Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідача. В обґрунтування вимог зазначив, що він проживає у [ADDRESS] з 2004 року, своєчасно сплачує усі платежі за користування електричною енергією, у середньому споживає 130-170 кВт електроенергії на місяць. У квітні 2010 року він помітив, що прилад обліку електроенергії зафіксував різке підвищення споживання електроенергії у розмірі 1200 кВт, що склало 503,41 грн. Фактично великої витрати електроенергії не було, тому позивач вирішив, що прилад обліку вийшов з ладу. Останній передав прилад відповідачу для проведення експертизи на підставі акту прийому-передачі, в червні 2010 року він сплатив за проведення експертизи кошти в розмірі 72,49 грн. , а лише в серпні 2010 року працівники відповідача замінили прилад обліку. За встановлення нового приладу обліку електричної енергії позивач сплатив 158,47 грн. У період відсутності приладу обліку електричної енергії позивач сплачував за користування електроенергією за 200 кВт. З боку відповідача не було вимог щодо сплати будь-якого богу протягом трьох років та попереджень про відключення електроенергії. У вересні 2013 року відповідач відімкнув його квартиру від енергопостачання, однак після звернення позивача, енергопостачання було відновлено та зазначено, що у позивача мається борг, який необхідно сплатити. Позивач вимагав ознайомлення із висновками експертизи приладу обліку, однак відповідачем такої інформації йому надано не було. Позивач вважає, що у відповідача відсутні відомості щодо придатності приладу обліку, тому не має можливості підтвердити наявність боргу у позивача та відповідно пред'явити позов про його стягнення. Тому вважає, що сплачені суми підлягають стягненню на його користь та просить суд встановити факт відсутності у нього заборгованості станом на 01.12.2013 року за користування електричною енергією та визнати дії відповідача по стягненню суми боргу незаконними. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову та зазначила, що законодавством не передбачено способу захисту прав, як встановлення факту відсутності заборгованості, також не доведено, що сплата коштів за проведення експертизи та за встановлення нового приладу обліку проводилась особисто позивачем. Крім того позивачем пропущено строки позовної давності. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та є користувачем електроенергії за договором користування електричною енергією № 654/72 від 21.08.2010 року. Згідно попередження на ім'я позивача без дати та номера зазначено, що станом на 21.10.2013 року у нього мається заборгованість у сумі 575,91 грн. за користування електричною енергією, яку необхідно погасити, у випадку непогашення квартира буде відключена від енергопостачання, для з'ясування обставин споживачеві слід звернутися до РЕМ. Відповідно до акту - повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії від 25.08.2010 року лічильник позивача направлений для проведення експертизи до м. Горлівка. Згідно наряду від 21.08.2010 року на ім'я абонента [PERSON] було проведено заміну приладу обліку електроенергії за адресою [ADDRESS]. Відповідно до квитанцій від 11.06.2010 року від [PERSON] прийнято сплату за проведення експертизи у сумі 72,49 грн. та 158,47 грн. за заміну електролічильника. Листом абонентської служби Маріупольського РЕС від 05.08.2013 року позивачу повідомлено про направлення лічильника на експертизу та про відсутність результатів експертизи в абонентській службі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суди розглядають справи, що мають юридичне значення, а саме про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивачем не надано суду відомостей щодо проведення перерахунку боргу та не можливості іншим способом вирішити питання наявності чи відсутності боргу. Крім того позивачем не зазначено у самому позові з якою сумою боргу він не згоден та за який період. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачен захист цивільних прав та інтересів судом та зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає, що надсилання позивачу відповідачем повідомлення щодо наявності боргу з вимогами його сплати не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нарахований борг, що є різновидом претензії. Встановлення факту відсутності боргу не передбачено діючим законодавством, в якості способу захисту прав, тому у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Outcome: dismissed