Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідачів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.06.1996 року між позивачем та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності, [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір №96/0687 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], який оформлявся та посвідчувався Одеською Універсальною Товарною Біржею GIP. На даний час у позивача виникло питання з приводу розпорядження своєю частиною квартири, але нотаріус відмовляє позивачу у реєстрації договору з тієї причини, що даний договір купівлі продажу квартири, засвідчений біржею являється недійсним. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Крім того, позивач зазначає, що квартира купувалася ним в рівних частках з [PERSON], а тому просить суд визначити розміри часток, а саме по ? частці кожному. У судове засідання представник позивача подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору №96/0687 від 04.06.1996 року зареєстрованого Одеською Універсальною Товарною Біржею GIP, [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності, [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, продали, а [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, купили квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований Одеською Універсальною Товарною Біржею GIP, виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків. Також, як вбачається з копії вищевказаного договору, позивач та [PERSON] спільно купили зазначену вище квартиру без визначення часток кожного з них. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1,2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано жодних доказів наявності домовленостей між співвласниками чи інших підстав, встановлених законом, які б свідчили про нерівність часток позивача та [PERSON] в спірній квартирі. За таких обставин, суд вважає за можливе визначити рівні частки у праві власності кожного з них.

Outcome: approved