Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до умов кредитного договору №001-2900/756-0302 від 30.10.2007 року [PERSON] (первісний позичальник) отримала у ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», оскільки відповідно рішення загальних зборів акціонерів від 22 червня 2009 року ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується витягом із статуту) кредит в сумі 187 370 шв. франків строком до 10.10.2037 року розмір процентної ставки за користування кредитом становить 4,5 % річних за користування кредитом у період з 30 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2012 року включно, 9,95% річних за користування кредитом у період з 11 жовтня 2012 року по 10 жовтня 2037 року включно. Вказує, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 001 -2900/756-03 02-Р. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 30 жовтня 2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Скляр О.С. за реєстраційним №2182, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру №60, загальною площею - 78,00 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить їм на праві власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва від 01.03.1996 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 29.02.1996 р. №13918, зареєстрованого в БТІ м.Києва 05 березня 1996 року у реєстровій книзі за №897. Зазначає, що позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору було перераховано кредитні кошти в сумі 187 370 шв. франків на рахунок [PERSON] [NUMBER] ([NUMBER]), що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] Вказує, що у подальшому оскільки 05 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, 15 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про переведення боргу за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року у зв'язку з чим 15 квітня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року, відповідно до якої сторони, враховуючи умови укладеного договору про переведення боргу б/н від 15 квітня 2011 року, останні домовились внести відповідні зміни до кредитного договору, а також було встановлено, що за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) позичальник зобов'язується сплачувати кредитору проценти в розмірі 10,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Крім того, у подальшому з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, договором про переведення боргу б/н від 15.04.2011 року, додатковою угодою, між позивачем та [PERSON] 15.04.2011 року було укладено договір поруки б/н, а також між позивачем та [PERSON] 15.04.2011 року було укладено договір поруки б/н. 18 грудня 2012 року відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було ухвалено рішення, яким позов було задоволено частково: стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30.10.2007 року у розмірі 1 593 722 гривні 47 копійок (тіло кредиту, нараховані включно до 28.09.2011 року відсотки та підвищені відсотки), в іншій частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити. Рішення набрало законної сили 30 травня 2013 року. У зв'язку вищевикладеним, оскільки зобов'язання відповідачів за вищезазначеними договорами не припинились, заборгованість у добровільному порядку останні не погашають, земний був звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків; стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків; стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він необґрунтований та безпідставно заявлений. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд з урахуванням думки сторін, які не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання та згідно ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 30.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», було укладено кредитний договір № 001-2900/756-0302 (а.с.7-12), відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 187 370,00 шв. франків строком до 10.10.2037 року. Розмір процентної ставки за користування кредитом становить 4,5 % річних за користування кредитом у період з 30 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2012 року включно, 9,95% річних за користування кредитом у період з 11 жовтня 2012 року по 10 жовтня 2037 року включно. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №001-2900/756-0302-Р (а.с.19-21). Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, і відповідно до п. 2.1.3 Кредитного договору на рахунок [PERSON] [NUMBER] ([NUMBER]), було перераховано кредитні кошти в сумі 187 370,00 шв. франків що підтверджується випискою по рахунку. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 30 жовтня 2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за реєстраційним №2182, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру №60 (шістдесят), загальною площею - 78,00 кв.м., житловою площею - 44,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ні підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва від 01.03.1996 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 29.02.1996 р. №13918, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Києва 05 березня 1996 року у реєстровій книзі за №897. 05 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.22). Судом встановлено, що 15 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про переведення боргу за Кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року (а.с.23-25). Також, 15 квітня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду б/н до Кредитного договору №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року, відповідно до якої сторони, враховуючи умови укладеного Договору про переведення боргу б/н від 15 квітня 2011 року, домовились внести відповідні зміни до Кредитного договору, а також встановлено, що за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) Позичальник зобов'язується сплачувати Кредитору проценти в розмірі 10,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Кредитним договором (а.с.26-38). Крім того, у зв'язку з укладенням та підписанням між [PERSON] та [PERSON] договору про переведення боргу б/н від 15 квітня 2011 року за Кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30.10.2007 року, а також в зв'язку з укладенням Додаткової угоди б/н від 15.04.2011 року до Кредитного договору, 15 квітня 2011 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки, посвідченого Скляр О.С, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.10.2007 року. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, Договором про переведення боргу б/н від 15.04.2011 року, Додатковою угодою, між позивачем та [PERSON] 15.04.2011 року було укладено Договір поруки б/н (а.с.47-52), між позивачем та [PERSON] 15.04.2011 року було укладено Договір поруки б/н (а.с.41-46). Також слід зазначити, що вищезазначені обставини також були встановлені рішенням Подільського районного суду м.Києва від 18.12.2012 року (а.с.55-59), яке відповідно до ухвали Апеляційног суду м.Києва від 30.05.2013 року було залишено в силі (а.с.60-68), відповідно до ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2013 року було залишено без змін (а.с.114-116). Відповідно до вищезазначеного рішення Подільського районного суду м.Києва від 18 грудня 2012 року позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30.10.2007 року у розмірі 1 593 722 гривні 47 копійок (тіло кредиту, нараховані включно до 28.09.2011 року відсотки та підвищені відсотки), в іншій частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. Позивач у своєму позові посилається на ті обставини, що відповідачі у порушення умов вищезазначених договорів, взяті на себе зобов'язань щодо повернення коштів не виконали, у зв'язку з чим за період з 29.09.2011 року по 16.10.2015 року станом на 16.10.2015 року утворилась заборгованість перед банком всього у розмірі 69 169,63 шв. франків, у підтвердження чого було надано розрахунок заборгованості від 16.10.2015 року (а.с.53-54) не може бути прийнятий до уваги як належний та допустимий доказ факту порушення відповідачами своїх зобов'язань за договорами та наявності у останніх заборгованості у розумінні ст.57-60 ЦПК України, у зв'язку з тим, що не містять посилань на умови договору, виписку по особовому рахунку та/або інших первинних фінансово-бухгалтерських документів. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, інших належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором та наявності у останнього заборгованості у підтвердження позовних вимог до [PERSON] позивачем не надано. Також слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується. Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків; стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків; стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків, у зв'язку чим всього стягненню, на думку позивача, підлягає сума коштів у розмірі 207 508, 89 швейцарських франків, однак належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів у підтвердження даних обставин позивачем не надано. У зв'язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів порушення відповідачами своїх зобов'язань за договорами та наявності у останніх заборгованості за період з 29.09.2011 року по 16.10.2015 року у розмірі саме 207 508, 89 швейцарських франків не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у зв'язку з чим не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 512, 514, 525-526, 530, 610-612, 625, 629, 1050, 1054, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України,

Outcome: dismissed