Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 29.08.2005 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки /паю/ розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/, розташованої на території Узинської міської ради, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку /пай/ серії КВ № 0103511, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у визначений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області додатковий строк прийняв спадщину після смерті батька, однак нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадкових прав в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку /пай/ розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/, розташовану на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд визнати за позивачем право на спадкове майно у вигляді земельної частки /паю/ в межах Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після померлого 29.08.2005 року [PERSON]. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення , причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представника Узинської міської ради Білоцерківського району до суду не надходило, а тому за згодою представника позивача на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 29.08.2005 року помер батько позивача [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про його смерть, про народження позивача. З матеріалів спадкової справи № 161/2015, копію якої надано на запит суду, вбачається, що відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2015 року по справі № 357/6214/15-ц 2/357/2375/15, яке набрало законної сили 09.06.2015 року, [PERSON] надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 29.08.2005 року [PERSON] тривалістю три місяці з дня вступу рішення суду в законну силу, 12.06.2015 року, тобто, в установлений судом додатковий строк, позивач подав до Узинської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька. На імя спадкодавця було оформлено сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії КВ № 0103511, яка розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки /паю/ в натурі /на місцевості/, сертифікат зареєстровано 20.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 396, що слідує з копії цього сертифіката. В оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку /пай/ позивачу нотаріусом відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку на імя спадкодавця. Наведені обставини стверджуються постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.08.2015 року та копією спадкової справи № 161/2015. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як розяснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що мати позивача [PERSON] померла 17.08.2005 року, інші спадкоємці відсутні. Відповідно до довідки Узинської міської ради Білоцерківського району від 07.10.2015 року, згідно схеми розміщення земельна ділянка, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам земельних часток /паїв/ в межах Узинської міської ради Білоцерківського району, під № 432 орієнтовною площею 4,34 га, належить [PERSON] згідно сертифіката КВ № 0103511, зареєстрованого 20.12.1996 року № 396. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право наземельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.2 цього Закону Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також вказується на те, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку /пай/ основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку /пай/. Отже, як встановлено судом і вказано вище, право на земельну частку /пай/ батька позивача було посвідчено відповідним сертифікатом, який він одержав за життя, державний акт на земельну частку /пай/ не виготовлявся, до позивача, який прийняв спадщину після смерті батька, перейшло право на земельну частку /пай/. Але позивач позбавлений можливості оформити спадщину на вказану земельну частку /пай/, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А тому суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], право на земельну частку /пай/, яка належала померлому згідно сертифіката серії КВ № 0103511 від 20.12.1996 року розміром 4,34 в умовних кадастрових га, оскільки іншого способу захисту прав позивача не існує.

Outcome: approved