Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з цивільним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.03.2013 року у загальній сумі 12\~546,71 грн., а також судові витрати у розмірі 1\~762 грн. В обґрунтовування позовних вимог вказано, що 27.03.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 2\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до тарифів банку. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 30.09.2018 року виникла заборгованість про стягнення якої й подано позов. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзив на позов не надала та у судове засідання не зявилась. До початку судового засідання надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України, крім іншого, обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, яка видана Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк», що внесений до державного реєстру банків 19.03.1992 року за № 92, має право надання банківських послуг. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 119 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Згідно із анкетою-заявою від 27.03.2013 року [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Договір). Вказане підтверджує той факт, що [PERSON] повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Згідно наданих представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачем умов зазначеного Договору станом на 30.09.2018 року виникла заборгованість у сумі 12\~546,71\~грн., з яких: 1\~178,26 грн. заборгованість за кредитом, 2\~909,91 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 7\~384,89 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 573,65 грн. штраф (процентна складова). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання своєчасно не виконала та не повернула банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, останній платіж нею здійснено 24.07.2017\~року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та клієнт надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку. Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.12.5, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно з п.\~2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (500,00\~грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом), та у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цими умовами банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань вцілому або у певній частці. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Водночас сторонами не надано суду документів, які б підтверджували припинення дії Договору та що відповідач звертався до позивача з цього питання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років. Тобто, сторонами визначено строк позовної давності для вимог за цими договірними зобовязаннями, який складає 50 років, і на день звернення позивача до суду не сплив. При цьому, за змістом п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному у тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно ст. 212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою. Відповідно до п. 2.1.1.4.7 Умов та правил надання банківських послуг у разі відсутності витрат за карткою протягом 180 днів, банк має право припинити договір в односторонньому порядку. Крім цього, за змістом п. 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Судом встановлено та підтверджено наданим розрахунком, що останній платіж відповідачем задля погашення існуючої заборгованості здійснено 24.07.2017 року. Наступний платіж, у розмірі та строк визначений умовами договору, а саме до 25.08.2017 року [PERSON] не сплатила, та з цього часу жодного платежу на погашення кредиту не вносила, отже саме з 25.08.2017\~року виникла прострочена заборгованість, як по тілу кредиту так і по процентам за користування кредитом. За таких обставин, відповідно до вищевказаних положень Умов та правил надання банківських послуг, з 91 дня, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 24.11.2017 року, весь кредит вважається простроченим, і, враховуючи положення укладеного між сторонами кредитного договору, починаючи з 24.11.2017 року, тобто після виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, відповідач не має обовязку сплачувати відсотки за користування кредитом, а оплаті підлягає лише пеня в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Виходячи із засад законності та справедливості, враховуючи положення Цивільного кодексу України та умов кредитного договору (Порядок нарахування і сплати відсотків та комісії. Порядок погашення боргових зобовязань за Кредитом), тобто визначення сторонами у цьому ж договорі змінюваної процентної ставки, настання якої передбачено певними обставинами (ст. 212 ЦК України), а також наявність обовязку Банку щодо дотримання порядку нарахування і сплати відсотків, а також враховуючи відсутність обовязку клієнта щодо сплати відсотків за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту у розмірі 1\~178,26 грн. та нарахованих процентів за період користування до 24.11.2017 року включно, що становить заявлені позивачем 2\~909,91 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені, а також заявлених сум штрафів, відповідно до п.\~2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, фіксована частина у сумі 500 грн. та процентна складова у сумі 573,65 грн., суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання він зобовязаний сплатити неустойку. Відповідно до змісту ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Водночас положеннями ст. 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена\~правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №\~6-2003цс15 від 21.10.2015 року, в розумінні ст. 265 ЦПК України є усталеною судовою практикою, а тому враховується судом. Враховуючи обовязок боржника сплатити неустойку в разі порушення ним зобовязання, а також неможливість одночасного застосування штрафу та пені, суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне. Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п.\~3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту та нараховану пеню, здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, які першочергово списувались банком в рахунок сплати пені та штрафів, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф, а тому відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення пені. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку, а саме: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку штраф, відповідно до положень ст. 549 ЦК України, п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме: фіксовану частину штрафу у розмірі 500 грн. та процентну частину штрафу у розмірі 204,40 грн. (5 % від суми заборгованості за кредитом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів, які визнані судом доведеними) ((1\~178,26+2\~909,91)/100*5). Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем\~до початку\~розгляду справи\~по суті визнано позов. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого АТ «ПриватБанк» при поданні позову відповідно до платіжного доручення від 02.10.2018\~року № PROM2BRMT4, що становить 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн., підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з [PERSON] на користь АТ «ПриватБанк». На підставі викладеного,

Outcome: partial