Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, збільшивши розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 14058,96 грн., моральну шкоду 35000грн.. Вимоги обгрунтував тим, що у провадженні суду перебувала кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України. В результаті заподіяної травми, позивачу 9.10.2014 було проведене оперативне втручання, а саме, ендопротезування правого кульшового суглобу. Період з 29.09.2014 по 22.10.2014 позивач перебував на лікуванні у травматологічному відділенні БМЛ № 2, витратив багато коштів на лікування, зокрема, 2501,46грн. на придбанні ліків, 11500грн. на придбання набору для цементного протезування, 57,50грн. - сплачена комісійна винагорода банку. Після виписки з лікарні позивач ходить на милицях. Дані витрати на лікування повинні бути відшкодовані особою, що завдала шкоди, в повному обсязі. Крім того, позивачу була завдана моральна шкода, яка виражається в тому, що з вини відповідача він зазнав сильного болю, переніс операцію, погіршився стан здоров'я, до цього часу не може повернутися до звичного способу життя, переживає стрес з приводу того, що не зможе відновити здоров'я, витрачає кошти та сили на лікування, захист своїх прав. Вважає, що злочинними діями відповідача завдано моральних страждань, пов'язаних з ушкодженням здоров'я, які оцінив у розмірі 15000грн., а згодом збільшив до 35000грн., посилаючись на те, що з вересня 2014 року значно зріс курс долара США по відношенню до української гривні. В судовому засіданні позивач підтримав заявлени вимоги. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України, а кримінальне провадження по справі було закрите. Свою вину у вчиненні злочину відповідач не визнавав і не визнає. Позивач отримав травму зі своєї вини, через свою неправомірну поведінку та спосіб життя - зловживання алкоголем, рвав горіхи на чужому подвір'ї, впав і об бордюр поламав ногу. Надані позивачем документи на підтвердження розміру матеріальної шкоди не є платіжними документами, оформленими належним чином. Моральна шкода не обґрунтована, розмір її нічим не підтверджений. Враховуючи доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Так, в судовому засіданні встановлено, що 2.06.2015 Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду [PERSON], [INFO], звільнено від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України, кримінальне провадження за його обвинуваченням закрите. Суд виходив з того, що [PERSON] є пенсіонером та до нього, відповідно до ст.ст. 56, 57, 61 КК України, неможливо застосувати покарання, яке передбачене санкцією ст.128 КК України. Ухвала набрала законної сили 9.06.2015. В ході розгляду кримінальної справи судом було встановлено, що 29.09.2014 близько 10.30год. [PERSON], перебуваючи поблизу будинку № 60 по б.50р.Перемоги в м.Білій Церкві Київської області, підійшов до [PERSON] та з невідомих причин почав сварку, наніс удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній не втримав рівноваги і впав на бетонну плиту, отримавши тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 471/д від 26.11.2014, тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий час - більш ніж 3 тижні. Невизнання вини обвинуваченим суд оцінив критично, оскільки вина повністю підтверджується наданими доказами, показами свідків. Суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі і його дії правильно кваліфіковані за ст.128 КК України, в тому, що він необережно наніс середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому. Згідно з випискою з історії хвороби № 11478 [PERSON], [INFO], та медичної карти стаціонарного хворого, останній знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Білоцерківської міської лікарні № 2 з 29.09.2014 по 22.10.2014 з діагнозом субкапітальний перелом шийки правого стегна із зміщенням, ІХС. При поміщенні до лікарні був встановлений факт вживання алкоголю. 9.10.2014 була проведена операція - ендопротезування правого кульшового суглобу. Проводилися перев'язки, знеболююча. Антикоагулянт на терапія, антибактеріальна. Хворий ходить за допомогою милиць з дозованою загрузкою на праву культю. В задовільному стані виписаний на амбулаторне лікування. На підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди позивач надав суду копію рахунку ФОП [PERSON] на оплату № 2005 від 6.10.2014 набору для цементного протезування кульшового суглобу та оригінал платіжного доручення № 0111307572 від 6.10.2014 на суму 11500грн., що сплатив [PERSON]. Позивачем надана копія квитанції від 6.10.2015 на суму 57,50грн. комісійної винагороди банку. Також позивачем була надана копія часткового переліку медичних препаратів із зазначенням їх ціни на загальну суму 2501,46грн. (а.с.9). Позивачу роз'яснювалося про необхідність надання до суду оригіналів платіжних документів, в зв'язку з чим оголошувалася перерва у розгляді справи, проте в судове засідання ним було надано після відповідного роз'яснення лише оригінал платіжного доручення № 0111307572 від 6.10.2014 на суму 11500грн.. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України: «Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.» Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.» Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України: «Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.» Вина відповідача у скоєнні злочину, від кримінальної відповідальності за який він був звільнений, була доведена повністю, проте позивачем на підтвердження розміру матеріальної шкоди надано до суду оригінал платіжного доручення лише на сплату ним 11500грн., інші платіжні документи позивачем не були надані суду навіть після надання позивачу часу для їх подачі. Ксерокопії чеків та квитанцій не можуть бути належними та допустимими доказами, про що зазначив і представник відповідача, не визнаючи розмір заподіяної шкоди. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди частково, в розмірі 11500грн.. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України: «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…» Відповідно до ч.ч. 1-4 ЦК України: «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.» Внаслідок порушення прав позивача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Позивач зазначає, що він зазнав сильного болю, погіршився стан здоров'я та змінився звичний спосіб життя. Проте, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що тілесні ушкодження середньої тяжкості заподіяні відповідачем з необережності, в ході суперечки, що виникла між сторонами, під час якої позивач перебував у нетверезому стані - факт вживання алкоголю встановлений при доставці до лікарні. Тому, з врахуванням ступеня вини відповідача, який є пенсіонером, та обставин справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000грн.. Обгрунтування позивачем розміру моральної шкоди, яку він пов'язує із зростанням курсу долара по відношенню до гривні, суд не може взяти до уваги, оскільки ці обставини ніяким чином не можуть впливати на розмір заподіяної моральної шкоди та братися до уваги при її визначенні. На підставі п.6 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від його сплати. На підставі ч.1 ст.80 ЦПК України: «Витрати, понесені судом у зв'язку з розглядом справи, і державне мито, від сплати яких позивач був звільнений, стягуються з відповідача у доход держави пропорціонально задоволеній частині позовних вимог.» Враховуючи, що мінімальний розмір ставки судового збору на момент подачі позову за розгляд позовних вимог майнового характеру становив 243,60грн., позовних вимог немайнового характеру - 243,60грн., тому, підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 487 грн. 20коп.. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168. 1195 ЦК України,

Outcome: approved