Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 2441, 39 грн. сум недостачі матеріальних цінностей, що були ввірені відповідачці на підставі укладення між сторонами письмового договору про повну матеріальну відповідальність. Позовна заява обгрунтована тим, що 06 вересня 2013 року ревізійною комісією була проведена ревізія в магазині № 25 в с. К.Гребля, Сквирського району Київської області, на підставі розпорядження № 55-а від 06 вересня 2013 року. Згідно порівняльної відомості недостача матеріальних цінностей в магазині на 06 вересня 2013 року склала 2211,98 грн. На 25 вересня 2013 року недостача матеріальних цінностей по магазину № 25 в с. К. Гребля склала в сумі 2211,98 грн. 06 вересня 2013 року матеріально-відповідальною особою [PERSON] власноручно написана пояснювальна записка про те, що дає зобов'язання внести вказані кошти в касу Сквирського районного споживчого товариства до 10 вересня 2013 року. На адресу матеріально-відповідальної особи [PERSON] була направлено лист вимога від 25.09.2013 року через Укрпошту цінним листом з описом вкладеного і повідомленням про те, що вона повинна внести кошти в сумі 2211,98 грн. в касу Сквирського районного споживчого товариства до 30 вересня 2013 року. Даний лист-вимога від 25 вересня 2013 року залишена без задоволення та відповіді, не погашена сума заборгованості рахується за [PERSON] на час подання позовної заяви. На даний час за матеріально-відповідальною особою, [PERSON] рахується недостача матеріальних цінностей на суму 2211,98 грн. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, подавши до суду відповідну письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у свою відсутність до суду не подавала, а тому суд за відсутності заперечень представника позивача на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, надані позивачем докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Між сторонами 16.08.2013 року виникли фактичні трудові правовідносини, а саме, відповідача було прийнято на посаду продавця магазину по продажу товарів, в магазин № 25 в с. К. Гребля, Сквирського району Київської області. 16.08.2013 року між уповноваженим органом товариства, в особі його голови [PERSON] та відповідачем укладено Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідача, [PERSON] за збереження нею товарно-матеріальних цінностей торгової виручки. 06 вересня 2013 року ревізійною комісією Сквирського районного споживчого товариства в магазині № 25 в с. К. Гребля, Сквирського району Київської області була проведена ревізія на підставі розпорядження № 55 від 06.09.2013 року. Згідно порівняльної відомості була виявлена недостача матеріальних цінностей в магазині, що на 06 вересня 2013 року склала 2211,98 грн. Станом на 06 вересня 2013 року недостача матеріальних цінностей по магазину складала в сумі 2211,98 грн. 06 вересня 2013 року відповідачем власноручно написана пояснювальна записка про те, що суму недостачі матеріальних цінностей вона підтверджує і дає зобов'язання погасити заборгованість перед Сквирським районним споживчим товариством до 10 вересня 2013 року. Станом на день звернення до суду за матеріально-відповідальною особою, [PERSON] рахується недостача матеріальних цінностей на суму 2211,98 грн., що підтверджується матеріалами справи. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Так, згідно ст. 1351 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. ст. 1353 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. На підставі ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 136 КЗпП України, у випадках встановлених законом, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач не виконала вимоги ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тому, суд ухвалює рішення про стягнення з [PERSON] на користь Сквирського районного споживчого товариства 2211,98 матеріальної шкоди (збитків), завданих недостачею товарно-матеріальних цінностей, та 229,41 судового збору. Таким чином,

Outcome: approved