Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS], в якому він проживав та зареєстрований з 1995 року. В 2012 році його знайомий - відповідач по справі [PERSON] проживав у нього деякий час. Позивач знайшовши роботу в м. Коростишеві переїхав проживати в місто, а [PERSON] залишився проживати в його будинку в с. Більковці. В травні 2014 року, коли він намагався потрапити до свого будинку, то [PERSON] пред'явив договір купівлі-продажу будинку від 21.03.2013 року. Вважає вказаний договір купівлі-продажу будинку від 21.03.2013 року недійсним, оскільки вчинений у момент, коли позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, даний правочин суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, а волевиявлення було під впливом тяжких обставин і не відповідало внутрішній волі, а зміст правочину та сам процес її посвідчення не відповідає вимогам закону. Будинок позивач не мав наміру продавати, про підписання договору купівлі-продажу він взагалі не пам'ятає, ніяких грошей від [PERSON] він не отримував і причиною тому були самотність, сильне алкогольне сп'яніння, нервове потрясіння, так як на той час позивач зловживав спиртними напоями. Крім того, в будинку зареєстрована його малолітня дитина, що також свідчить про те, що позивач не мав наміру продавати будинок. Приватний нотаріус при посвідченні оскаржуваного договору купівлі-продажу не переконалась, що існує заборона, було накладено арешт на будинок позивача, що свідчить також про недійсність вказаного договору купівлі-продажу. Відповідач заволодів документами позивача і в подальшому нотаріус посвідчив оскаржуваний правочин при наявності перешкод, а саме заборони на відчуження, що є обманом та зловживанням довірою як спосіб шахрайства. Таким чином, договір купівлі-продажу будинку, що розташований по [ADDRESS] підлягає визнанню недійсним, оскільки правочин вчинений у момент, коли позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними (ст. 225 ЦК України) і правочин вчинений під впливом тяжкої обставини (ст. 233 ЦК України). В ході розгляду справи вказана позовна заява об'єднана в одне провадження з позовною заявою [PERSON] до Більковецької сільради, [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності, рішення сільської ради, скасування державної реєстрації права власності. В ході розгляду справи залучено в якості співвідповідачів Державну реєстраційну службу Коростишівського райуправління юстиції та [PERSON]. В обгрунтовання своїх позовних вимог, з врахуванням збільшених позовних вимог, [PERSON] зазначає, що 23.06.2011 року відповідачем - Більковецькою сільрадою Коростишівського району на підставі рішення виконавчого комітету від 24.11.2010 року № 116 було видане свідоцтво про право власності на будинок, що розташований по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Вважає вказане свідоцтво та рішення сільради від 24.11.2010 року № 116 незаконними, оскільки при прийнятті та видачі вказаних документів не було враховано той факт, що одна кімната площею 24 м.кв., що складає 21/100 ідеальних долей спірного будинку належить позивачу [PERSON] згідно рішення Коростишівського райсуду від 18.08.1995 року, а тому просить визнати недійсним вказані свідоцтво та рішення сільради та скасувати державну реєстрацію права власності на спірний будинок, який зареєстрований за [PERSON] В ході розгляду справи позивач-відповідач [PERSON] та його представник свої позовні вимоги підтримали повністю, позов [PERSON] визнали та суду пояснили, що відповідач незаконно відібрав будинок в позивача, про обставини укладення договору купівлі-продажу будинку позивач не пам'ятає, оскільки зловживав спиртними напоями, пам'ятає лише, що їздили до нотаріуса, підпис в договорі стоїть позивача, грошей від [PERSON] позивач не отримував, будинок позивач не продавав. Позивач-третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, свої позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що її колишній чоловік [PERSON] не міг продати будинок, оскільки зловживав спиртними напоями, а також частина будинку належить їй, а тому свідоцтво про право власності видане лише на [PERSON] є незаконним. Просить позов [PERSON] задовольнити, її позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнали, суду пояснили, що відповідач купив будинок в позивача, якому передав гроші, договір укладався в нотаріуса в присутності позивача, який підписав договір, був в нормальному стані, особи нотаріусом перевірялись та встановлювались. Ніяких вимог закону з боку відповідача не порушено. Стосовно вимог [PERSON], то вимоги останньої задоволенню не підлягають, оскільки право власності нею не було належним чином зареєстроване і відповідно про її права ніхто не був обізнаний і відповідно при видачі свідоцтва про право власності вимоги закону не порушено. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача Більковецької сільради позовні вимоги [PERSON] підтримав суду пояснив, що на час видачі свідоцтва та рішення виконкому не було відомо про належність частини спірного будинку позивачу, а тому і було прийняте рішення про визнання права власності на будинок в цілому за [PERSON] Просить позов задовольнити. Від співвідповідача реєстраційної служби надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому суд розглянув справу без участі останніх. Допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] мав наміри продати будинок, [PERSON] купив будинок в останнього. Крім того свідок [PERSON] пояснив, що 21.03.2013 року бачив [PERSON], який був в нормальному стані. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані по справі докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 21.03.2013 року [PERSON] продає, а покупець [PERSON] купує по ціні та на умовах за цим договором житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Владикою І.В., підписаний сторонами, особи яких встановлено, а також встановлено їх дієздатність, які ствердили, що у момент укладення договору усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, розуміють природу правочину, свої права, договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску, договір не є результатом впливу тяжких обставин. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.03.2013 року, витягами з реєстру прав на нерухоме майно від 21.03.2013 року. Допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] мав наміри продати будинок, [PERSON] купив будинок в останнього. Крім того свідок [PERSON] пояснив, що 21.03.2013 року бачив [PERSON], який був в нормальному стані. У відповідності до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним, однак позивачем [PERSON] суду не надано достатніх доказів того, що останній в момент вчинення оскаржуваного ним правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки позивач підписав договір купівлі-продажу, особу та дієздатність було перевірено нотаріусом, що свідчить про те, що позивач розумів значення своїх дій та свідомо відчужив спірний будинок. У відповідності до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним, однак посилання позивача на зловживання останнім спиртними напоями, самотність, нервове потрясіння на ґрунті склавшихся сімейних відносин не відповідає дійсності, оскільки шлюб було розірвано ще в 1994 році, разом не проживають, дитина також проживає з матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 04.12.2002 року, як пояснив сам позивач, то він винаймав житло в м. Коростишеві, де проживав і працював і всі ці обставини не підтверджують наявність тяжкої обставини, яка б вплинула на укладення спірного правочину. Також, нотаріусом, під час посвідчення оскаржуваного правочину перевірялось наявність обтяжень стосовно спірного будинку, що підтверджується відповідними витягами з державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.03.2013 року, тому твердження позивача про допущені порушення з боку нотаріуса є безпідставними. Шлюб між позивачем та третьою особою було розірвано 04 жовтня 1994 року, сторони разом не проживають, неповнолітня дитина проживає з матір'ю і на час видачі свідоцтва про право власності на будинок на ім'я [PERSON] 23.06.2011 року у спірному будинку не проживала та зареєстрована не була, що підтверджується довідкою Коростишівського РС УДМС України в Житомирській області від 12.01.2015 року. 23.06.2011 року Більковецькою сільрадою Коростишівського району на підставі рішення виконавчого комітету від 24.11.2010 року № 116 було видане свідоцтво про право власності на будинок, що розташований по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Згідно рішення Коростишівського райсуду від 18.08.1995 року позивачу - третій особі по справі виділено на праві власності частину будинку в с. Більковці Коростишівського району не закінченого будівництвом, що складається з кімнати 1-2 площею 24 м.кв., що складає 21/100 ідеальних долей спірного будинку. Вказане рішення суду набрало законної сили, не скасоване. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином, враховуючи викладене, та виходячи з аналізу вказаного законодавства, то позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення щодо визнання недійсним та незаконним відповідно свідоцтва про право власності та рішення виконкому міської ради в частині визнання права власності на 21/100 частину, що складається з кімнати 1-2 площею 24м2, житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 23 червня 2011 року в цілому та визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Більковецької сільради від 24.11.2010 року № 116 в цілому задоволенню не підлягають, оскільки останній належить лише частина спірного будинку, а не весь будинок в цілому. Позовні вимоги [PERSON] в частині скасування державної реєстрації права власності на спірний будинок за [PERSON] також задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів того, що спірний будинок на даний час зареєстрований за [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з Більковецької сільради Коростишівського району та [PERSON] на користь [PERSON] по 121 грн. 80 коп. судових витрат з кожного. До стягнення з [PERSON] на користь УДКСУ в Коростишівському районі підлягає 243грн. 60 коп. недоплаченого судового збору стосовно вимоги щодо скасування державної реєстрації. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 225,233,328,391 ЦК України,

Outcome: partial