Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, у якому посилаючись на те, що відповідачами чиняться перешкоди у прийнятті позивачем спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], просив суд визнати за ним право власності на 1/3 спадкового майна - квартири [ADDRESS] та автомобіля ВАЗ 21099, д/н [NUMBER]. 20.08.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову, у яких заперечував обставини, викладені у позовній заяві та просив суд відмовити у задоволенні позову з мотивів його необґрунтованості, зокрема вказував на те, що позивач звертаючись до суду з вказаним позовом обрав неналежний спосіб захисту своїх інтересів через що йому слід відмовити у задоволенні вимог з формальних підстав. В судовому засіданні представник [PERSON] заперечення проти позову підтримала з викладених підстав, а інші судові засідання не з'явилася. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив суд їх задовольнити з заявлених підстав. Представник відповідача [PERSON] та сама [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги письмові заперечення, суд встановив наступні обставини. Згідно матеріалів спадкової справи №811/2013 (індекс справи 02-14) що заведена Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 21 серпня 2013 року до майна померлого [INFO] [PERSON], копію яких було надано суду вказаною нотаріальною установою, [PERSON] помер [INFO] (згідно копії актового запису про смерть №7110 від 22.07.2013 року), та за життя [PERSON] належали квартира [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 21099, д/н [NUMBER] (право власності зареєстровано за померлим на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 12.04.2001 року), що було включено до спадкового майна. 21.08.2013 року позивач звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 17.07.2014 року Державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори, Білик О.Г. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, з тих підстав, що позивачем не було надано до нотаріальної контори оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та не було підтверджено належним чином перебування у родинних відносинах з спадкодавцем. Відповідно до п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про спадкування», у випадку відмови нотаріуса в оформленні спадщини, особа-спадкоємець з метою прийняття спадщини може звернутися до суду за загальними правилами цивільного провадження. Відповідно до аналізу копій Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0014046492 від 18.06.2014 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER], вбачається що нині померлий [PERSON] є батьком [PERSON], померлого [INFO] (про що свідчить наявна серед матеріалів вказаної спадкової справи копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER]), який в свою чергу є батьком позивача, [PERSON], [INFO], а отже позивач, [PERSON] є онуком [PERSON]. Відповідно до положень ст. 1266 ЦК України, згідно яких внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Разом з позивачем з відповідними заявами про прийняття спадщини звернулись і відповідачі по справі: [PERSON] (заява від 18.02.2014 року), батько померлого [PERSON] та [PERSON] (заява від 20.01.2014 року), донька [PERSON] Виходячи з викладеного, враховуючи положення ст. 1261 ЦК України, суд доходить висновку про те що сторони у справі є спадкоємцями [PERSON], померлого [INFO], першої черги спадкування. Відповідно до положень 1267 ЦК України, частки кожного з спадкоємців за законом у спадщині є рівними. На думку Вищого спеціалізованого суду України що висловлена в Листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду справ про спадкування», належним відповідачем у спорах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, при цьому право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) при цьому за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. У випадку відсутності правовстановлюючих документів належними відповідачами є, зокрема, спадкоємці, які прийняли спадщину (п. 3.2. зазначеного листа). Відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з викладеного суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 94,9 кв.м., у тому числі житловою площею 56,5 кв.м. та на 1/3 частину автомобілю ВАЗ 21099 д/н [NUMBER], кузов [NUMBER], 1997 року випуску, після смерті [PERSON].

Outcome: approved