Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про визнання добросовісним набувачем та припинення обтяження рухомого майна у вигляді застави, на обґрунтування якого зазначив, що 13.12.2017 придбав у [PERSON] , через ТОВ «Денал Автотрейдінг» транспортний засіб Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI, типу автобус-D, 2001 року випуску, номер кузова(шасі рами) [NUMBER] . В подальшому дізнався, що на вищезазначений транспортний засіб, реєстратором філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» накладено обтяження у вигляді застави рухомого майна транспортного засобу, на підставі договору застави № 5270, виданого 20.11.2006 ВАТ «Кредитпромбанк», АТ «Дельта Банк», зареєстроване 13.03.2018 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 16759211. В подальшому, 10.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. внесено зміни про обтяжувала на підставі договору № 2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер 2490, виданого 09.12.2019 приватним нотаріусом Черленюх Л.В., де обтяжувачем виступає АТ «Альфа-Банк» . При купівлі автомобіля, продавець не повідомив про наявність обтяження, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником зазначено [PERSON] , інші відмітки відсутні, а в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на час укладення договору купівлі-продажу, обтяження були відсутні. Наявність запису про обтяження належного йому транспортного засобу, позбавляє можливості реалізувати право на розпорядження майном, а тому позивач просить в судовому порядку визнати його добросовісним набувачем спірного транспортного засобу та припинити обтяження у вигляді застави. 11.09.2020 від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначмла, що вважає вимоги позивача обґрунтованими, оскільки 20.11.2006 року між нею та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір застави. В подальшому між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. ПАТ «Дельта Банк» двічі зверталось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2017, залишено без змін рішення Деснянського районного суду від 29.03.2017, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку з тим, що зобов`язання припинене його виконанням. На підставі вищезазначеного, вважає наявні обтяження незаконними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. 08.10.2020 від представника третьої особи ДП «Національні інформаційні системи» надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувала подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей. Що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. ДП «НАІС», як реєстратор Реєстру викуноє суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві на обтяжувача, яким в даному випадку є АТ «Альфа-Банк». Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Крім того не заперечує, щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив, заяв чи клопотань до суду не подав. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та представник третьої особи ДП «Національні інформаційні системи» в судове засідання не з`явилися, про причини невки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини справи. 13.12.2017 між ТОВ «Денал Автотрейдінг» та [PERSON] було укладено договір комісії № 4553/17/00138, відповідно до умов якого ТОВ «Денал Автотрейдінг» зобов`язується за дорученням [PERSON] за комісійну плату, вчинити за рахунок [PERSON] від свого імені один/ або декілька правочинів, щодо продажу транспортного засобу Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI автобус-D, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова(шасі рами) [NUMBER] 13.12.2017 позивач [PERSON] та ТОВ «Денал Автотрейдінг» уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4553/17/00138, відповідно до умов якого [PERSON] придбав транспортний засіб Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI автобус-D, 2001 року випуску, номер кузова(шасі рами) [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI автобус-D, 2001 року випуску є [PERSON] , дата реєстрації 23.12.2017. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що 13.03.2018 за № 16759211, на підставі договору застави, серія та номер: 5270, виданий: 20.11.2006, видавник: Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк», Акціонерне товариство «Дельта Банк», накладено обтяження на автобус Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI автобус-D, 2001 року випуску, номер кузова(шасі рами) [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] , боржник [PERSON] , обтяжувач Акціонерне товариство«Альфа-Банк» Так, судом встановлено, що порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регулюється Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 березня 2003 року № 1255, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 29 липня 2004 року. за № 942/9541. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, позивач [PERSON] не є, ані боржником згідно Договору застави №5270 від 20.11.2006 року, ані обтяжувачем. До того ж, [PERSON] належним чином придбав та зареєстрував даний автомобіль 23.12.2017, тобто через 11 років після підписання Договору застави №5270 від 20.11.2006 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк». Згідно з ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника, інформація про припинення. Згідно з Наказом Міністерства юстиції України «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» № 57/5 від 07 липня 2006 року, визначено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державні, приватні нотаріуси та їх помічники, державні та приватні виконавці, податкові керуючі, а також адміністратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна та його філії у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05 липня 2004 року державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, у силу наведених норм процесуального права суд захищає виключно порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси особи. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що на момент накладення обтяження на автомобіль Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI автобус-D, 2001 року випуску, номер кузова(шасі рами) [NUMBER] , власником його був позивач [PERSON] , який не є стороною кредитних правовідносин забезпечених заставою, набув право власності на вказаний автомобіль на законних підставах, вказаний договір купівлі-продажу є чинним та ніким не оспорюється, а також те, що наявність обтяження транспортного засобу позбавляє позивача можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне визнати припиненим обтяження транспортного засобу Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI автобус-D, 2001 року випуску, номер кузова(шасі рами) [NUMBER] , який належить позивачу, реєстраційний номер запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16759211 від 13.03.2018 р. Щодо вимоги позивача про визнання його добросовісним набувачем, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 16 ЦК України не передбачений такий спосіб захисту порушеного права як визнання особи добросовісним набувачем. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Таким чином, не може бути задоволена вимога про визнання добросовісним набувачем, оскільки за своєю суттю взагалі не може бути позовною вимогою, а є лише складовою, що підлягає доказуванню, зокрема, під час розгляду справи про витребування майна. Аналогічного висновку про застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/15989/15-ц (провадження № 61-13510св18) постанова від 19 вересня 2018 року. Оскільки у справі провадження порушене за позовом [PERSON] , позовів з боку інших осіб, пов`язаних з купівлею - продажем спірного автомобілю не пред`явлене, то правові підстави для задоволення вимог про визнання добросовісним набувачем з огляду на викладені вимоги закону в суду відсутні. Враховуючи викладене та

Outcome: partial