Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, посилаючись на ті обставини, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 15 травня 2015 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень. З поважних причин він не брав участі у справі. В даний час неспроможний сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, оскільки не працює, має на утриманні хвору матір. Враховуючи вказані обставини, просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини та стягувати з нього на користь відповідача на утримання дочки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. В поясненнях зазначив, що не погоджується з розміром аліментів, визначеним судовим рішенням. Рішення не оскаржив з поважних причин. Зазначив, що не працював офіційно та доглядав матір і на час прийняття рішення про стягнення аліментів. Догляд матері полягає в її утриманні, проте доказів утриманні не має та надавати не бажає. Відповідач позов не визнала. Заперечуючи проти позову, послалась на ті обставини, що відповідач не працював на час прийняття рішення про стягнення аліментів, тому їх розмір визначено у твердій грошовій сумі. Обставини, що він утримує матір, є неправдивими та недоведеними. Вважає, що позивач не надав доказів зміни матеріального стану, які можуть бути підставою для задоволення його вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Вказані положення викладені і в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір»ю, кошти на її утримання з батька стягуються в примусовому порядку на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 15 травня 2015 року, яким з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень. Викладене не оспорюється відповідачем та підтверджується доданою до позовної заяви копією рішення про стягнення аліментів. За наявності передбачених у ст.ст. 182 - 184 СК України обставин аліменти на прохання зобов'язаного до їх сплати батька можуть бути присуджені у меншій частині чи у твердій грошовій сумі, ніж передбачено законом. Ці обставини можуть бути відсутніми на час постановлення рішення і настати пізніше, і навпаки, ці обставини могли відпасти за період дії аліментного зобов'язання. У зв'язку з чим стаття 192 СК України передбачила зменшення чи збільшення розміру аліментів, а також припускає можливість звільнення батьків від обов'язків утримувати дитину взагалі. Розмір аліментів, який був установлений ст.ст. 183, 184 СК України, може бути зменшений судом у таких випадках: погіршення матеріального стану платника аліментів; зміна сімейного стану; погіршення здоров'я платника аліментів; дитина знаходиться на повному державному чи релігійному утриманні. В судовому засіданні встановлено, що позивач офіційно не працевлаштований, звільнився з місця роботи 01.07.2013, проживає з матір»ю [PERSON] в [ADDRESS], здійснює за нею догляд. Вказані обставини підтверджені копією трудової книжки позивача, довідками Центральненської сільської ради Миронівського району Київської області № 02/33-913 та 02/33-914 від 10 вересня 2015 року. Встановлені факти не є такими, що виникли після прийняття рішення про стягнення аліментів з позивача. Він не працював офіційно та доглядав матір і на час вирішення питання про стягнення аліментів та визначення їх розміру. Позивачем не доведено факт зміни його матеріального стану в бік погіршення за період аліментного зобов'язання. Ним не надано доказів, що підтверджують факт надання матеріальної допомоги матері, факт її непрацездатності чи хвороби, факт зміни розміру витрат за період аліментного зобов'язання. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Така зміна сімейного стану позивача не мала місця. Обставини, на які посилається позивач як на такі, що мають бути враховані судом для зміни розміру аліментів, існували на час прийняття рішення про стягнення аліментів. Інші обставини, що мають істотне значення, та можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, в ході розгляду справи не встановлені. Дані обставини вказують на те, що підстави для зменшення розміру аліментів, встановлені ч. 1 ст. 192 СК України, відсутні. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивач не довів обставини, на які посилається як на підставу заявлених вимог, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного Кодексу України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed