Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 24.08.2013 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір №DNANR2213752508, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 6451 грн. 13 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала, позивач просив суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 19.08.2016 року, в сумі 11504 грн. 83 коп., з яких заборгованість за кредитом - 4570 грн. 82 коп., заборгованість по процентам - 6 грн., заборгованість по комісії - 2167 грн. 68 коп., пеня - 3736 грн. 29 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процента складова) - 524 грн. 04 коп. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на виклики до суду не з'явився. В наданій позовній заяви в разі його неявки просив розглядати справу без його участі. З урахуванням зазначеного та фактично заявленого позивачем в позові клопотання в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності представника позивача. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнав частково та просив відмовити в частині стягнення неустойки в сумі 6934 грн. 01 коп. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, заслухавши заперечення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.08.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNANR2213752508, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 6451 грн. 13 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 19.08.2016 року виникла заборгованість в сумі 11504 грн. 83 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4570 грн. 82 коп., заборгованість по процентам - 6 грн., заборгованість по комісії - 2167 грн. 68 коп., а також нарахована відповідно до умов договору неустойка у вигляді пені - в розмірі 3736 грн. 29 коп., штрафу (фіксована частина) - в розмірі 500 грн., штрафу (процента складова) - в розмірі 524 грн. 04 коп. Під час розгляду справи в суді представник відповідачки не заперечував факт укладання кредитного договору між сторонами, видачі відповідачці кредитних коштів в сумі 6451 грн. 13 коп. та виникнення заборгованості внаслідок несвоєчасного погашення кредиту останньою. При цьому посилався на те, що відповідачка перестала своєчасно погашати кредит та сплачувати відсотки з 2014 року внаслідок сімейних обставин та погіршення фінансового стану, оскільки з жовтня 2014 року перебувала на сьомому місяці вагітності, мала на утриманні неповнолітню доньку та не мала змоги працевлаштуватись. В зв'язку з цим, зазначаючи, що порушення строків погашення кредиту та відсотків не завдало збитків банку, просив звільнити останню від сплати процентів, комісії, пені та штрафів в сумі 6934 грн. 01 коп. Разом з тим, вказані обставини не є такими, що є підставою для звільнення відповідачки від обов'язку сплати обов'язкових платежів у вигляді процентів за користування кредитом та комісії. А тому, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 4570 грн. 82 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6 грн., комісії за користування кредитом в сумі 2167 грн. 68 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч.3 ст.551 ЦК України). Положення ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором щодо щомісячного погашення тіла кредиту, процентів за користування кредитним коштами та комісії, почали допускатись майже з початку укладання договору. Разом з тим, з позовом до суду позивач звернувся лише в вересні 2016 року. Таким чином, оскільки позивач на протязі тривалого часу не вживав заходів щодо погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку, сприяючи тим самим збільшенню розміру заборгованості та, відповідно, пені, а також враховуючи, що заборгованість за кредитним договором виникла, зокрема, в зв'язку із вагітністю відповідачки та перебуванням її в стані тимчасової непрацездатності, суд враховуючи зазначені обставини та положення ЦК України вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідачки до 1000 грн., частково задовольнивши відповідні вимоги банку. В частині заявлених банком вимог про стягнення штрафу у вигляді фіксованої частини та процентної складової, суд приходить до висновку що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DNANR2213752508 від 24.08.2013 року, що виникла станом на 19.08.2016 року в сумі 7744 грн. 50 коп., з яких: заборгованість по кредиту в сумі 4570 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6 грн., комісія за користування кредитом в сумі 2167 грн. 68 коп., пеня в сумі 1000 грн. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: partial