Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 9 808 грн. 91 коп. та судові витрати. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що 23.11.2005 року між Кредитною спілкою «Аккорд» до [PERSON], як членом КС, був укладений кредитний договір № П1230СЕ, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2 900 грн. для придбання ткрмотехніки під 0,0986 % за кожен день користування кредитом на фактичний залишок суми кредиту зі строком погашення згідно з умовами рекомендованого графіку платежів - 20.11.2006 року. Відповідачем були порушені строки повернення кредитних коштів, внаслідок чого на день складання позовної заяви виникла заборгованість у розмірі 9 808 грн. 91 коп., яка складається із залишку кредиту - 1 431 грн. 24 коп., залишку процентів - 3 568 грн. 60 коп., нарахованих штрафних санкцій - 1 431 грн. 24 коп., інфляційної складової та 3% річних - 3 377 грн. 93 коп., що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивач надіслав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Наполягав на задоволенні позовних вимог до [PERSON] Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечував проти позовних вимог КС «Аккорд», просив суд застосувати строк позовної давності та на цій підставі відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 23.11.2005 року між позивачем КС «Аккорд» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № П1230СЕ, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2 900 грн. для придбання термотехніки вартістю 2 900 грн. під 0,0986 % за кожен день користування кредитом на фактичний залишок суми кредиту зі строком погашення згідно з умовами рекомендованого графіку платежів - 20.11.2006 року (а. с. 10). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку з тим, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором відповідно до рекомендованого графіку платежів вчасно не виконував, а саме: проплата була здійснена 13.12.2005 року, 18.01.2006 року, 21.03.2006 року, 11.05.2006 року та 26.07.2012 року. Отже, відповідачкем були порушені строки погашення кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складається з: заборгованоті по основному боргу - 1 431 грн. 24 коп., залишку процентів - 3 568 грн. 60 коп., нарахованих штрафних санкцій - 25 224 грн. 78 коп., інфляційної складової - 2 985 грн. 15 коп., та 3% річних - 392 грн. 68 коп. (а.с. 6-8). Рішенням кредитного комітету від 15.05.2013 року сума нарахованої пені за кредитним договором, укладеним з [PERSON] що становить 25 224 грн. 78 коп., зменшена до 1 431 грн. 24 коп., припинено її нарахування, а залишок пені списано (а. с. 5). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У той же час ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] здійснив останній платіж по погашенню заборгованості за кредитним договором 26.07.2012 року в розмірі 48 грн. (а.с. 8). Відповідно до вимог ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Вчинення платежу по кредиту в даному випадку не тягне за собою переривання строку позовної давності, оскільки такий платіж зроблено після сплину позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Оскільки останній платіж мав бути ним здійснений 20.11.2006 року, строк позовної давності сплинув 20.11.2009 року. Суд враховує той факт, що в позивача КС «Аккорд» 21.05.2009 року в ході досудового слідства по кримінальній справі № 60-3114 була проведена виїмка видаткових касових ордерів, що підтверджують видачу позичальникам грошових коштів на підставі укладених кредитних договорів, оригінали кредитних договорів, видаткові касові ордери тощо за період з січня 2005 року по травень 2009 року, які перебували в СУ ГУМВС України в місті Києві з 21.05.2009 року по 21.06.2012 року, що перешкоджало позивачу звернутися до суду з позовом. Однак, слід зазначити, що до дати здійснення виїмки - 21.05.2009 року, позивач мав два роки та шість місяців для звернення до суду з позовом. Оригінали документів були повернуті позивачу 21.06.2012 року, а позовна заява надійшла лише майже через рік - у травні 2013 року. Суд вважає, що виїмка оригіналів документів в силу ч. 1 ст. 263 ЦК України дійно перешкоджало позивачу звернутись до суду з позовом. Ця подія зупинила перебіг позовної давності, який продовжив свій відлік від дня повернення документів. Навіть враховуючи зупинений шестимісячний строк, який позивач пропустив у зв'язку з вилученням документів, та його продовження після повернення документації, позовну заяву було подано до суду лише 24.05.2013 року - через п'ять місяців після сплину строку позовної давності. Таким чином, суд проходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності, а тому в силу ч. 4. ст. 267 ЦК України в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed