Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.05.2007 року йому належить квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані він та його колишня дружина [PERSON], з якою рішенням суду від 22.09.2014 року шлюб розірваний. Приблизно з початку березня місяця 2014 року відповідачка забрала ключі від його квартири та усі його правовстановлюючі документи у тому числі і на квартиру. Також відповідач змінила замки вхідних дверей до квартири, не проживає у ній та не здійснювала оплату за комунальні послуги. У жовтні місяці ним сплачено 833, 65 грн. комунальних платежів, хоча у квартирі він не проживав. У зв'язку з цим він позбавлений як власник квартири свого права на володіння, користування та вільного розпорядження своїм майном. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Синельниківську реєстраційну службу ГУДМС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з державної реєстрації з даної квартири та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, 833, 65 грн. за оплату комунальних послуг та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що в даній квартирі не проживає з квітня 2013 року по причині напружених сімейних відносин з відповідачем. Просить суд зняти відповідачку з реєстрації, оскільки дана квартира є його особистою власністю, була ним придбана до реєстрації шлюбу. Коли він приходив в свою квартиру, то відповідачки дома не було, але всі її особисті речі знаходяться в цій квартирі, що означає те, що [PERSON] постійно проживає в його квартирі. Відповідачка сплачує комунальні послуги за користування квартирою, а він сплатив лише в жовтні 2014 року борг за квартплату в сумі 833, 65 грн., а в червні 2014 року сплатив за газ приблизно 360 грн. В судовому засіданні відповідачка проти позовних вимог заперечувала та пояснила, що на квартиру позивача не претендує. Постійно проживає в спірній квартирі з часу реєстрації з 2009 року й по даний час, витрачала кошти на проведення ремонтних робіт, проведення газопостачання, встановлення міжкімнатних дверей, метало пластикових вікон. Також сплачує всі комунальні послуги, лише за квартплату був борг в сумі 833, 65 грн., який вже погашений позивачем. На вхідних дверях квартири встановлено два замки та коли в квартирі проживав позивач, то вона змінила лише нижній замок, оскільки від нього були втрачені всі ключі. Намірів чинити позивачеві перешкоди в проживанні в даній квартирі вона не мала та не має на даний час. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі та просив суд розглянути дану справу згідно норм чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.05.2007 року, виданого Синельниківською міською радою, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі позивач зареєстрований з 1991 року, а відповідачка з 16.04.2009 року. Заочним рішенням суду від 22.09.2014 року зареєстрований 10.03.2009 року між сторонами шлюб було розірвано. Станом на 01.10.2014 року заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій склала 833, 65 грн. та 13.10.2014 року вона була сплачена позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст.. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Отже, посилання позивача на ст. 391 ЦК України є безпідставним, оскільки правовідносини між власником будинку та членом його сім»ї з приводу користування жилим приміщенням регулюються ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, а правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, регулюються ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тобто вимога позивача про зняття [PERSON] з реєстрації взагалі не підлягає розгляду в судовому порядку. Так, судом встановлено та не заперечувалось позивачем, що [PERSON] проживає в спірній квартирі постійно з моменту реєстрації та сплачує комунальні послуги. Хоча з вересня 2014 року [PERSON] припинила сімейні відносини з власником квартири шляхом розірвання шлюбу, але даний факт не позбавляє її права користування займаним приміщенням. Безпідставні є й доводи позивача щодо обов'язку відповідачки сплатити йому 833, 65 грн. за оплату боргу по комунальним послугам, оскільки дана сума була сплачена ним за власною ініціативою та згідно вищезазначених норм житлового законодавства власник житла та член його сім'ї нарівні користуються жилим приміщенням, в тому числі й стосовно сплати комунальних послуг. Не приймає суд до уваги акт ЖЕК - 2 від 13.10.2014 року про не проживання відповідачки в спірній квартирі з 15.03.2014 року, оскільки даний факт заперечувався [PERSON] та був спростований самим позивачем. Крім того, позивачем не було зазначено яким саме чином необхідно усунути перешкоди в користуванні його квартирою. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі. Крім того, згідно ст.. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed