Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно на його користь з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 556772,89 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.08.2008 р між ВАТ КБ Надра та [PERSON] укладено кредитний договір №885662/МБ (надалі кредитний договір), відповідно до якого Позичальнику Банком було надано кредит в розмірі 242600 грн. з кінцевим строком повернення до 20.08.2023 р. та зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 20,9%. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, передав [PERSON] кредитні кошти, однак останній в порушення умов договору та чинного законодавства кредит вчасно не погасив. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось положеннями договору поруки б/н від 27.08.2008 року, за якими поручитель - [PERSON], взяла на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним договір поруки б/н від 27.08.2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що договір поруки вона не підписувала, підпис, що здійснений від її імені у договорі є підробленим. У судове засідання представник позивача за первісним позовом не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник [PERSON] та представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги банку не визнали, просили відмовити у задоволенні їх в повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позовом представник [PERSON] та представник [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ Надра не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи 27.08.2008 р між ПАТ КБ Надра та [PERSON] укладено кредитний договір №885662/МБ (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого Банк передав [PERSON] грошові кошти в сумі 242600 грн. з кінцевим строком повернення до 20.08.2023 р. та зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 20,9%. Цілі кредитування - споживчі. Вказаний договір підписаний відповідачем [PERSON], а отже він ознайомився та погодився з умовами договору. Виконання зобов'язань по кредитному договору забезпечувалось умовами договору поруки б/н від 27.08.2008 року, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання вищевказаних зобов'язань повністю( чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Сторони встановили, що зобов'язання поручителя перед банком є безумовними, а також зазначили, що поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору та обсягом зобов'язань боржника. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 04.04.2013 року, сума заборгованості складається з: заборгованості по сплаті основної суми кредиту - 236671,01 грн., заборгованості за відсотками - 222425,32 грн., пені за прострочення сплати кредиту - 37783,94 грн., заборгованості, обумовленої індексом інфляції - 21967,45 грн., штрафу - 37925,17 грн. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші. Відповідно до ст.ст. 543, 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Але, 02.03.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було розглянуто справу №2-2716/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором №885662/МБ від 27.08.2008 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2011 року на користь Позивача було стягнуто 327\~ 808, 49 грн. (триста двадцять сім тисяч вісімсот вісім гривень 49 копійок), з яких: 236671,01 грн. заборгованість по кредиту; 77827,6 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам; 13309,88 грн. заборгованість по пені. Згадане судове Рішення набрало законної сили. Таким чином, борг в сумі 327808,49 грн. вже в судовому порядку стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра. Крім того, 05.06.2013 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за №3437), яким на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра звернуто стягнення на нерухоме майно нежитлову будівлю, ангар, розташовану на земельній ділянці площею 0,4583 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Лазо, будинок №1, що належить на праві власності [PERSON], і передано Банку в іпотеку згідно з договором іпотеки, посвідченим 27.08.2008 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2757. Виконавчий напис здійснено з метою задоволення вимог Позивача про стягнення боргу у розмірі 558472,89 грн., з яких: 236671,01 грн. заборгованість по кредиту; 222425,32 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам; 37783,94 грн. заборгованість по пені; 21967,45 грн. індекс інфляції; 37925,17 грн. штраф; 1700 грн. витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису є одним із видів досудового врегулювання вирішення справи. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обрання такого способу забезпечення виконання прострочених зобов'язань відповідача, як звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення грошових коштів, є правом позивача, яке передбачено зокрема укладеним з відповідачем кредитним договором, договором іпотеки та Законом України Про іпотеку. У відповідності до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця. Згідно ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зміст ст. 41 Закону України Про іпотеку передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст.17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів тощо. Звернення за вказаним виконавчим написом вчинено на підставі договору іпотеки, посвідченого 27.08.2008р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2757, згідно з яким нерухоме майно нежитлову будівлю, ангар, розташовану на земельній ділянці площею 0,4583 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Лазо, будинок №1, передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству Комерційний банк Надра, яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства комерційного банку Надра. 19.07.2013 р. Позивач звернувся з заявою до відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження. На підставі згаданої заяви та виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] постановами від 19.07.2013 р. відкрито виконавче провадження №39059591 та накладено арешт на майно Відповідача - нерухоме майно нежитлову будівлю, ангар, розташовану на земельній ділянці площею 0,4583 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Лазо, будинок №1. Постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] від 27.07.2013 р. з Відповідача стягнуто виконавчий збір в сумі 55847,28 грн. Постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] від 09.12.2013 р. про проведення експертної оцінки арештованого майна. Згадані обставини свідчать про те, що сума боргу вже погашена шляхом звернення стягнення з Відповідача на користь Позивача в досудовому порядку. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Розглядаючи зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, третя особа [PERSON], про визнання договору поруки недійсним, суд вважає за можливе задовольнити його в повному обсязі з огляду на наступне. В первісному позові ПАТ КБ Надра посилається на те, що в якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 27.08.2008 р. № 885662/МБ, між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки від 27.08.2008 року, відповідно до умов якого Поручитель [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору від 27.08.2008 року № 885662/МБ. До матеріалів справи Банком надано копію Договору поруки, який нібито укладено між ним та [PERSON] Реквізит вказаного договору містять підписи сторін на другому аркуші у графі Реквізити сторін, а також печатку ПАТ КБ Надра. Але, підпис від імені [PERSON] в графі Поручитель Договору поруки від 27.08.2008 р. виконано не [PERSON], а іншою особо. Даний факт встановлений у висновку судової почеркознавчої експертизи Дніпропетровського НДІ СЕ від 19.06.2014 р. № №1473-14 (а.с.138). Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Щодо обовязкових умов вчинення правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання, то він повинен вчинятися у письмовій формі. Відповідно до п. 5.2 Договору поруки цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами. Однією зі сторін Договору поруки є Позивач, але так як вказаний вище Договір вона не підписувала. він не несе ніяких наслідків, оскільки про його існування Позивач дізналась після отримання повістки в судове засідання. Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Волевиявлення Позивача при укладення Договору поруки не відповідало її внутрішній волі, бо підпис на цій угоді було здійснено не нею, а іншою особою. Факт того, що [PERSON] не підписувала Договір поруки узгоджуються з частиною 3\~ статті 203 ЦК України\~ про те, що Позивач, як учасник правочину, не мала внутрішньої волі і не виявляла вільного волевиявлення на укладення Договору поруки, що суперечить\~ ст. 627 ЦК України, яка встановлює свободу договору. Згідно частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина 3 статті 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплантної правової допомоги У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присиуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вимоги відповідачів про стягнення витрат на правову допомогу обґрунтовані фактично понесеними витратами на суму 6\~ 240 грн. та 6000 грн. відповідно, а тому підлягають до задоволення. Крім того, суд вважає, що підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра документально підтверджені судові витрати: на користь [PERSON] в сумі 12\~ 137,40 грн., в тому числі: судовий збір у сумі 3 775,8 грн., витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у сумі 2 361,6 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved