Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на незаконну бездіяльність Держави Україна, яка полягає в нерозгляді касаційної скарги по справі № 3 61/9648/2013-а (К/800/12981/14 ) упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Вважає, що Державою Україна йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні цивільних прав - порушені права позивача як людини (право на справедливий суд та право на ефективний засіб юридичного захисту); душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, в наслідок не реалізації очікувань на справедливий суд та невиплати відповідних пенсійних виплат за рішенням суду та інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями (бездіяльністю) Держави Україна. Зазначає, що порушення прав позивача як людини завдали позивачу моральних страждань та нервових переживань. Таким чином позивач вважає, що діями Відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 65772,00 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, подали до суду заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності. Представники відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, надав письмові заперечення на позов, згідно яких звернули увагу на відсутність належних доказів заподіяння позивачу шкоди та протиправності поведінки відповідача. Суд, заслухавши думку представника відповідача, на підставі ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Суд, заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні встановлено, що позивач для захисту своїх прав звернувся до Броварський міськрайонний суд Київської області в жовтні 2013 року з позовною заявою, яку ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 р. по справі № 361/9648/2013-а залишено без розгляду. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 р. вищевказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Не погоджуючись з такими рішеннями судів позивач подав касаційну скаргу у березні 2014 року. Ухвалою ВАСУ від 07.04.2014 р. № КУ800/12981/14 відкрито касаційне провадження на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 р. 21.07.2014 року справа № 361/9648/2013-а надійшла до Вищого адміністративного суду України, що підтверджується листом ВАСУ від 21.07.2014 р. № 0-5505, однак станом на 23.12.2014 р. касаційна скарга не розглянута, судове рішення не ухвалено, Станом на день розгляду справи, позивач повідомив суд, що з ВАС України отримав повідомлення про розгляд його касаційної скарги 28.01.2015 р., тобто з порушенням встановленого ст.. 214-1 КАС України строку, що, в свою чергу, завдало моральної шкоди позивачу. Посилаючись на зазначені обставини, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, позивач просить стягнути з Держави Україна моральну шкоду в розмірі 65772,00 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, з огляду на положення ст. 1174 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки органів державної влади та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed