Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Запорізької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 10.12.1966 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після дружина змінила прізвище на « [PERSON] » Після шлюбу [PERSON] відносився до позивача як до рідного сина, виховував його, турбувався про нього, утримував, доглядав за ним. Позивач відносився до нього, як до рідного батька, називав його батьком. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] дуже важко переживав смерть дружини, сумував за нею. У зв`язку із чим позивач та дружина позивача - [PERSON] , почали відвідувати [PERSON] по кілька разів на тиждень, підтримували його, піклувалися про нього, купували йому речі, продукти харчування, ліки та інші речі. З 01.12.2014 року позивач та померлий проживали однієї сім`єю, був спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, турбувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки. 01.06.2016 за договором купівлі - продажу було придбано земельну ділянку за № 88 садового товариства «Супутник - ВІТ», цільове призначення - для індивідуального садівництва на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Починаючи з 06.05.2016 [PERSON] , позивач та дружина позивача [PERSON] по кінець вересня 2016 року разом проживали однією родиною на дачі, а потім з жовтня до травня кожного року мешкали разом у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Лише іноді, недовгий час, на прохання [PERSON] вони проживали у квартирі [ADDRESS] , де він був зареєстрований. Так вони продовжували проживати однією родиною до [INFO] - дня смерті вітчима. За життя вітчим, вирішив подарувати позивачу зазначену земельну ділянку. Оформлення договору дарування земельної ділянки було призначено приватним нотаріусом Карташовою Т.М. на [INFO] , однак, [INFO] [PERSON] помер. Після смерті вітчима відкрилася спадщина, яку позивач бажає оформити у нотаріуса. Позивач самостійно, за власні грошові кошти, поховав вітчима, що підтверджується свідоцтвом про поховання за № [NUMBER] від 05.02.2020. На даний час позивач за свої кошти встановив на могилу померлих [PERSON] та [PERSON] , памятник на цвинтарі, що підтверджується Договором №МО-680909 від 21.10.2020, Бланком-Заказом до Договору №МО-680909 від 21.10.2020, додатковою угодою №1 до Договору №МО-680909 від 21.10.2020 на виготовлення та встановлення памятника. Позивач просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , однією сім`єю з 01.12. 2014 року до часу відкриття спадщини - [INFO] , день його смерті, визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. 10.12.1966 року [PERSON] та [PERSON] обрали шлюб, після дружина змінила прізвище на « [PERSON] » [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] та є сином [PERSON] . Постановою приватного нотаріусу від 13.11.2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтво про право на спадщину за законом в зв`язку із не підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем на час смерті останнього. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 211 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004року за № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Отже позивач є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується також поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , довідкою ТОВ «Авікон груп» (підприємство, що здійснює обслуговування будинку, позивач не відмовлявся від прийняття спадщини, . Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Таким чином з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, проаналізувавши правові норми, що регулюють встановлені судом правовідносини, враховуючи наявність заповіту відносно спадщини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved