Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він відповідно до свідоцтва про право власності від 23.02.2017 року став власником 1/2 частки нежитлового приміщення магазину літ. А-1, загальною площею 52,6 кв.м., за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Радянська, 102/1, яка залишилася після смерті його дружини [PERSON] Іншу частку успадкував їх спільний син. При житті відповідно договору сервітуту на землях відповідача за вказаною адресою було побудовано прибудову до даного магазину. Він бажає оформити право власності на прибудову, але не може цього зробити через те, що всі погоджувальні документи були оформлені на померлу дружину. Вважає, що дана прибудова підпадає під поняття самочинного будівництва, але не порушує права інших осіб. На підставі цього просить визнати за ним право власності на вказану прибудову. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази й матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 952078, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 16 червня 2016 року. Згідно свідоцтва про право власності від 23 лютого 2017 року, посвідченого призваним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] (спадкова справа №70/2016, реєстр. № 119) [PERSON] належить одна друга частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: одна друга частка нежилого приміщення (магазин літ. А-1) за адресою: місто Селидове Донецької області, вулиця Центральна (колишня Радянська) [ADDRESS], загальною площею 52,6 кв.м. з ганком. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 лютого 2017 року, посвідченого призваним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] (спадкова справа №70/2016, реєстр. № 120) [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 16 червня 2016 року, яке складається з 3/8 (три восьмих) частки нежилого приміщення (магазин літ. А-1) за адресою: місто Селидове Донецької області, вулиця Центральна (колишня Радянська) [ADDRESS], загальною площею 52,6 кв.м. з ганком. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 лютого 2017 року, посвідченого призваним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] (спадкова справа №70/2016, реєстр. № 121) [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 16 червня 2016 року, яке складається з 1/8 (одна восьма) частки нежилого приміщення (магазин літ. А-1) за адресою: місто Селидове Донецької області, вулиця Центральна (колишня Радянська) [ADDRESS], загальною площею 52,6 кв.м. з ганком. Згідно довідки Селидівського БТІ від 10.10.2016 року № 471 прибудова до нежилого приміщення, магазин літ. А-1, загальною площею 28,0 кв.м., за адресою: м. Селидове, вул. Центральна, 102/1, що належить 3/8 частки [PERSON]; 1/8 частка [PERSON]. Технічні показники: фундамент бетонний, стіни газобетон, підлога по готовій основі, перекриття металева конструкція, крівля односкатна, вікна металопластик з ролетами та є одно поверхневою капітальною будівлею. Відповідно до технічного висновку КП «Архитектурно-планувальне бюро» м. Селидове (ліцензія серія АВ № 589211) прибудова до нежилого приміщення за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Центральна, 102/1, є капітальною спорудою. Всі конструкції знаходяться у задовільному стані. Видимих дефектів й пошкоджень конструкції, загрожуючих привести до обрушення, не виявлено. Подальша експлуатація прибудови до приміщення магазину можлива. Відповідно до Договору земельного сервітуту від 10.06.2016 року № 213, Селидівська міська рада в особі міського голови та фізична особа-підприємець [PERSON] на підставі рішення Селидівської міської ради від 20.04.2016 року № 7/7-265, встановили земельний сервітут відносно земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Селидове, вул. Центральна, буд. 102, кадастровий номер 1413800000:03:018:0014, площею 0,0023 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності Селидівської міської ради. Строк договору встановлений на 5 років. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. За нормами\~ст.1261 Цивільного кодексу України\~діти, дружина та батьки померлого є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст прав власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припинити існування майна. Відповідно до ч. 2\~ст. 325 ЦК України\~фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості. Як розяснив у своєму листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на обєкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК): якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на обєкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. В судовому засіданні встановлено та підтверджене належними доказами, що земельна ділянка була надана спадкодавцеві на підставі рішення міської ради, проект будівництва був узгоджений з міською радою, але спадкодавець не встиг оформити відповідні права на даний обєкт у звязку зі смертю, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved