Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, він є власником квартири під [ADDRESS] . Його дочка [PERSON] та її діти [PERSON] , і неповнолітня [PERSON] , також, зареєстровані в даному помешканні, але не проживають з 2017 року. Відповідач разом з дітьми добровільно залишили житло, забрали свої речі, вибули в інше місце проживання, витрат по утриманню будинку не несуть, факт реєстрації відповідачів створює ряд незручностей для позивача як власника житла та перешкоджає йому оформити субсидію, а тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, на розгляд справи 23.01.2020 року не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, суд викликав відповідачів до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачі не подали суду відзив, клопотань чи заперечень, та відповідно до положень ст.ст. 128,130 ЦПК України, вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд даної справи. Представник 3-ої особи - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, просив при вирішенні спору врахувати інтереси дітей. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 05.12.2008 року(а.с.15-16). Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім`ї №6225 від 09.09.2019 року, в зазначеній квартирі зареєстровано п`ять осіб: власник [PERSON] , [PERSON] , та зареєстровані, але не проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , неповнолітня [PERSON] , [INFO] , відповідачі по справі. (а.с.18). На підставі заяв позивача, працівниками правління ЖБК «Автомобіліст» було складено Акт від 28.02.2017 року в присутності позивача та сусідів, які проживають в будинку під [ADDRESS] , за підписом голови правління ЖБК «Автомобіліст», зі змісту цього Акту вбачається, що відповідачі у справі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] не проживають з лютого 2017 року по теперішній час. Позивач суду пояснив, що з відповідач по справі [PERSON] , його дочка, [PERSON] та [PERSON] , - його онуки, які на прохання дочки були зареєстровані в квартирі позивача, але ніколи не проживали Наразі, відповідачі не спілкуються з позивачем, та не підтримують ніяких відносини. Факт перебування відповідачів на реєстраційному обліку в помешканні позивача порушує його права як власника, позбавляє можливості отримати субсидію. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , дочка позивача, суду показала, що відповідач її сестра, має свою родину, проживає окремо, не спілкується з батьком, та не бажає в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг, більше 20 років не проживає в квартирі, та її реєстрація в помешканні спричиняє незручності позивачу і додаткові витрати. Свідок [PERSON] , яка з позивачем проживає по сусідству, суду показала, що позивач має дві доньки, відповідача [PERSON] не бачила більше 20 років, де вона проживає свідку не відомо, онуків позивача бачила, коли вони були ще маленькими дітьми. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписівст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідачів можливо визнати такими, що втратили право на користування зазначеним житлом. Доказів які б спростовували зазначене не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved