Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до відповідачки про оспорювання батьківства в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 16 червня 2006 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, під час проживання в якому 30 грудня 2005 року відповідачка народила дитину [PERSON]. У звязку з погіршенням сімейних стосунків позивач та відповідач в травні 2012 року спільне сімейне життя припинили та почали проживати один від одного окремо, не підтримуючи жодних стосунків. Їх донька [PERSON] залишилася проживати з матір`ю. Після припинення сімейних стосунків, відповідач почала проживати з іншим чоловіком, з яким мала подружні стосунки, внаслідок чого 11 червня 2013 року відповідачка народила дітей доньок [PERSON] та [PERSON], батьком яких записано позивача. 30.10.2014 року, відповідно до рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області укладений між позивачем та відповідачкою шлюб було розірвано. Вважаючи, що біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON] він не є, позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач надала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2014 року, укладений між позивачем та відповідачкою шлюб розірвано. Згідно зі свідоцтвом про народження серії I-ОЛ № 147510 від 21 червня 2013 року, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1068, 11 червня 2013 року народилася [PERSON], батьками якої записано: матір [PERSON] та батька [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії I-ОЛ № 147511 від 21 червня 2013 року, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1069, 11 червня 2013 року народилася [PERSON], батьками якої записано: матір [PERSON] та батька [PERSON]. Позивач, посилаючись на зазначені обставини не вважає себе біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідачка в період з 2012 року по 2014 рік проживала з іншим чоловіком та мала з ним подружні відносини. Відповідач заявлений позов визнала у повному обсязі. Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі, - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, базуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved