Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2008 в с. Бунякине Путивльського району Сумської області померла його матір [PERSON], яка була зареєстрована та проживала одна в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Як спадкоємець померлої за її заповітом від 15.09.2008, у вересні 2017 року він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у зв'язку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в звязку тим, що був необізнаний у питаннях спадкового законодавства, а також не знав про наявність спадкового майна та не мав правовстановлюючих документів на нього, тобто з поважних причин, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері тривалістю в один місяць. В подальшому свої вимоги збільшив та у звязку з розбіжностями в написанні його прізвища в заповіті просив також встановити факт належності йому заповіту, посвідченого 15.09.2008 за № 212 в реєстрі. В судове засідання позивач не зявилася, надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та справу просив слухати за його відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. Третя особа також не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, заперечень проти задоволення позову не мала. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, в тому числі і належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 29.11.2008 в с. Бунякине Путивльського району Сумської області померла [PERSON], матір позивача, яка була зареєстрована та проживала одна в [INFO] (а.с. 6, 8, 10). 15.09.2008 секретарем виконавчого комітету Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області від імені [PERSON] посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 212, який не змінювався та не скасовувався, на користь сина [PERSON] (а.с. 9). Зазначений заповіт складено українською мовою. Разом з тим, як вбачається з копії паспорта позивача, його прізвище українською мовою має написання як [PERSON], а російською [PERSON], тобто співпадає з написанням в його свідоцтві про народження, виданому російською мовою (а.с. 3). Тобто, виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та взаємозвязку суд дійшов висновку, що складеним [PERSON] заповітом остання все своє майно заповідала своєму сину - позивачу у справі, а неправильне написання його прізвища є помилкою, допущеною при посвідченні заповіту. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, позаяк надає право для оформлення прав на спадкове майно. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, яка міститься у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 (справа № 6-85цс12) та 04.11.2015 року (справа № 6-1486цс15) правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом\~\~цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері, позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття цієї спадщини без поважних причин, якими не можуть бути зазначена у позові правова необізнаність позивача, відсутність відомостей про наявність спадкового майна та правовстановлюючих документів на нього. Однак застосовуючи положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України з врахуванням загальних засад цивільного судочинства (ст. 3 цього ж Кодексу), суд вважає розумним та справедливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини матері позивач не подавав, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася та інші особи, в т.ч. територіальна громада, на спадкове майно не претендують, тому таке визнання позову відповідачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved