Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 22.11.2002року був прийнятий на роботу, а 11.10.2016року на підставі наказу № 178-к від 11.10.2016року його було звільнено з роботи за власним бажанням по ст.38 КЗпП України. Оскільки, при звільнені позивачу не було виплачено заробітної плати, та виплати компенсації за невикористану відпустку, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, та просить суд стягнути з відповідача на його користь 29 231,02грн. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнили та зменшили позовні вимоги, просили задовольнити позов в частині стягнення заробітної плати. Відповідач в судове засідання не направив свого представника, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, відзиву, клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.6 ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 22.11.2002року позивача було прийнято в ПАТ «Аеробуд» на посаду виконавця робіт згідно наказу № 247-п від 22.11.2002року. Відповідно до наказу № 1 від 02.01.2008року позивача призначено на посаду начальника ділянки землерійних робіт Департаменту буд механізації. 19.11.2012року [PERSON] був переведений на посаду старшого інженера відділу інженерної підготовки будівництва,згідно наказу № 146-к від 19.11.2012р. Встановленим також є те, що 17.12.2014року позивача згідно наказу № 116-к переведено на посаду начальника дільниці землерійних робіт, та 11.10.2016року звільнено із займаної посади за власним бажанням згідно наказу № 178-к від 11.10.2016року на підставі ст.38 КЗпП України. Встановлено, що 08.12.2016року, з метою встановлення розміру заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку позивач звертався до відповідача з письмовими заявами, які зареєстровані за № 539/08-12 та № 540/08-12, в яких [PERSON] просив ПАТ «Аеробуд» зазначити суму невиплаченої заборгованості та здійснити негайну виплату коштів. Відповідно до довідки № 144 від 07.12.2016 року виданої ПрАТ «Аеробуд» сума заробітної плати, яка підлягає позивачу до виплати за період з червня 2016 року по жовтень 2016 року становить 49 063,57 грн. Згідно виписки по рахунку відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок позивача за період з 06.06.2016 року по 03.04.2017 року було перераховано заробітну плату в сумі 19 832, 55 грн. Таким чином заборгованість по заробітній платі становить : 49 063,57 грн. - 19 832 грн. = 29 231,02 грн. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, з наданих суду пояснень та доказів, а також, за відсутності будь-яких заперечень щодо позовних вимог, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ст.141 суд вважає за можливе відшкодувати за рахунок відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн.

Outcome: approved