Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою 83 в будинку 38 по вул. Першій Ливарній в м. Запоріжжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18\~жовтня 2018\~\~року провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У вступному слові позивачка надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в звязку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. У вступному слові \~ \~ \~ \~третя особа [PERSON] позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав до суду заяву у якій просив розглянути справу без участі представника та не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи , вислухавши вступне слово позивача, третьої особи [PERSON] , пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи позивач та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про права власності на житло від 29 березня 1993 року № 31 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 березня 2004 року. Відповідач [PERSON] зареєстрована в спірному житлі з 08.08.2014 року. Разом з тим, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що відповідач за адресою: [ADDRESS], ніколи не проживала, [PERSON] проживає в квартирі разом із сином [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше одного року без поважної причини, її реєстрація в квартирі порушує права [PERSON] як власника , тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 383, 391,405\~\~ ЦК України,

Outcome: approved