Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд встановити факт родинних відносин, визнавши що [PERSON], яка померла 16.10.1995 року у віці 89 років була рідною матірю [PERSON], [INFO]; визнати за [PERSON], право власності на ? частини квартири № 15 в житловому будинку № 3 по провулку Лермонтова, селища Коломак, Коломацького району, Харківської області, та віднесені до неї ? частини 1/18 частини сараю і ? частини 1/18 частину погребу. В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. [PERSON], яка померла 16.10.1995 року на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого 07.04.1995 року Фондом комунального майна Валківської районної ради народних депутатів, на підставі розпорядження від 21.03.1995 року належить ? частини квартири № 15 в житловому будинку № 3 по провулку Лермонтова, селища Коломак, Коломацького району, Харківської області, та віднесені до неї ? частини 1/18 частини сараю і ? частини 1/18 частину погребу. Оскільки інші спадкоємці за законом (заповітом) відсутні, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, у її документах та в документах матері є багато неточностей у прізвищі, що є перешкодою у підтвердженні родинних звязків між нею та її матірю, а саме свідоцтво про народження позивача в графі мати вказано «[PERSON], а в копії свідоцтва про одруження від 06.101965 року, актовий запис № 124, в графі громадянка записано «Герасименко», в свідоцтві про смерть матері позивача вказано як «Герасименко Мотря Федорівна» мають місце розбіжності в написанні її прізвища: в одних документах воно вказане як «Гарасименко», в інших - «Герасименко». Ці неточності також є перешкодою для оформлення спадщини після смерті матері. Представник відповідача Коломацької селищної ради Харківської області, у попереднє судове засідання, призначене на 26.04.2016 року, не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі та визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 32). Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом вбачається, що вказана справа є справою про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування на майно, яке залишилось після смерті матері позивача. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1934 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, видане 06.10.1965 року на підставі рішення народного суду м. Валки, про що був зроблений актовий запис № 124 (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є батьком а [PERSON], є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження № 13, виданого Високопільською радою Валківського району, реєстраційний № 09 (а.с. 15). 26 вересня 1956 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виланогоВисокопільським сел./ЗАГС Коломацького району, Харківської області, актовий запис № 34 від 26.09.1956 року (а.с. 14). Таким чином, судом встановлено, що у документах позивача та в документах матері допущено багато неточностей у прізвищі, що є перешкодою у підтвердженні родинних звязків між нею та її матірю, а саме: свідоцтво про народження позивача в графі мати вказано «Гарасименко Мотря Федорівна», а в копії свідоцтва про одруження від 06.101965 року, актовий запис № 124, в графі громадянка записано «Герасименко»; в свідоцтві про смерть матері позивача вказано як «Герасименко Мотря Федорівна», тобто мають місце розбіжності в написанні її прізвища: в одних документах воно вказане як «Гарасименко», в інших - «Герасименко». З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла 16.10.1995 року у віці 89 років, була рідною матірю [PERSON], 07.01.1935 року народженняє Судом встановлено, що спадкодавець на момент смерті володів ? частини квартири № 15 в житловому будинку № 3 по провулку Лермонтова, селища Коломак, Коломацького району, Харківської області, що підтверджується копією технічного паспорту на жилий будинок (а.с. 19-20), інформаційною довідкою Коломацького МКПТІ від 02.12.2015 року № 81 (а.с. 21) та копією свідоцтва про право власності на житло від 07.04.1995 року (а.с. 27). Згідно з ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Мати позивача: [PERSON], померла 16.10.1995року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 339354, виданим 16.10.1995 року Коломацькою селищною радою Коломацького району Харківської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 75 від 16.10.1995 року (а.с. 11). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що спадкова справа [PERSON], яка померла 16.10.1995 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що після смерті матері позивача: [PERSON], право власності на спадкове майно, у тому числі, на ? частини квартири № 15 в житловому будинку № 3 по провулку Лермонтова, селища Коломак, Коломацького району, Харківської області, та віднесені до неї ? частини 1/8 частини сараю і ? частини 1/18 частину погребу жодна особа на підставі заповіту не набула. За таких умов, враховуючи відсутність заповіту померлої [PERSON], право на спадкування за законом у відповідності ч. 2 ст. 1223 ЦК України, одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких умов, суд приходить до висновку, що [PERSON] належить до спадкоємців першої черги права на спадкування за законом, після смерті її матері: [PERSON]. Враховуючи, що позивач: [PERSON] фактично прийняла спадщину, що не суперечить матеріалам справи, а інші спадкоємці відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а відповідно до частини 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановленням зазначених фактів захищається право позивача на спадщину Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що фактично спір щодо визнання права власності на спадкове майно між особами, які беруть участь у справі відсутній, а тому судові витрати при ухваленні судом рішення позивачеві не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: approved