Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що між банком та відповідачем [PERSON] 04.08.2008 року було укладено кредитний договір № 354411/9124/0214-8, згідно до умов якого банком було надано відповідачеві кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 14 000,00 дол. США на строк до 04.08.2018 року, при цьому процентна ставка за користування кредитом становить 13,85 % річних(п.1.4 договору). Відповідно до п.7.1 кредитного договору відповідач повинен був щомісячно сплачувати кредит рівними частинами в сумі, яка включає в себе погашення частини основної суми кредиту та відсотки за його користування. Однак відповідачем умови договору не виконувалися, у зв`язку з чим станом на 06.03.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 17 313,59 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 163 594,39 грн., куди входить заборгованість за кредитом - 13 560,94 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 128 135,97 грн.; заборгованість за відсотками - 925,59 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 8 745,81 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 915,30 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 8 648,58 грн.; пеня за прострочені платежі - 2 827,06 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 26 712,61 грн. Крім того, в день укладення кредитного договору між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 354411/9124/0214-8П, згідно до умов якого (п.2.2) остання зобов`язалася солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків та штрафних санкцій. А тому вони просять стягнути солідарно з відповідачів суму боргу 17 313,59 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 163 594,39 грн. та судові витрати в сумі 817,97грн. з кожного. В судовому засіданні представник позивача Похітон О.О. спочатку підтримав позовні вимоги, а потім збільшив їх та прохав стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 17882, 74 долара США, пояснивши суду, що 04.08.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 14000 доларів США на строк до 04.08.2018 року. Крім того для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором з відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого вона повинна відповідати за несвоєчасне виконання боржником боргових зобов'язань солідарно з позичальником. Виконання кредитного договору в частині погашення кредиту здійснювалося відповідачем з порушенням, внаслідок чого банк звернувся до відповідача з вимогою про дострокове погашення кредиту в повному обсязі, яка була проігнорована та не виконана. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору, загальна сума якої станом на 22.04.2014 року становить 17882, 74долара США, що еквівалентно по курсу НБУ 201135,27грн. та судові витрати в розмірі 2011,35грн. солідарно. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що він не отримував попередження про дострокове погашення боргу, що означає дострокове розірвання кредитного договору. Причиною несвоєчасної сплати кредиту є несвоєчасне отримання ним заробітної плати, через що і сплачував кредит не в повному обсязі. Кредит він виплачує з 2008 року і за цей час банк отримав близько 10000 доларів США, а тому позивач не є суб'єктом, який поніс збитки. Останній платіж був сплачений ним у березні 2014 року і надалі планує сплачувати кредит, але фактично не в змозі сплатити ту суму, яку вимагає банк. Відповідачка [PERSON] також позов не визнала та пояснила суду, що відповідач з 2008 року сплачує кредит, при цьому банк отримував відсотки. Кредиту виплачено близько 10000 доларів США, а банк вимагає сплатити ще 17000 доларів США. А тому вимоги банку вона вважає безпідставними і просить відмовити в їх задоволенні. Представник відповідачів [PERSON] пояснила суду, що ними позов фактично визнається частково, оскільки вони згідні на стягнення суми боргу по тілу кредиту та пені, але в зменшеному розмірі, оскільки вона значно перевищує заборгованість по тілу кредиту та відсоткам. Борг збільшено втричі, хоча банку не надано настільки збитків, щоб вимагати розірвання договору, оскільки стягнення всієї суми кредиту фактично свідчить про розірвання кредитного договору. Крім того відповідач і надалі продовжує сплачувати кошти в погашення заборгованості по кредиту. Оскільки кредит є споживчо-іпотечним, то згідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», вимоги про стягнення боргу можуть ставитися лише в разі несплати позичальником коштів на протязі трьох місяців. Вислухавши представників сторін, відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем [PERSON] 04.08.2008 року було укладено кредитний договір № 354411/9124/0214-8, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит в сумі 14 000,00 дол. США на строк до 04.08.2018 року, при цьому відповідач як позичальник сплачує послуги банку за користування грошовими коштами з розрахунку 13,85% річних та зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити вказані відсотки за користування ним, а також виконати інші зобов`язання, передбачені даним договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. А, згідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON], передбачені кредитним договором, виконав в повному обсязі. Відповідач же в порушення умов договору та вимог ст., ст.526, 1054 ЦК України платежі в погашення кредиту та проценти за його користування своєчасно та у визначеній сумі не сплачував, у зв`язку з чим останньому були направлені вимоги про виконання грошових зобов`язань за договором № 36 від 10.01.2014 року, але заборгованість сплачено так і не було. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає, що в даному випадку має місце неналежне виконання відповідачем як позичальником свого зобов`язання перед банком. Як вбачається з п. 16.3 кредитного договору, банк в цьому випадку вправі вимагати від відповідача сплати пені з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 9.1 та п. 9.2 кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи відсотки за кредитом, у тому числі прострочені, пеню та штрафи, при цьому кредитор вправі пред`явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох раз протягом останніх 12 місяців та в інших випадках, передбачених п. 9.2 даного кредитного договору. Судом встановлено та підтверджується наданим суду розрахунком, що неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, тобто несвоєчасна сплата платежів в погашення заборгованості по кредиту, розпочалося з 04.03.2009 року. Як вбачається з наданого суду розрахунку, заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором перед банком станом на 22.04.2014 року становить 17882, 74 долара США, що еквівалентно по курсу НБУ 201135,27грн. Згідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Як встановлено судом, між позивачем та відповідачкою [PERSON] 04.08.2008 року було укладено договір поруки № 354411/9124/0214-8П, згідно до умов якого остання зобов`язалася відповідати за виконання позичальником, тобто відповідачем [PERSON], зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій солідарно. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З врахуванням цього та умов договору поруки суд вважає, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за неналежне виконання взятих на себе позичальником зобов`язань перед банком. Як зазначено в п.15.4 кредитного договору, позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сім`ї), є розумними та справедливими. А відповідно до п.15.5 вказаного договору у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану, що відповідає вимогам п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (зі змінами). Також п. 15.6 даного кредитного договору передбачено, що позичальник свідчить, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обстановки, з яких позичальник виходив при укладанні цього договору, інших договорів забезпечення, позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання цього договору, договорів забезпечення, а також невиконання позичальником зобов`язань за вищезазначеним договорами. Виходячи з цього, посилання відповідачів на збільшення курсу долара США не можуть бути підставою для відмови в позові. Крім того збільшення курсу долара США, на думку суду, не може вважатися непереборною силою, оскільки це не є стихійним лихом або надзвичайною і невідворотною обставиною, яку відповідач не міг передбачити, адже, як зазначалося вище, такий ризик був відображений в кредитному договорі та роз`яснено останньому, що це може призвести до значних збитків та погіршення його фінансового стану. Крім того відповідач [PERSON] не вжив всіх заходів для відвернення вказаної події, оскільки мав право звернутися до банку з вимогою переведення валютного кредиту в гривневий, яким не скористався. У відповідності до п.16.3 кредитного договору, як вже зазначалося вище, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Разом з тим, згідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А відповідно до п.27 вище вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Оскільки розмір заявленої до стягнення пені за порушення зобов`язань за договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, суд вважає за необхідне, застосовуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір пені до розміру простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом, враховуючи при цьому майновий стан сторін, а саме, що відповідачу несвоєчасно виплачується заробітна плата, що підтверджується довідками № 359 та № 360 від 18.04.2014 року, виданих Чигиринським технікумом Уманського національного університету садівництва, але, незважаючи на це, відповідач сплачує відповідні кошти в рахунок погашення кредиту, про що свідчать надані суду квитанції від 03.03.2014 року, від 06.03.2014 року, від 03.04.2014 року та від 19.05.2014 року, а також розрахунок заборгованості, де відображені внесені відповідачем платежі; що відповідачка перебуває на обліку в Чигиринському районному центрі зайнятості як безробітна з 05.12.2013 року, що підтверджується довідкою № 01-41/1208 від 15.04.2014 року, і при цьому, згідно до договору про навчання від 16.08.2011 року зобов`язана сплачувати за навчання свого сина [PERSON] шляхом внесення коштів за кожен семестр в сумі 2460 гривень, та беручи до уваги відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання відповідачами зобов`язання через значний ріст курсу долара США з часу укладення кредитного договору, у зв`язку з чим відповідач змушений повернути кредит в набагато більшому розмірі. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає можливим стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 15435,45 доларів США, що еквівалентно - 173 609,50 грн., з яких 13 524,14 дол. США, що еквівалентно 152 112,13 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі 21,80 дол. США, що еквівалентно 245,19 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1001,84 дол. США, що еквівалентно 11268,15 грн. - заборгованість за відсотками, в тому числі 909,47 дол. США, що еквівалентно 10229,22 грн. - прострочена заборгованість за відсотками з врахуванням сплачених відповідачем грошових коштів в сумі 1009,32грн., що в переводі на долари США по курсу НБУ 11, 247453грн. буде становити 89,74 доларів США; 909,47 дол. США, що еквівалентно 10229,22 грн. - пеня відповідно до наданого суду розрахунку. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1736,09 грн. та витрати за дачу оголошення в газеті «Черкаський край» в сумі 75грн. з кожного, оскільки позивач змушений був давати оголошення про виклик відповідачів у зв`язку з поверненням рекомендованих листів з відміткою відділення поштового зв`язку про те, що вони за вказаною в позовній заяві адресою не проживають. На підставі викладеного та

Outcome: partial