Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, у якому просив стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних, суму інфляційних втрат та пеню на суму, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], однак, не виконують покладені на них зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11 548,43 грн., а відтак, позивач просить суд стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості, інфляційної складової боргу, 3 % річних та пені, вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді від 01 червня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного провадження з повідомлення (виклику) сторін у судове засідання, за наявними у матеріалах справи доказами. Відзиву у встановлений ухвалою судді строк відповідачами не надано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Як вказує у позові представник позивача, між ТОВ «РАДА 7» і відповідачами не було укладено договору на утримання будинку та прибудинкової території відповідно до чинного законодавства України, однак, згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верхового Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, а відсутність договору на надання таких послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до «Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року, Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 55, згідно з ст.ст. 151, 162 ЖК Української РСР та п. п. 5, 10 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», боржник зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, натомість ним порушуються зазначені положення нормативно-правові актів та умови договорів. Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом строк. Частиною третьою ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує квартиру [ADDRESS], у період часу з грудня 2016 року по грудень 2017 року, та була виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались власникам квартир зазначеного будинку у зазначений період, в тому числі відповідачам. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідачів, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 1 762, 00 грн., у відшкодування витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved