Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ЄДРПОУ 16467237, юридична адреса: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, на користь [PERSON], ІПН [NUMBER], адреса: [ADDRESS], страхове відшкодування в сумі 24 262,47 гривень. Позивач посилався на таке: 29 травня 2014 року з [PERSON] (надалі - Позивач) сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій зазнав ушкоджень автомобіль Позивача. Позивач звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (надалі - Відповідач) з відповідною заявою та документами для отримання страхового відшкодування. В ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було заведено справу №19500 і прийнято рішення про виплату Позивачеві страхового відшкодування в розмірі 13 219,19 гривень (повідомлення №4649/8 від 04.07.2014 року). Граничний термін виплати згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було встановлено 17.09.2014 року. У зазначений термін Відповідач виплату не здійснив. Такими діями ПАТ «УСК «Гарант-Авто» порушує чинне законодавство України, а саме: Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відповідно до лімітів власної відповідальності, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у вигляді штрафу, пені в розмірах передбачених договором або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, останній сплачує пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Згідно ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищезазначених норм, Відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен сплатити суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції а також 3 процентів річних та пеню передбачену законом. Позивач просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв про причини неявки до суду не надходило. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав: 29 травня 2014 року з [PERSON] (надалі - Позивач) сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій зазнав ушкоджень автомобіль Позивача. Позивач звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (надалі - Відповідач) з відповідною заявою та документами для отримання страхового відшкодування. В ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було заведено справу №19500 і прийнято рішення про виплату Позивачеві страхового відшкодування в розмірі 13 219,19 гривень (повідомлення №4649/8 від 04.07.2014 року). Граничний термін виплати згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було встановлено 17.09.2014 року. У зазначений термін Відповідач виплату не здійснив. Такими діями ПАТ «УСК «Гарант-Авто» порушує чинне законодавство України, а саме: Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відповідно до лімітів власної відповідальності, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у вигляді штрафу, пені в розмірах передбачених договором або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, останній сплачує пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Згідно ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищезазначених норм, Відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен сплатити суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції а також 3 процентів річних та пеню передбачену законом. Розрахунок інфляції та пені Позивачем зроблено вірно. На підставі ст. ст. 990, 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved