Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач вихованням дитини не займається, не утримує її та не спілкується з ним. У неї створені необхідні умови для життя та навчання дитини, вона має самостійний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, добре ставиться до дитини, піклується про неї, а тому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом з собою, звільнення від сплати аліментів на користь відповідача та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позовні вимоги не визнав. Представник органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судовому засіданні підтримала позовну заяву. Неповнолітній [PERSON], будучи допитаним в порядку ст. 182 ЦПК України, в судовому засіданні пояснив, що він бажає проживати разом з матір'ю. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Селидівського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З акту обстеження умов проживання від 18 серпня 2016 року вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], та у дитини є окрема кімната, яка обладнана диваном, письмовим столом, книжками. Згідно висновку виконавчого комітету Селидівської міської ради від 23.09.2016 року № 02-23/5-1166 орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у матері [PERSON]. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, висновки органу опіки та піклування Селидівської міської ради, суд вважає доцільним проживання дитини з позивачем. У разі визначення місця проживання дітей з батьком суд вважає необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішенням Селидівського міського суду від 30 серпня 2013 року у справі № 242/2351/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 22.05.2013 року та до повноліття. Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що неповнолітні діти після розлучення батьків залишилися проживати з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджене матеріалами цивільної справи. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У чинність ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частині від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дітей, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати аліментів за подання позовної заяви до суду, то відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved