Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що у 2009 році між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого останній взяв у виді позики грошові кошти в розмірі 260 000,00 гривень та зобов'язувався їх повернути у січні 2013 року. Окрім того, позивач стверджує, що 01 серпня 2009 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився за належне виконання [PERSON] взятих зобо'вязань на суму 1000 гривень. Оскільки відповідач [PERSON] борг не повернув, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до розписки [PERSON] у 2009 році взяв у борг грошові кошти у [PERSON] в сумі 260 000,00 гривень та зобов'язувався їх повернути в січні 2013 року. Відповідно до договору поруки від 01 серпня 2009 року, [PERSON] поручився перед [PERSON] за виконання обов'язків [PERSON] щодо повернення грошових коштів у сумі 260 000,00 гривень, отриманих на підставі розписки, на суму 1000, 00 гривень. 31 січня 2013 року [PERSON] надсилався лист-вимога про повернення суми позики. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] його обов'язків відповідно до наданої йому позики, а також те, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, у зв'язку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору, підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved