Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 25.04.2016 року була підписана заява б/н та банк надав йому кредит у розмірі 35650,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору він повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 16.12.2018 року заборгованість становить 99363,53 грн., з яких: 33220,48 грн. - тіло кредиту, 26686,37 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом, 34248,89 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4707,79 грн. - штраф (процентна складова), які позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2019 року позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені у повному обсязі. За заявою відповідача, Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 року заочне рішення від 06.03.2019 року було скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно запропоновано відповідачеві у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м.Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач надав суду відзив, згідно якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на сплив спеціальної позованої давності при зверненні позивача з вищеназваним позовом, а також щодо необгрунтованості нарахуванні заборгованості за Кредитним договором у тому числі відсотків, штрафу та пені. На адресу суду 18.04.2019 року надійшла відповідь на відзив, згідно якого заперечення відповідача, викладені у відзиві, представник позивача вважає необгрунтованими, підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, крім цього згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, не має прийматись судом до уваги. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, ознайомившись з відзивом та відповіддю на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 25.04.2016 року була підписана заява б/н та банк надав йому кредит у розмірі 35650,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору він повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. Свої зобов`язання за вказаним договором відповідач не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 16.12.2018 року заборгованість становить 99363,53 грн., з яких: 33220,48 грн. - тіло кредиту, 26686,37 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом, 34248,89 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4707,79 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.1 ст.634 ЦК України визначено, що Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до змісту ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Посилання відповідача на пропущення строку позовної давності суд вважає безпідставним, виходячи з наступного. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України встановлено спеціальний строк позовної давності в один рік для окремих видів вимог, зокрема заявлених позивачем вимог про стягнення нейстойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Як встановлено судом, з вищевказаним позовом Банк звернувся 03.01.2019 року, останній платіж відповідачем здійснено 19.06.2018 року (а.с.6), тому строк позовної давності позивачем не пропущений, до вимог про стягнення неустойки позивач вправі заявити вимоги у строк до 19.06.2019 року. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved