Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 1966 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді інженера-конструктора Спеціального конструкторського бюро. 09.08.2017 року був звільнений з роботи у звязку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості з виплати заробітної плати, а також середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з дня звільнення, при цьому середній заробіток обрахувати, виходячи з п'ятиденного робочого тижня. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник [PERSON] надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягав на тому, щоб середній заробіток обрахували, виходячи з п'ятиденного робочого тижня. Представник відповідача повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, де зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Також вказав, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. 05.04.2018 року [PERSON] подав відповідь на відзив, вказуючи, що протягом 2017 року і до дня звільнення працював за пятиденною робочою неділею. Підставою для цього були накази директора з персоналу, якими щотижнево встановлювався режим роботи його структурного підрозділу. А тому середній заробіток, на його думку, повинен нараховуватися із розрахунку пятиденного робочого тижня. Під час судового розгляду стороною позивача заявлялись клопотання про витребування письмових доказів у відповідача, які були судом витребувані та долучені до матеріалів справи. Суд,\~дослідивши докази\~по справі,\~вважає,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, [PERSON] з серпня 1966 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді інженера-конструктора Спеціального конструкторського бюро. 09.08.2017 року був звільнений з роботи у звязку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с.10-21). Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 29.03.2018 року № 16-07/523 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 50851 грн. 36 коп., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 16337 грн. 57 коп. (а.с. 39). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, що фактично визнано представником відповідача у наданих письмових поясненнях. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 50851 грн. 36 коп. Згідно із ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для\~звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» середньоденна заробітна плата позивача (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 399 грн. 70 коп. (а.с. 39). Відповідно до\~Наказу №\~75\~від 21.03.2014\~р.\~у ПАТ\~«Сумське машинобудівне\~науково-виробниче\~обєднання» з\~26.05.2014\~року встановлено\~всім працівникам\~робочу неділю\~з режимом\~роботи 3\~робочі дні:\~понеділок,\~вівторок,\~середа (а.с. 40). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення данного рішення, тобто з 10.08.2017 року по 14.06.2018 року становить 124 робочих днів (серпень 9, вересень 12, жовтень 13, листопад 13, грудень 11, січень 13, лютий 12, березень 12, квітень 12, травень 11, червень - 6). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.08.2017 року по 14.06.2018 року включно у сумі 49562 грн. 80 коп. (399,70 х 124). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 50851 грн. 36 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.08.2017 року по 14.06.2018 року включно у сумі 49562 грн. 80 коп. Що ж стосується вимог позивача обрахувати середній заробіток не за 3-денним робочим тижнем, то загальний графік роботи підприємства, встановлений наказом № 75 від 21.03.2014 року (триденний робочий тиждень), як в період роботи, так і в період, за який повинен бути обрахований середній заробіток за час затримки розрахунку не змінювався. Тому підстав для обрахунку середньої заробітної плати за період, коли позивач вже не працював на підприємстві, виходячи з п'ятиденного робочого тижня, відсутні, так як на підприємстві в установленому трудовим законодавством порядку визначено інший графік роботи, а саме: триденний неповний робочий тиждень з режимом роботи: понеділок, вівторок, середа. Залучаючи деяких працівників до роботи в неробочі дні, за згодою таких працівників, відповідач не змінює загальний графік роботи підприємства з триденного на п'ятиденний. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~держави судовий\~збір у\~сумі 704\~грн.\~80\~коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial