Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення\~боргу за\~спожиту теплову\~енергію в обґрунтування якого зазначив, що АТ «Херсонська ТЕЦ» надає послуги з централізованого опалення [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , на її ім`я відкрито особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача, згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги з централізованого опалення. Між відповідачем та позивачем існують цивільні правовідносини на підставі договору приєднання. За весь час користування послугами з ЦО до АТ «Херсонська ТЕЦ» від відповідача не надходила вимога про розірвання даного договору, що свідчить про його визнання. Позивачем було встановлено, що відповідач протягом тривалого часу належним чином не вносить плату за надані йому послуги з ЦО, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з червня 2011 по вересень 2019 року у розмірі 39732, 40 грн. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості в розмірі 39732,\~40 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.10.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.02.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що сальдо на початок звітного періоду становить 14318,79 грн., тобто охоплює заборгованість, яка утворилась за межами визначеного періоду лютий 2015р. по вересень 2019р., тобто до лютого 2015р., та її розрахунку не надано. Також до лютого 2015року відповідач не сплачував послуги за спожиту теплову енергію, тому заборгованість з 01.02.2015р. має рахуватись без суми початкового сальдо 14318,79 грн. Крім того, слід застосувати строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з лютого 2015р. по вересень 2019р. та заборгованість становить в розмірі 25413,61 грн. 24.02.2020р. від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача з 01.02.2015року по 31.01.2020р. в розмірі 43031,40грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про застосування строків позовної давності, вимоги позивача визнає частково в межах строків позовної давності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач АТ «Херсонська ТЕЦ» за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкритий особовий рахунок. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з 01.02.2015року по 31.01.2020р. складає 43031,40грн. Відповідно до ч.1\~ст.509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3 ст.31\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відповідач належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Разом з цим, судом встановлено, що заборгованість відповідача по оплаті послуг виникла з 01.02.2015 року, позивач з позовом до суду звернувся у 04.10.2019 року, з врахуванням того, що відповідач по справі заявила клопотання про застосування строку позовної давності, слід обраховувати строк позовної давності, в межах якого слід проводити стягнення, а саме з 01.11.2016 року по 31.09.2020 року складає 24100,90грн. (43031,40грн. 18930,50 грн. = 24100,90 грн). З урахуванням цього заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 24\~100,90 грн., що складає 56% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 43031,40 грн., у відповідності до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1075,76 грн., що відповідає 56% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 1921,00 грн.

Outcome: approved