Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив 22.08.2014 року (а.с. 44-45) і просить суд: - стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на свою користь суму основного боргу розмірі 7700 грн., а також пеню 277, 20 грн., сплату за кредитом 938, 52; - стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на свою користь суму 20, 40 грн. за отримання довідки з Єдиного держ. Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; - стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на свою користь за заподіяну моральну шкоду в сумі 500 грн. В обґрунтування зазначених вимог позивач зазначив, що 25 січня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір, згідно якого позивач доручив, а відповідач взяв на себе зобов'язання виконати роботи по виготовленню метало-пластикової конструкції за цінами відповідача та встановити за адресою мешкання позивача, за що останній повинен був сплатити 7700 грн. 00 коп. Згідно п. 3.1 Договору, до початку робіт Замовником були перераховані грошові кошти на розрахунковий рахунок Виконавця в розмірі 7700 грн. В свою чергу Відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань по виготовленню та монтажу металопластикової конструкції. Строк виконання робіт складав 32 робочих дня з моменту отримання коштів (п.3.2. договору). Таким чином, своїх зобов'язань фізична особа підприємець не виконав, та гроші не повернув. У зв'язку з цим Відповідачеві була відправлена Претензія від 13 березня 2013 р. з вимогою розірвати договірні відношення та повернути суму виплачених коштів в розмірі 7700 грн. Письмову відповідь на цю Претензію Відповідач не надав, але за телефоном повідомив Позивача, що ні яких зобов'язань він виконувати не збирається, та гроші повертати не буде. За захистом своїх прав, як споживача Позивач 13.03.14р. звернувся зі скаргою до Держспоживінспекції в м. Дніпропетровськ, але відповідь на момент пред'явлення позовної вимоги ні отримана. Для сплати повної вартості замовлення Позивач звернувся до А-банку, представник якого знаходився в офісі Відповідача, для оформлення кредиту. Банком була перерахована вся сума замовлення за договором в день заключения Договору між Позивачем та Відповідачем 25.01.14р. Таким чином Позивач сплачує проценти, які нараховує банк, так у березні сума платежу склала 938,52грн., а сума сплати за договором замість 7700 грн. становить 8838,52 грн. Позивач і надалі повинен виконувати свої зобов'язання перед банком, не зважаючи на те, що не отримав своє замовлення. Згідно п. 3.2. вищеназваного договору за порушення строків виконання робіт, Виконавець сплачує Замовнику пеню в розмірі 1% від вартості робіт за даним договором за кожний день прос рочки, що становить 277.20 грн. Загальна сума заборгованості складає 9436.12 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, наполягає на заочному розгляді справи, просить позов задовольнити повністю. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки повторно не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне. На думку позивача відповідач має перед ним грошову заборгованість в розмірі 7700 грн., сплату за кредитом 938, 52 грн. та пеню в розмірі 227, 20 грн. Як пояснює позивач, виконуючи умови договору по виконанню робот по виготовленню металопластикових конструкцій він оформив кредит в А-банку та згідно п. 3.1 Договору перерахував відповідачу грошові кошти на розрахунковий рахунок відповідача, який у свою чергу умови договору не виконав, металопластикові конструкції не виготовив. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Перевіряючи викладені в позові обставини наданими позивачем доказами суд встановив наступне. Судом встановлено, що між сторонами 25.01.2014 року був укладений Договір, згідно умов якого (предмет Договору), Замовник (позивач) доручив, а Виконавець (відповідач) взяв на себе зобов'язання виконати роботи по виготовленню метало-пластикової конструкції за цінами Виконавця (Договір на а.с. 3). Отже предметом спору даного позову є дії - певні зобов'язання, які повинні були відбутись за участю позивача та відповідача на умовах зазначеного Договорі, яким було встановлено предмет договору, коштовність товару, прописані зобов'язання та відповідальність сторін, зазначені фарс-мажор, особливі умови, порядок розгляду спорів та гарантійні умови. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору вартість виробів складає 7700 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору Замовник, в даному випадку позивач, зобов'язується сплатити вартість замови, що складає 7700 грн. 00 коп. Відповідно до п. 3.2 Договору після виконання пункту 3.1 Виконавець, в даному випадку відповідач, зобов'язується виробити та доставити вироби протягом 18 робочих днів. У випадку, якщо вироби виготовлюються за індивідуальними розмірами Замовника, строк виготовлення та доставки збільшується до 32 робочих днів. Отже судом встановлено, по-перше, що зазначений Договір не містить такої умови, як було зазначено позивачем в своєму позові, згідно якої позивач, як Замовник, повинен був перерахувати кошти на розрахунковий рахунок Виконавця відповідача. Умови зазначеного Договору вказують лише на обов'язок позивача сплатити вартість замовлення відповідачу, сума якого складає 7700 грн. По-друге, позивач не надав жодного доказу про те, що він, за умовами вказаного Договору був зобов'язаний взяти грошовий кредит і саме банк сплачує всю суму замовлення Виконавцю відповідачу. Такі дії позивач вчинив на свій розсуд і судом не встановлений обов'язок відповідача нести за такі дії відповідальність. Отже вимоги позивача, які стосуються сплати за кредитом є повністю безпідставними. Крім того, позивач взагалі не довів - не надав жодного доказу - того, що він виконав пункт 3.1 зазначеного Договору і сплатив вартість замовлення відповідачу в сумі 7700 грн. особисто чи за допомогою банку безпосередньо відповідачу чи на його розрахунковий рахунок. Доказів того, що відповідач отримав вартість замовлення за умовами вищевказаного Договору позивачем не надано, при цьому суд не обмежував позивача в наданні доказів. Таким чином, позивач не довів того, що він виконав п. 3.1 Договору і не довів того, що відповідач, який отримав суму замовлення за вказаним Договором, зобов'язаний виготовити замовлення позивача, а також доставити його та встановити. Між іншим, саме після виконання позивачем зазначеної умови Договору (пункту 3.1), на відповідача покладається обов'язок виготовити вказані вище вироби, доставити їх позивачу та встановити. За таких обставин, залишається не доведеним обов'язок відповідача сплатити позивачу 7700 грн., пеню 277, 20 грн., сплату за кредитом 938, 52 грн., сплату за отримання довідки з ЄДР в сумі 20, 40 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача судом встановлена не була, отже вимога позивача про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 500 грн. також залишається без задоволення. Отже, суд встановив, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, отже позов є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed