Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач, звернувся до суду за вказаним вище позовом, в якому попросив визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме, на громадську (виробничу) будівлю загальною площею 112,9 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він на підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації «Про дозвіл на установку архітектурних малих форм та надання в орендне користування земельних ділянок під ними» від лютого 1997 року № 75 та рішення Київської міської ради «Про погодження місць розташування об'єктів» від 27 грудня 2001 року № 180/1614 володіє та користується земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] починаючи з 1997 року і на даний момент. 23 червня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено Договір інвестування, за яким Позивач взяв на себе зобов'язання організувати спорудження громадської (виробничої) будівлі, орієнтовною загальною площею 180,0 квадратних метрів, за адресою: [ADDRESS], та здійснити закріплення за Відповідачем Обєкту інвестування, а Відповідач, в свою чергу, зобов'язався здійснити відповідне фінансування Обєкта інвестування на умовах, в порядку та строки, що передбачені вищезазначеним Договором. Обєкт інвестування за Договором інвестування від 23 червня 2011 року є приміщення магазину, орієнтовною загальною площею 80 (вісімдесят) квадратних метрів, місце розташування яких, на другому поверсі громадської (виробничої) будівлі за будівельною адресою: [ADDRESS]. Позивачем зазначено, що ним за власні кошти було побудовано спірний об'єкт нерухомості, проте, відповідач оспорює право власності позивача, неправомірно посилаючись на те, що Інвестиційний договір є дійсний, що, на думку позивача, є підставою для захисту його права власності на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України. Відповідач, згідно з запереченнями на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що згідно з укладеним між сторонами Договору інвестування а саме, п.п. 3.2.1. п. 3.2. Договору, у випадку невчасного фінансування Обєкта фінансування з боку відповідача позивач має лише право на продовження терміну виконання будівельних робіт. Також зазначив, що відповідно до Договору про інвестування право односторонньої відмови від договору передбачено тільки у Виконавця, тобто позивача, що суттєво порушує права відповідача, та ставить його в явно не вигідне становище. В обґрунтування поважних причин нездійснення належним чином фінансування Обєкта інвестування відповідачем надано пояснення, що в четвертому розділі Договору про інвестування сторони передбачили порядок фінансування та ціну договору. Сторони домовились, що сума кожного платежу, яка мала бути внесена відповідачем коригується відповідно до зміни офіційного курсу однієї гривні до одного долара США. Відповідач вважає, що позивач мав повідомляти відповідача про розміри платежів. У зв'язку з чим наполягав на відмові у задоволення позовних вимог позивача, так як спірне майно повинне було за умовами Договору перейти у власність відповідача. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації «Про дозвіл на установку архітектурних малих форм та надання в орендне користування земельних ділянок під ними» від лютого 1997 року № 75 та рішення Київської міської ради «Про погодження місць розташування об'єктів» від 27 грудня 2001 року № 180/1614 позивач володіє та користується земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] починаючи з 1997 року і на момент пред'явлення позову. Орендну плату за землю позивач сплачує, що підтверджено квитанціями за 2011, 2012 та 2013 роки. З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що позивачу в встановленому законом порядку, надано право користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Позивачем та відповідачем було укладено Договір інвестування, за яким Позивач взяв на себе зобов'язання організувати спорудження громадської (виробничої) будівлі, орієнтовною загальною площею 180,0 квадратних метрів, за адресою: [ADDRESS], та здійснити закріплення за Відповідачем Обєкту інвестування, а Відповідач, в свою чергу, зобов'язався здійснити відповідне фінансування Обєкта інвестування на умовах, в порядку та строки, що передбачені вищезазначеним Договором. Обєкт інвестування визначено приміщення магазину загальною площею 80 (вісімдесят) квадратних метрів, місце розташування яких, на другому поверсі громадської (виробничої) будівлі за будівельною адресою: [ADDRESS]. Пунктом 4.2. Договору інвестування Сторонами погоджено ціну договору к розмірі 320 000,00 гривень. Відповідно до 4.3. Договору інвестування Відповідач зобов'язався сплатити на користь позивача вартість Обєкту інвестування за одним із обраних варіантів, а саме: - одним єдиним платежем у повному обсязі, отримавши знижку 5 % від ціни Договору, зазначеної в підпункті 4.2.1. Договору інвестування ; - у відповідності із графіком фінансування платежами у розмірах та строки, що передбачені Договором. Отже, судом встановлено що повну Підпунктом 6.3.4. п. 6.3. та підпунктом 8.7.1 п. 8.7. Договору інвестування передбачено право позивача на розірвання Договору інвестування в односторонньому порядку. Так, відповідно до наведеного пункту сторона має право в односторонньому порядку розірвати Договір інвестування якщо Інвестор (відповідач) порушить порядок інвестування , передбачений. 4.5. Договору інвестування більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів. Дане право було реалізовано позивачем 01 липня 2012 року у зв'язку із простроченням відповідачем фінансування об'єкта інвестування більш ніж на 4 календарних місяців, що відповідає положенням ст. 651 Цивільного кодексу України та п. 8.7, п. 8.9. Договору інвестування. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, листування між позивачем та відповідачем, та підтверджено сторонами, відповідач до цього часу не виконав свої зобов'язання перед позивачем за Інвестиційним договором щодо здійснення фінансування Об'єкта інвестування відповідно до умов підпункту 4.2.1. п. 4.2. Договору інвестування та наполягає на неправомірності розірвання позивачем в односторонньому порядку Договору інвестування. При цьому, відповідач посилається на п. 3.2.1. п. 3.2. Договору інвестування, відповідно до яких у випадку невчасного фінансування Обєкта фінансування з боку відповідача позивач має лише право на продовження терміну виконання будівельних робіт, а не розривати договір. Також відповідач зазначає, що відповідно до Договору про інвестування право односторонньої відмови від договору передбачено тільки у Виконавця, тобто позивача, що суттєво порушує права відповідача, та ставить його в явно не вигідне становище. В обґрунтування поважних причин нездійснення належним чином фінансування Обєкта інвестування відповідачем надано пояснення, що в четвертому розділі Договору про інвестування сторони передбачили порядок фінансування та ціну договору. Сторони домовились, що сума кожного платежу, яка мала бути внесена відповідачем коригується відповідно до зміни офіційного курсу однієї гривні до одного долара США. Відповідач вважає, що позивач мав повідомляти відповідача про розміри платежів. У зв'язку з чим наполягав на відмові у задоволення позовних вимог позивача, так як спірне майно повинне було за умовами Договору перейти у власність відповідача. Свої заперечення проти розірвання Договору інвестування в односторонньому порядку та належність спірного майна саме відповідачу останнім зазначено в листах від 14 жовтня 201123 року, від 04 серпня 2013 року. Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договорів допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначалось, в п. 8.7., п. 8.9. Договору інвестування визначено, що сторона має право в односторонньому порядку ініціювати розірвання Інвестиційний договір, якщо друга сторона порушить свої зобов'язання за цим договором, а саме, якщо Інвестор (відповідач) порушить порядок інвестування, передбачений п. 4.5. Договору інвестування більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів. Факт прострочення фінансування Відповідачем та не сплати коштів передбачених Договором інвестування на користь позивача представником відповідача визнано. Судом встановлено, що відповідачем порушено свої зобов'язання за Договором інвестування щодо здійснення фінансування Об'єкта інвестування відповідно до умов п. 4.5. Договору інвестування та Обєкт інвестування непроінвестований відповідачем по сьогоднішній день. Відповідно до п. 5.1. Договору інвестування, позивач зобов'язаний передати Обєкт інвестування лише виключно за умови належного і реального виконання Інвестором (відповідачем) умов Договору з фінансування Обєкта інвестування. Листом від 01 липня 2012 року позивачем повідомлено відповідача про те, що факт порушення останнім умов фінансування об'єкта інвестування за Договором інвестування є істотним порушенням умов договору, внаслідок чого,

Outcome: approved