Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та [PERSON], зареєстрований 08 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 09. В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зберегти немає можливості, шлюбні стосунки припинені, необхідності його збереження не має, а тому наявні всі підстави для його розірвання. В судове засідання, призначене на 22.04.2014 року позивач не прибув, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 26). В судові засідання, призначені на 03.04.2014 року та 22.04.2014 року відповідач не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, письмових заперечень щодо позову не надав. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 22 квітня 2014 року було визначено про можливість у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу здійснити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2006 року, шлюб зареєстровано Відділом РАЦС Коломацького РУЮ Харківської області, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). У вказаному шлюбі подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 156.01.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 02 (а.с. 9). Як вбачається судом з позовної заяви, спільне життя подружжя не склалось, оскільки втрачена пошана один до одного, склалися різні погляди на життя, сім'я фактично розпалася, тривалий час загальне господарство не ведеться, подружні відносини не підтримуються. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим, спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Таким чином, розірвання шлюбу між сторонами, жодним чином не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, відповідає моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом було достовірно встановлено, що характер взаємовідносин між сторонами свідчить про остаточний розпад сім'ї сторін, примирення між ними неможливе. Сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України передбачені підстави для розірвання шлюбу, а саме суд повинен впевнитися, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В даному випадку суд приходить до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав, тобто використав свої процесуальні права як особи, яка бере участь у справі, на власний розсуд. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та вимогам ч. 9 ст. 7 СК України. Розподіл судових витрат за результатами розгляду справи суд відносить на рахунок відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved