Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 18.08.2010 року в м.Дніпропетровську на перехресті пр.Кірова та вул.Ульянова мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], водієм та власником якого є [PERSON], а також автомобіля [NUMBER], водієм та власником якого є [PERSON] В результаті ДТП власникам транспортних засобів були завдані матеріальні збитки, оскільки були пошкоджені транспортні засоби. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 22.09.2010 року винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача [PERSON] На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після зазначеної події власниця пошкодженого автомобіля [PERSON] звернулась до бюро із заявою про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження розмір матеріальних збитків становив 8353 грн. 26 коп. На підставі цього було здійснено регламентну виплату (страхове відшкодування) [PERSON] в розмірі 8353 грн. 26 коп. На звернення бюро до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, витрати компенсовано не було. Окрім цього, бюро було сплачено 750 грн. за надання правової допомоги. У зв’язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 8353 грн. 26 коп., витрати на правову допомогу в сумі 750 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з’явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з’явився, про причини неявки не повідомив. З урахуванням зазначених вище обставин та положень ст.158,197,169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін в заочному порядку та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.08.2010 року [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота Лендкрузер» д/н [NUMBER], на перехресті пр.Кірова та вул.Ульянова в м.Дніпропетровську при повороті ліворуч не уступив дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався назустріч, та допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2010 року, [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 420 грн. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В зв’язку з цим, суд вважає доведеним та таким, що не потребує доказування факт заподіяння матеріальної шкоди власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] з вини відповідача. Цивільна відповідальність водія [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується копією поліса №ВЕ 3718878 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховикiв, якi здiйснюють обов'язкове страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв за шкоду, заподiяну третiм особам. Участь страховикiв у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власників наземних транспортних засобiв. МТСБУ є непiдприємницькою (неприбутковою) органiзацiєю i здiйснює свою дiяльнiсть вiдповiдно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат iз централізованих страхових резервних фондiв компенсацiй та вiдшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно звіту №211 від 15.10.2010 року розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженому застрахованому транспортному засобу «ВАЗ 2109» д/н [NUMBER], становить 8353 грн. 26 коп. [PERSON] скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, як того вимагає ст.35 п.35.1 вказано Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. В зв'язку з настанням події, передбаченої п.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до наказів від 07.12.2010 року №3532 та від 25.01.2011 року №145, здійснило виплату [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, коштів в сумі 6961 грн. 05 коп. та 1392 грн. 21 коп., а всього 8353 грн. 26 коп. Страхове відшкодування в зазначеній сумі було перераховано Моторним (транспортним) страховим бюро України на рахунок [PERSON], що підтверджується копіями платіжних доручень №5035 від 07.12.2010 року на суму 6961 грн. 05 коп. та №252 від 26.01.2011 року на суму 1392 грн. 21 коп. Згідно ст.38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як встановлено судом, відповідач на час дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є обґрунтованими і відповідно до вимог чинного законодавства підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути в порядку регресу виплачене позивачем страхове відшкодування в сумі 8353 грн. 26 коп. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать й витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги; граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Особу, яка надає правову допомогу, згідно положень ч.1 ст.47 ЦПК України, віднесено до інших учасників цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2012 року між МТСБУ та ФОП [PERSON] було укладено контракт про надання правової допомоги №58, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов'язався надавати правову допомогу МТСБУ у питаннях стягнення заборгованості з третіх осіб по справам, пов'язаним з проведенням регламентних виплат. Відповідно до платіжного доручення №4219 від 22.11.2013 року МТСБУ на рахунок ФОП [PERSON] була перерахована передплата за надання правової допомоги в розмірі 750 грн. Разом з тим, з урахуванням умов п.3.1.3 контракту №58 від 17.09.2012 року та наданої до позову довіреності від 27.12.2013 року вбачається, що [PERSON] фактично приймав участь при розгляді цієї справи в якості представника, вартість послуг якого відповідно до чинного законодавства не може бути стягнута з другої сторони у справі. Крім того, до позовної заяви не надано документів, які б підтверджували, що [PERSON] є фахівцем в галузі права. В зв’язку з цим, в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 750 грн. слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved