Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 14.10.1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через протилежні погляди на шлюб, сімейні відносини та обов`язки, відсутність спільних інтересів, фактичне припинення шлюбних відносин в березні 2018 року та виїзд відповідачки на постійне місце проживання до США, позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, зазначив, що відповідачка виїхала до США, місце її знаходження йому не відомо та зв`язку з нею він не має. В призначене по суті судове засідання позивач надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Оскільки відповідачка згідно інформації на запит суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України зареєстрованою або знятою з реєстрації не значиться, по [ADDRESS] , де раніше мешкала у шлюбі з позивачем не проживає та її фактичне місце перебування не відомо, остання викликались до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. За судовими викликами відповідачка повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, враховуючи подану позивачем заяву, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №954. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачкою доводи позовної заяви щодо припинення шлюбних відносин з березня 2001 року, наполягання позивача на розірванні шлюбу та не бажання відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачкою, припинення яких не має тимчасового характеру та триває вже на протязі більш ніж дев`яти років, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved