Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2018 року близько 18 год. 05 хв. На перехресті вул. Автозаводської та вул. Пріорської в м. Києві сталася ДТП, внаслідок якої відбулось зіткнення транспортного засобу «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортних засобів «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] , «BMW» д.н.з. [NUMBER] та «BMW» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Дана ДТП виникла у зв`язку з порушення відповідачем [PERSON] п. 2.3(б), 10.4 ПДР України. Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року, змінену постановою Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевказаних обставин. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/499840, ліміт відповідальності якого складає 100 000 грн. 17.10.2018 року позивач звернувся до ПрАТ СК «Галицька» з повідомленням з проханням направити уповноважену особу за місцем зберігання належного позивачу транспортного засобу з метою проведення експертної оцінки пошкоджень належного позивачу транспортного засобу з метою оцінки ушкоджень та визначення суми відшкодування заподіяних збитків. 15.11.2018 року ПрАТ СК «Галицька» направила уповноваженого експерта, який в присутності позивача провів огляд пошкоджень автомобіля з використанням фото та відео фіксації, про що був складений акт огляду транспортного засобу встановленого зразку. 07.12.2018 року позивачем направлено на адресу ПрАТ СК «Галицька» заяву з вимогою щодо сплати страхового відшкодування. Страховою компанією страхове відшкодування не виплачено. 17.10.2019 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 771-ф/19 від 13.05.2018 року вартість відновлюваного ремонту склала 141 139,47 грн. Крім того зазначив, що [PERSON] було завдано позивачу моральної шкоди, яка виразились в тому, що позивач не міг використовувати свій транспортний засіб, оскільки не мав коштів на його ремонт. Крім того відсутність транспортного засобу змусила позивача виконувати свої службові обов`язки в інших областях країни шляхом використання громадського транспорту, що змінило його звичний уклад життя. Завдана моральна шкода оцінена позивач у розмірі 50 000 грн. Враховуючи те, що відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/499840, ліміт відповідальності якого складає 100 000 грн, просить стягнути з [PERSON] на свою користь 41 139,47 грн матеріальної шкоди, 1 990 грн витрат за проведення експертної оцінки, 130,58 грн витрат за послуги поштового пересилання, 114 грн витрат за послуги копіювання та 50 000 грн моральної шкоди. Крім того просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» на свою користь 100 000 грн невиплаченого страхового відшкодування. 14.02.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пінчуком К.Ю. поданий відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів здійснення ремонту належного йому транспортного засобу чи оплати вартості такого ремонту, а тому вважає, що позивачем не обґрунтована сума матеріального збитку. Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 50 000 грн зазначив, що позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди, а тому в діях відповідача відсутня така неправомірна поведінка, яка б потягнула за собою настання відповідальності за заподіяння моральної шкоди. Щодо наданого позивачем звіту про визначення вартості матеріального збитку № 771-ф/19 зазначив, що відповідач не отримував повідомлення про дату та час проведення такого огляду, у зв`язку з чим був позбавлений можливості особисто переконатись в наявності зазначених в акті огляду технічного стану від 17.10.2019 року пошкоджень. Крім того зазначив, що пошкоджені деталі транспортного засобу, зазначені в звіті, не відповідають пошкодженням, зазначеним в протоколі огляду місця ДТП, що, на думку відповідача, ставить під сумнів достовірність наданого звіту. 31.03.2021 року від представника третьої особи надійшли пояснення у справі, в яких просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Зазначив, що надані позивачем позовна заява та звіт не містять доказів щодо розрахунку вартості залишків транспортного засобу після ДТП (утилізаційної вартості), що унеможливлює визначення суми страхового відшкодування. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Інші учасники справі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином. Суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.05.2018 року близько 18 год. 05 хв. На перехресті вул. Автозаводської та вул. Пріорської в м. Києві сталася ДТП, внаслідок якої відбулось зіткнення транспортного засобу «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортних засобів «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] , «BMW» д.н.з. [NUMBER] та «BMW» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Дана ДТП виникла у зв`язку з порушення відповідачем [PERSON] п. 2.3(б), 10.4 ПДР України. Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року, яка змінена постановою Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевказаних обставин. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/499840, ліміт відповідальності якого складає 100 000 грн. 07.12.2018 року позивачем направлено на адресу ПрАТ СК «Галицька» заяву з вимогою щодо сплати страхового відшкодування. На момент ухвалення рішення дане страхове відшкодування відповідачем не сплачено. 17.10.2019 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 771-ф/19 від 13.05.2018 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобілю «BMW» д.н.з. [NUMBER] внаслідок даної ДТП складає 141 139,47 грн. В судовому засіданні був допитаний спеціаліст оцінювач [PERSON] , який пояснив, що проводив оцінку завданого матеріального збитку у суворій відповідності з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Пояснив відмінність у переліку пошкоджень, зазначених у протоколі огляду місця ДТП та виявлених ним пошкодженнях, наявність прихованих пошкоджень, які не могли бути виявлені при зовнішньому огляді транспортного засобу після ДТП. Також зазначив про те, що після ДТП автомобіль не експлуатувався, що відповідає поясненням [PERSON] , відомості про інші ДТП відсутні. На вимогу суду, [PERSON] було роздруковані дані з системи AUDATEX, згідно яких після ДТП 13.05.2018 автомобіль «BMW» д.н.з. [NUMBER] на наявність інших пошкоджень у зазначеній системі не перевірявся, що додатково підтверджує те, що після ДТП, яка сталась з вини відповідача [PERSON] , у інших ДТП автомобіль, належний [PERSON] не перебував. Матеріали справи не містять інших доказів щодо вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] , заперечуючи проти визначеного розміру збитків, клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи не заявляв. Так само, третьою особою, якою заявлено про відсутність доказів залишкової вартості транспортного засобу, клопотань щодо цього не заявлено. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] чи третьої особи від доказування обставин, на які вони посилаються у відзиві та поясненнях судом не встановлено. Відповідачем [PERSON] інший розмір шкоди, ніж зазначений у наданому позивачем звіті не доведений. Посилання третьої особи на неможливість визначення розміру страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю доказів залишкової вартості транспортного засобу не впливають на вирішення спору, оскільки на момент вирішення справи виплата страхового відшкодування в повному обсязі не є обов`язком третьої особи. Як вбачається з листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 16.11.2020 року, позивачу було сплачено 13 000 грн страхового відшкодування. Враховуючи викладене, а також те, що вина [PERSON] у даній ДТП доведена у встановленому законом порядку, завдана шкода відшкодована позивачу частково, лише у розмірі 13 000 грн в рахунок відшкодування, яке мало бути сплачено відповідачем ПрАТ СК «Галицька», суд вважає вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На відповідача [PERSON] суд вважає правильним покласти відшкодування шкоди у розмірі 41 139 грн, що перевищує ліміт відповідальності страховика, а також витрати позивача на проведення експертної оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1 990 грн. З відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» стягненню підлягає страхове відшкодування у розмірі 87000 грн. (в межах ліміту та за вирахуванням суми, сплаченої МТСБУ). Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2005 р.), розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин, зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оцінивши обставини, на які посилається позивач, суд визначає розмір моральної шкода, завданої позивачу у розмірі 2 000 грн. Саме така сума на думку суду є розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди, завданої позивачу відповідачем внаслідок його неправомірних дій. Витрати позивача на послуги Укрпошти та копіювання не включаються до складу судових витрат і не можуть вважатись збитками у розумінні ст.22 ЦК, а тому відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 451,29 грн та з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» на користь позивача судовий збір у розмірі 870 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial