Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ПАТ «Родовід Банк», в якому просить визнати кредитний договір від 27.03.2007 року №15.3/СЖ-109.07.2, укладений між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» і [PERSON] таким, що виконаний в повному обсязі, та усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження своїм майном шляхом: зняття з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборони на нерухоме майно земельну ділянку, що розташована на адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, садове товариство «Роздолля», з цільовим призначенням «ведення садівництва», загальною площею 0,1140 га, кадастровий номер земельної ділянки - 3223151000:04:065:0096, власником якої є [PERSON], зняття з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборони на нерухоме майно садовий будинок, розміщений за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Роздолля», будинок № 44, власником якого є [PERSON], вилучення з Державного реєстру іпотек на обєкти обтяження: земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, садове товариство «Роздолля», з цільовим призначенням «ведення садівництва», загальною площею 0,1140 га, кадастровий номер земельної ділянки - 3223151000:04:065:0096, садовий будинок, розміщений за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Роздолля», будинок № 44. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що між ним та ВАТ «Родовід Банк», в особі начальника управління роздрібного бізнесу [PERSON], що діяла на підставі довіреності, 27.03.2007 року було укладено кредитний договір № 15.3/СЖ-109.07.2, у відповідності до якого банк відкрив позивачу кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 650\~000 доларів США, з відсотковою ставкою 14,5 % річних, зі строком погашення до 27.03.2009 року. [PERSON] зобовязувався здійснювати оплату нарахованих відсотків за кожен день користування кредитом у строк до 10 числа кожного місяця. З метою забезпечення виконання умов укладеного між сторонам, між позивачем та ВАТ «Родовід Банк» 27.03.2007 року було укладено договір іпотеки. Обєктами, що були передані у іпотеку є: земельна ділянка, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, садове товариство «Роздолля», з цільовим призначенням «ведення садівництва», загальною площею 0,1140 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0096, садовий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Роздолля», будинок № 44. Станом на день звернення до суду, заборгованість позивача перед відповідачем за основною сумою заборгованості, а також нараховані проценти за кредитами погашені. Позивачем 04.11.2011 року було отримано лист № 102,1-11-б.б/22392, у відповідності до якого, станом на вказану дату у позивача рахувалась заборгованість за кредитним договором у розмірі 150\~754,10 доларів США, з метою уникнення спірних питань, відповідачем було запропоновано погасити існуючу заборгованість за договором у строк, протягом 3 днів з дати отримання листа. З метою виконання зобовязань за договором, позивачем 03.11.2011 та 04.01.2011 року у рахунок погашення кредиту було внесено суму 30\~000 доларів США та 150\~754, 10 доларів США. У день погашення суми боргу, а саме 04.11.2011 року відповідачем було надано виписку по рахунку, у відповідності до якої, вихідний залишок по договору становлять 0,00 грн. Проте, відповідачем 23.05.2016 року на адресу позивача направлено лист, у відповідності до якого, за позивачем рахується заборгованість у сумі 277\~880,44 долари США, однак на який саме борг нараховано пеню невідомо, оскільки сума кредиту погашена позивачем ще у 2011 році. Станом на день звернення до суду, сума основної заборгованості, а також проценти за користування кредитом позивачем погашені у повному обсязі. Що стосується нарахування пені, то у даному випадку позивач наполягає на застосування до зобовязання щодо стягнення такої пені строків позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15.3/СЖ-109.07.2, відповідно до якого банк відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 650 доларів США строком (терміном) по 27.03.2009 року включно, з процентною ставкою 14,5 процентів річних. 27.03.2007 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ВАТ «Родовід Банк» був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав у іпотеку земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, садове товариство «Роздолля», з цільовим призначенням «ведення садівництва», загальною площею 0,1140 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0096, та садовий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Роздолля», будинок № 44. Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна № 11829606, земельна ділянка з кадастровим номером 3223151000:04:065:0096, загальною площею 0,1140 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Українка міська рада, садове товариство «Роздолля», знаходиться в обтяженні заборона на нерухоме майно, на підставі договору іпотеки від 27.03.2007 року. Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна № 11829630, садовий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Роздолля», будинок № 44, знаходиться в обтяженні заборона на нерухоме майно, на підставі договору іпотеки від 27.03.2007 року. 23.05.2016 року ПАТ «Родовід Банк» направив на адресу [PERSON] лист-відповідь на звернення, яким повідомив, що за кредитним договором наявна заборгованість за розрахованою пенею в сумі 277\~880,44 долари США, без зазначення періоду нарахування пені та те, що банк зможе зняти заборону на відчуження нерухомого майна, переданого в іпотеку банку згідно договору іпотеки від 27.03.2007 року після повного виконання [PERSON] всіх зобовязань за кредитним договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Іпотека, у відповідності до п. 2 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Ч. 2 та 5\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки передбачені\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку». П. 1 ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~на який як на підставу своїх вимог посилається позивач передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Водночас положення щодо припинення зобов'язань містяться в\~главі 50 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 559), переданням відступного (ст. 600), зарахуванням (ст. 601), за домовленістю сторін (новація) (ст. 604), прощенням боргу (ст. 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606), неможливістю його виконання (ст. 607), смертю фізичної особи (ст. 608), ліквідацією юридичної особи (ст. 609). Згідно ч. 2\~ст. 653 ЦК України, підставою припинення зобов'язання є розірвання договору. За змістом ч.1\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст. ст.\~599,\~598 ЦК України\~припинення іпотеки означає такий стан правовідношення між сторонами, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Згідно зі ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно зі\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до\~ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави стверджувати, що суд за власною ініціативою докази на підтвердження чи спростування позовних вимог не збирає, за власною ініціативою будь-які витребування не робить. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, зважаючи на відсутність підстав в розумінні ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~для припинення договору іпотеки, та враховуючи зміст ч.1 ст. 261 ЦК України де зазначається, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, та застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. В судовому засіданні позивачем не доведено, що відповідачем було порушено право позивача, а тому застосування строку позовної давності про який просить позивач не можливе, а тому суд відмовляє в задоволенні позову саме з підстав необґрунтованості недоведеності та безпідставності позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed