Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] (далі по тексту - відповідач) звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - позивач) з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 12.04.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив згоду на те що, підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість - 117 000,00 грн. з яких: 6 658,49 грн. заборгованість за кредитом; 110 341,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 24.04.2018 року по даній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду на 23.05.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оскільки, у відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 статті 274 ЦПК України вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надала клопотання відповідно до якого наполягала на задоволенні позову та розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а в разі неявки відповідача на винесенні заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не надавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Як встановлено у судовому засіданні, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала договір № б/н від 12.04.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив згоду на те що, підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість 117 000,00 грн. з яких: 6 658,49 грн. заборгованість за кредитом; 110 341,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає. Спірний кредитний договір в установленому законному порядку недійсним не визнано. Таким чином, згідно із статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання за Кредитним договором повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе договірні зобовязання відповідно до кредитного договору б/н від 12.04.2013 року, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем під час звернення до суду підлягають стягненню на його користь із відповідача в сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved