Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 24.09.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії №111073203 відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно вказаної заяви відповідач просила надати їй кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] з бажаним розміром кредиту 18000,00 грн. Договором передбачено встановлення максимальних параметрів кредитування в розмірі кредиту 250000 грн. зі сплатою 38 % річних. Строк кредитування складає 60 місяців. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Проте відповідач не виконала належно умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, внаслідок чого виникла заборгованість. Останнє зарахування коштів на картрахунок для погашення відсотків і кредиту відбулося 20.01.2020. Станом на 18.08.2020 за відповідачем виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 20711,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом (основним боргом) 17739,94 грн.; проценти за користування кредитом 2695,77 грн.; комісія 32,20 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 54,40 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 148,43 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів 29,15 грн.; сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 12,00 грн. Враховуючи вище викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 20711,69 гривень та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала. Оскільки від неї не надійшла заява про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що 24.09.2018 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді заяви про приєднання №111073203 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.5-6,9-30). Згідно п.6.2,\~п.6.3\~заяви відповідач\~ [PERSON] \~просила надати\~їй кредит\~на споживчі\~потреби в\~національній валюті\~шляхом встановлення\~відновлювальної кредитної\~лінії (кредиту)\~на картковий\~рахунок №\~ [NUMBER] \~ з\~бажаним розміром\~кредиту 18000,00\~грн.\~на умовах\~тарифного пакету\~«Мій комфорт», на строк 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Згідно п. 6.6.1 процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 % річних за користування кредитними коштами. Згідно п.6.8 даного договору передбачено сплату комісійної винагороди за зняття готівкових коштів наданих у кредит 2,99 % від суми таких коштів. Крім того в п.6.10, п.6.11, п.6.12 даної заяви зазначено, що відповідач ознайомлений з умовами споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою, та сукупною вартістю кредиту за договором. Крім того відповідач ознайомлений з видом та предметом супутніх послуг та обґрунтуванням їх вартості, таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит станом на 24.09.2018 та паспортом споживчого кредиту, про що свідчить її підпис (а.с.7,8). За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 зазначеного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, де зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Як зазначено позивачем станом на 18.08.2020 за відповідачем виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 20711,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом (основним боргом) 17739,94 грн.; проценти за користування кредитом 2695,77 грн.; комісія 32,20 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 54,40 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 148,43 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів 29,15 грн.; сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 12,00 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості та розрахунком інфляційних втрат (а.с.34-39). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених ст. 625 ЦК України. За змістом норми ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі\~№ 686/21962/15-ц. Більше того, ще Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 у справі\~№ 3-1522гс16\~зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як встановлено судом, позивач у письмовій формі надав відповідачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, [PERSON] особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Крім того, позивачем надсилалася відповідачу вимога про повернення кредиту від 26.05.2020 за №101.20-11/737 щодо погашення заборгованості за кредитом, однак останньою заборгованість до цього часу не сплачена (а.с.33). Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 20711,69 грн. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved