Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача та просив визнати за ним право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року помела його мати [PERSON], після якої залишилось спадкове майно в складі ? частини вказаної квартири. Іншими співвласниками спірної квартири є донька спадкодавця - [PERSON], відповідач, її онука - [PERSON] та правнук [PERSON] Спадкодавець заповіту не залишила, тому спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є син - [PERSON] та донька - [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та надав наявні у нього документи. Нотаріус після заведення спадкової справи повідомила, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частину спірної квартири йому необхідно надати оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Позивач звернувся до відповідача, щоб вона надала свідоцтво про право власності на квартиру, але вона повідомила, що спадкове майно належить їй особисто і будь-яких документів він не отримає. Позивач повідомив нотаріусу про неможливість надати правовстановлюючі документи, оскільки вони знаходяться у відповідача і в добровільному порядку вона їх не надає. На протязі тривалого часу нотаріусом неодноразово робились виклики до відповідача про її явку до нотаріальної контори для пред'явлення правовстановлюючих документів та оформлення спадщини, проте вказане виявилось безрезультатним. Відповідач не оформила право власності на свою частину спірної квартири, ігнорує виклики до нотаріальної контори, не надає позивачу правовстановлюючі документи. 15.09.2014 року позивач отримав лист від нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на свою частину спірної квартири через відсутність правовстановлюючих документів. Тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач до початку розгляду справи подала до [PERSON] зустрічний позов про усунення його від права на спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року померла їх мати [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частини вказаної квартири, яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.02.2007 року, видане відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві держадміністрації. Позивач постійно проживала із спадкодавцем, в тому числі на момент смерті та відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на спадкування за законом в першу чергу та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Окрім позивача, спадкоємцем матері є її брат [PERSON], який звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, брат позивача має бути усунений від права на спадкування, оскільки ухилявся від утримання її матері. За життя матері, відносини між мамою та відповідачем були не дуже теплими, відповідач не спілкувався з матерю, відвідував її один раз на рік на її день народження, утримання матері не надавав. Приблизно десять-п'ятнадцять років перед смертю мама хворіла, в неї було хворе серце та захворювання суглобів, вона з трудом пересувалась самостійно, потребувала стороннього догляду, постійного медикаментозного лікування та піклування. 22.10.2013 року мати упала та зламала шийку стегна. Через похилий вік і перелом вона була у безпорадному стані, потребувала постійного лікування, догляду та матеріального утримання. Позивач неодноразово просила відповідача врахувати стан здоров'я матері та надавати їй допомогу та забезпечення. Відповідач під час тяжкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані, мав можливість, але свідомо ухилявся від її надання, тому вона звертається з вказаним зустрічним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримали, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та її представник в судовому засіданні зустрічний позов просили задовольнити, в первісному позові просили відмовити. Третя особа - [PERSON] зустрічний позов просила задовольнити, в первісному позові просила відмовити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Третя особа - Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явились, надіслали до суду заяву про розгляд справи без їх представника. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін та покази свідків, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволені зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно із вимогами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] у віці 86 років відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 04.07.2014 року а/з№290. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в складі якої залишилась ? частина квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві держадміністрації на підставі розпорядження від 26.02.2007 року за № 823, зареєстрованої в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності 02.03.2007 року за реєстровим [NUMBER]. Квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 67,95 кв.м. Співвласниками спірної квартири в рівних частинах є [PERSON], третя особа по справі, яка є дочкою відповідача, [PERSON] - третя особа по справі та правнук померлої [PERSON] Відповідно до ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За заявою позивача, сина померлої, 14.07.2014 року Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №404/14 після його матері [PERSON] (а.с.69-72). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою ст. 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Померла [PERSON] відповідно до даних спадкової справи за час життя заповіту не складала. На підставі ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що до першої черги спадкоємців за законом після померлої [PERSON] відноситься її син - позивач по справі [PERSON] та донька померлої, відповідач по справі - [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно частини першої цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні (ст. 46 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з п. 4.15. Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.12. 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Листом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 15.09.2014 року позивачу було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно не можливо у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та запропоновано звернутись до суду. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач, отримавши відмову у вигляді листа від Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну квартиру, правомірно звернувся до суду з вимогою про визнання права власності на частину спадкового майна після смерті його матері. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) - ст. 1216 ЦК України. З урахуванням викладеного та того, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом в установленому законом порядку, проте не позбавлений права на спадщину, позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані, наявні підстави для їх задоволення та суд вважає за можливим визнати за позивачем право власності на 1/8 частину спірної квартири. Що стосується вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування за зустрічним позовом, судом встановлено наступне. Свої позовні вимоги позивач по зустрічному позову обґрунтовує тим, що відповідача слід позбавити права на спадкування за законом після їх матері [PERSON], оскільки він ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, в той час, як при житті [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, оскільки знаходилася в безпорадному стані. Особливо це питання стало після 22.10.2013 року, коли їх мати [PERSON] впала, зламавши шийку стегна та стала лежачою. Позивач зазначила, що її брат - відповідач по справі, за час хвороби матері в період п'яти - п'яти з половиною місяців до її смерті був у неї тільки три рази, весь час вона самостійно доглядала свою матір та їй допомагала в догляді її донька та сторонні люди. Відповідач навіть на похорон своєї матері не прийшов. Судом встановлено, що померла [PERSON] перебувала під наглядом комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Деснянського району з приводу ішемічної хвороби серця, дифузного кардіосклерозу гіпертонічної хвороби ІІ ст. СН ІІА, дисциркулярторної енцефалопатії ІІ ст. деформуючого остеоартрозу з переважним враженням великих суглобів обох ніг, а з жовтня 2013 року, з приводу перелому шийки лівої стегнової кістки. При вказаних захворюваннях, на які страждала [PERSON], вона потребувала сторонньої допомоги (а.с. 107). Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача за зустрічним позовом [PERSON] (теща відповідача [PERSON] за зустрічним позовом), [PERSON] (дружина відповідача), [PERSON] (двоюрідна сестра сторін по справі), [PERSON] (дочка відповідача) пояснили, що спілкувались з померлою [PERSON], хто особисто, хто по телефону після того, як вона впала та вона їм повідомляла, що її син приходив в гості, навідував її, приносив продукти харчування, памперси, білизну. Також, свідки повідомили, що відповідач надавав своїй сестрі - позивачу по зустрічному позову, грошові кошти в можливих для нього розмірах на утримання лежачої матері. Померла [PERSON] дуже добре відносилась до свого сина, нічого поганого про нього не казала. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача за зустрічним позовом [PERSON] (сусідка позивача за зустрічним позовом), [PERSON] (подруга третьої особи [PERSON]) показали, що тільки позивач з її дочкою забезпечували догляд за померлою [PERSON], відповідача ніколи не бачили та про його існування нічого не знають. Інші свідки зі сторони позивача - [PERSON] (знайома сторін), [PERSON] (онук позивача та син третьої особи [PERSON]), [PERSON] (зять позивача та чоловік третьої особи [PERSON]), [PERSON] (знайома сторін та друга дружина колишнього чоловіка третьої особи [PERSON]) в судовому засіданні пояснили, що коли [PERSON] була в безпорадному стані, відповідач приходив до неї дуже рідко, два чи три рази, привозив кульок бананів, гидував знаходитись з хворою матерю в одній кімнаті, оскільки від неї йшов неприємний запах. Доглядом хворої, яка була завжди чистою та охайною, займалась позивач [PERSON] та її донька. Їй кожний день приходилось оброблять рани мазями, міняти памперси, колоти уколи, постійно перевертати, щоб не утворювались пролежні. Догляд за матерю потребував значних зусиль та матеріальних коштів. Відповідно до аб. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило аб. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України.Факт ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути предъявлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Стороною позивача по зустрічному позову не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що позивач умисно ухилявся від допомоги, необхідної його матері в період її хвороби, крім того судом встановлено, що померла [PERSON] за життя отримувала належну та достатню допомогу в догляді від своєї доньки - [PERSON] Враховуючи зазначене, вимоги позивача по зустрічному позову про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], в судовому засіданні не доведені, у зв'язку із чим у їх задоволенні необхідно відмовити. Враховуючі вимоги ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 250 грн. На підставі ст.ст. 4, 10, 15-16, 57- 64, 88, 209, 212 -215 ЦПК України ст.ст. 328, 1216, 1220, 1224, 1226, 1261, 1268, 1270, 1278, 1297 ЦК України, суд, -

Outcome: approved