Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва», про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. У ході судового розгляду [PERSON] уточнивши свої позовні вимоги, окрім зазначених вимог, також просить стягнути з відповідача на свою користь суму вихідної допомоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що наказом №10 від 13 лютого 2015 року він був прийнятий на посаду заступника директора Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва». 07 жовтня 2016 року йому було надано відпустку на період з 07 жовтня 2016 року по 14 листопада 2016 року на 38 календарних днів. На час перебування працівника у щорічній відпустці за ним зберігається заробітна плата. Так, згідно довідки відповідача заробітна плата позивача за 38 календарних днів складає 6180,34 гривень, яку станом на 14 листопада 2016 року виплачено не було. 14 листопада 2016 року позивач був звільнений із займаної посади та на день звільнення розрахунок з ним відповідачем не проведено. А тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 6180,34 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 162,64 гривень за кожен день затримки починаючи з 14 листопада 2016 року та вихідну допомогу у розмірі 27900,00 гривень. Позивач до судового засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку що позов [PERSON] до Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідну допомогу, підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: [PERSON] з 13 лютого 2015 року був прийнятий на посаду заступника директора Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва». Відповідно до наказу керівника Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва» № 3 від 07 жовтня 2016 року [PERSON] було надано відпустку на період з 07 жовтня 2016 року по 14 листопада 2016 року, на 38 календарних днів. Згідно довідки Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва» від 30 вересня 2016 року слідує, що [PERSON] нарахована заробітна плата за час відпустки 38 календарних днів у розмірі 6180, 34 гривень. Станом на 14 листопада 2016 року нарахована заробітна плата за час відпустки 38 календарних днів у розмірі 6180, 34 гривень [PERSON] не виплачена. Відповідно до наказу керівника Комунального підприємства Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва» № 4 від 07 жовтня 2016 року [PERSON] звільнено з посади заступника директора вказаного підприємства з 14 листопада 2016 року. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про відпустки», заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі у у розмірі 6180,34 гривень. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Відповідно до зазначених норм, є підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно до ст. 44 КЗпП України слідує, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ст. 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно до розрахунку середньомісячної заробітної плати за 12 місяців позивача, наданого Комунальним підприємством Слов'янської районної ради «Управління капітального будівництва» слідує, що заробітна плата [PERSON] в серпні 2016 року складала 6800,00 гривень, а у вересні - 11800 гривень. Таким чином вихідна допомога складає 27900,00 гривень ((6800,00 +11800,00) /2*3). З урахуванням наведеного сума вихідної допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 27900,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial