013 р. [PERSON] та [PERSON] попередньо визначили умови та процедуру купівлю будинку, розташованого за адресою: сел. Купянськ-Вузловий, вул. Жуковського за №76, а також вони домовилися, що загальна сума цієї угоди складає 320000 грн. (а.с.79). Згідно договору купівлі-продажу частки земельної ділянки від 07 травня 2014 р., [PERSON] купила та прийняла 2/6 частки у праві власності земельної ділянки, загальна площа якої 0,1500 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Купянськ, с.м.т. Купянськ-Вузловий, вул. Жуковського за №76, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За домовленістю сторін, 2/6 частки у праві власності земельної ділянки продаються по ціні 120\~000 грн. 00 коп. (а.с.80-81). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2014 р., індексний номер 21381746, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником частки, у розмірі 2/6, земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Купянськ, с.м.т. Купянськ-Вузловий, вул. Жуковського за №76, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка (а.с.82). 11.03.2015 р. позивачем по справі було надано клопотання про заміну в позовній заяві прізвище відповідачки з «Курило» на «Іващенко» у звязку з розірванням шлюбу між [PERSON] і [PERSON], на підставі рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 18.11.2014 р. по справі №628/3427/14-ц (а.с.109-110). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачене, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, суд вважає, що між сторонами був укладений саме договір позики, а не позички, яка має іншу природу прововідносин. Відповідно до ст.1048 ЦК України, договір позики вважається безпроцентним, якщо він дений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачем та відповідачкою був укладений договір № 1 від 27.12.2013 р. на надання безвідсоткової позики в сумі 224\~000 грн. на придбання відповідачкою житла, з покладенням на неї обовязків у забезпечення виконання цього договору, а саме, укласти з позивачем договір іпотеки у 10-денний термін з моменту укладення договору купівлі-продажу житла. Позивачем, як позикодавцем, умови договору були виконані перерахуванням 224 000 грн. позики для придбання житла відповідно договору № 1 від 27.12.2013 р. З договору про намір, укладеного 20.07.2013 р., відповідачкою з продавцем житла, вбачається, що вона до укладення договору позики 27 грудня 2013 р., вже знала, що сума купівлі-продажу складає 320\~000 грн., тобто значно більше суми договору позики. Договір купівлі - продажу житла укладений відповідачкою з продавцями 7.05.2013 року. В судовому засіданні достовірно встановлено, і проти цього немає заперечень у відповідачки та її представника, що в порушення умов договору, у 10-денний термін відповідачкою не був укладений договір іпотеки з позивачем., за що умовами договору передбачені санкції у вигляді штрафу в розмірі 5% від суми позики. В судовому засіданні встановлено, що умовами договору , укладеного між позивачем та відповідачкою передбачено, що всі витрати, повязані з укладенням договорыв, у тому числі іпотеки, та повязаних з реєстрацією права власності на житло, здійснюються за рахунок позичальника, тобто відповідачки. Ніяких розбіжностей щодо умов договору, у тому числі, щодо вказаних витрат та штрафних санкцій, при укладенні договору позики у сторін не виникало, тобто відповідачкою при укладенні договору були взяти на свій рахунок всі ризики, повязані з подальшою реалізацією її права на житловий будинок, у тому числі, придбання землі, реєстрацію. Тому суд вважає необгрутованимм доводи представника відповідачки, викладені у запереченнях щодо наявності непередбачених додаткових витрат, повязаних з реєстрацією та придбанням земельної ділянки, а також щодо її юридичної необізнаності. Суд вважає, що у відповідачки були відсутні перешкоди визначитися щодо повного розміру витрат, повязаних з придбанням житлового будинку перед тим, як укласти договір з позивачем на вказану у договорі суму, а також скористуватися допомогою штатного юриста, який працює у позивача, скористувавшись неодноразовими запрошеннями керівництва для досудового врегулювання ситуації. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вказано у п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума , яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожень день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд надходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки штрафу за невиконання умов договору обгрунтовані, оскільки це передбачене умовами договору. Разом з цим, виходячи з положень ч. 3 ст. 551 ЦК України суд вважає, що розмір штрафу необхідно зменшити, оскільки сума штрафу потягне за собою суттеве погіршення матеріального стану відповідачки та її платоспроможністі. Суд вважає суму штрафу в розмірі 1000 грн. достатньою для задоволення вимог позивача, і можливими для виконання відповідачкою. Тому в цій частині позов необхідно задовольнити частково у зазначеній сумі. Суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки пені в сумі 637, 15 грн., оскільки відповідно о п. 8.1. договору пеня сплачується за порушення терміну повернення позики, а позивачем вимоги щодо порушення повернення позики відповідачкою взагалі не предявлені. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про порушення відповідачкою цих строків. Тому в цій частині позову необхідно відмовити. Суд вважає необгуртованими доводи представника відповідачки стосовно того, що їй не вистачило коштів у звязку з необхідністю придбання земельної ділянки для обслуговування придбаного нею будинку, оскільки кошти безвідсотково з цільовим призначенням надані відповідачці на придбання саме житла, а не земельної ділянки. Оскільки на придбання житлового будинку відповідачкою згідно договору купівлі-продажу було витрачене 200 000 грн., тобто менш, ніж сума, отримана у позику, то відповідно до п.6.6. договору вона повинна повернути невитрачену суму позики в розмірі 24 000 грн. Суд вважає, що вдповідачкою не надано допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Разом з цим, суд вважає позовні вимоги позивача частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених вимог, у даному випадку, з суми у 25\~000 грн..

Outcome: partial