Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 09.08.2010 року між ПАТ Дельта Банк, що є правонаступником всіх прав та обовязків ТОВ Комерційний Банк Дельта, та відповідачем, укладено кредитний договір №007-28511-090810, яким останньому відкрито картковий рахунок № 26256903743597 в національній валюті України гривні та надано кредит, шляхом відкриття кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору, в розмірі 30000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 2000,00 грн. Позивач зазначає, що надав відповідачеві суму кредиту, а відповідач його отримав, натомість вчасно суму кредиту не повернув, чим порушив права позивача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач вважається повідомленою відповідно до ст. 74 ЦПК України, вдруге в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала, тому суд вважає за можливим вирішити справу заочно на підставі наявних неї доказів. У звязку з зазначеним суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 09.08.2010 року між ПАТ Дельта Банк, що є правонаступником всіх прав та обовязків ТОВ Комерційний Банк Дельта, та відповідачем, укладено кредитний договір №007-28511-090810, яким останньому відкрито картковий рахунок № 26256903743597 в національній валюті України гривні та надано кредит, шляхом відкриття кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору, в розмірі 30000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 2000,00 грн. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Однак, відповідач станом на 18.06.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. З наданого ПАТ Дельта Банк розрахунку заборгованості за зазначеним кредитним договором вбачається, що станом на 18.06.2015 року всього заборгованість відповідача перед позивачем складає 7512,45,13 грн. , з яких: тіло кредиту 3219,52 грн.; прострочене тіло кредиту 1504,23 грн.; заборгованість за відсотками 2788,70 грн. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Оскільки параграфом 1 глави 71 ЦК України є параграф Позика, то положення цього параграфу також можуть бути застосовані до Кредитного договору, оскільки іншого не встановлено і не випливає з Кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів погашення вказаної заборгованості суду не надано. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved