Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з уточненням своїх позовних вимог посилається на те, що 10 вересня 2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 5661093, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США строком до 10 вересня 2027 року за сплатою 11,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позивачем укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 06 січня 2014 року відповідачем було змінено щомісячний платіж за кредитним договором з 533, 21 доларів США на 537, 62 доларів США. З 01 січня 2011 року ЗАТ «ПУМБ» в порушення умов кредитного договору було змінено процентну ставку за користування кредитом без повідомлення позивача. Позивач достроково сплатив усі платежі за кредитним договором, однак банк незаконно вимагає подальшої сплати кредиту за графіком. Умови кредитного договору є несправедливими, зокрема в частині надання кредиту в доларах США. Тому позивач просить суд визнати дії відповідача незаконними; визнати нікчемний кредитний договір № 5661093 від 10 вересня 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем; визнати недійсним та розірвати договір іпотеки № 5661121 укладений між ним та банком; зобов'язати відповідача Відділення № 7 ДФ ЗАТ «ПУМБ» зробити перерахунок в гривневий еквівалент на момент підписання кредитного договору, тобто курс 05, 05 грн. за 1 долар США; визнати кредитний договір виконаним в повному обсязі; зобов'язати приватного нотаріуса [PERSON] виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача та позивач заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає їх без підставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено в судовому засіданні, 10 вересня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON], було укладено кредитний договір № 5661093 /а.с. 12-15/, відповідно до якого банк зобов'язався надати позивальнику кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 11,50% річних строком до 09 жовтня 2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] 10 вересня 2007 року було укладено договір іпотеки № 5661121, предметом якого є домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] /а.с.20-23/. 06 січня 2010 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] в рамках реструктуризації була укладена додаткова угода № 8563076 до кредитного договору № 5661093 від 10 вересня 2007 року, відповідно до якої змінено графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом /а.с.24-26/. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом є будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовою особою є юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги, пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадку, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовій дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті. ПАТ «ПУМБ» є фінансовою установою та на момент видачі кредиту мав банківську ліцензію № 8 та Дозвіл № 8-1, видані Національним банком України 02 жовтня 2006 року, які дозволяють йому виконувати банківські операції, передбачені ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач погодився на умови надання кредиту як такі, що його влаштовували. Позивача не примушували та йому не нав'язували своїх послуг та не вимагали укладення договору. Це була особиста ініціатива позивача. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що при укладенні кредитного договору та договору іпотеки було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що спірні кредитний договір та договір іпотеки було укладено в 2007 році, тобто позивачу було відомо про всі істотні умови договору, однак позивач звернувся до суду лише 03 липня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Позивач пропустив строк позовної давності для подання позовної заяви та не вказав поважність причин такого пропуску. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню а ні повністю, а ні частково. Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на своїх позовних вимогах, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed