Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів завдану йому майнову шкоду у розмірі 22601,70 грн., моральну шкоду у розмірі 5000грн., оплату експертизи, а також судовий збір. Позов мотивований тим, що 08.03.2012р. об 11:10 год. у м.\~Дніпропетровську на проспекті Петровського в районі електроопори №278 [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], [NUMBER], не витримав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та допустив перекидання транспортного засобу. При перекиданні сталося відокремлення від напівпричепа Ветзел контейнеру з вантажем, який впав на електроопору, автомобіль [PERSON], д.н.з. 44655ОН, та на будинок № 68 по вул. Бабушкіна у м.\~Дніпропетровську магазин «Лакомка». Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам, електроопорі, контейнеру з вантажем, будинку були завдані механічні пошкодження. У звязку з викладеним постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2012р. у справі №419/2961/12 (3/419/581/12) притягнено [PERSON] до адміністративної відповідальності у звязку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ПАТ «НФСК «Добробут» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. У судових засіданнях 18.08.2015р. та 17.09.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. У судове засідання 22.10.2015р. представник позивача не зявився, натомість звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник [PERSON] у судових засіданнях 18.08.2015р. та 17.09.2015р. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ПАТ «НФСК «Добробут» неправомірно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування. У судове засідання 22.10.2015р. представник [PERSON] не зявився, натомість звернувся з клопотанням про відкладення судового засідання, посилаючись на свою хворобу, а також на те, що з метою захисту прав довірителя він має намір надати пояснення з урахуванням документів, які надійшли до суду від ПАТ «НФСК «Добробут». Оскільки ПАТ «НФСК «Добробут» не надало суду витребуваних документів, а також враховуючи необхідність розгляду справи у розумний строк, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності представника [PERSON] ПАТ\~«Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» явку свого представника у судові засідання не забезпечило, хоча належним чином повідомлялось про день, місце і час судових засідань. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є власником автомобіля [PERSON], д.н.з. 44655ОН, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ №204740 (а.с.9). Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2012р. у справі №419/2961/12 (3/419/581/12) встановлено, що 08.03.2012р. об 11:10 год. у м.\~Дніпропетровську на проспекті Петровського в районі електроопори №278 [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], [NUMBER], не витримав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та допустив перекидання транспортного засобу. При перекиданні сталося відокремлення від напівпричепа Ветзел контейнеру з вантажем, який впав на електроопору, автомобіль [PERSON], д.н.з. 44655ОН, та на будинок № 68 по вул. Бабушкіна у м.\~Дніпропетровську магазин «Лакомка». Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам, електроопорі, контейнеру з вантажем, будинку були завдані механічні пошкодження. У звязку з викладеним, вказаною постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2012р. у справі №419/2961/12 (3/419/581/12) притягнено [PERSON] до адміністративної відповідальності у звязку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 7). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП, тобто на 08.03.2012р., автомобіль [NUMBER], був забезпечений страховим полісом АВ/2707916 від 12.01.2012р. (а.с.26). Щодо забезпечення напівпричепу Ветзел, д.н.з. [NUMBER], то відповідно до інформації з офіційного сайту МТСБУ станом на 08.03.2012р. транспортний засіб з д.н.з. [NUMBER], був забезпечений полісом АА5221386, виданим ПАТ\~«НФСК «Добробут» (а.с. 50). 24.04.2012р. представник позивача звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «НФСК «Добробут», проте листом від 15.10.2012р. № 12757 у виплаті страхового відшкодування було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування ПАТ «НФСК «Добробут» послалось на те, що за змістом ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах: 15.1. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу); 15.2. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-якого транспортного засобу або одного з транспортних засобів, зазначених у договорі, особою, вказаною в договорі страхування (договір II типу); 15.3.\~страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір III типу). Оскільки на момент ДТП напівпричеп Ветзел, д.н.з. [NUMBER], був забезпечений полісом 3 типу, яким було застраховано цивільну відповідальність виключно [PERSON], страхова компанія дійшла висновку про відсутність у неї обовязку, відшкодовувати шкоду, завдану при експлуатації такого напівпричеп іншою особою, тобто [PERSON] Водночас, Законом України від 17.02.2011р. №\~3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» (далі Закон №\~3045-VI), який набрав чинності 19.09.2011р., виключено статтю 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки незважаючи на вимогу суду ПАТ\~«НФСК «Добробут» не надало копію страхової справи (в т.ч., копію страхового полісу, яким був забезпечений на момент ДТП напівпричеп Ветзел, д.н.з. [NUMBER]) на підтвердження того, що такий поліс видано до набрання чинності Законом №\~3045-VI, а також враховуючи, що на момент ДТП втратили чинність положення ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо можливості видачі страхових полісів, які забезпечували цивільно-правову відповідальність лише осіб, прямо вказаних у договорі страхування, суд доходить висновку, що відповідач всупереч ст. 60 ЦПК України не довів правомірність відмови у здійсненні страхової виплати представнику позивача, а відтак порушив вимоги п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обовязковості виплати страхового відшкодування. Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно з п.п. 30.1, 30.3 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Відповідно до висновку експертного, автотоварознавчого дослідження про оцінку майнової шкоди №021/12 від 12.04.2012р. автомобіль неможливо відновити згідно з технічними вимогами виробника, а відтак розмір збитків, завданих власнику автомобіля «Фольксваген Гольф» д/н 446-550 ОН, пошкодженого внаслідок ДТП, визначений на рівні вартості транспортного засобу на момент ДТП, що складає 22601,70\~грн. (а.с.\~16). Доказів іншого розміру завданих позивачу збитків суду не надано. З огляду на те, що ПАТ\~«НФСК «Добробут» не довела правомірність відмови позивачу у відшкодуванні майнової шкоди, завданої транспортним засобом, забезпеченим виданим цією страховою компанією страховим полісом, а також враховуючи, що матеріали справи не містять інформації про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ\~«НФСК «Добробут», суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ПАТ\~«НФСК «Добробут» 22\~601,70\~грн. у якості страхового відшкодування. Водночас, оскільки з наданої позивачем копії квитанції №823455 від 12.04.2012р. неможливо встановити вартість експертного дослідження, за результатом якого складено висновок №021/12 від 12.04.2012р., а позивачем не надано інших доказів на підтвердження вартості експертизи та не вказано таку вартість у позові, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на проведення відповідної експертизи. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Водночас, за змістом ст.ст. 23, 261 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує потерпілому лише моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 5000 грн., посилаючись на моральні страждання, завдані йому внаслідок вчинення ДТП з вини [PERSON] та зміни звичайного укладу життя з огляду на неможливість використання пошкодженого автомобіля. За таких обставин, оскільки завдана позивачу моральна шкода не полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у страховика відсутній обовязок відшкодовувати завдану позивачу моральну шкоду, а відтак така шкода підлягає відшкодуванню на загальних підставах [PERSON] як винуватцем ДТП. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Повно та всебічно дослідивши причини виникнення і характер обставин, які спричинили завдання моральної шкоди позивачу, розміру і глибину душевних страждань позивача, пережитих останнім у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу та зміною звичайного укладу життя, взявши до уваги необхідність позивачу докладати зусилля для захисту і поновлення своїх прав у судовому порядку, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню кошти у сумі 1000,0\~грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial