Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [PERSON] має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей-[PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі. З травня 2018 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею: [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не виконує своїх батьківських обовязків, проживає окремо, не приймає участі в їх житті, вихованні, лікуванні, матеріально дітям не допомагає та всі матеріальні витрати на утримання дітей несе їх бабуся [PERSON] Посилаючись на ст.ст.164, 166 Сімейного кодексу України, просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник органу опіки та піклування-служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області позив підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Третя особа - [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, 03.04.2019 року надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, а також просила суд розглядати справу за її відсутністю. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у їх взаємозвязку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 03 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON], яка народилася [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, 26 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №73, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Крім того, [PERSON] є матірю [PERSON], який народився під час шлюбу [INFO], зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають окремо від відповідача та знаходяться на утриманні бабусі, відповідач дітей не відвідує, не проявляє до них турботи та уваги, не приймає участі в їх житті, вихованні, лікуванні, матеріально дітям не допомагає та всі матеріальні витрати на утримання дітей несе їх бабуся [PERSON] Вказані обставини підтверджуються довідками Білозерської селищної ради Херсонської області за №5940 від 15.11.2018 року, №02-23/363 від 18.02.2019 року про склад сім'ї [PERSON], актом обстеження місця проживання дітей від 15.11.2018 року, складеним службовими особами Білозерської селищної ради Херсонської області за місцем проживання дітей за адресою: [ADDRESS]; актом обстеження місця проживання відповідача [PERSON] від 22.03.2019 року, складеним службовими особами Білозерської селищної ради Херсонської області за місцем тимчасового проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], під час якого встановлена відсутність належних умов для проживання, виховання, навчання та розвитку дітей. Відповідно до довідок Білозерського ясла-садка №3 від 0911.2018 року за №36, КНП «Цент первинної медико-санітарної допомоги Білозерського району» від 29.11.2018 року за №1153, виписок з медичних карт стаціонарних хворих №832 та № 833, згідно з якими [PERSON] та [PERSON] з 13.02.2019 року по 23.02.2019 року (21.02.2019 року відповідно) перебували на стаціонарному лікуванні в КП «Білозерська ЦРЛ», дітьми під час їх хвороби повністю опікується їх бабуся-[PERSON], а також займається їх вихованням, відповідач не цікавиться долею дітей та станом їх здоровя, не бере участі у вихованні дітей, усі заходи в яслах-садку відвідує бабуся дітей. Згідно висновку Білозерської селищної ради Херсонської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету селищної ради №120 від 22.12.2018 року, [PERSON] не виконує обовязки щодо виховання дітей - [PERSON] та [PERSON], свідомо нехтує ними та самоусунулася від виконання батьківських обовязків, в звязку з чим з метою захисту прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до заяви [PERSON], виконаної на бланку ННО №281081 та посвідченої приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Лубянським В.А. 04.04.2019 року, відповідач надала безумовну згоду на усиновлення своїх малолітніх дітей, зміну їх прізвищ та по батькові. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. З роз'яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача про позбавлення батьківських прав обґрунтованою, оскільки відповідач повністю самоусунулася та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], не утримує їх, не спілкується з ними, не проявляє батьківської турботи, уваги та жодного інтересу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.82 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України (в редакції Закону України №1370-VIII від 17.05.2017 року) особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи від дня предявлення позову. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у звязку з чим з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 3842 грн., оскільки позивач є юридичною особою та звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved