Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 28.04.2018 року до нього перейшло право стягнення у 100 % розмірі з відповідачів [PERSON], [PERSON] суми боргу, який вони мали перед [PERSON], в загальному розмірі 37 500,00 доларів США, згідно Договору відступлення права вимоги, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Так, 09.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір фінансової допомоги (позики) на суму 19500 доларів США в інтересах [PERSON] Поручителем за цим договором виступив [PERSON] Строк виконання цього зобовязання сплив 15.12.2015 року. Повернення боргу позичальниками не було здійснено до сьогоднішнього дня. Також, 29.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений ще один спрощений договір фінансової допомоги (позики) на суму 18000 доларів США в інтересах [PERSON] Поручителем за цим договором виступає [PERSON], який в розписці власноруч дає підтвердження своєї відповідальності. Строк виконання цього зобовязання сплив 01.03.2016 року. Борг не було повернено позичальниками. Загальна сума заборгованості позичальників перед [PERSON] становить 37500 доларів США. В звязку з тим, що свої зобовязання боржники не виконали, а позикодавець має віддалене місце проживання, то він вирішив передати своє право вимоги щодо стягнення вказаного боргу іншій особі - [PERSON], з можливістю стягнути всі інші компенсації та нарахування. Позивачем в порядку досудового врегулювання спору боржникам були надіслані досудові вимоги погасити заборгованість, де була зазначена основна сума боргу та інші нарахування, проценти за користування позикою та нарахування 3% річних у звязку з несвоєчасним виконанням умов договорів по поверненню позики у розмірі 474 862,53 гривень. Позивач просив стягнути борг солідарно з відповідачів, але до початку розгляду справи по суті, в судовому засіданні 02.10.2018 р. представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на користь позивача згідно розписки від 09.09.2015 року основну суму боргу за договором позики (розпискою) від 09.09.2015 року в повному розмірі у сумі 19500,00 доларів США із зазначенням суми в гривневому еквіваленті за станом на день винесення судового рішення; 3% річних у розмірі 45 256,10 гривень на підставі ст. 625 ЦК України; проценти за користування позикою у відповідності до ст. 1048 ЦК України у розмірі облікової ставки НБУ - 273 413,72 грн., а також, стягнути з [PERSON] на користь позивача згідно розписки від 29.12.2015 року основну суму боргу за договором позики (розпискою) від 29.12. 2015 року в повному розмірі у сумі 18000,00 доларів США із зазначенням суми в гривневому еквіваленті за станом на день винесення судового рішення; 3% річних у розмірі 38 561,95 гривень на підставі ст. 625 ЦК України; проценти за користування позикою у відповідності до ст. 1048 ЦК України у розмірі облікової ставки НБУ - 217 378,14 грн. ; судові витирати та документально підтверджені витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду відзив на позов, та вподальшому позивач, уточнивши свої вимоги, не предявляв жодної судової вимоги до [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, олянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 09.09.2015 року між [PERSON], [INFO], проживаючого адресою: [ADDRESS], та [PERSON], [INFO]. був укладений договір позики на суму 19500 доларів США, як вбачається зі змісту розписки, поручителем за борговим зобовязанням виступив [PERSON] [INFO], (паспорт серії [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]), про що він зазначив в розписці. Строк виконання цього зобовязання сплив 15.12.2015 року. Наведене підтверджено розпискою відповідачів, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.111). Також, 29.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений ще один договір позики на суму 18000 доларів США, про що свідчить розписка. Поручителем за цим договором виступає [PERSON] Строк виконання цього зобовязання сплив 01.03.2016 р. Наведене підтверджено розпискою, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.112). Встановлено, що борг не було повернуто ні позичальником, ні поручителем. Встановлено, що 28.04.2018 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги (а.с.21-22). Відповідно до п. 2.1. Договору відступлення права вимоги, [PERSON] передаа, а [PERSON] прийняв 100% права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього Договору, за зобов'язаннями боржника [PERSON], та поручителя [PERSON] по поверненню позики (фінансової допомоги), отриманої в [PERSON] за двома траншами у вересні та грудні 2015 року на загальну суму 37500,00 доларів США, який згідно спрощених Договорів позики. Відповідно до п.2.3. цього Договору позивач набув право вимагати до відповідачів щодо належного виконання обов'язку повернення позивачу усіх грошових коштів, які заборгували відповідачі [PERSON] у розмірі 37500,00 доларів США, включаючи, зокрема, але не виключно, право вимоги 100% суми основного зобов'язання по договору з правом нарахувати всі штрафні санкції та компенсації, передбачені договором та/або законом. Тобто, відповідно до Договору від 28.04.2018 року до позивача перейшли всі права [PERSON] за вказаними обома договорами позики. Встановлено, що 30.04.2018 року [PERSON] повідомив відповідачів про відступлення права вимоги за договорами позики від 09.09.2015 року та від 29.12.2015 року. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем на підтвердження укладення договору позики між [PERSON] та відповідачами на загальну суму 37500 дол. США суду надано розписки. Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Суд також виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував позичальник, строк виконання зобов'язання та особистий підпис позичальника і [PERSON], як поручителя . Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. За приписами статті 512 Цивільного кодексу України передбачені підстави заміни кредитора у зобов'язанні та встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути заміне іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочи: (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 вказаної норми). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредит переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існувалі момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Встановлено, що в силу принципу свободи договору [PERSON] взяв зобовязання перед [PERSON] виплатити борг в установлені договором позики строки. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час борг не повернув. Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та відповідачами по справі, дійсно, були укладені договори позики, [PERSON] взяв зобов'язання перед позикодавцем повернути кошти за догооворами позики, про що свідчать розписки, і що ні [PERSON], ні [PERSON] не виконали умови укладених договорів щодо своєчасного повернення суми боргу, в установлений строк борг не повернуто. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, згідно розрахунку позивача, за офіційним курсом НБУ станом на 28.09.2018 року основна сума боргу за розпискою від 09.09.2015 р. становить 548730 грн., що еквівалентно 19500 доларів США, а сума 3% річних за період з 10.09.2015 р. по 10.09.2018 р. становить 45256 грн.10 коп. Також, проценти за користування позикою у відповідності до ст. 1048 ЦК України визначені в 273 413 грн. 72 коп. А згідно розписки від 29.12.2015 року основна сума боргу за договором позики становить 506520 грн., що еквівалентно 18000 доларів США, а сума 3% річних за період з 30.12.2015 р. по 10.09.2018 р. становить 38561,95 грн. та проценти за користування позикою у відповідності до ст. 1048 ЦК України визначені у розмірі облікової ставки НБУ 217 378 грн.14коп. Жодних заперечень відповідачем [PERSON] щодо предявленого розрахунку заборгованості суду не надано. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі , які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу, що поніс позивач в звязку з розглядом даного спору та які підтверджені належними доказами на суму 25 422 грн. 18 коп., а також, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави розмір судових витрат /судовий збір/ в сумі 2887,82 грн., оскільки відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 13.09.3018 року було відстрочено позивачу сплату частини судового збору до ухвалення рішення у даній справі.

Outcome: approved