Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у позові вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2013 року був розірваний шлюб між відповідачем по справі та дочкою позивачка [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідач виїхав, за адресою реєстрації, а сам:е [ADDRESS], більше не зявлявся, ніякої участі у сплаті комунальних послуг не приймає. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - вказаною квартирою. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання сторони не явилися, позивач просив справу слухати без його участі, проти заочного розгляду заперечень не мав. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності. У вказаній квартирі з 2007 року був зареєстрований відповідач [PERSON], який був чоловіком доньки позивача [PERSON], шлюб розірваний за рішенням суду від 26.02.2013 року. Отже, відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як член сімї власника житла. І на теперішній час відповідач є зареєстрованим у квартирі. Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За поясненнями позивача відповідач після розірвання шлюбу, в спірній квартирі не проживає. І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із актом про непроживання відповідача № 652 від 19.10.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved