Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 19 вересня 2012 року він надав відповідачці позику в сумі 2126 грн. 55 коп., терміном до 31 грудня 2012 року, про що остання надала йому розписку. Разом з цим, до цього часу [PERSON] борг не повернула, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 1046-1050 ЦК України, просив стягнути з неї вказані кошти. Крім того, враховуючи, що відповідачка своєчасно не виконала зобов'язання, на підставі ст. 625 ЦК України, просив стягнути інфляційні втрати за період з 2012 року по лютий місяць 2015 року, що складає 723 грн., та 3 % річних за період з 1 січня 2013 року по день прийняття рішення судом, а також судові витрати за сплату судового збору - 243 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу в сумі 300 грн.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачка позов визнала, пояснила, що брала в магазині позивача продукти харчування в борг, який не повернула у зв'язку з відсутністю коштів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі місту ст. 1053 ЦК України вбачається, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений борговим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію у здійснюється у формі встановленій для договору позики. Судом встановлено і вказані обставини сторонами не оспорюються, що відповідачка купувала в борг у позивача продукти харчування. Вказаний борг відповідачки перед позивачем в сумі 2126 грн. 55 коп. 19 вересня 2012 року замінено борговим зобов'язанням, про що [PERSON] надано розписку. Остання зобов'язувалась повернути вказані кошти до 31 грудня 2012 року. Вказані обставини підтверджуються відповідною розпискою [PERSON] про отримання позики, наданої позивачеві. Зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, відповідачка зобов'язання не виконала, позику до 31 грудня 2012 року не повернула, що змусило позивача звернутися до суду. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення позики є законними та обґрунтованими. Згідно ч.1 ст.ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК країни. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідачка прострочила виконання зобов'язання позичаючи з 1 січня 2013 року, з останньої підлягають стягненню 3 проценти річних від простроченої суми, відповідно до позовних вимог, і вказана сума складає - 151 грн. 74 коп. (2125 грн. 55 коп. х 3% / 100% = 63 грн. 80 коп. /365 дн. = 0, 18 грн. х (365 + 365 + 113 ) = 151 грн. 74 коп.) Крім того, вимога про стягнення з відповідачки інфляційних втрат також є обґрунтованою. Враховуючи викладене з відповідачки має бути стягнуті інфляційні втрати за період з 2012 року по лютий місяць 2015 року, відповідно до заявлених вимог, в сумі 723 грн. 3 коп. ((100,5 % х 124,9% : 100% х 103, 1% : 100% х 105,3% : 100% ) х 2126 грн. 55 коп. : 100% - 2126 грн. 55 коп.) Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать судовий збір і витрати на правову допомогу. Зі змісту ч.1 ст. 56 ЦПК України вбачається, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання такої допомоги. В матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про те, що приватний підприємець [PERSON] є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Свідоцтво про сплату суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] єдиного податку таким документом не є. За таких обставин, вимога позивача про стягнення на його користь 300 грн. понесених на оплату правової допомоги задоволенню не підлягає. Враховуючи, що позивачем документально підтверджені судові витрати на суму 243 грн. 60 коп., а саме за сплачений судовий збір, вказані кошти підлягають стягненню з відповідачки пропорційно до задоволених вимог в сумі 222 грн. 90 коп..

Outcome: partial