Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що він згідно нотаріально посвідченого договору 10 листопада 2010 року придбав у ВАТ «Укренергомеханізація» квартиру [ADDRESS]. На початку року виникла необхідність відчуження даної квартири та він дізнався про перебування вказаного нерухомого майна під арештом, накладеним Відділом ДВС в зв'язку з виконанням рішення про стягнення з ВАТ грошових коштів. Оскільки арешт накладений після придбання ним квартири, він ніяких зобов'язань перед відповідачем не має, державна виконавча служба відмовила йому у зняття арешту, а тому він просить скасувати постанову про накладення арешту №28902582 від 24.07.2012 року та зобов'язати ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області зняти арешт з квартири [ADDRESS], який накладений постановою головного державного виконавця від 24.07.2012 року, виключити вказану квартиру з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що в 2010 році придбав спірну квартири. В квітні 2014 року він дізнався, що вона перебуває під арештом, який накладено постановою державного виконавця ВДВС. Накладений арешт порушує його права, як власника, а тому просить його позовні вимоги задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та позивачем у судовому засіданні. Представник ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Снєгірьов В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що на виконанні ДВС в 2011 році знаходився виконавчий лист про стягнення з ВАТ «Укренергомеханізація» боргу в сумі 8451 грн. 12 коп. на користь УПФ Обухівського району. При виконанні вказаного документу Обухівське БТІ надало інформацію згідно якої квартира позивача рахувалася за ВАТ «Укренергомеханізація», а тому на неї і було накладено арешт. Представник ПАТ «Укренергомеханізація» в судове засідання не з'явився, подав суду пояснення, в якому підтвердив відчуження позивачу квартири [ADDRESS] в 2010 році та просив розглядати справу у його відсутність. Представник Управліення Пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2010 року ВАТ «Укренергомеханізація» продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] Обухівського району, що підтверджується нотаріально посвідченим договором, зареєстрованим в реєстрі за №1619. Згідно витягу про державну реєстрацію прав вказаний договір зареєстровано 04.01.2011 року. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2011 року, старшим державним виконавцем ВДВС Обухівського управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2а-9402 виданим 14.07.2011 року Київським окружним адміністративним судом про стягнення з ВАТ «Укренергомеханізація» боргу в сумі 8451 грн. 12 коп. на користь УПФ Обухівського району. Постановою про арешт майна боржника від 24.07.2012 року накладено арешт на цілий комплекс, за адресою Київська область, м.Українка, вул.Промислова та цілу квартиру за адресою [ADDRESS] що належать «Укренергомеханізація». Згідно ст.25, 27, 51 Закону України «Про виконавче провадження» всі виконавчі дії вчиняються державним виконавцем у межах відкритого або відновленого виконавчого провадження. Поза їх межами вчинення будь-яких виконавчих дій не допускається. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту у випадку незавершеного виконавчого провадження можливо лише за рішенням суду. Встановлені судом обставини свідчать про безпідставне накладення арешту на спірну квартиру постановою ВДВС в 2012 році на виконання рішення суду, що набрало законної сили в лютому 2011 року, відсутність правових підстав для подальшого перебування цього майна, належного [PERSON] під арештом. а також про неможливість зняття арешту державною виконавчою службою. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відповідно до ст.319 того ж Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зважаючи на те, що право власності позивача на спірне майно ніким не оспорюється, однак останній позбавлений можливостей розпорядження ним, позов підлягає задоволенню в частині скасування постанови ВДВС лише щодо спірної квартири із звільненням вказаного майна з-під арешту. Задоволення вищезазначеної частини вимог, на думку суду, відновить порушені права позивача, а тому правових підстав для виключення квартири [ADDRESS] з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна суд не вбачає.

Outcome: partial