Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що\~ 03.12.2013 року Публічне акціонерне товариство Банк ТРАСТ отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору № R011.005-ТЕК.0039368, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит в розмірі 65 000,00 грн. Відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі до 03.12.2018 року згідно з Графіком погашення кредиту, та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 8,25 % річних та 1,79 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяці з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором, та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 31.05.2018р. становить 203397грн.32 коп., яку просить позивач стягнути з відповідача, та стягнути судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.6 ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 03.12.2013 року Публічне акціонерне товариство Банк ТРАСТ отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору № R011.005-ТЕК.0039368, де відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит в розмірі 65 000,00 грн. Відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі до 03.12.2018 року згідно з Графіком погашення кредиту, та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 8,25 % річних та 1,79 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 29 грудня 2016 року № 559-рш, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 3085 від 30.12.2016р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Ліквідація запроваджена з 30 грудня 2016 р. до 29 грудня 2018 включно, та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ» [PERSON] Відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною Кредитного договору, відповідач, який є позичальником зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору). Відповідно до п. 4.3. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною Кредитного договору (про що зазначено в п. 1.4. Умов), за несвоєчасне виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення. Відповідно до п. 3.1.1. планове погашення заборгованості по кредиту здійснюється сумами платежів, згідно з графіком платежів. Згідно з пунктом 4.3. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, кредитор нараховує, а клієнт сплачує йому пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочених зобов'язань за кожний день прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.05.2018 р. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором № R011.005-ТЕК.0039368 від 03.12.2013 р. становить 203 397,32 грн., із них: - 54 657,84 грн. - сума заборгованості по кредиту; - 6 533,09 грн. - прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; - 48 477,00 гри. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; - 93 729,39 грн. - пеня. За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд не погоджується з вимогою про стягнення з відповідача комісії\~ за обслуговування кредиту, оскільки при визначенні в кредитному договорі обовязку боржника сплачувати щомісячну комісію не було зазначено, за які саме послуги цю комісію встановлено, а отже, позивач фактично був змушений сплачувати за послуги, що супроводжували кредит, а така умова договору не відповідає вимогам справедливості та суперечить частині першій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 03 грудня 2013 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Положення п.п.22,23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) щодо заборони кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, у взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Оскільки позивачем не доведено, які саме послуги було надано позичальнику за таку комісію, суд вважає вимогу про стягнення комісії необґрунтованою\~ і такою, що не підлягає до задоволення, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою і встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача та ін..) є протиправним, а тому суд відмовляє в стягненні з відповідача суми простроченої комісії за обслуговування кредиту. Отже, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 54657,84грн.- сума заборгованості по кредиту, 6533,09грн.-прострочені відсотки за фактичне користування кредитом, 93729,39грн.- пені, всього підлягає стягненню\~ 154920,32грн. Доказів які б спростовували зазначене, суду не надано. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі\~ 2323.80\~ грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial