Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки, [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 8,4 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Новоселівської сільської ради Волноваського ( на той час - Тельманівського) району Донецької області. Вона є спадкоємцем четвертої черги, спадщину прийняла відповідно до приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, інших спадкоємців не має. Державний акт на право власності на земельну ділянку спадкодавцю не видавався, у зв'язку зі смертю. З цієї причини оформити своє право на спадщину у встановленому порядку через нотаріуса не має можливості, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить визнати за нею право на завершення приватизації в порядку спадкування за законом та отримання відповідного правовстановлюючого документа про право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом та заповітом відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис 43 від 10.08.2018 року, виданим 10 серпня 2018 року Центральним районним у місті Маріуполь відділом ДРАЦС (а.с.7), Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємицею померлого [PERSON] за законом четвертої черги є позивач [PERSON], яка прийняла спадщину відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11 травня 2018 року по цивільній справі єдиний унікальний номер 221/1012/18 (а.с.8-9). За нормою абзацу 2 пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, що набрав чиннності 01.01.2002 року, Члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до частини 1 статті 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Паювання земель колишніх сільськогосподарських підприємств (колгоспів, радгоспів) повинно було здійснюватися після їх реформування у колективні сільськогосподарські підприємства (Указ № 666/94), передачі цим підприємствам земель у колективну власність, видачі державного акта на право колективної власності на землю. Коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), встановлено Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Статтею 1 цього Указу передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до ст. 2 цього Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Указом передбачено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. За положеннями ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Відповідно до чинного на той час законодавства, земельні ділянки, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва, знаходились на праві постійного користування радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. ВАТ «Приазов'є» є правонаступником Державного сільськогосподарського підприємства «Приазов'є», що підтверджуються копією статуту та технічної документації із землеустрою ( а.с.14). З колективної заяви працівників ВАТ «Приазов'є» про видачу державних актів на право власності на землю на ім'я голови Тельманівської районної державної адміністрації вбачається, що спадкодавець [PERSON] зазначений у пункті 272 ( а.с.15). Згідно до загального списку, доданому до дозволу Тельманівської районної державної адміністрації на розробку документації щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) від 01.08.2005 року, у цьому списку зазначений [PERSON] (а.с.17-18) Відповідно до списку громадян, членів трудового колективу ВАТ «Приазов'є» Новоселівської сільської ради Тельманівського району на отримання державних актів на право власності на земельну ділянку, який є додатком до протоколу загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Приазов'є» від 05.05.2006 року, [PERSON] значиться під номером 271 (а.с.16). Розпорядженням Тельманівської районної державної адміністрації № 229 від 09.07.2006 року затверджено протокол № 3 від 05.05.2006 року загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Приазов'є» про визначення місце розташування земельних ділянок громадян згідно з номерами на схемі поділу земель про проекту землеустрою, затверджено проект землеустрої щодо організації території земельних часток (паїв) і видачу державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва членам трудового колективу ВАТ «Приазов'є» (а.с.21). Відповідно до затвердженого вказаним розпорядженням списку громадян на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] значиться під номером [NUMBER], номер земельної ділянки на схемі [NUMBER] (а.с.22). Відповідно до затвердженої зазначеним розпорядженням вихідної земельно-кадастрової інформації, [PERSON] зазначений під номером [NUMBER], номер земельної ділянки на схемі [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], площа земельної ділянки 8,40 га, державний акт серії [NUMBER]. Таким чином, спадкодавець [PERSON] мав право на земельну частку (пай) у ВАТ «Приазов'є». Відповідно до положень законодавства формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи обєднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Земельна частка (пай) була виділена в натурі. Мало місце формування земельної ділянки, яке передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. За таких обставин суд вважає встановленим, що за життя [PERSON] розпочав процедуру виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 8,40 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, номер земельної ділянки на схемі [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Пунктом 4.20 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. За положеннями ч. ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця. Спадкодавець [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємцем за законом. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Вказані обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Яценко О.М. від 15.08.2018 року (а.с.31). Враховуючи, що позивач прийняла спадщину за законом, вона успадкувала право на одержання земельної ділянки у власність, яке мав спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації і одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за позивачем в порядку захисту її спадкових прав необхідно визнати право на завершення приватизації шляхом одержання документу, що посвідчує право власності на зазначену земельну ділянку. На підставі викладеного, ст. ст. 373, 1216, 1218, 1223, 1225, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 25, 79-1, 125, 152, 158 ЗК України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі»,

Outcome: approved