Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області за вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29 січня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 30 листопада 2014 року становить 11 119,55 грн. що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 січня 2013 року в сумі 11 119,55 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, у якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового розгляду була сповіщена належним чином, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлене за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Інформації щодо зміни адреси відповідач до суду не подала. Враховуючи те, що представник позивача скористався своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, та надав згоду на заочний розгляд справи судом, а відповідач повідомлений належним чином не з'явився в судове засідання, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у порядку визначеному ст.ст.224-226 ЦПК України здійснюючи заочний розгляд даної справи. Судом встановлено, що 29 січня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем укладений кредитний договір № б/н від 29 січня 2013 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-10). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зміна кредитного ліміту, станом на 17 жовтня становила 9000 грн. (а.с. 7). Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитним договором установлюються відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 30 листопада 2014 року відповідачем прострочена заборгованість по кредитному договору становила 11119,55 грн. Відповідно до наданих позивачем розрахунків ця заборгованість складається з (а.с. 5-6): - заборгованості за кредитом у сумі 8603,16 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 1410,70 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 100,00 грн.; - штрафу (фіксованої частини) 500.00 грн.; - штрафу (процентної складової) 505,69 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved