Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви відповідачки від 06 квітня 2011 року б/н їй ПАТ КБ «Приватбанк» було надано кредит на суму 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 02 жовтня 2018 року її заборгованість склала 12863,38 грн. Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 12863,38 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року було відкрито провадження в даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз'яснено її право не пізніше п'ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року, у зв'язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачкою направленої їй поштової кореспонденції, для поновного та всебічного встановлення обставин справи, з метою дотримання принципів змагальності та диспозитивності, ухвалено розгляд справи провести в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відзив не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі заяви, поданої відповідачкою 06 квітня 2011 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки /а.с.9-26/. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 02 жовтня 2018 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 12863,38 грн. та складається з: 3547,74 грн. - заборгованість за відсотками, 9094,72 грн. - пеня, 1088,73 грн. - заборгованість по штрафах /а.с. 5-8/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, як вбачається з вказаного розрахунку, відповідачці одночасно нараховано як пеню, так і штраф, що суперечить вимогам діючого законодавства. Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд вважає, що так як відповідачці за порушення нею взятих на себе зобов'язань нарахована пеня в розмірі 9094,72 грн., то штраф в сумі 1088,73 грн. сплаті не підлягає і її заборгованість перед позивачем складе 11 774,65 грн. (12863,38 грн. - 1088,73 грн.). За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 11 774,65 грн. Зважаючи на викладене, в частині вимог щодо стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 1088,73 грн. суд визнає за необхідне в позові відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1762 грн.

Outcome: partial