Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 12 вересня 2002 року з відповідачем зареєстрував шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 560. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з мамою. Однак, подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття поваги, любові та довіри. Оскільки сімейним життям не проживають, примушування сторони навіть до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі є не припустимим, тому просить такий між ними розірвати. До початку судового засідання представник позивача адвокат Холмогорова Л.В. подала заяву про доповнення підстав позову. У такій зазначила, що у сторін від шлюбу народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~ які\~ проживають\~ разом\~ з\~ батьком\~ у\~ будинку\~ [ADDRESS] , що стверджується заявами сусідів та довідкою про реєстрацію місця проживання. У той же час, відповідач з жовтня 2018 року працює та проживає за кордоном, а саме у Словацькій Республіці. Їх старший син [PERSON] , який на даний час навчається на денній формі навчання факультету туризму та міжнародних комунікацій ДВНЗ «УжНУ», має 17 років, тобто досяг віку, з якого має право самостійно обирати з яким із батьків бажає проживати після розлучення. Менший син [PERSON] , який навчається у другому класі навчально-виховного комплексу «Гармонія» Ужгородської міської ради Закарпатської області, є малолітнім та після розірвання шлюбу продовжить проживати разом з батьком. [PERSON] має можливість вільно бачитися з сином, брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Оскільки дані доповнення не змінюють предмету спору та позовних вимог, а тільки підтверджують факт самоусунення відповідача від сімейних обов`язків, так як така понад рік не проживає з позивачем та дітьми, що власне і стало підставою для розірвання шлюбу, тому просить врахувати їх при вирішенні справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з врахуванням поданої його представником заяви про доповнення підстав позову та того, що обоє дітей проживають разом з ним. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Ракущинець А.А. у судове засідання також не з`явилися, останній подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі відповідача, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 12 вересня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №560 (а. с. 5). Від даного шлюбу у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, представник відповідача позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, визнання представником відповідача позовних вимог та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується поданої представником позивача заяви про доповнення підстав позову, то суд таку до уваги не бере, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Так, ухвалою Перечинського районного суду від 29 жовтня 2019 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, тоді як заяву про доповнення підстав позову представником позивача було подано тільки 19 листопада 2019 року. Крім цього, у\~ зазначених\~ доповненнях\~ адвокат Холмогорова Л.В. вказує на місце проживання дітей сторін, тоді як визначення такого не є предметом даного спору. Судові витрати підлягають\~ стягненню\~ з\~ відповідача,\~ що\~ відповідає\~ положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved