Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS], укладений 28 липня 1998 року на Товарній біржі «Одеська універсальна товарна біржа «Центр» під № Н/98-0424 між [PERSON], з однієї сторони, та ЗАТ фірма «Акація», з іншої, дійсним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що цей договір укладався на Товарній біржі «Одеська універсальна товарна біржа «Центр» під № Н/98-0424, всі істотні умови договору сторонами виконані, договір купівлі-продажу позивачем 07 серпня 1998 року зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідач у судове засідання не зявлявся неодноразово, про час місце та дату судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. У письмовому відзиві на позовну заяву директор відповідача від імені цієї юридичної особи зазначив, що проти позовних вимог [PERSON] відповідач не заперечує, право власності цієї особу на спірну квартиру не оспорює. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 28 липня 1998 року на Товарній біржі «Одеська універсальна товарна біржа «Центр» між [PERSON], з однієї сторони, та ВАТ фірма «Акація», з іншої, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-0424 квартири [ADDRESS], що складає 28/1000 частин домоволодіння. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов такої домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-0424 від 28 липня 1998 року, укладений на товарній біржі «Одеська універсальна товарна біржа «Центр» без наступного нотаріального посвідчення. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцю, відповідачу по цій справі, від покупця позивача підтверджується пунктом 6 умов зазначеного договору від 28 липня 1998 року, укладеного та зареєстрованого на товарній біржі «Одеська універсальна товарна біржа «Центр», відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужувану квартиру до підписання зазначеного договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляра договору, другий екземпляр залишений на збереження в біржі. Оскільки зазначений договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН», квартира продавцями передана покупцю, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на спірну квартиру. Згідно з відповіддю КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 17.08.2015 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачу, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР він вправі був здійснювати її відчуження. На сьогоднішній день позивач має намір розпорядитися належним йому майном, квартирою № 21 у будинку № 91 по вул. Базарній у місті Одесі, але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на товарній біржі позивач не має можливості, оскільки відповідач позбавлений правової можливості й ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд має врахувати, що субєкт владних повноважень від імені держави КП «ОМБТІ та РОН», що було повноважним на момент укладення названого договору, здійснив державну реєстрацію названого договору, здійснив реєстрацію за позивачем права власності на певне нерухоме майно, визнаючи такий договір дійсним та правозгідним у повній мірі. В такі правовій ситуації зміна чинного законодавства та, відповідно, зміна практики його застосування не можуть бути підставами для покладення на позивача додаткових обовязків, викликаних лише в силу такої зміни, а невизнання за позивачем певного субєктивного права, набутого за правилами попереднього законодавства, є безумовною підставою для надання судом захисту за допомогою відповідного способу. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе застосувати належний спосіб захисту субєктивного права позивача, що не визнається, позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визнати названий договір дійсним. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з вимогою про застосування судом передбачених законом способів захисту.

Outcome: approved