Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.10.2010 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» суми боргу у розмірі 110667,73 доларів США та судові витрати. Про вказане рішення позивач дізнався лише 12.08.2013 року, коли отримав від Самарського ВДВС ДМУЮ поставу про розшук боржника за виконавчим листом №2-10578 від 22.01.2013 року. Під час ознайомлення з матеріалами справи 14.08.2013 року, дізнався, що він є поручителем за Договором поруки №1099-Н/2 від 22.06.2007 року. Позивач стверджує, що вказаний договір поруки між ним та Банком не укладався і є підробкою, тому просить визнати договір поруки №1099-Н/2 від 22.06.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» у відділенні №15 філії ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], недійсним. Представник позивача суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.10.2010 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» суми боргу у розмірі 110667,73 доларів США та судові витрати. В матеріалах справи міститься Договір поруки №1099-Н/2 від 22.06.2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] Оспорюючи договір поруки від 22.06.2007р. позивач посилається на те, що він його не лише не підписував, а й не укладав взагалі. 15.11.2013 року ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по даній цивільній справі за клопотанням представника позивача, було призначено судову почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 26.12.2016 року №13/1.1-528, підпис від імені [PERSON], в графах «Поручитель», «Реквізити сторін» в договорі поруки №1099-Н/2 від 22.06.2007 року виконані не [PERSON], а іншою особою. В п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України зазначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обовязків зокрема є договори. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вимогам Цивільного кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст. 627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оцінюючи докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що вільного волевиявлення учасника даного правочину, [PERSON] не було, вчинення даного правочину не відбулось між позивачем та відповідачем, а за відсутності такої умови, договір слід визнати недійсним. Крім цього, на підставі\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved