Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавчий комітет Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] , стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] опікуном. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його дочка, [PERSON] , та [PERSON] 19.12.2009 року було укладено шлюб. Від цього [INFO] народилася [PERSON] . З моменту народження дитина проживала разом з батьками у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] . З квітня 2018 року подружжя [PERSON] почало проживати за адресою: [ADDRESS] , проте малолітня дитина [PERSON] проживала разом з бабусею та дідусем, позивачем у справі. З цього часу було фактично припинено спілкування батьків з дитиною, лише винятково на прохання самої дитини, відповідачі зрідка забирали її до себе на вихідні. Після розлучення відповідачів, спілкування з дитиною припинилося взагалі. Відповідач [PERSON] веде асоціальний образ життя, не працює, зловживає алкоголем, має численні борги перед фінансовими установами та банками. Батько взагалі самоусунувся від спілкування та виховання дочки, лише сплачує аліменти за рішенням суду. Усі питання, пов`язані з розвитком і вихованням дитини позивач разом з дружиною вимушені вирішувати самостійно, що підтверджують довідки з школи, від лікаря - педіатра, керівника хореографічного колективу, довідкою за місцем проживання дитини. Таким чином, відповідачі тривалий час не виявляють батьківської турботи та не піклуються про фізичний та духовний стан доньки. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, були подані заяви про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2009 року по 26.07.2019 року, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2019 року №334/799/19. [INFO] від шлюбу у відповідачів народилася дочка [PERSON] . Згідно довідки КНП «Центр первинно медико - санітарної допомоги №9» від 17.11.2020 року №Б-0051 [PERSON] , [INFO] спостерігається у педіатричний амбулаторії №8, до лікаря за медичною допомогою звертається бабуся дитини [PERSON] . Відповідно до інформації від 07.12.2020 року, наданій Запорізькою загально освітньою школою №89, [PERSON] є ученицею 4-в класу, регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна та доглянута, забезпечена навчальним приладдям, спортивною формою та має усе необхідне для навчання. Дитину до школи приводять та забирають бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] .. Під час обстеження житлово - побутових умов у 2019- 2020 році було встановлено, що дитина не проживає з батьками, а нею опікуються бабуся та дідусь. Батьки дитини зі школою контакту не підтримують, з вчителями не спілкуються, батьківські збори не відвідують. Згідно довідки керівника колективу Народного ансамблю естрадно - спортивного танцю «Гіада» від 20.12.2020 року, [PERSON] займається у колективі з 2015 року і по теперішній час. На заняття дитину приводить бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , які супроводжують дитину на концертні виступи, конкурси та фестивалі. Згідно довідки ОСББ «Щаслива 9» від 17.12.2020 року за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом х дружиною [PERSON] та онукою [PERSON] , які утримують та займаються вихованням дитини. У вказаній квартирі також зареєстрована [PERSON] , але з 2018 року фактично не проживає, інколи з`являється за місцем реєстрації. Згідно копії листа Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби №11289 від 24.03.2021 на виконанні відділу з 19.02.2014 року перебуває виконавче провадження №42150977 з виконання виконавчого листа №2-1846/11 від 18.04.2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28.02.2011 року, що також підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2014 року, копією виконавчого листа. Згідно висновку від 19.03.2021 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . У своєму висновку орган опіки та піклування зазначає, що з 2018 року малолітня [PERSON] фактично проживає з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] . Мати, [PERSON] , веде асоціальний спосіб життя не працює, вживає алкоголь, утриманням дитини не займається, не бере участі у житті доньки, не цікавиться її здоров`ям, не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дочки. Згідно висновку від 31.05.2021 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . У своєму висновку орган опіки та піклування зазначає, що з 2018 року малолітня [PERSON] фактично проживає з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] . Батько, [PERSON] , зі слів знайомих родини бродяжить, веде асоціальний спосіб життя, не працює, вживає алкоголь, утриманням дитини не займається, не бере участі у житті доньки, не цікавиться її здоров`ям, не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дочки. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її онукою. З народження дитини вони з чоловіком, позивачем у справі, опікуються та виховують її. З початку дочка, відповідач у справі, проживала разом з [PERSON] разом з ними за адресою: [ADDRESS] . Коли дитині було близько року між її чоловіком та дочкою стався конфлікт через зловживання спиртними напоями, подружжя [PERSON] забрало свої речі та переїхали до іншого житла, при цьому дитина залишилася проживати разом з дідом та бабою. З цього часу онука знаходиться повністю на їх утриманні. Поки подружжя [PERSON] ще проживало разом, інколи вони забирали дитину на вихідні. Жодних коштів на утриманні дитини батьки не надають, зі святами не поздоровляють. Дитина самостійно телефонує матері, просить прийти у гості, проте мати приходить рідко. Відповідачі не цікавляться життям дитини, батько взагалі не відвідує дитину та не дзвонить їй. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. П. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1). Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав з підстав ухилення одного із батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, коли кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні позивач повідомив, що його дочка та зять зловживали спиртними напоями, через це в них постійно виникали конфлікти. Після чергової сварки відповідачі пішли від них, проте дитину залишили. Навіть, коли вони проживали разом, утриманням та піклуванням про дитину займалися він та його дружина. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснила, що відповідачі на засідання органу опіки та піклування не з`явилися. Комісією було здійснено обстеження умов проживання відповідача [PERSON] , яка проживає разом з співмешканцем, винаймає житло по добово, не працює. Органом опіки та піклування також здійснено обстеження умов проживання позивача, встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з дідом та бабою, для неї створені належні умови, дитина забезпечена усім необхідним. Представником органу опіки та піклування проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , з якої було встановлено, що батька дитина майже не пам`ятає, щодо матері, то дитина не проти позбавлення її батьківських прав, оскільки бажає жити з дідом та бабою. На думку суду відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо виховання дитини, покинули дочку на вихованні діда та баби, ніякої цікавості щодо розвитку, та навчання дитини не проявляють, у судові засідання та засідання органа опіки та піклування не з`явилися. Відповідач [PERSON] матеріально дитину не утримує. Щодо відповідача [PERSON] у суду відсутня інформація щодо сплати аліментів та наявності заборгованості. Згідно висновку органу опіки та піклування позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх дочки [PERSON] є доцільним. Враховуючи постійний характер винної поведінки відповідачів щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, небажання щось змінити у відносинах із дитиною, наявність інформації про зловживання спиртними напоями відповідачами, негативну характеристику їх особистих якостей та способу життя, виходячи з інтересів дитини, з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині позбавлення батьківських прав відповідачів. Враховуючи, що відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, проте відповідний орган опіки та піклування з таким поданням до суду не звертався, суд не вбачає підстав для призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом було встановлено, що з відповідача [PERSON] вже стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-1846/11 від 06.04.2011 року, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , то суд вважає за необхідне стягнути аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися малолітня, оскільки питання щодо призначення [PERSON] на теперішній час вирішено бути не може.

Outcome: partial