Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, згідно якого просив скасувати арешт, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 320/1-2010 від 16.03.2010 року № 12823963 на все нерухоме майно [PERSON]; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 6416788 від 16.03.2010 року, що вчинено реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора, яким накладено арешт на все нерухоме майно позивача; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 6416881 від 16.03.2010 року, що вчинено реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора, яким накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією 15.01.2002 року, згідно із розпорядженням від 15.01.2002 року № 2235, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.10.2007 року стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Воля-Кабель» борг в розмірі 265,80 грн. Постановою відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 16.03.2010 року накладено арешт на все нерухоме майно позивача. За результатами звернення до ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, позивач отримав лист № Д/15 від 20.08.2014 року, в якому зазначено про відсутність у провадженні органу виконавчої служби виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 24.03.2009 року по справі № 2-3641, оскільки 30.06.2010 року вказане провадження завершено. Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 07.08.2015 року вбачається, що постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 320/1-2010 від 16.03.2010 року на все нерухоме майно, що належить [PERSON] на праві власності накладено арешт. Виконавче провадження в межах якого винесено оскаржувану постанову закінчено, а тому на підставі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з нерухомого майна підлягає зняттю. В судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовольнити у повному обсязі, з підстав зазначених у заяві, при цьому зазначив, що [PERSON] рішення суду виконав. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, заяв, заперечень, клопотань суду не надавали, в зв'язку з чим, суд визнає їх повторну неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу їх відсутності та постановити заочне рішення, на підставі наявних в справі доказів, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.10.2007 року по цивільній справі за позовом ЗАТ «Воля-Кабель» до [PERSON] про стягнення боргу позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Закритого акціонерного товариства «Воля-Кабель» 184,80 грн. заборгованості, 51,00 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. (а.с. 7) Як вбачається з листа відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 20.08.2014 року № Д/15, у відділі перебувало виконавчої провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 24.03.2009 року по справі № 2-3641, та 30.06.2010 року вказане провадження завершено згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено, що на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 320/1-2010 від 16.03.2010 року накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. Згідно ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню після фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно виконавчого документа. Відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи ту обставину, що наявність арешту майна позбавляє позивача можливості користуватись і розпоряджатись своїм майном, що заборгованість за виконавчим листом погашена, суд вважає необхідним звільнити з-під арешту все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 320/1-2010 від 16.03.2010 року № 12823963. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів № 6416788 та № 6416881 від 16.03.2010 року, яким накладено арешт на все нерухоме майно позивача, оскільки заявлена вимога є передчасною та в діях Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві суд не вбачає порушення прав позивача. Рішення суду про звільнення майна з-під арешту є підставою дня виключення вказаних записів обтяження, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має підстав. На підставі викладеного та

Outcome: partial