Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки у розмірі 66\~080,80 грн. Позовна заява мотивована тим, що 25.07.2017р. на проспекті [PERSON] у м. Дніпро [PERSON], керуючи автобусом «Рута-25Д», що належить відповідачу, скоїв ДТП, в наслідок чого пошкодив автомобіль, «Mercedes-Benz Vito», який належить [PERSON] Позивач, - [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача, - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача, - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа, - [PERSON] у судове засідання не зявився, проте звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Третя особа, - [PERSON] у судовому засіданні 21.05.2018р. позовні вимоги не визнав, у судових дебатах участі не брав. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд доходить до висновку про достатність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2017р. у справі № 203/2795/17 встановлено, що 25.07.2017р. о 16:30 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Рута-25D», д/н [NUMBER], рухаючись по проспекту Д.\~Яворницького в районі е/о 78 в м. Дніпро, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с.7). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Згідно з довіреністю від 07.06.2011р., яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися від його імені, в тому числі продати, обміняти, передавати, в оренду, позичку, заставляти за ціну та на умовах на свій розсуд, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю користуватись транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. [NUMBER] (а.с.30). За таких обставин, суд доходить висновку, що [PERSON] є належним позивачем у справі. Відповідно до довідки від 13.08.2018р. № 58-к, [PERSON] працює в ТОВ\~«ІГРЕК» водієм автотранспортних засобів з 26.07.2016р. (а.с.69). За змістом пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, враховуючи, що представником відповідача не заперечується факт правомірності керування [PERSON] належним товариству транспортним засобом, суд доходить висновку що ТОВ «ІГРЕК» є належним відповідачем у даній справі. Згідно з п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до полісу № АК/6983457 автомобіль [NUMBER], на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (з.а.с.9). Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 100\~000,00 грн. Згідно з висновком експертного дослідження про оцінку вартості майнової шкоди №\~1108/17/17 від 07.08.2017р. розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, складає 126\~730,00\~грн. (а.с.15-26). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За таких обставин, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило власнику пошкодженого транспортного засобу 61\~017,96 грн. як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с.27). Фактична вартість відновлювальних робіт склала 126\~098,76 грн. Таким чином, сума невідшкодованої позивачу майнової шкоди на момент розгляду цієї справи становить 65\~080,80 грн. (126\~730,00 грн. 61\~017,96 грн.). Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач довів факт заподіяння майнової шкоди внаслідок ДТП, яка сталась з вини [PERSON], який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, та за участю автомобіля належному відповідачу, тоді як останній не надав доказів на спростування позовних вимог про відшкодування завданої шкоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 65\~080,80\~грн., як відшкодування такої шкоди. Крім цього, оскільки розмір збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, визначається судом на підставі висновку експертного дослідження про оцінку вартості майнової шкоди № 1108/17/17 від 07.08.2017р., суд доходить висновку що витрати позивача у розмірі 1 000,00 грн. на проведення відповідної експертизи є витратами, які особа зробила для відновлення свого порушеного права у розумінні ст.22 ЦК України, а відтак підлягають стягненню з відповідача як складова частина реальних збитків. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved