Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 53_097 від 01.08.2013 у розмірі 19505,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору 53_097 від 01.08.2013 у розмірі 19505,64 грн. Представник позивача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] клопотань, на підставі ст. 279 ЦПК України, про участь у розгляді справи до суду не надіслали. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]; В.М. у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористалися. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.08.2013 між позивачем публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №53_097, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 20000,00 грн., за користування кредитом відповідач сплачує відсотки у розмірі 27,00% (а.с.10-13). Зазначений Договір відповідно до ст. 1054 ЦК України є кредитним. Позичальник зобов'язався повернути банку отриманий кредит та сплатити відсотки за користування ним у порядку та строки, обумовлені договором. В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов язань за Кредитним договором було укладено: Договір поруки № 53_097/01 від 01.08.2013 з [PERSON] та Договір поруки № 53_097/02 від 01.08.2013 із [PERSON] (а.с.21.30), згідно яких поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, за порушення зобовязання боржником. Станом на 26.12.2017, в результаті невжиття заходів Позичальником та Поручителями щодо погашення заборгованості перед банком, існує заборгованість за Кредитним договором № 53_097 від 01.08.2013, яка складає 19505,64 грн., а саме: борг за кредитом у розмірі 8635,66 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 по 25.12.2017 в розмірі 4344,51 грн.; інфляційні втрати Банку з листопада 2013 року по листопада 2017 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 3997,74 грн.; інфляційні втрати Банку з серпня 2014 по листопад 2017 за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 1609,83 грн.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 01.11.2013 по 25.12.2017 в розмірі 626,51 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.08.2014 по 25.12.2017 в розмірі 291,39 грн. (а.с.7-9). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. При вирішенні позову суд враховує також, що відповідно до положень ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] та [PERSON] як фінансові поручителі відповідно до умов договору поруки, зазначеного вище, мають відповідати за зобов'язаннями боржника за Кредитним договором № 53_097 від 01.08.2013. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів окремо сум заборгованості з [PERSON]та [PERSON] в розмірі 19505,64 гривень, з [PERSON] та [PERSON] в розмірі 19505,64 гривень суд проходить до висновку про залишення без задоволення даних вимог, оскільки сума стягнення не може вдвічі перевищувати основну суму боргу. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін кредитного договору, договору поруки, згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: partial