Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу, яка еквівалентна трьомстам п'ятидесяти доларів США відповідно до курсу НБУ на день винесення рішення суду по справі та одну тисячу сто сорок дві гривні. В обґрунтування позовних вимог вказані наступні обставини. 20.06.2008 року [PERSON], взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі, яка еквівалентна трьомстам п'ятидесяти доларів США відповідно до курсу НБУ на день винесення рішення суду по справі та одну тисячу сто сорок дві гривні, що підтверджується розпискою, виданою йому відповідачем. На момент подачі позовної заяви, згідно курсу НБУ 350 доларів США становлять 4101,89 грн..У розписці вищевказані грошові кошти відповідач зобов'язався повернути 20.06.2009 р. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, на його прохання про добровільне повернення боргу не відповідає, гроші повернути відмовляється. Крім того, позивачем надане клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, у якому він просить визнати причини пропуску ним строку для звернення до суду поважними та поновити його., посилаючись на те, що починаючи з червня 2009 р., після споливу строку розписки, він неодноразово усно особисто та по телефону звертався до відповідача та ставив перед ним питання про повернення боргу, але останній його не повернув, сотивуючи це тим, що він поверне борг, як тільки у нього будуть гроші. Позивач посилається на те, що він довіряв відповідачу, і будучи фахівцем у галузі права, розуміючи, що пропускає строк, все ж не звертався до суду, рахуючи, що відповідач без судового порядку поверне борг 5 квітня поточного року позивач звернувся письмово до відповідача, рахуючи, що, отримавши цей лист, відповідач йому поверне або почне повертати борг, але він цього не зробив. Після чого позивач звернувся до правоохоронних органів, в ході опитування працівниками міліції відповідач заявив, що всі гроші він повернув, розписку про отримання грошей порвав. Відповідачем надані заперечення на позовну заяву, у яких він просить застосувати строки позовної давності до позовної заяви про стягнення боргу за договром позики та відмовити йому у задоволенні позовних вимог у зв'язку з безпідставністю та необгрунтованістю, посилаючись на те, що позивачем надані неналежні та недопустимі докази на підтвердження тих обставин, які зазначені у позові, позивач не надав докази, що він не сплачував йому борг відповідно до договору позики, тобто заявлені вимоги позивача необгрунтовані. Крім того, відповідач посилається на те, що згідно розписки борг мав бути погашений 20.06.2009 року, а позивач звернувся до суду лише влітку 2014 року, і закінчення встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності , є підставою для відмови у позові. Відповідач також зазначає, що наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку причини не є поважними, і відсутні підстави для стягнення боргу з відповідача, а посилання позивача на те, що він є фахівцем у галузі правознавства є піджтвердженням того, що він свідомо пропустив строк звернення до суду з позовною заявою. Позивач достеменно знав, що повинен був звернутися до суду до 20.06.2012 року, але з невідомих причин не звертався до суду. Позивачем на заперечення відповідача надані пояснення, у яких він вказує наступне. До своїх заперечень відповідач не додав ніяких доказів. Відповідач не надав докази пропуску позивачем строку позовної давності. Позивач зазначає основною причиною того, що він звернувся до суду після закінчення строку розписки, те, що він систематично звертався до нього, як у телефонному режимі, так і особисто з питанням про повернення боргу. [PERSON] при особистих зустрічах та у телефонному режимі запевняв його, що він борг обов''язково поверне. Це продовжувалося з моменту закінчення дії строку розписки по теперішній час. Крім того, вказує, що обставини, при яких особа, маючи заборгованість, признаючи її шляхом запевнення кредитора тим, що борг буде повернутий, судовою практикою визнається поважною причиною пропуску строку позовної давності, і строк судом поновлюється. В судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав. Відповідач проти позову заперечував. Заслухав доводи сторін, допитавши свідка, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що згідно розписки, датованоъ 20.06.2008 р., мовою оригінала «[PERSON] , получил у [PERSON] в долг деньги в сумме 350 (триста пятьдесят) доллларов США и 1142 (одна тысяча сто сорок две) гривны. Указанную сумму обязуктся возвратить 20-го июня 2009 г.» (а.с.7). Постановою слідчого СВ Куп'янського МВ ГУМВС України в Харківській області від 18.06.2014 р. закрите кримінальне провадження у зв'язку з тим, що в діях [PERSON] встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. У постанові вказано, що 7.05.2014 р. до Куп'янського МВ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява від [PERSON] про те, що 20.06.2008 р. [PERSON] шляхом зловживання довірою, заволодів грошима в сумі 350 доларів США та 1142 грн. (а.с.9). Ухвалою від 16.07.2014 р. слідчого судді Куп'янського міськрайонного суду Харківської області ухвалено відмовити у задоволенні скарги потерпілого [PERSON] про скасування вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження (а.с.10). На адресу [PERSON] [PERSON] було направлено листа з проханням повернути борг до 20.04.2014 року, але лист не містить дати (а.с.12). На а.с.13 міститься оригінал газети «Урядовий Кур'єр» від 18.07.2014 року з зазначенням курсу валют, і у тому числі, і долара США, знідно якго курс за 100 доларів США- 1171,97 грн. (а.с 13). На а.с. 31 міститься копія рішення Міжгірського райсуду Закарпатської області від 14.05.2014 р., надане позивачем у якості додатку до свїх пояснень (а.с.31-34). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що при спілкуванні з [PERSON] він розповів, що [PERSON] взяв у нього у борг гроші у сумі триста п'ятдесят доларів та одну тисячу сто сорок сім гривень, на неодноразові звернення [PERSON] [PERSON] казав, що віддасть гроші, як тільки вони з'являться. [PERSON] звернувся до [PERSON], як свого знайомого, з тим, щоб він повернув [PERSON] борг. В судовому засіданні за клопотанням [PERSON] були оглянуті витребувані з Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській обл. матеріали кримінального провадження № 12014220370000722 за ч. 1 ст. 190 КК України, з яких вбачається, що [PERSON] звернувся 7.05.2014 р. до Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській обл., де він зазначає, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України (а.с 5 .матеріалів кримінального провадження). Постановою слідчого СВ Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській обл. від 18.06.2014 р. кримінальне провадження № 12014220370000722 було закрите, встановлена відсутність складу кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. (а.с.41 кримінального провадження № 12014220370000722). Ухвалою слідчого судді Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.07.2014 р. ухвалено відмовити у задоволенні скарги потерпілого [PERSON] про скасування вищезазначеної постанови про закриття кримінального провад ження (а.с. 42 кримінального провадження). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2014 р. апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а вищевказану ухвалу від 16.07.2014 р. про відмову в задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого від 18.06.2014 р. про звкриття кримінально провадження щодо [PERSON] за ч.1 ст. 190 КК України залишено без змін. Вказаною ухвалою суду встановлено, що з пояснень [PERSON] в процесі досудового розслідування вбачається, що у червні 2008 року він позичив вищезазначену суму [PERSON], який написав розписку з зобов'язанням їх повернути до 20 червня 2009 рку. Як вказано в ухвалі, отримання від [PERSON] цих грошей на визначених умовах [PERSON] визнав та пояснив, що своєчасно повернути їх не зміг внаслідок скрутного матеріального становища, але зробить це при першій можливості ( а.с.35 справи). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, по справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких брали участь ті самі осби або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Оскільки ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2014 р, яке набрало законної сили, встановлено, що отримання від [PERSON] грошей на визначених умовах [PERSON] визнав, пояснивши, що своєчасно повернути їх не зміг внаслідок скрутного матеріального становища, суд вважає доведеним факт отримання [PERSON] та неповернення ним боргу [PERSON] у Разом з цим, при вирішенні питання про стягнення вищевказаної суми боргу суд надходить з наступного. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) , як це визначене ст. 610 ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання», у відповідності до ст.ст. 530, 631 ЦК України. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що що у зобов'язанні, а саме у розписці, встановений строк його виконання, - 20 червня 2009 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові , як це передбачене ч. 4 ст. 267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки відповідно до ст. 257 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи , у відповідності до ст. 261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З суті позовних вимог, а також з пояснень самого позивача вбачається, що він почав вимагати повернення боргу у відповідача безпосередньо після спливу строку поверняння боргу, вказаного у розписці, тобто після 20.06.2008 року. Таким чином, позивач не мав перепон для того, щоб реалізувати своє право звернутися до суду з питанням про примусове стягнення боргу у судовому порядку. Правову позиція стосовно застосування строку позовної давності, викладена у Постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року за № 6-169цс14. Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняті за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх .судів України Враховуючи вищевикладене, а також положення ст.360-7 ЦПК України суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed