Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 31.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGH3GK01580192 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 620000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31.03.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності. Зазначив, що 31.03.2006 року у зв'язку з посвідченням приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] іпотечного договору, була накладена заборона відчуження вищезазначеного житлового будинку до припинення договору іпотеки. В зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 14.04.2009 року мала заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 636308,59 грн., що змусило банк звернутись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.08.2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 606898,08 грн. 02.03.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ для прийняття до виконання виконавчого листа № 2-402/11 Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2011 року про стягнення заборгованості з [PERSON] у сумі 606898,08 грн. Зазначив, що на даний час між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] досягнута домовленість, щодо спірного майна та видана довіреність на право ПАТ КБ «ПриватБанк» розпоряджатись майном з направленням вилучених коштів на погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору. 23.07.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ про повернення виконавчого листа № 2-402 без виконання та зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS]. 24.07.2013 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ відмовлено у знятті арешту, оскільки ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено підстав для зняття арешту у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Тому просить визнати відмову Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ незаконною та зняти арешт і заборону відчуження з житлового будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Ухвалою суду від 29 травня 2014 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила їх задовольнити. Представник відповідача Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що Кіровському ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-402/11, виданого 31.08.2011 року Ленінським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 606898,08 грн. 30.04.2013 року державним виконавцем на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Крім того, було винесено дві постанови про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору та витрат, які знаходяться у закритому виконавчому провадженні та в окреме провадження не виділялись. Вказав, що коли виконавчий лист повертається на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», то арешт з майна державним виконавцем не знімається. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 31.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGH3GK01580192 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 620000 грн. на строк до 30.03.2026 року (а.с. 4, 5). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 31.03.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір, згідно якого [PERSON] в рахунок забезпечення зобов'язань за кредитним договором надала банку в іпотеку житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 6-8). 31.03.2006 року у зв'язку з посвідченням приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] іпотечного договору, була накладена заборона відчуження вищезазначеного житлового будинку до припинення договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за № 662, зареєстровано в реєстрі заборон за № 44. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KGH3GK01580192 у розмірі 606898,08 грн. (а.с. 9, 10) 07.03.2012 року державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-402/11, виданого 31.08.2011 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 606898,08 грн. та накладено арешт на все майно боржника [PERSON] (а.с. 114) 30.04.2013 року державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ виконавчий лист № 2-402/11, виданий 31.08.2011 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, повернуто стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 97). Повторно вищевказаний виконавчий документ стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання до відділу не пред'являвся. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Встановлено, що 23.07.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ з листом про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить [PERSON], а саме, з житлового будинку [ADDRESS]. Однак, Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ було відмовлено у знятті арешту з зазначеного житлового будинку, оскільки статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено підстав для зняття арешту у зв'язку із завершенням виконавчого провадження згідно п. 2 ч. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 12). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги те, що право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок ніким не оспорено, повторно виконавчий документ стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання до відділу не пред'являвся, враховуючи, що накладеним Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ арештом на житловий будинок порушуються права іпотекодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк» на розпорядження іпотечним майном, суд вважає за необхідне зняти арешт та заборону відчуження з житлового будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], накладені державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ в ході виконання виконавчого листа № 2-402/11, виданого 31.08.2011 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 606898,08 грн. Позовні вимоги позивача в частині визнання відмови Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ незаконною задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не зазначено у чому саме полягає така відмова та які права позивача нею порушені. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 114,70 грн.

Outcome: partial