Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчка Полтавської області з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Київський механічний завод» штраф та пеню за несвоєчасну сплату підприємством загальнообов`язкових платежів у сумі 652 187,36 грн. та витрати зі сплати судового збору та судові витрати пов`язані з розглядом справи. Свої вимоги мотивував тим, що ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України» (код ЄДРПОУ 09540881) зареєстроване в Солом`янській районній в м. Києві державній адміністрації Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві від 19.03.1992 за №0095-1563-П, взято на податковий облік до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.06.1990 за №47, податкова адреса підприємства: 03151, Київ-151, вул. Вінницька, 14/39. Директором ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України» (код ЄДРПОУ 09540881) в період з 12.03.2013 р. по 14.09.2014 р. являвся [PERSON] , який призначений на посаду згідно наказу №5-ДП від 12.03.2013. Так, на [PERSON] , як службову особу суб`єкта підприємницької діяльності України, в силу покладених та виконуваних ним організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, відповідно до чинних законодавчих актів України. З 12.03.2013 на [PERSON] відповідно до Положення, посадових інструкцій та згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-V1 як на директора ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України» покладено правовий обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати цей внесок. [PERSON] , маючи реальну можливість сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та будучи обізнаним про те, що згідно п. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-V1 зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати. Про те, у [PERSON] , як у службової особи підприємства, в період березня 2013 року, виник умисел спрямований на ухилення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. [PERSON] , будучи службовою особою підприємства, усвідомлюючи суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, а саме, що в результаті ухилення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фондів соціального страхування не надходять кошти та держава позбавляється можливості на належному рівні виконувати функції соціального захисту населення, усвідомлюючи покладений на нього обов`язок сплачувати зазначені внески та маючи реальну можливість забезпечувати його сплату, сформував заборгованість в наступних періодах: вересень 2013 року - 47 073,37 грн., жовтень 2013 року - 68435,47 грн., листопад 2013 року - 72 726,35 грн., грудень 2013 року - 74 489,09 грн., січень 2014 року - 66 314,99 грн., лютий 2014 року - 60 568,96 грн., березень 2014 року - 59 614,47 грн., квітень 2014 року - 55 897,91 грн., травень 2014 року - 51 744,23 грн., червень 2014 року - 51 771,44 грн., липень 2014 року - 61 347,92 грн., серпень 2014 року - 54 580,26 грн., вересень 2014 року - 56703,21 грн. Так, [PERSON] , будучи директором ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України», здійснюючи господарську діяльність, здійснював фінансово-господарські операції, у тому числі й з придбання ТМЦ, з метою отримання прибутку та відображав суми операцій в податкових деклараціях та в подальшому не сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при нарахуванні та виплаті заробітної платні працівникам ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України». Відділом управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві складено аналітичну довідку від 13.03.2017 року, що підтверджує факт існування заборгованості по єдиному соціальному внеску ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України», в сумі 793 838,35 грн. за період з 12.03.2013 по 08.09.2014. Солом`янським районним судом м. Києва прийнято Ухвалу від 19 липня 2017 року по справі №760/9574/17, відповідно до якої встановлено, що в судовому засіданні [PERSON] визнав, що дійсно мало місце не сплати до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування коштів на суму 793 838,35 грн. за період з березня 2013 по вересень 2014 року і розуміє, що саме як директор ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України» повинний був слідкувати за вчасністю сплати податків та внесків до бюджету держави та фондів. Окрім того, вчинення гр. [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України повністю доведено і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, що в свою чергу досліджено та встановлено Солом`янським районним судом м. Києва. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Невиконання гр. [PERSON] покладених на нього прямих обов`язків зі сплати податків та зборів спричинило негативні наслідки для ДП Міністерства оборони України «Київський механічний завод». Таким чином, неналежним виконанням своїх обов`язків на посаді директора ДП МОУ «Київський механічний завод» гр. [PERSON] призвело до накладення на підприємство додаткового майнового тягара, який полягає у накладенні штрафу та пені за несвоєчасну сплату гр. [PERSON] загальнообов`язкових податків та платежів на суму 652 187,36 грн. (шістсот п`ятдесят дві тисячі сто вісімдесят сім грн. 36 коп.). Станом на сьогоднішній день ДП МОУ «Київський механічний завод» в повній мірі виконано зобов`язання зі сплати загальнообов`язкових податків, що підтверджується платіжними дорученнями. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Київський механічний завод» штраф та пеню за несвоєчасну сплату підприємством загальнообов`язкових платежів у сумі 652 187,36 грн. (шістсот п`ятдесят дві тисячі сто вісімдесят сім грн. 36 коп.), а також судові витрати. Представник позивача Головатий В.І. та адвокат позивача Козак О.С. позов підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач гр. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 223 ЦПК України. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. В судовому засіданні встановлено,що з 12.03.2013 на [PERSON] відповідно до Положення, посадових інструкцій та згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-V1 як на директора ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України» покладено правовий обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати цей внесок. [PERSON] , маючи реальну можливість сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та будучи обізнаним про те, що згідно п. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-V1 зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати. [PERSON] будучи директором ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України», здійснюючи господарську діяльність, здійснював фінансово-господарські операції, у тому числі й з придбання ТМЦ, з метою отримання прибутку та відображав суми операцій в податкових деклараціях та в подальшому не сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при нарахуванні та виплаті заробітної платні працівникам ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України». [PERSON] , будучи службовою особою підприємства, усвідомлюючи суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, а саме, що в результаті ухилення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фондів соціального страхування не надходять кошти та держава позбавляється можливості на належному рівні виконувати функції соціального захисту населення, усвідомлюючи покладений на нього обов`язок сплачувати зазначені внески та маючи реальну можливість забезпечувати його сплату, сформував заборгованість в наступних періодах: вересень 2013 року - 47 073,37 грн., жовтень 2013 року - 68435,47 грн., листопад 2013 року - 72 726,35 грн., грудень 2013 року - 74 489,09 грн., січень 2014 року - 66 314,99 грн., лютий 2014 року - 60 568,96 грн., березень 2014 року - 59 614,47 грн., квітень 2014 року - 55 897,91 грн., травень 2014 року - 51 744,23 грн., червень 2014 року - 51 771,44 грн., липень 2014 року - 61 347,92 грн., серпень 2014 року - 54 580,26 грн., вересень 2014 року - 56703,21 грн. [PERSON] будучи директором ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України», здійснюючи господарську діяльність, здійснював фінансово-господарські операції, у тому числі й з придбання ТМЦ, з метою отримання прибутку та відображав суми операцій в податкових деклараціях та в подальшому не сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при нарахуванні та виплаті заробітної платні працівникам ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України». Проміж іншого, але не виключно вказане підтверджується й тим, що відділом управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві складено аналітичну довідку від 13.03.2017 року, що підтверджує факт існування заборгованості по єдиному соціальному внеску ДП «Київський механічний завод Міністерства оборони України», в сумі 793 838,35 грн. за період з 12.03.2013 по 08.09.2014. Окрім того, вина [PERSON] підтверджується і відомостями про кримінальне провадження, внесеними до ЄРДР за №32017100090000024 від 22.03.2017 р. Причиною спору між сторонами стала відмова Відповідача відшкодувати ДП МОУ «Київський механічний завод» у добровільному порядку майнової шкоди, завданої неналежним виконанням своїх обов`язків на посаді директора ДП МОУ «Київський механічний завод» гр. [PERSON] ,що призвело до накладення на підприємство штрафу та пені за несвоєчасну сплату гр. [PERSON] загальнообов`язкових податків та платежів на суму 652 187,36 грн. (шістсот п`ятдесят дві тисячі сто вісімдесят сім грн. 36 коп.). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. За несвоєчасну, не в повному обсязі сплату (перерахування) єдиного внеску передбачено застосування до платників фінансових санкцій, а для посадових осіб, винних у порушенні - дисциплінарна, адміністративна, цивільно-правова або кримінальна відповідальність (ч. 11 ст. 9 Закону № 2464). Так, єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника податків. Це передбачено ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464). Враховуючи викладене вище, можна зробити висновок, що у зв`язку з неналежним виконанням гр. [PERSON] своїх обов`язків на посаді директора ДП МОУ «Київський механічний завод», у підприємства виник обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску на загально обов`язкове державне страхування та, відповідно накладалися штраф та пеня за їх несвоєчасну сплату у розмірах, встановлених чинним законодавством України. Станом на сьогоднішній день ДП МОУ «Київський механічний завод» в повному обсязі розрахувалось з державою в особі Державної фіскальної служби України та не має заборгованостей по сплаті ЄСВ. Проте, відповідно до вимог зі сплати боргу (недоїмки) та відкритих виконавчих проваджень (копії яких додаються до матеріалів справи) неналежне виконання гр. [PERSON] обов`язків директора ДП МОУ «Київський механічний завод» призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету загальнообов`язкових платежів у загальній сумі 1 446 025,71 грн. (один мільйон чотириста сорок шість тисяч двадцять п`ять гривень сімдесят одна коп.) включаючи штрафні санкції та пеню у сумі 652 187,36 грн. (шістсот п`ятдесят дві тисячі сто вісімдесят сім гривень 36 коп.). Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. Таким чином, враховуючи викладене вище можна дійти висновків, що неналежним виконанням своїх обов`язків на посаді директора ДП МОУ «Київський механічний завод» гр. [PERSON] призвело до накладення на підприємство додаткового майнового тягара, який полягає у накладенні штрафу та пені за несвоєчасну сплату гр. [PERSON] загальнообов`язкових податків та платежів на суму 652 187,36 грн. (шістсот п`ятдесят дві тисячі сто вісімдесят сім грн. 36 коп.). Станом на сьогоднішній день ДП МОУ «Київський механічний завод» в повній мірі виконано зобов`язання зі сплати загальнообов`язкових податків, що підтверджується платіжними дорученнями,які знаходяться в матеріалах цивільної справи. Проте, у ДП МОУ «Київський механічний завод» виникла необхідність з притягнення до цивільно-правової відповідальності гр. [PERSON] як колишнього директора підприємства, який призвів до виникнення матеріальних збитків підприємства. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 9 782,82 грн. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то вони задоволенню не підлягають, так як не підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: partial