Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20.09.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис № 821. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що, починаючи з 20.09.2003, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з [PERSON] З відповідачем сумісно не проживають з червня 2014 року. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Спір про майно подружжя на момент звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відсутній. Спір про місце проживання дитини відсутній. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю. Після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Кравцова». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 20.09.2003, сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія 1-ЕД № 128410, виданим 20.09.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис № 821. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спір про майно подружжя на момент звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відсутній. Спір про місце проживання дитини відсутній. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] (до шлюбу Рідченко) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Кравцова».

Outcome: approved