Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду 14.07.2016 року з вищезазначеним позовом, який в подальшому неодноразово уточнював (а.с. 19,46). Просить постановити судове рішення про визначення порядку користування земельними ділянками між сусідніми користувачами, погодити межі її земельної ділянки, у випадку відмови від підписання акту узгодження меж земельної ділянки відповідачами, визнати акт узгодження законним без узгодження з користувачами сусідніх домоволодінь. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Сумської міської ради від 23.04.1997 року їй передано у приватну власність земельна ділянка площею 0.09 га, але фактичино розмір її земельної ділянки зменшено за рахунок сусідніх земельних ділянок сусідніх користувачів. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищенаведених підстав. Вважав, що збірний план земельної ділянки складений ТОВ «Опус ресурс» на якому позначена межа її земельної ділянки згідно фактичного використання згідно геодезичних робіт площею 0.0824 га і є тією належною технічною документацією яку слід узгодити з відповідачами (а.с. 51) При цьому вважала, що побудови позначені літерами КН знаходяться на її частині земельної ділянки. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом не погодились. Вважали позовні вимоги надуманими , оскільки раніше у позивачки був державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, а вона його скасувала судовим рішенням. Пояснювали, що за межі своїх ділянок, якими користуються протягом кількох десятиліть ніколи не виходили. Позивачка майже 10 років ініціює судові спори з незрозумілих їм підстав. Вважали, що всі належні їм домоволодіння розташовані на належних їм ділянках. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про причину своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи - управління Держкомзему в м. Суми в судове засідання не зявлявся, будь-які відгуків на позовну заяву не надсилав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння за адресою м. Суми вул.. Д. Галицького, 183 ( колишня вул. Комсомольська), що підтверджується договором довічного утримання від 15.08.1994 року (а.с. 7) Рішенням Сумської міської ради від 23.04.1997 року їй у приватну власність була передана земельна ділянка площею 0.09 га (а.с. 6) Постановою Ковпаківського райсуду м. Суми від 02.08.2013 року за позовом [PERSON] до Сумської міської ради скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянки площею 0.08 га позивачки (а.с. 11-12). Відповідно акту від 25.11.2014 року постійно діючої комісії з вирішення земельних спорів на території м. Суми щодо спірної земельної ділянки за адресою м. Суми вул.. Комсомольська 183 рішення Сумської міської ради від 23.04.1997 року виконано. Оскільки вказане рішення є рішенням ненормативного характеру індивідуальної дії, відповідно до розяснення Конституційного суду України викладених в рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 року воно вичерпало свою дію і Сумській міській раді необхідно повторно примати рішення про надання земельної ділянки у власність [PERSON] на підставі відповідної технічної документації із землеустрою в порядку визначеному ст. 118 ЗК України. [PERSON] рекомендовано звернутись до Сумської міської ради з відповідною заявою та надати сформовану технічну документацію на земельну ділянку площею 0.0835 га, розмір якої визначено, в тому числі, і на підставі збірного кадастрового плану земельних ділянок, розробленого СРФ ДП « Центр ДЗК» від 2013 року. Вказаний акт затверджений рішенням виконкому СМР №45 від 20.01.2015 року (а.с. 53, 54). Відповідно до положень ст. 118 ЗК України питання передачі земельної ділянки віднесено до органів місцевого самоврядування. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України сторона позивача не надала суду доказів існування юридично значимого рішення Сумської міської ради про передачу позивачу земельної ділянки за адресою м. Суми вул.. Д. Галицького. 183 у приватну власність з зазначенням розміру земельної ділянки після скасування в 21013 році в судовому порядку державного акту на земельну ділянку, якою користується позивач та також відповідного акту погодження меж земельної ділянки. Наданий позивачкою збірний план землекористування без зазначення дати його складання (а.с. 51) містить відомості про розмір земельної ділянки позивачки площею 0.0824 га, в той час як сама позивачка претендує на земельну ділянку площею 0.09 га, в рішенні виконкому Сумської міської ради містяться відомості про можливість виділення їй 0.835 га. Надані позивачкою копії з інвентарізаційної справи на домоволодіння за адресою м. Суми вул.. Комсомольська , 183 ( а.с. 9.10) за різні роки містять різні відомості стосовно розміру вказаної земельної ділянки: в 1953 році зазначено 865 кв.м., у 1968 році 867 кв.м. Суд констатує, що сторона позивача не надала суду безсумнівних доказів тих обставин, що може претендувати на земельну ділянку площею 0.09 га, та надання земельної ділянки вказаного розміру за вказаною адресою не порушить прав та законних інтересів суміжних землекористувачів та власників. Доводи позивача, що ці обставини можливо встановити шляхом проведення експертних досліджень суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачка посилається на відомості інвентаріазційної справи на домоволодіння заведеної в часи колишнього СРСР, не надала суду ніяких доказів, що на органи, які вели облік домоволодінь в той час законодавчо покладались обовязки точного обрахування розмірів земельних ділянок та їх меж, які надавались в користування власникам домоволодінь. Суд вважає встановленим, що на теперішній час відсутнє рішення Сумської міської ради стосовно передачі у приватну власність позивачки земельної ділянки за адресою м. Суми вул. Д. Галицького, 183 (колишня вул. Комсомольська). Сторона позивача не надала суду безсумнівних доказів, що вона може претендувати на земельну ділянку площею 0.09 га та існування відповідної землевпорядної документації, яка підтверджує вказані обставини, в тому числі і існування ату погодження меж з суміжними землекористувачами, який підлягає погодженню, існування у неї будь-якого права на суміжні земельні ділянки, які б вимагали узгодження або визначення порядку користування, а тому вважає її позовні вимоги про визначення порядку користування земельними ділянками між сусідніми користувачами, погодження межі її земельної ділянки, у випадку відмови від підписання акту узгодження меж земельної ділянки відповідачами, визнання акту узгодження законним без узгодження з користувачами сусідніх домоволодінь необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed