Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у позові вказує, що відповідно до договору дарування квартири від 14.11.2014 р. позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказану квартиру позивач отримав у дар від своєї матері [PERSON], у зазначеній квартирі був зареєстрований та іноді мешкав брат рідної матері [PERSON], який з 2016 року у зазначеній квартирі не мешкає, участі щодо утримання квартири не приймає та не сплачує комунальні послуги. Позивач змушений платити за відповідача комунальні послуги, його реєстрація перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні та користуванні квартирою. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - вищевказаною квартирою. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання належним чином повідомлений відповідач не явився, про причини неявки не повідомив, жодних заяв суду не направляв. Позивач у судовому засіданні на позові наполіг за вищевказаними підставами, проти заочного розгляду заперечень не мав. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до договору дарування квартири від 14.11.2014 р., посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. за реєстровим номером 3193, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказану квартиру позивачка отримала у дар від [PERSON] У зазначеній квартирі з 1998 року зареєстрований [PERSON], про що слідує із довідки ЄАС ЦОА від 06.02.2015 року. Відповідач і на теперішній час є зареєстрованим у спірній квартирі, про що достовірно вбачається із матеріалів справи. Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За поясненнями позивача відповідач з квітня 2016 року у вказаній квартирі не проживає. І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із показаннями допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] При цьому відповідач жодних заперечень на заявлені позовні вимоги суду не подав. Отже, всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved