Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 24.11.2006 року по 26.12.2011 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON],[INFO], після розлучення син спочатку проживав з відповідачем, але з грудня 2016 року постійно проживає з позивачем. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 09.08.2016 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 12.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким встановлено місце проживання сина сторін разом з батьком, тобто позивачем по даній справі. Отже, дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні свого батька, а тому позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення Білоцерківського міського суду від 09.08.2016р. на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій вказав, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без йогої участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають сина [PERSON],26.05.2007р.н., який проживає разом з батьком, позивачем по справі в м. Біла Церква вул.Ватутіна, 8 та перебуває на його утриманні. Наведене стверджується поясненнями сторін, матеріалами справи. За рішенням Білоцерківського міського суду від 09.08.2016 р. по справі за № 357/6766/16-ц з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON],26.05.2007р.н. в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Наведене стверджується копією рішення суду по справі за №357/6766/16-ц 2/357/2860/16 за 2016р.(а.с.11). Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2017р.ку визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з його батьком [PERSON] (а.с.12-150 З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, малолітній [PERSON], проживає разом з батьком, позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тому позивач просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду від 09.08.2016р., стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом передявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, суд вважає за можливе припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання їх сина [PERSON], 26.05.2007року народження. На стягнення аліментів має право той з батьків на чиєму утриманні перебуває дитина. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачем. Визначаючи розмір стягуваних з відповідача аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатною, проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини не заперечила, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved