Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. Ухвалою від 24.01.2017 року провадження в частині позовних вимог щодо зобовязання реєстрації місця проживання закрито. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2004 року проживав однією сімєю з [PERSON] в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS]. 21.06.2016 року [PERSON] померла. Позивач просить суд визнати право користування вказаним житлом до вирішення питань, повязаних з спадкуванням квартири. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просили суд задовольнити позов. Позивач пояснив, що являється спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Також, він потерпілий від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи та має право на пільги при оплаті комунальних послуг. Однак, у звязку з тим, що не зареєстрований у вищевказаній квартирі, позивач не може оформити субсидію та повинен сплачувати комунальні послуги в повному обсязі протягом строку до прийняття спадщини. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення проти його задоволення, які мотивовані тим, що власник квартири не давав згоду на проживання в ній позивача, при цьому задоволення позову може негативно вплинути на права спадкоємців, факт проживання позивача у вищевказаній квартирі з 2004 року є спірний та не доведений, а також позивач порушив норми ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в Україні». На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 2004 року по 21.06.2016 року із [PERSON] в квартирі [ADDRESS], що підтверджується копією рішення суду № 523/9607/16-ц від 24.10.2016 року. Вказана квартира на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.2007 року. Згідно копії свідоцтва про смерть(актовий запис № 6440 від 22.06.2016 року) [PERSON] померла 21.06.2016 року. Як вбачається з копії витягу з Спадкового реєстру, відносно майна померлої [PERSON] заведена спадкова справа, номер у реєстрі 59800285. Згідно копій квитанцій, після смерті [PERSON] позивач сплачує комунальні послуги за вищевказану квартиру. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК Україна, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Таким чином, враховуючи те, що позивач являється членом сімї власника житла, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не бере до уваги заперечення відповідача за наступних підстав. Проаналізувавши ст.. 405 ЦК України, суд доходить висновку про те, що підстави визнання права користування житлом визначаються частиною першою даної статті, а частиною другою даної встановлюється право власника на визначення конкретного житлового приміщення(кімнати чи ін. площі), яке має право займати член сімї. За таких обставин, суд вважає твердження представника відповідача про те, що для визнання права користування житлом необхідна згода власника необґрунтованим. Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, твердження представника відповідача про спірність та недоведеність факту проживання однією сімєю позивача та [PERSON] не може судом братися до уваги, оскільки є рішення суду, яке набрало законної чинності, про встановлення вказаного факту.

Outcome: approved