overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом посилаючись на те, що є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В належній йому квартирі, починаючи з 19 травня 2004 року зареєстрована відповідачка [PERSON]. 10 серпня 2004 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який було розірвано згідно рішення Попаснянського районного суду № 1222/353/12 від 23 серпня 2012 року. У зв'язку з цим, 26 вересня 2012 року відповідачка разом з малолітнім сином виїхала з квартири та не проживає у ній більше одного року без поважних причин. Позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу слухати за його відсутністю, проти заочного рішення не заперечував, про що надав суду письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилася двічі, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причину нез'явлення суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування квартири від 29.11.2002 року (а.с.4-5). Відповідачка, як дружина власника, зареєстрована у даній квартирі, що підтверджується довідкою (а.с.6). Відповідачка не проживає у даній квартирі більше одного року. Докази поважності причин відсутності відповідачки за місцем постійного проживання суду не надані. Оскільки між позивачем та відповідачкою відсутні інші домовленості (суду не надано доказів про їх наявність), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідачки у спірній квартирі понад один рік, не надано доказів щодо наявності поважних причин відсутності у спірній квартирі, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що між ними та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспортного засобу №АІ/3072932, відповідно до якого вони взяли на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження чи знищення автомобіля [NUMBER], і 06.03.2015 сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, в результаті порушення ПДР відповідачем, у звязку з чим позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 5836,06 грн., які просить стягнути з відповідача в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини». За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06.03.2015 сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, який керуючи автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 12) і застрахований позивачем, що посвідчено Полісом №АІ/3072932 (а.с. 4), по вул. Шевченка в смт. Нові Санжари Полтавської області, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON], що підтверджується постановою судді Карлівського районного суду Жмурка П.Я. від 02 квітня 2015 року (а.с.15). На момент скоєння ДТП [PERSON] перебував у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вбачається з цієї ж постанови (а.с. 15). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано майнової шкоди автомобілю [NUMBER], який належить [PERSON], у сумі 5836,06 грн., про що свідчить страховий акт №00164274 від 14.04.2015 (а.с. 25). [PERSON] страхового відшкодування дорівнює сумі шкоди і була виплачена власнику (а.с. 25, 26). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд вважає, докази надані позивачем достатніми та переконливими, є передбачені ст. 1188, 1191 ЦК України підстави для стягнення майнової шкоди, тому позов підлягає задоволенню. Позивач просив стягнути з відповідача сплачений ними судовий збір, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. В матеріалах справи міститься квитанції про сплату позивачем судового збору в сумі 1378 грн., які суд стягує з відповідача у звязку із задоволенням позову у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа №2-196 від 31.03.2010 р., виданого Первомайським міським судом Луганської області, з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], але оскільки на даний момент син проживає з ним і знаходиться на його утриманні, підстави для подальшого стягнення аліментів на користь відповідачки відсутні. Позивач у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, якій просила справу розглянути за її відсутності, позов визнала. Дослідивши письмові докази, суд встановив, що на підставі виконавчого листа №2-196 від 31.03.2010 р., виданого Первомайським міським судом Луганської області, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], що підтверджується довідками ВП шахти «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля», де працює позивач, а також копією постанови державного виконавця від 12.07.2011 року про стягнення заборгованості (аліментів) з заробітної плати боржника. Разом із тим, ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 06.01.2016 р. було затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], згідно якої сторони погодилися, що постійним місцем проживання дитини - [PERSON] є місце проживання його батька [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що дитина, на утримання якої з позивача стягуються аліменти, на даний момент проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні, суд приходить до висновку, що підстави для подальшого стягнення аліментів на користь відповідача відпали, а тому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у тому числі дитини. Враховуючи сказане позов підлягає задоволенню, а виконавчий лист має бути повернуто суду без подальшого виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що перебував з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 21 червня 2013 року відділом ДРАЦС Первомайського міського управління юстиції, актовий запис №74. [INFO] року у відповідачки народилася донька [PERSON], батьком якої записаний він, так як відповідачка переконала, що це його дитина, та вони перебували у шлюбі. Через постійні сварки вони стали проживати окремо. 17 листопада 2013 року шлюб розірвано за рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 06.11.2013. Також рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 25 жовтня 2013 року стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 04.09.2013 і до повноліття дитини, і на користь відповідачки - аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Під час сварки з відповідачкою, йому стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини. Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 26.08.2016 року його позов задоволено, виключено з актового запису про народження дитини відомості про нього як про батька. Отже, вважає, що підстави стягнення аліментів на утримання дитини відсутні, так як він не є її батьком. Просив суд припинити стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, позовні вимоги підтримали, справу просили слухати за їх відсутності, про що надали суду письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, у письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, позов визнала повністю. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову слід за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 21 червня 2013 року відділом ДРАЦС Первомайського міського управління юстиції, актовий запис №74. [INFO] року у відповідачки народилася донька [PERSON], батьком якої в актовому записі про народження був вказаний відповідач. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Первомайського міського суду від 06.11.2013. Рішенням Попаснянського районного суду від 26.08.2016 задоволено позов [PERSON] про оспорювання батьківства та виключено запис про нього як про батька з актового запису про народження дитини. Рішення набрало законної сили 06.09.2016. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що за рішенням суду позивач не є батьком малолітньої [PERSON], то підстави для стягнення з нього аліментів на її утримання відсутні. Таким чином, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів є обґрунтованими, а визнання позову відповідачкою - таким, що відповідає вимогам закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. На підставі викладеного, відповідно до ст. 180 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог він послався на наступне. 15.11.2007 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина: земельна ділянка, площею 6,72 га, розташована на території [PERSON] сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та сертифікат про право власності на майновий пай. Він є спадкоємцем першої черги за законом. Через пропущений ним встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, державний нотаріус порекомендувала звернутися до суду з позовом. Він вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин: він в той час працював, що підтверджується трудовою книжкою, та мав певні проблеми зі здоровям, у нього підвищений тиск, також він дуже тяжко переніс смерть своєї матері, через свою правову необізнаність, він не знав про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини тому, що він вважав, що фактично прийняв спадщину, адже в жовтні 2007 року він перевіз матір жити до себе, але не встиг зареєструвати за місцем свого проживання. Коли йому стало відомо про те, що необхідно подати заяву про прийняття спадщини, він тривалий час не міг знайти правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку і майновий сертифікат. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області до суду не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1270 п. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач надав до суду належні докази пропущення строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини із поважних причин. Суд визнає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, а також те, що відмова у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини суттєво порушить законні права та інтереси позивача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1270 п. 1, 1272 п.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, посилається на те, що відповідач користується електричною енергією, яку постачає позивач. Відповідно до п. 19 «Правил користування електричною енергією для населення» розрахунки населення за спожиту енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до п. 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Оскільки відповідач порушує п.п.19,20 ПКЕЕН, своєчасно не сплачує позивачу вартість спожитої електричної енергії та має заборгованість, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 5258,37 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії, яку постачає ТОВ Луганське енергетичне обєднання в особі Попаснянського РЕМ, за адресою: Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул.. Гагаріна, 16/3. Порушуючи встановлений розмір оплати спожитої електричної енергії за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 5258,37 грн. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона зобов`язується надавати другій енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись режиму їх використання. Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені законом підстави для стягнення заборгованості. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь 5742,58 грн. посилаючись на те, що 09.08.2013 з вини відповідача, який перебуваючи у стані алкогольного спяніння керував автомобілем [NUMBER], по вулиці Радевича в м. Карлівка і порушив ПДР України, сталася ДТП, в результаті якої завдано шкоду автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON] Оскільки автомобіль ВАЗ-21063 забезпечений позивачем за полісом №АВ/9231141 і 12.08.2013 позивача повідомлено про настання страхового випадку, ними відшкодовано власнику автомобіля [NUMBER], вартість завданих пошкоджень на суму 5742,58 грн. Так як позивачем відшкодовано завдані відповідачем збитки, він має право зворотної вимоги (регрес) до [PERSON] на підставі ст. 1191 ЦК України. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2013з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки керуючи автомобілем [NUMBER], по вулиці Радевича в м. Карлівка, він порушив вимоги п. 13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції під час руху, в результаті чого зіткнувся з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 22). Автомобіль ВАЗ-21063, д.н.з. [NUMBER],застрахований позивачем, що посвідчено Полісом №АВ/9231141 (а.с. 8, 9). За результатами огляду пошкодженого автомобіля [NUMBER] (а.с. 14-15), ремонтної калькуляції такого (а.с. 11-12), на підставі повідомлення про ДТП (а.с. 10) та заяви про страхове відшкодування (а.с. 23), з урахуванням результатів дослідження матеріальних збитків, що завдані власникуавтомобіля [NUMBER] (а.с. 16-18), позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування (а.с. 25) та складено страховий акт (а.с. 26), в результаті чого виплачено власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER], - [PERSON], відшкодування в сумі 5742,58 грн. (а.с. 28). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд вважає докази надані позивачем достатніми та переконливими і є передбачені статтями 1188, 1191 ЦК України підстави для стягнення майнової шкоди, тому позов підлягає задоволенню. Позивач просив стягнути з відповідача сплачений ними судовий збір, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. В матеріалах справи міститься квитанції про сплату позивачем судового збору в сумі 1600 грн., які суд стягує з відповідача у звязку із задоволенням позову у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість у розмірі 12218,19 грн., що складається із простроченої заборгованості по кредиту 10991,04 грн., строкової заборгованості по відсотках 33,73 грн., простроченої заборгованості по відсотках 1152,89 грн., пені 30,25 грн., інфляційних втрат 9,91 грн., 3% річних 0,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2014 між сторонами укладено договір №650964про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого банк відкрив відповідачу рахунок у гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», без встановлення кредитного ліміту на час укладення договору. 23.12.2015 сторонами підписано заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування №650964, на підставі чого відповідачу встановлено кредитний ліміт 11000 грн., зі сплатою 28% річних. На відповідача було покладено зобовязання повернути кредит і сплатити відсотки, яке він належним чином не виконав, у результаті чого утворилася заборгованість по договору в сумі 12218,19 грн., які позивач просить стягнути. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих сторонами доказів судом встановлено, що між ними дійсно було укладено договір №650964 (а.с. 9-11) та підписано заяву про приєднання (а.с. 12-14), на підставі чого позивач надав відповідачу кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту в 11000 грн., на умовах сплати за користування кредитними коштами 28% річних. Позивач посилається на те, що відповідач не виконує умови договору належним чином, в результаті чого станом на 16.09.2016 має заборгованість на загальну суму 12218,19 грн., яка складається із простроченої заборгованості по кредиту 10991,04 грн., строкової заборгованості по відсотках 33,73 грн., простроченої заборгованості по відсотках 1152,89 грн., пені 30,25 грн., інфляційних втрат 9,91 грн., 3% річних 0,38 грн. Вказане підтверджено розрахунком (а.с. 8). 22.01.2018 до матеріалів справи долучено платіжне доручення, яке свідчить, що в цей день було здійснено касову операцію з перерахунку 12310,04 грн. [PERSON] на користь банку, в рахунок погашен0ня боргу. Таким чином, вказана у розрахунку заборгованість на час винесення рішення повністю погашена. Крім того, до матеріалів справи долучено платіжне доручення про перерахунок [PERSON] на користь банку понесених ними витрат по сплаті судового збору, у звязку зі зверненням до суду (1600 грн.). Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed