Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н від 22.12.2009 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має станом на 31.10.2014 року заборгованість на загальну суму 13 073,05 грн. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, своєю письмовою заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, а також розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та просив відмовити у його задоволенні, оскільки між ним та банком 01.12.2014 року було підписано генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання її до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 22.12.2009 року відповідач підписав заяву про бажання отримати кредит у позивача на суму 8 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з виникненням заборгованості по кредиту в загальній сумі 13073,05 грн. банк звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості з відповідача. Вивчивши додані до позовної заяви документи та документи, надані відповідачем, суд встановив наступне. 01.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду, та проведено реструктуризацію заборгованості, з можливістю погашення заборгованості в добровільному порядку, оскільки це зафіксовано в генеральній угоді та приєднано до умов та правил надання продукта кредитних карт, якою відтерміновано - розстрочено сплату заборгованості на строк з 01.12.2014 року по 31.12.2017 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, беручи до уваги, що банк та [PERSON] дійшли згоди щодо розстрочки боргу, тому підстави для примусового стягнення заборгованості відсутні, а питання між сторонами вирішено. Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed