Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2726 від 08.02.2008р. у сумі 44'677 грн. 09 коп., з яких: - 7010,36 грн. - залишок кредиту, -19252,52 грн. - залишок процентів, - 7010,36 - нараховані штрафні санкції, - 11403,85 грн. - інфляційна складова та 3% річних В обґрунтування позову зазначено у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 17.01.2014р. утворилася вищезазначена заборгованість. Останній платіж було здійснено відповідачем 19.07.2012р. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі (а.с.85). Представник відповідача також не прибув в судове засідання, подав письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог, яка обґрунтована тим, що одна з обставин, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме - про здійснення відповідачем останнього платежу за кредитним договором 19.07.2012р., не відповідає дійсності. Тому строк позовної давності для звернення з цим позовом позивачем пропущено (а.с.77-78). За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши доводи позовної заяви, заперечень представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії статуту Кредитної спілки «Аккорд», Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, Кредитна спілка «Аккорд» є юридичною особою, яка була зареєстрована 05.08.1994р., яка має відокремлені підрозділи -відповідні територіальні відділення, у тому числі, Харківське відділення (а.с.46-59). 08.02.2008р. між Харківським відділенням КС «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2726, предметом якого було надання у кредит грошових коштів у сумі 10'000 грн. 00 коп. на споживчі цілі, строком користування кредитом на 12 місяців, до 08.09.2009р., зі сплатою 0,137 відсотків за кожен день користування кредитом (а.с.5-6). Копією видаткового касового ордеру №169 від 08.02.2008р. підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 10'000 грн. 00 коп., які були йому видані позикодавцем на підставі вищевказаного кредитного договору (а.с.10). Як зазначено у розрахунку суми заборгованості (а.с.3), відповідачем були здійснені такі платежі в рахунок погашення кредитних зобов'язань перед позикодавцем: - 29.03.2008р. - 767,12 грн. - в погашення процентів, 632,88 грн. - в погашення тіла кредиту; - 23.06.2008р. - 1026,53 грн. - в погашення процентів, 195,47 грн. - в погашення тіла кредиту; - 12.07.2008р. - 238,71 грн. - в погашення процентів, 2161,29 грн. - в погашення тіла кредиту; - 19.07.2012р. - 98 грн. - в погашення процентів. Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами. За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Таким чином, проаналізувавши сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що між сторонами існували договірні правовідносини з приводу кредитного договору. Також судом встановлено порушення відповідачем кредитних зобов'язань з повернення кредиту та процентів за цим договором. В той же час документи, надані позивачем в підтвердження здійснення відповідачем останнього платежу 19.07.2012р. у розмірі 98,00 грн., не відповідають вимогам ст.ст.58 та 59 ЦПК України, враховуючи наступне. Так, з наданої позивачем копії звіту про дебетові та кредитові операції по рахунку 26509053100982 «Аккорд» Кредитна спілка в період за 19.07.2012р., який був складений ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що 19.07.2012р. на зазначений поточний рахунок КС «Аккорд» надійшли грошові кошти у розмірі 98,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по кредиту от хр?б?н в.м., за выч.комис.вознагр банка в сумме 2,00 грн. без НДС» (а.с.73). При цьому у графі «Найменування контрагенту» зазначено: «Сетевые клиенты (Биплан)». Тобто цей звіт не містить повного прізвища, ім'я та по-батькові платника (і, відповідно, позичальника у рядку «призначення платежу») та інших відомостей, які б дозволили його однозначно ідентифікувати, а також реквізитів кредитного договору. За таких обставин вказаний звіт є недопустимим доказом, а тому не є підтвердженням факту здійснення відповідачем 19.07.2012р. оплати в рахунок своїх кредитних зобов'язань перед позивачем за кредитним договором №2726 від 08.02.2008р. Крім того, номер поточного рахунку, який зазначено у цьому звіті та на який надійшов спірний платіж у сумі 98,00 грн., не відповідає номеру рахунку позивача (позикодавця), зазначеного у кредитному договорі, а саме: 265020522010006. В той же час суду не надано будь-яких достовірних даних, підтверджених належними та допустимими доказами, про те, що відповідач повинен був здійснювати виконання своїх кредитних зобов'язань на інший рахунок позивача, ніж вказано у кредитному договору. У своїх письмових поясненнях представник відповідача зазначає, що позивач не здійснював цей спірний платіж. Тому він звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з запитом про отримання відповідних первинних документів стосовно цього платежу для з'ясування місця його вчинення, способу оплати, особи, яка його здійснила. Але такого документу банк йому не видав у зв'язку з неможливістю виконання з тих причин, що для пошуку підтверджуючих документів необхідно надати інформацію про спосіб проведення платежу, адресу відділення банку, де він був проведений та точну дату платежу (а.с.79-80). Разом з тим, вищевказаний звіт, окрім зарахованої суми платежу та комісійної винагороди банку та дати надходження коштів на поточний рахунок позивача, не містить такої інформації. При цьому, суд звертає увагу на тривалий проміжок часу між платежами, які зазначені у розрахунку суми заборгованості: 12.07.2008р. та через 4 роки, тобто 19.07.2012р. - спірний платіж у сумі 98 грн. Згідно з ч.1 ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 ЦПК України. Частиною 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладене, за наявності обґрунтованого та розумного сумніву суд приходить до висновку про недоведеність позивачем тієї обставини, що останній платіж відповідач здійснив 19.07.2012р. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки у судовому засіданні достовірно підтверджено здійснення відповідачем платежів на користь позивача до 12.07.2008р. включно (як це вбачається з розрахунку суми заборгованості), то заява представника відповідача про застосування позовної давності підлягає задоволенню. Так, пунктом 9.1 кредитного договору сторонами узгоджено строк позовної давності у п'ять років. Тому, з урахуванням здійснення позивачем останнього платежу 12.07.2008р. у сумі 238,71 грн. - в погашення процентів та 2161,29 - в погашення тіла кредиту, строк позовної давності закінчується 12.07.2013р. Але з цим позовом позивач звернувся до суду лише 17.01.2014р. Тобто позивачем пропущено строк позовної давності. Статтею 256 ЦК України надано визначення позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В той же час, стаття 258 ЦК України дозволяє збільшити за домовленістю сторін позовну давність, встановлену законом. Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином суд застосовує за заявою представника відповідача позовну давність до позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed