Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Укратоменергобуд», просив суд, з урахування уточнення позовних вимог, визнати дії ПрАТ «Укратоменергобуд» щодо зменшення розміру оплати праці в період часу з 01 серпня 2013 року по 13 березня 2014 року [PERSON] такими, що є незаконними та такими, що були здійсненні з порушенням ч.3 ст.32 КЗпП України; зобовязати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати виходячи з окладу займаної позивачем посади, що був визначений згідно шатного розпису до 30 липня 2013 року, починаючи з 01 липня 2013 року по 13 березня 2014 року; стягнути з ПрАТ «Укратоменергобуд» виплату недоотриманої заробітної плати за період часу з 01 серпня 2013 року по 13 березня 2014 року, яка становить 29400 грн. В обґрунтування позову зазначив, що він в період часу з 01 серпня 2007 року по 22 вересня 2011 року працював в ПрАТ «Укратоменергобуд» (до 12.04.2013 мало назву ЗАТ «Укратоменергобуд») на посаді головного інженера, а починаючи з 22.09.2011 по 13.03.2014 працював на тому ж підприємстві на посаді головного інженера за сумісництвом. В свою чергу, відповідно до наказу №158/1-К, виданого ЗАТ «Укратоменергобуд» від 22.09.2011 було визначено, що оплата роботи позивача на посаді головного інженера за сумісництвом буде визначатись відповідно до окладу визначеного штатним розписом підприємства. Позивач відзначив, що на момент переводу його на посаду головного інженера за сумісництвом оклад згідно штатного розпису ЗАТ «Укратоменергобуд» становив 15000 грн, який він отримував до 01.08.2013. Однак після 01.08.2013 виявилось, що посадовий оклад [PERSON] було зменшено до 11000 грн 00 коп., чим було істотно змінено умови праці, а саме змінено розмір оплати праці в бік її зменшення, що виявилось порушенням норм трудового законодавства. Позивач відзначив, що про зміну істотних умов праці підприємство за два місяці до зменшення розміру посадового окладу його не повідомляло, а тому зменшувати розмір оплати праці не мало права. З цього приводу позивач неодноразово звертався до керівництва ПрАТ «Укратоменергобуд», однак останні на його заяви не реагували, внаслідок чого 05.03.2014 було направлено відповідачу заяву з повідомленням, в якій він просив в добровільному порядку здійснити виплату різниці в окладах за період часу з 01.08.2013 по 13.03.2014, але відповіді на таку заяву він не отримував. Отже, вважає, що ПрАТ «Укратоменергобуд» без будь-яких на те підстав, що визначені ч.3 ст.32 КЗпП України, незаконно в односторонньому порядку зменшило йому розмір заробітної плати в період часу з 01.08.2013 по 13.03.2014 (час з якого позивача було звільнено за власним бажанням), без повідомлення про наявність змін в організації праці підприємства, якщо такі взагалі були. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, від представника позивача надійшла заява, де він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечував, про що надав письмові заперечення, прохав справу розглянути без його участі. Як на підставу своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що позивача було прийнято на роботу в ЗАТ «Укратоменергобуд» з 01.08.2007 за безстроковим трудовим договором на посаду головного інженера. З 22.09.2011 наказом №158/1-К його було переведено, за власною заявою, на посаду головного інженера, за сумісництвом, в зв'язку з призначенням директором на іншому підприємстві (наказ №41 від 23.09.2011). Посадовий оклад позивача складав: з 01.08.2007 - 15000,00 грн, з 03.11.2008 - 7500,00 грн, 01.08.2008 - 9000,00 грн, з 01.09.2008 - 10000,00 грн, з 01.01.2012 - 15000,00 грн, з 01.08.2013 - 11000,00 грн. Представник відповідача зазначив, що сплачував позивачу заробітну плату за весь час його роботи за сумісництвом виходячи з повного посадового окладу, а не за половину місячної норми робочого часу, як про те зазначено в табелях використання робочого часу з серпня 2013 року по березень 2014 року та підтверджується копіями видаткових касових ордерів про отримання заробітної плати за спірний період: від 24.09.2013, 01.11.2013 , 02.12.2013, 03.12.2013, 26.12.2013, 28.01.2014, 01.04.2014. Конкретні розміри тарифних ставок та окладів визначаються колективним договором в межах наявних коштів на оплату праці, але не нижче встановленого державою мінімальною розміру заробітної плати. Між власником та уповноваженим представником трудового колективу ЗАТ «Укратоменергобуд» 07.02.2012 укладено колективний договір строком на 3 роки. Відповідно до п.4 колективного договору «Угода щодо нормування і оплати праці та встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат» основою організації оплати праці працівників ЗАТ «Укратоменергобуд» є затверджені посадові оклади, які є договірними, залежними від кваліфікації і займаної посади працівника, закріплені у штатному розписі підприємства. Оплата праці проводиться по почасово-преміювальній формі оплати праці. Форми, системи і розміри оплати праці працівників погоджуються та доводяться до членів трудового колективу. Всі зміни в умовах оплати праці доводяться до відома працюючих не пізніше ніж за 2 місяці до їх введення. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Відповідач є господарським товариством, створеним з метою здійснення підприємницької діяльності для отримання прибутку в інтересах акціонерів, яке спеціалізується на виконанні ремонтних та будівельних робіт на атомних електростанціях. Представником відповідача відзначено, що у звязку з тим, що внаслідок невиконання договірних зобовязань контрагентами підприємства, серед яких ДП «НАЕК «Енергоатом», в Товаристві виникли надзвичайні фінансові проблеми, що призвело до неодноразового порушення строків виплати заробітної плати працівникам підприємства та сплати соціальних внесків та створило загрозу можливості існування товариства. Так, в провадженні відділів ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та Підрозділу примусовою виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у Рівненській області в 2013 році знаходилось 9 виконавчих документів про стягнення боргів на користь ПрАТ «Укратоменергобуд», які фактично не виконувались. Тому, беручи до уваги кризові явища, які виникли на підприємстві та не залежали від керівництва товариства, але суттєво вплинули на його фінансове становище, з метою збереження чисельності працюючих та не проведення скорочення штату, на зборах трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» 31.05.2013 було вирішено надати згоду на зменшення посадових окладів з 01.08.2013 по відношенню до посадових окладів закріплених в штатному розкладі, що діяв станом на 31.05.2013. Отже, зміна умов оплати праці відбулась за рішенням трудового колективу відповідача. Відповідальним за особисте ознайомлення кожного працівника зі змістом даного рішення трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд», оформленого протоколом №5, було призначено Першого заступника голови правління [PERSON] Наказом №40 від 31.05.2013 було затверджено штатний розклад працівників ПрАТ «Укратоменергобуд» станом на 01.08.2013, яким впроваджено змінені посадові оклади. Додатком до протоколу №5 зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013, здійснено ознайомлення, з наказом №40 від 31.05.2013 всіх працівників, в тому числі і позивача. Представник відповідача також зазначив, що [PERSON] не був присутній на зборах трудового колективу товариства та при наданні йому для ознайомлення документів про зменшення посадових окладів, він відмовився підписувати зазначені документи без заяв та обґрунтувань, про що комісією було складено акт про відмову головного інженера [PERSON] підписати додаток до протоколу №5 зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд». Представник відповідача вважає, що зазначеним спростовується посилання позивача на те що, «... чи відбулася у вказаний період зміни в організації виробництва і праці ПрАТ «Укратоменергобуд», за якими стояла істотна зміна умов праці, керівництво останнього мене ніяким чином не повідомляло,...» Крім цього, після змін істотних умов, тобто після ознайомлення з наказом, яким істотно змінюються умови оплати праці, працівник висловив незгоду працювати за новими умовами, його звільнення за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП є обґрунтованим. Отже, як вважає представник відповідача, законом встановлено єдиний правовий наслідок незгоди працівника працювати за новими умовами в разі істотної зміни умов оплати праці - припинення трудового договору. Але, позивач, не висловив незгоду працювати за новими умовами оплати праці, продовжував приходити на роботу та виконувати трудові обовязки, з вересня 2013 року по березень 2014 року, своєчасно та в повному обсязі отримував заробітну плату, виходячи з нового посадового окладу - 11000,00 грн, про що свідчать видаткові касові ордера, про видачу та отримання заробітної плати [PERSON], підписані без зауважень, чим фактично підтверджується згода на продовження роботи зі зміненими умовами праці, а саме оплати праці. Отже, представник відповідача вважає, що позивач, отримуючи зменшену заробітну плату фактично погодився зі зміненими умовами оплати праці, жодного разу не звернувся до роботодавця з питання незгоди працювати за новими умовами оплати праці, окрім 05.03.2014, тобто після подачі заяви про надання відпустки з наступним звільненням 26.02.2014. Представник відповідача вважає, що відповідач виплачував заробітну плату позивачу - суміснику на рівні в декілька разів вищому, ніж гарантовано державою, не порушивши при цьому прав та законних інтересів позивача, продовженням роботи позивач фактично погодився зі зміненими умовами оплати праці, тому вважає, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим. Вивчивши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що наказом №300-к від 24.07.2007 (а.с.98) [PERSON] на підставі його заяви від 01.08.2007 (а.с.97) був прийнятий на роботу у ЗАТ «Укратоменергобуд», яке в подальшому було перейменоване у ПрАТ «Укратоменергобуд», на посаду головного інженера, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6-9). В подальшому, наказом ЗАТ «Укратоменергобуд» №158/1-К від 22.09.2011 [PERSON], головного інженера, на підставі його заяви від 22.09.2011 було переведено на роботу за сумісництвом з 22.09.2011 з окладом згідно штатного розкладу (а.с.10). Головний інженер [PERSON] був ознайомлений з посадовим положенням головного інженера ПрАТ «Укратоменергобуд», затвердженим 30.07.2013 Головою Правління ПрАТ «Укратоменергобуд» [PERSON], про що свідчить лист ознайомлення (а.с.104-129). В матеріалах справи міститься наказ ТОВ «Українська будівельно-енергетична компанія» №41 від 23.09.2011, відповідно до якого [PERSON] відповідно до протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Українська будівельно-енергетична компанія» №14 від 22.09.2011, приступив до виконання обовязків директора Товариства (а.с.99). Наказом ПрАТ «Укратоменергобуд» №25-К (розпорядження) про надання відпустки від 26.02.2014 головному інженеру за сумісництвом [PERSON] була надана часткова основана щорічна відпустка за період роботи з 01.08.2013 по 01.08.2014 - 14 календарних днів на період відпустки з 27.02.2014 по 13.03.2014 (а.с.102). 13 березня 2014 року [PERSON] був звільнений з посади головного інженера за сумісництвом за власним бажанням на підставі його заяви від 26.02.2014 про надання щорічної відпустки з 27.02.2014 з послідуючим звільненням (а.с.101), про що свідчить наказ ПрАТ «Укратоменергобуд» №26-К від 26.02.2014 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) (а.с.11). В матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 05.03.2014 адресована Голові Правління ПрАТ «Укратоменергобуд» про здійснення добровільної виплати різниці в окладах з 01.08.2013 по 13.03.2014 (а.с.12). Відповідно до п.4 Колективного договору ПрАТ «Укратоменергобуд» «Угода щодо нормування і оплати праці та встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат» основою організації оплати праці працівників ЗАТ «Укратоменергобуд» є затверджені посадові оклади, які є договірними, залежними від кваліфікації і займаної посади працівника, закріплені у штатному розписі підприємства (п.п.4.5 договору). Сторони домовились, що оплата праці працівників проводиться по почасово-преміювальній формі оплати праці (п.п.4.6 договору). Форми, системи і розміри оплати праці працівників погоджуються та доводяться до членів трудового колективу. Всі зміни в умовах оплати праці доводяться до відома працюючих не пізніше ніж за 2 місяці до їх введення (п.п.4.7.4 договору). Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу (п.п.4.7.9 договору) (а.с.79-94). ПрАТ «Укратоменергобуд» є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ «Укратоменргобуд», що підтверджується статутом ПрАТ «Укратоменергобуд» (а.с.54-76), затвердженим Загальними зборами акціонерів ЗАТ «Укратоменергобуд» (протокол №8 від 12.04.2013) (а.с.78). В матеріалах справи містяться листи ПрАТ «Укратоменергобуд» адресовані ДП «НАЕК «Енергоатом» вих.№916 від 05.09.2012, вих.№1091 від 31.10.2012, вих.№1125 від 16.11.2012, вих.№44 від 15.01.2013, вих.№169 від 27.02.2013, вих.№184 від 04.03.2013, з яких вбачається невиконання останнім договірних зобовязань в рамках відкритого виконавчого провадження у Відділі примусового виконання рішень ДВС України, а саме: наказу Господарського суду м. Києва від 01.08.2012 по справі №23/527-25/58 про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» суми боргу у розмірі 84200806,62 грн (а.с.170-177), а також лист вих.№1051 від 25.11.2013 до ВП «Рівненська АЕС» щодо необхідності погасити заборгованість перед ПрАТ «Укратоменергобуд» у розмірі 649647,14 грн (а.с.178), що призвело до фінансових проблем на підприємстві та неодноразового порушення строків виплати заробітної плати працівникам підприємства, про що свідчать довідки ЗАТ «Укратоменергобуд» про стан заборгованості (а.с.183, 184), а також порушення щодо сплати соціальних внесків, що підтверджується поданням прокуратури Соломянського району м. Києва про усунення порушень вимог ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (а.с.185-188), вимогою про сплату недоїмки від 03.06.2013 (а.с.190), листами УПФУ Соломянського району м. Києва (а.с.191-192, 193), листом до Управління праці та соціального захисту населення Соломянської РДА у м. Києві (а.с.195-196). Вказані письмові докази по справі підтверджують кризові явища, які виникли на підприємстві та не залежали від керівництва Товариства, але суттєво вплинули на його фінансове становище. Згідно протоколу зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013 було вирішено надати погодження на зменшення посадових окладів з 01.08.2013 по відношенню до посадових окладів, закріплених в штатному розкладі станом на 31.05.2013 та уповноважено Голову зборів Першого заступника Голови правління [PERSON] ознайомити зі змістом даного протоколу під підпис особисто кожного працівника Товариства (а.с.137). У додатку до протоколу №5 зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013 відсутній підпис про ознайомлення зі змістом вищезазначеного протоколу сумісника головного інженера [PERSON] (а.с.138-139). В матеріалах справи міститься акт ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013, складений комісією у складі Голови правління [PERSON], Першого заступника Голови правління [PERSON] та юрисконсульта [PERSON] про відмову головного інженера [PERSON] підписати додаток до протоколу №5 зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013 про ознайомлення з протоколом зборів трудового колективу від 31.05.2013 (а.с.141). Наказом ПрАТ «Укратомнергобуд» №40 від 31.05.2014 затверджено штатний розклад працівників ПрАТ «Укратоменергобуд» станом на 01.08.2013 (а.с.140). Згідно штатного розкладу працівників ПрАТ «Укратоменергобуд» посадовий оклад головного інженера [PERSON] складав: з 01.06.2013 - 15000,00 грн (а.с.131-133), з 01.08.2013 - 11000,00 грн (а.с.134-136). Також в матеріалах справи наявний табель використаного робочого часу ПрАТ «Укратоменергобуд» за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року, відповідно до якого здійснювалось табелювання робочого часу [PERSON] (а.с.130). Згідно довідки ПрАТ «Укратоменергобуд» вих.№655 від 29.10.2014 [PERSON] дійсно працював в ЗАТ «Укратоменергобуд» (з 26.04.2013 ПрАТ «Укратоменергобуд») на посаді головного інженера за безстроковим трудовим договором з 01.08.2007 по 21.09.2011 (наказ №300-к від 24.07.2007); з 22.09.2011 (наказ №158/1-к від 22.09.2011) по 13.03.2014 обіймав посаду головного інженера за сумісництвом. Був звільнений за власним бажанням. Його посадовий оклад згідно шатного розпису складав: з 01.08.2007 - 15000,00 грн, з 03.11.2008 - 7500,00 грн, 01.08.2008 - 9000,00 грн, з 01.09.2008 - 10000,00 грн, з 01.01.2012 - 15000,00 грн, з 01.08.2013 - 11000,00 грн (а.с.142). Доказами нарахування та отримання [PERSON] зарплати в ПрАТ «Укратоменергобуд» у вищевказаних розмірах за спірний період також підтверджуються видатковими касовими ордерами (а.с.143-169). Тобто, ПрАТ «Укратоменергобуд» здійснювало нарахування заробітної плати головному інженеру [PERSON] за весь час його роботи за сумісництвом виходячи з повного посадового окладу з урахуванням штатного розкладу станом на 01.08.2013. Також в матеріалах справи наявна індивідуальна відомість про застраховану особу [PERSON] (форми ОК-5), видана Пенсійним фондом України за період (звітний рік) 2007 року по 2014 рік (а.с.199-201). Крім того, в ході розгляду справи був допитаний в якості свідка Перший заступник голови правління ПрАТ «Укратоменергобуд» [PERSON], який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384-385 КК України, засвідчив факт відмови позивача по справі [PERSON], який займав посаду головного інженера за сумісництвом, від підписання додатку до протоколу №5 зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013 про ознайомлення зі змістом протоколу зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013, яким було вирішено надати погодження на зменшення посадових окладів з 01.08.2013 по відношенню до посадових окладів, закріплених в штатному розкладі станом на 31.05.2013. Суд приймає до уваги покази свідка [PERSON] та вважає їх послідовними, вичерпними та такими, що підтверджуються письмовими доказами по справі. Відповідно до ст.ст.213,\~214 ЦПК України\~рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо ), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно\~ст.1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ч.1 ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору. Статтею 29 ЗУ «Про оплату праці»\~визначено, що при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Згідно ст.96 КЗпП України форми, системи і розміри оплат працівників встановлюються підприємствами самостійно в колективному договорі. Конкретні розміри тарифних ставок та окладів визначаються колективним договором в межах наявних коштів на оплату праці, але не нижче встановленого державою мінімальною розміру заробітної плати (ст.97 КЗпП). Також, відповідно до ч.3\~ст.32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а\~\~якщо працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6\~статті 36 цього Кодексу. Із розяснень п.31\~постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~вбачається, що згідно з ч.3\~ст32 КЗпП України\~в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Стаття 103 КЗпП України\~встановлює, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Крім того, Пленум Верховного Суду України в п.12\~постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999, № 13\~з метою поліпшення розгляду справ даної категорії та роз'яснення питань, що виникли в судах, висловив наступну правову позицію, що судам слід мати на увазі, що відповідно до статей\~21,\~22 Закону України «Про оплату праці»\~роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором. Розмір заробітної плати за працю може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати тільки в разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилась браком, та з інших передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (ч.3\~ст.32 КЗпП), введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення (ст.103 КЗпП) роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження, порушення цього строку може бути підставою для задоволення вимог працівника про оплату праці згідно з попередніми умовами за період, на який було скорочено зазначений строк попередження. Таким чином, повідомлення працівника в 2-місячний термін про зміну істотних умов праці, в тому числі й розмірів оплати праці, є пропозицією винесеною власником працівникові про продовження роботи після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Відповідно працівник має право цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитись від продовження роботи у зв'язку з зміною істотних умов праці. Однак, в будь-якому випадку, незалежно від правової форми, в якій проводиться зміна умов оплати праці в бік погіршення, у власника виникає обов'язок повідомити працівника про зміну істотних умов праці за два місяці до введення таких змін та працівник повинен бути повідомлений про зміни в бік погіршення умов оплати праці, відповідно до яких раніше здійснювалась оплата його праці. Суд враховує, що чинним законодавством не встановлено форми повідомлення працівника про зміну умов оплати праці в бік погіршення, однак у випадку виникнення спору, власник повинен довести, що ним було виконано обов'язок щодо повідомлення саме працівника щодо якого виник спір в двох місячний термін. Тобто, у випадку повідомлення працівників про зміну умов оплати праці в бік погіршення не персоніфікованим способом, власник повинен надати докази того, що відповідна інформація була отримана кожним працівником. Аналізуючи наявні докази з урахуванням вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що на підприємстві в звязку з введенням в дію нового штатного розпису з 01.08.2013 року відбулась зміна умов праці, та ПрАТ «Укратоменергобуд» були здійснені всі дії для повідомлення позивача 31.05.2013 про зменшення посадового окладу з 01.08.2013 по відношенню до посадових окладів, закріплених в штатному розкладі станом на 31.05.2013, однак [PERSON] відмовився від підпису про ознайомлення зі змістом протоколу зборів трудового колективу ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013 про зменшення посадових окладів з 01.08.2013 по відношенню до посадових окладів, закріплених в штатному розкладі станом на 31.05.2013, що було зафіксовано в акті ПрАТ «Укратоменергобуд» від 31.05.2013. Крім того, якщо попередні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір підлягає припиненню на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, тобто через відмову від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці. При цьому суд звертає увагу і на те, що на момент введення в дію нового штатного розпису про зменшення посадового окладу, позивач продовжував працювати на підприємстві до 13 березня 2014 року і за цей період з жодними заявами до жодної з інстанцій про порушення його трудових прав в цій частині у встановленому законом порядку не звертався, продовжував працювати та отримувати заробітну плату, виходячи з нового посадового окладу 11000 грн, тобто фактично погодився на нові умови оплати праці. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що ПрАТ «Укратоменергобуд» дотрималось всіх необхідних процедур щодо повідомлення позивача [PERSON] про зміну посадового окладу з 01.08.2013 та не здійснило порушення, передбаченого ч.3 ст.32 КЗпП України. Натомість, позивач не погоджуючись з цим, надав розрахунок недоплаченої заробітної плати за період роботи в ПрАТ «Укратоменергобуд» з серпня 2013 року по березень 2014 року, де зазначено оклад після 01.08.2013 у розмірі 15000 грн, що складає 29692 грн 24 коп, у звязку з чим просив стягнути вказану недотриману різницю суми заробітної плати з відповідача. Згідно зі\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України\~передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, представлені суду докази свідчать про те, що трудові права позивача не були порушені, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Судові витрати по справі суд відносить за рахунок держави. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: dismissed