Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ленінського районного народного суду м. Одеси від 14.07.1995р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх доходу(заробітку), починаючи з 05.07.1995р. та до 10.12.2010р. Для примусового виконання вказаного рішення відкрито виконавче провадження. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання даного рішення суду позивач просить стягнути з нього неустойку(пеню) за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 11.12.2010р. по 25.12.2019р. у загальному розмірі 60834,78грн. Також, позивач просить суд стягнути три процента річних в розмірі 2210грн. та інфляційні витрати за час прострочення сплати аліментів в розмірі 7375,67грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав.. Відповідач надав суд відзив на позов, вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Ленінського районного народного суду м. Одеси від 14.07.1995р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх доходу(заробітку), починаючи з 05.07.1995р. та до 10.12.2010р. Як вбачаться з матеріалів справи, відповідач ухилявся від виконання зазначеного вище рішення, у зв`язку з чим станом на 10.12.2010р. заборгованість по сплаті аліментів становила 24716,92грн. Дані обставини підтверджуються копією розрахунку заборгованості по сплаті аліментів(а.с.10). Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні наявності вини відповідача в утворенні заборгованості по аліментах суд виходить з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, крім того відповідач не надав суду будь-яких доказів про відсутність вини в несплаті аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 24716,92грн., що не перевищує 100 % заборгованості зі сплати аліментів. Також, суд критично відноситься до вимог позивача щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат за час прострочення сплати аліментів на підставі наступного. Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 ст.11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність(лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13). Також, передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст.625 ЦК України, не поширюється на трудові правовідносини(з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат за час прострочення сплати аліментів безпідставні, як наслідок задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,8грн. На підставі ст.ст.180,185,ч.1 ст.196 СК України,

Outcome: partial