Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10.02.2014 року він позичив відповідачу 422 805 гривень, а останній зобов'язався повернути кошти до 10.04.2014 року. В зазначений строк відповідач взяте на себе зобов'язання повернути суму боргу виконав частково, повернув частину боргу в розмірі 183 245 гривень. Решту боргу у розмірі 239 560 гривень відповідачем не повернуто. Оскільки [PERSON] в зазначений строк зобов'язання не виконав, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. [PERSON] просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 239 560 гривень, суму 3 % річних у розмірі 1 060 гривень 30 копійок, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги з тих же підстав, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився частково, пояснив, що неповернутими є 195 000 гривень, решту коштів він позивачеві віддав грошима в розмірі 50 000 гривень та товаром - рибою. Відповідач просив позов задовольнити частково. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав у власність відповідача грошові кошти у сумі 422 805 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кошти в строк до 10.04.2014 року. Позика є безвідсотковою. На підтвердження цього [PERSON] власноручно написав позивачу розписку (а.с. 4-5 - копія розписки). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За договором від 10.02.2014 року встановлений термін повернення грошей - до 10.04.2014 року. Однак, відповідач повернув лише частину грошових коштів в розмірі 183 245 гривень. Решту боргу в розмірі 239 560 гривень [PERSON] не повернув. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, то неповернута сума коштів підлягає стягненню з нього на користь позивача за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 1 060 гривень 30 копійок за період з 11.04.2014 року по 04.06.2014 року ( 239 560 грн. х 3 % : 366 днів х 54 дні = 1 060,30 грн.). Суд вважає, що ця вимога підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Відповідач, визнаючи позов частково, зазначав, що ним не повернуто позивачеві 195 000 гривень, а решту грошей він віддав грошима та товаром - рибою. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що відповідач повернув 50 000 гривень та на суму 133 245 гривень передав йому товар - рибу. Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження повернення ним суми позики в більшому розмірі ніж зазначає позивач, суд не приймає такі доводи відповідача до уваги. З огляду на викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 625, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved