Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що рішенням відповідача йому надано в користування земельну ділянку за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Козацька, 2-а. Він згідно робочого проекту/паспорту розпочав будівництво торгового павільйону на вказаній земельній ділянці. Будівництво було закінчено в 2014 році та є одноповерховою нежитловою капітальною будівлею загальною площею 20,8 кв.м. Селидівське БТІ видано технічний паспорт на вказану будівлю. При будівництві було допущено порушення архітектурних норм в частині того, що будівництво було розпочато та закінчено без підготовки вихідних даних на проектування. Вважає, що вказане нерухоме майно підпадає під поняття самочинного будівництва. Просить визнати за ним право власності на дане нерухоме майно. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази й матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Рішенням Селидівської міської ради від 17.09.2014 року № 6/35-982 надано дозвіл фізичній особі-підприємцю [PERSON] на установку тимчасової споруди (павільйону) з зупиночним пунктом для провадження підприємницької діяльності по вул. Красноармійській (напроти магазину «Автозапчастини») в м. Селидовому. Відповіддю відділу архітектури та буд вільного контролю Селидівської міської ради від 02.10.2017 року № 10-10/101 повідомлено, що павільйон з зупиночним пунктом по вул. Козацькій (колишня вул. Красноармійська) (напроти магазину «Автозапчастини») має поштову адресу: Донецька область, м. Селидове, вул. Козацька, буд. № 2-а. Довідкою Селидівського БТІ від 06.10.2017 року повідомлено, що нежитлова будівля, торговельний павільйон, з зупиночним пунктом, загальною площею 20,8 кв.м., за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Козацька, буд. 2-а, належить [PERSON] та має наступні технічні показники: фундамент та цоколь: цегла; поли: цеглова основа; двері: металеві; перекриття: металева конструкція; кровля: односкатна; вікна металопластик та є одно поверхневою спорудою. Згідно технічного паспорту нежитлова будівля, торговельний павільйон, з зупиночним пунктом, загальною площею 20,8 кв.м. (основна площа 19,6 кв.м., підсобна 1,2 кв.м.), за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Козацька, буд. 2-а, належить [PERSON]. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст прав власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припинити існування майна. Відповідно до ч. 2\~ст. 325 ЦК України\~фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості. В судовому засіданні встановлено та підтверджене належними доказами, що земельна ділянка була надана позивачу на підставі рішення міської ради, проект будівництва був узгоджений з міською радою, але позивачем будівництво було розпочато та закінчено без підготовки вихідних даних на проектування, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved