Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.02.2009 p., між сторонами був зареєстрований шлюб. 13.06.2009 р. Від даного шлюбу народився [PERSON] [INFO] Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької обл. у справі за № 2-о-316-11р., було розірвано шлюб між сторонами. Незабаром відповідач вступила у шлюб вдруге, народила другу дитину, її теперішнє прізвище [PERSON], стала проживати разом зі своїми батьками, колишніми позивача тещею [PERSON] та тестем [PERSON], сином позивача [PERSON], та теперішнім чоловіком відповідачки [PERSON], за адресою [ADDRESS]. Позивач вважає що вищезазначені особи чинять тиск та мають негативний вплив на його сина [PERSON]. Так до розлучення, до 2011р., з самого моменту народження дитини відповідач підтримувала зв'язок з позивачем, його рідними, спілкувалася з його батьками, надавала можливість їм приймати участь у вихованні дитини, матеріальному забезпеченні. Фактично с самого моменту розлучення, у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні. Почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб які проживають разом із дитиною, стосовно неможливості позивачем нормального спілкування з сином, а саме: відповідач здійснювала спробу позбавити позивача батьківських прав у судовому порядку, без достатніх на те підстав, але суд, об'єктивно розглянувши справу - в грудні 2013р., відмовив їй в цьому. 19.12.2013 р., ВК мелітопольської міської ради Запорізької обл.(далі - ВК ММР Запорізької обл.), виніс рішення (№216/15 від 19.12.2013р.)про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] та спілкуванні з ним, вирішивши визначити позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], систематичними побаченнями - один раз на тиждень за домовленістю з матір'ю дитини, у будь який інший час, за домовленістю між батьками, але такої домовленості сторони досягти не змогли. Відповідач навіть не ознайомившись з вищевказаним рішенням ВК ММР Запорізької обл., ігнорує його, самостійно встановлює позивачу час на спілкування з дитиною, проміжок якого фактично не перевищує двох - трьох годин на тиждень. А саме - Відповідач надає можливість спілкуватися з дитиною в залежності від свого настрою, міркувань та думок, що фактично зводиться до одного разу на тиждень, кожну суботу в період з 12-00 год. до 16-00 год., при цьому якщо вирахувати час на обідній відпочинок малолітнього [PERSON], на спілкування залишається дві години на тиждень. В судове засідання з'явився позивач, на задоволені позову наполягає. В судове засідання з'явилась відповідач, позов визнала частково, не заперечує проти побачень батька з сином два рази на тиждень, не заперечує проти спільного відпочинку батька з сином один раз на місяць у вихідні суботу та неділю з ночівлею, не заперечує проти права батька забирати сина з дитячого закладу у день побачення, в іншій частині позовних вимог заперечує. Від представника органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради надійшла заява, в якій просить слухати справу за його відсутністю та прийняти рішення на підставі наявних у справі документів, враховуючи рішення ВК ММР Запорізької обл. від 19.06.2014 №97/3 Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст. 19 СК України, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до ст. 141 СК України - «мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини». Стаття 142 СК України зазначає, - «діти мають рівні права та зв'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебувають їхні батьки у шлюбі між собою». Згідно до ст. 150 СК України, «Батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя». У відповідності до ст. 150 СК України, «той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її захованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини». Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, «що батьківські за не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини». Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини» Частиною 1 ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989 ратифікована Україною 27.02.1991 p., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними основами, що займаються питаннями соціального забезпечення, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини» 13.02.2009 p., між сторонами був зареєстрований шлюб. 13.06.2009 р. Від даного шлюбу народився [PERSON]. [INFO] Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької обл. у справі за № 2-о-316-11р., було розірвано шлюб між сторонами. 19.12.2013 р., ВК мелітопольської міської ради Запорізької обл.(далі - ВК ММР Запорізької обл.), виніс рішення (№216/15 від 19.12.2013р.)про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] та спілкуванні з ним, вирішивши визначити позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], систематичними побаченнями - один раз на тиждень за домовленістю з матір'ю дитини, у будь який інший час, за домовленістю між батьками, але такої домовленості сторони досягти не змогли. Побутові умови позивача є належними, та були вивчені співробітниками відповідних органів при винесенні рішення за № 216/15 від 19.12.2013р., та визнані ними відповідними до встановлених норм. Позивач забезпечує свого сина матеріальними потребами (сплачує за його навчання в дит. закладах, в тому числі і спортивних, забезпечує його одягом та іншими потребами мат. характеру, своєчасно вживає заходів для того,щоб дитина стримувала належне лікування у випадках коли він хворіє, забезпечує його іграшками та іншими розважальними та інтелектуально розвиваючими предметами, книгами і.т.інше)./а.с.27,28,46-50 / Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial