overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2013 року у справі №213/4948/13-ц на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та за рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року у справі №213/235/14-ц на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Інгулецького\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 03\~жовтня 2018\~року позовні\~вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів задоволено. Встановлено, що судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи в судове засідання не зявилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що в резолютивній частині рішення не знайшов свого відображення висновок суду щодо розподілу судових витрат. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з огляду на зазначену в останній редакцій позову ціну позову стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, та обґрунтуванні висновків суду, на що може бути витрачений тривалий час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, та обґрунтуванні висновків суду, на що може бути витрачений тривалий час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, про стягнення з відповідачів солідарно на його користь суму заборгованості за Угодою № 106536 у розмірі 18324,83 грн., а також судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачами умов договорів Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини нез'явлення не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надали, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія Угоди №106536 від 17.08.2005 р. та Додатків №1,2; розрахунок платежів за Угодою №106536; копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ; копія договору поруки від 10.02.2006 р.; копія платіжної вимоги від 17.08.2012 р. до [PERSON]; копія поштового конверту з довідкою; копія платіжної вимоги від 17.08.2012 р. до [PERSON]; копія поштового конверту з довідкою; копія платіжної вимоги від 17.08.2012 р. до [PERSON]; копія поштового конверту з довідкою; копія платіжної вимоги від 17.08.2012 р. до [PERSON]; копія поштового конверту; копія реєстру цін на автомобіль Chevrolet Aveo. Судом встановлено, що 14 серпня 2005 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено угоду № 106536 і підписано Додатки №1 та №2 до неї, які є невід'ємними частинами Угоди. Угода укладена в рамках створеної Позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Автоплан». Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним Учасником системи Автоплан. На Асигнаційному акті від 30.01.2006 року відповідачу [PERSON] було надано право на отримання автомобіля. В березні 2006 р. відповідач [PERSON] отримав у власність автомобіль Chevrolet Aveo [NUMBER], 2006 року випуску, шасі № [NUMBER], і зареєстрував його на своє ім'я в РЕВ МРВ м. Алчевськ ДАІ ГУМВС України 29.03.2006 р. Відповідач [PERSON], в свою чергу, зобов'язався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84 (вісімдесяти чотирьох) щомісячних Повних внесків (Стаття 4 Угоди № 106536).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення коштів. В обґрунтування вказує, що в Оболонському районному центрі зайнятості з 23 липня 2014 року по 24 серпня 2015 року на обліку перебувала [PERSON]. Відповідач 23 липня 2014 року подала до Оболонського РЦЗ заяву про надання статусу безробітного, в якій власноруч зазначила інформацію про те, що вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, не має права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років. Наказом Оболонського РЦЗ від 23 липня 2014 року №НТ140723 відповідачу був наданий статус безробітного з 23 липня 2014 року, а також відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307, відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 30 липня 2014 року. Позивач вказує, що від Державної податкової інспекції Оболонського району м. Києва в електронному вигляді була отримана інформація про отримання доходу відповідачем під час перебування на обліку в Оболонському РЦЗ як безробітної. Відповідно до отриманої інформації від ДПІ Оболонського району м. Києва, з метою отримання повної інформації про діяльність та доходи, отримані відповідачем, за територіальністю Бориспільським МЦЗ було здійснено перевірку Державне підприємство обслуговування повітряного руху України «Украерорух» (ЄДРПОУ - 19477064) за результатами якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 10 листопада 2014 року № 218. Зазначеною перевіркою встановлено, що відповідач дійсно працювала в ДП ОПР «Украерорух» за Договорами підряду у червні, липні 2014 року. Отже, відповідач порушила чинне законодавство щодо перебування на обліку в органах служби зайнятості як безробітна хоча була ознайомлена з ним, що засвідчила власним підписом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги аргументує наступним. 01.09.2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1543. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки по роботі позивач змушений виїжджати за межі Чернівецької області і відсутній вдома, йому стало відомо, що жінка його зраджує. Хоча відповідачка це заперечує, позивач спіймав її разом з іншим чоловіком. Даний факт принижує його гідність як чоловіка, у зв'язку з чим дійшов висновку, що подальше життя з нею неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Також не заперечував щодо розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 01.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1543, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2007 року. З обставин, наведених у позовній заяві та пояснень позивача судом встановлено, що подружжя від шлюбу дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивач не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї. Причиною розпаду сім'ї є подружня зрада з боку відповідачки, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги аргументує наступним. 01.09.2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1543. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки по роботі позивач змушений виїжджати за межі Чернівецької області і відсутній вдома, йому стало відомо, що жінка його зраджує. Хоча відповідачка це заперечує, позивач спіймав її разом з іншим чоловіком. Даний факт принижує його гідність як чоловіка, у зв'язку з чим дійшов висновку, що подальше життя з нею неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Також не заперечував щодо розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 01.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1543, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2007 року. З обставин, наведених у позовній заяві та пояснень позивача судом встановлено, що подружжя від шлюбу дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивач не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї. Причиною розпаду сім'ї є подружня зрада з боку відповідачки, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є його батьком. Позивач з дитинства хворіє на ДЦП, в зв'язку з чим визнаний інвалідом І групи дитинства. Позивач самостійно не має можливостей пересуватися, потребую постійного стороннього догляду. За станом здоров'я позивач потребує постійного медикаментозного лікування. Для нормального життя, крім ліків, потрібні також продукти харчування, одяг, та інше. Відповідач працездатний, в змозі надавати матеріальну допомогу тому позивач просить стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], інваліда І групи дитинства, у розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, на стягнення аліментів в розмірі, зазначеному в позові, згоден. У відповідності ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Позивач з дитинства хворіє на ДЦП, в зв'язку з чим визнаний інвалідом І групи дитинства. [PERSON] самостійно не має можливостей пересуватися, потребує постійного стороннього догляду. Цей догляд на протязі всього його життя здійснювала його мати - [PERSON], яка не мала можливості працювати через його хворобу. Судом встановлено, що матеріально сім'ю позивача забезпечував його батько, який працював. Після досягнення пенсійного віку, батько продовжує працювати і отримує як пенсію, так і заробітну плату, однак матеріальну допомогу своєму сину перестав надавати. [PERSON] отримує допомогу в управлінні соціального захисту населення як інвалід з дитинства І групи у розмірі 1660,75 грн., однак цих коштів недостатньо, оскільки за станом здоров'я позивач потребує постійного медикаментозного лікування, та, крім ліків, для нормального життя, потребую також продукти харчування, одяг, та інше. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, хворіє на ДЦП, в зв'язку з чим визнаний інвалідом І групи дитинства, відповідач має постійний заробіток та згодний платити аліменти, тому суд вважає, що аліменти з [PERSON] підлягають стягненню у розмірі 1000 грн., щомісячно на користь [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 29.05.2004 року, [PERSON], подарувала [PERSON] та [PERSON], квартиру [ADDRESS]. [INFO], [PERSON] - помер. Позивач, в встановлений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте позивачу повідомили, що видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим, оскільки при посвідченні договору дарування квартири, частки в праві власності не визначалися. В зв'язку з чим позивач просить, визначити, що частка у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складала по ? кожному. Позивач в судове засідання не з'явився, у своїй письмовій заяві підтримав позовні вимоги та просив слухати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, проте подали заяву про визнання позовних вимог та просили слухати справу за їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування від 29.05.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П., за №3-1168 (а.с.8). [INFO], [PERSON] - помер. Будь-яка угода між співвласниками квартири про розмір належних їм часток у спільній сумісній власності в договору дарування була відсутня. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суд, вважає, що на підставі норм ст. 370 ЦК України, їх право власності на вказану вище квартиру, було рівними тобто по 1/2 за кожним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він надає послуги з водовідведення та водопостачання будинку [ADDRESS], в якій мешкає відповідач. За період з 01.02.2010 р. по 01.12.2012 р. відповідач має заборгованість за надані йому послуги з водопостачання та водовідведення жилого приміщення в сумі 2933 грн. 13 коп., в добровільному порядку відповідач сплатити суму заборгованості не бажає, і тому позивач просить стягнути на його користь вищезазначену заборгованість, а також сплачені позивачем при подачі позову до суду витрати. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що позивач надає комунальні послуги з водопостачання та водовідведення будинку, де мешкає відповідач. Ці обставини підтверджуються копією витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 9). Заборгованість відповідача за період 01.02.2010 р. по 01.12.2012 року складає 2933 грн. 13 коп. (а.с. 5-8). Таким чином між сторонами склались правовідносини, що витікають з правовідносин по наданню та оплаті населенням комунальних послуг, відповідач допустив заборгованість перед позивачем за отримані комунальні послуги у вигляді водопостачання та водовідведення житлового приміщення в сумі 2933 грн. 13 коп. На підставі ст.ст. 509, 526, 611 ЦК України, ст. ст. 66-68 ЖК України, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення житлових приміщень підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідачка не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, має дохід, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09.06.1989р. сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.08.2020р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , яки проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, а відповідачка не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини (а.с. 5,6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Беручи до уваги матеріальне становище сторін, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved