Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона працює з 20 лютого 2006 року по 25.01.2008 року стрільцем загону ВВО до гірничого цеху №1, з 25.01.2008 року по теперішній час начальником варти відомчої воєнізованої охорони гірничого цеху №1 ПАТ «Промислове виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» . 10\~квітня 2019\~року з\~нею стався\~нещасний випадок\~на виробництві,\~внаслідок якогопозивачка була травмована\~і отримала\~закритий уламковий\~перелом голівки\~та хірургічної\~шийкилівого плеча. Забійна рана в/3 лівої гомілки. Ступінь тяжкості: тяжка. 10 квітня 2019 року в 13год.45хв. вона була госпіталізована в відділення травматології для оперативного лікування. 15.04.2019 року була проведена операція: Відкрита репозиція; МОС перелому шийки та голівки лівого плеча пластиною та гвинтами з послідуючою іммобілізацією фіксуючою пов`язкою Дезо. По факту нещасного випадку було проведене розслідування, про що був складений акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 06 червня 2019 року, а також акт проведення розслідування нещасного випадку , що стався 10 квітня 2019 року о 10 год. 30 хв. за формою Н-5 від 06 червня 2019 року. Після травми позивачка довгий час не могла прийти до тями. По ночам не могла спати, оскільки їй нав`язливо згадувалися обставини травмування, постійно відчувала невдоволення з боку керівництва через оформлення на виробництві факту нещасного випадку. За висновком МСЕК від 21 серпня 2019 року їй була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25 % по трудовому каліцтву з повторним оглядом 01 серпня 2020 року. За висновком МСЕК від 12 серпня 2020 року була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% по трудовому каліцтву з повторним оглядом 01 серпня 2021 року. З вини відповідача, які порушили норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, їй була спричинена моральна шкода . Позивачка постійно відчуває біль в шиї з іррадіацією в ліве плече, оніміння лівого плеча, оніміння III пальця лівої кісті, обмеження руху у лівому плечовому суглобі, поганий сон. Такий стан не дає можливості довгий час рухатись , займатися фізичною роботою. Постійно відчуває біль у руці, скутість руху лівої руки , що спричиняє фізичних і моральних страждань. В зв`язку з нещасним випадком змінилися образ і якість життя, що завдає моральних страждань. Знайомі і друзі розпитують про нещасний випадок та його наслідки , що також спричиняє душевних страждань . Після часткової втрати працездатності позивачка відчуває себе ущербною, оскільки не може вести нормальний спосіб життя. У неї є дачна ділянка, яку вона за станом здоров`я не може обробляти, у зв`язку з чим виникла проблема з її утриманням. Це вимушує докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Незважаючи на лікування, стан її здоров`я на цей час не поліпшується і це призводе до депресії, відчуває невпевненість у своєму майбутньому. В зв`язку з хворобою багато часу проводить у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування змушена переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. Всі ці обставини викликають як фізичний, так і душевний біль. Моральну шкоду оцінює в 50 мінімальних заробітних плат з відповідача, що складає 300 000грн. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві,\~поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено жодним доказом спричинення йому моральної шкоди, не обґрунтовано суму, яку позивачка клопоче стягнути. Окрім того, представником відповідача зазначено, що на даний час триває слідство щодо визначення вини водія у нещасному випадку, в результаті якого було травмовано позивачку, а тому до завершення слідства, суд не може розглядати справу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебуває в трудових відносинах з відповідачем на посаді начальника ВВО гірничого цеху №1 (а.с. 6,7). Згідно з Актом №1 Форми Н-1 «Про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом», нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків 10 квітня 2019 року о 10-30 годин, а саме: 10.04.2019року о 06-00 год. водій автотранспортних засобів [PERSON] прибув на територію автотранспортного цеху і направився до диспетчера отримати подорожній лист із завданням та місцем виконання робіт. 10 квітня 2019 року автомобіль КАМАЗ ФПВ [NUMBER] № [NUMBER] під керуванням водія автотранспортних засобів [PERSON] направлявся в розрядження відомчої воєнізованої охорони Гірничого цеху №1 ПАТ «ПВП КРИВБАСВИБУХПРОМ» із зазначенням, що людей необхідно було перевезти від шахти «Гвардійська» , де перебувала варта відомчої воєнізованої охорони, до північного складу. О 8год.20хв. до салону автомобіля КАМАЗ ФПВ [NUMBER] № [NUMBER] зайшло шість стрільців, а поруч з водієм сіла [PERSON] , і потім всі поїхали до Першотравневого кар`єру ПРАТ «ПІВНГЗК» для зміни постів охорони блоків, підготовлених до масового вибуху, запланованому на 11.04.2019року. Під час здійснення останнього правого повороту нижче відмітки -200м, «дуже незручного»,водій був вимушений пригальмувати рух автомобіля, гальма спрацювали на той момент. Після цього повороту дорога мала різні нахили , і в районі відмітки -260м йому довелось пригальмувати на дільниці із значним ухилом,але гальма не спрацювали, тому водій прийняв рішення з метою запобігання трагічних наслідків направити автомобіль на запобіжний вал,аби знизити швидкість руху. Автомобіль КАМАЗ\~ФПВ [NUMBER] \~№ [NUMBER] в\~фургоні якого\~перебувало шість\~стрільців,\~а в\~кабіні поруч\~з водієм\~сиділа [PERSON] ,\~наїхавши правим\~переднім колесом\~на вал\~,\~ліг налівий бік. погасивши при цьому швидкість руху, в результаті чого я отримала травму руки. В результаті\~події позивачка\~отримала наступні\~ушкодження:\~закритий уламковий\~перелом голівки\~та хірургічної\~шийкилівого плеча. Забійна рана в/3 лівої гомілки. Ступінь тяжкості: тяжка. Основною причиною настання нещасного випадку встановлено: технічна не спрацювали гальма автомобіля КАМАЗ ФПВ 24424. Окрім того, на підприємстві відповідача також було проведено спеціальне розслідування групового нещасного випадку, що стався 10 квітня 2019 року на ПАТ «Промислове виробниче підприємство «Кривбасвибухпром», що підтверджується Актом форми Н-5. Суд відхиляє пояснення сторони відповідача щодо неможливості вирішення справи по суті через те, що на даний час не завершено досудове розслідування щодо встановлення вини водія у ДТП, що мала місце 10.04.2019 року. Так, дійсно у Криворізькому РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №12019040230000667 від 10.04.2019 року за ознаками ч. 1 ст. 289 КК України. Досудове розслідування на даний час не завершено. При цьому, досудового розслідування ведеться з метою встановлення причетної особи, дії котрої призвели до дорожньо-транспортної пригоди 10.04.2019 року. Водночас, вказані обставини не перешкоджають позивачці звернутись до суду з даним позовом, оскільки нещасний випадок, що з нею стався, та потяг за собою втрату її працездатності, мав місце на виробництві, під час виконання нею трудових обов`язків, тобто у робочий час. За висновком МСЕК від 21 серпня 2019 року позивачці була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25 % по трудовому каліцтву з повторним оглядом 01 серпня 2020 року. За висновком МСЕК від 12 серпня 2020 року була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% по трудовому каліцтву з повторним оглядом 01 серпня 2021 року.(а.с.21, 22) Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних\~обставин вбачається,\~що позивачу\~була заподіяна\~моральна шкода,\~так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Так, нещасний випадок із позивачем стався під час виконання нею трудових обов`язків на робочому місці, що не заперечується стороною відповідача, окрім того позивачу встановлено ступінь втрати працездатності, котрий має місце станом на сьогоднішній день з моменту настання нещасного випадку. На підтвердження вказаного, позивачем додано по матеріалів позову виписки з медичних карт стаціонарного хворого, з яких встановлено, що позивач в період тривалого часу вимушений звертатися до медичних установ для реабілітації після отриманого ушкодження на виробництві. Встановлене\~Конституцією України\~та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. У пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 35000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. \~Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави . На підставі викладеного,

Outcome: partial