Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, яку уточнив та просив суд прийняти рішення про стягнення з відповідача, [PERSON], аліменти на свою користь і утримання у розмірі 1/4 частини від всіх доходів, посилаючись на те, що він є пенсіонером і має статус «Дитини війни», отримує невелику пенсію у розмірі 2787 грн. Дружина померла 09.10.2008 року. За станом здоров'я потребує матеріальної допомоги для лікування від єдиного сина. Вказані обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 05.09.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 17.09.2018 року, ухвалою судді від 18.09.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено у порядку спрощеного позовного провадження судові засідання на 10.10.2018 року і 29.10.2018 року. 29.10.2018 року позивач надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення з відмітками про вручення судових викликів. Причину неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим з письмової згоди позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого в м. Торез Відділом ЗАЦС Донецької області, відповідач [PERSON], [INFO], є сином позивача (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про одруження позивач був одружений з [PERSON] (а.с. 6), яка [INFO] року померла ( а.с. 5). За адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS], позивач значиться зареєстрованим один ( а.с.7). На ім'я позивача у матеріалах справи є копія посвідчення серії [NUMBER] про те, що він має статус особи - «Дитина війни» ( а.с. 4). Згідно копії довідки за № 1232 від 16.05.2018 року, виданої Куп'янською ЦМЛ, а також копії з медичної карти про прийом лікарів та призначення ліків, позивач [PERSON], 1936 р.н., погано чує і бачить, має захворювання опорно-рухової системи, направлявся до травматолога з приводу забиття лівого плеча, потребує лікування і придбання дорогих медичних препаратів. Діагноз: зріла катаракта правого ока, артифакія лівого ока (а.с. 7). Як убачається з копії довідки за вих.. № 1989 від 01.08.2018 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Куп'янське об'єднане Управління ПФУ Харківської області і за період з лютого місяця 2018 року по липень 2018 року отримував пенсію у розмірі 2787,01 грн. щомісячно (а.с.8). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз'яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов'язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Згідно позовних матеріалів, [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], працює майстром у ТОВ «ГРАДОСТРОЙ» ( а.с.17,20). Відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] відсутній. Оскільки позивач [PERSON] є непрацездатним, він потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина [PERSON] Відповідач до суду не з'явився та не надав суду належних та допустимих доказів того, що його батько не потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved