Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним, право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS]. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], в 2001 році, за погодженням із [PERSON], яка на той час була власником житлового будинку [ADDRESS] одержав дозвіл та почав проживати у вищевказаному будинку. З моменту вселення в житловий будинок, позивач безперервно проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи. Власник житлового будинку, [PERSON], до 02 квітня 2011 року проживала за іншою адресою, при цьому житловим будинком [ADDRESS] користувався позивач, утримував будинок в належному стані, користувався присадибною земельною ділянкою, сплачував всі комунальні послуги, проводив як косметичні так і капітальні ремонти. 02 квітня 2011 року, власник житлового будинку [PERSON] померла та титульними власниками будинку, прийнявши спадщину в нотаріальному порядку слали діти - [PERSON] та [PERSON]. Після прийняття спадщини вищевказаними особами, позивач продовжив проживати та користуватись житловим будинком [ADDRESS]. В матеріалах справи маються заяви [PERSON] та [PERSON], які не заперечують проти визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS].. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. До попереднього судового засідання позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Як встановлено судом, позивач добросовісно проживає в житловому будинку [ADDRESS], з моменту передачі нерухомого майна не допустив легковажності або самонадійності чи необережності по відношенню до можливого завдання шкоди будинку, відкрито володіє нерухомим майном, оскільки звернень державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб з приводу незаконного проживання в будинку не отримував, безперервно володіє нерухомим майном з вищевказаного періоду більше десяти років, тобто без переривання строків його володіння за підстав передбачених законом, а тому вважається таким, що правомірно за набувальною давністю набув право власності на вказане нерухоме майно. Крім того, відповідачем - Кам'яногребельською сільською радою Сквирського району Київської області до попереднього судового засідання позов визнано, про що подано до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved