Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №000973643295489 від 14.02.2013 року, укладеним з АТ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в сумі 22479,44 грн., в тому числі прострочена заборгованості за сумою кредиту 13428,15 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9051,29 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис видано щодо стягнення заборговані отсі за кредитним договором №000973643295489 від 14.02.2013 року, укладеним АТ «Брокбізнесбанк». Згідно отриманих від приватного виконавця копій документів, виконавчий напис видано про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборговані отсі за кредитним договором №000973643295489 від 14.02.2013 року. Натомість, відповідно до наданих копій, [PERSON] 18.02.2013 року уклав з АТ «Брокбізнесбанк» договір № [NUMBER] про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та цього є числа укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів на строк з 18.02.2013 року по 17.02.2015 року. Крім того, згідно договору №20130130085857 від 18.02.2013 року про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та додаткової угоди до договору строк кредитної лінії закінчився 17.02.2015 року. Зазначені обставини вказують на оспорюваність вказаних майнових вимог з боку ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», і такі вимоги не являються безспірними. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 01.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №000973643295489 від 14.02.2013 року, укладеним з АТ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в сумі 22479,44 грн., в тому числі прострочена заборгованості за сумою кредиту 13428,15 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9051,29 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь позивача всі понесені судові витрати. Ухвалою суду від 05.08.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 19.04.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні вимог наполягав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву від представника відповідача до суду не надходив. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 18.02.2013 року [PERSON] уклав з АТ «Брокбізнесбанк» договір № [NUMBER] про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та цього є числа укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів на строк з 18.02.2013 року по 17.02.2015 року. 01.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №000973643295489 від 14.02.2013 року, укладеним з АТ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в сумі 22479,44 грн., в тому числі прострочена заборгованості за сумою кредиту 13428,15 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9051,29 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 року по 13.06.2019 року. Постановою приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. 22.08.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59880696 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15,16,18 ЦК України й статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не представив для суду документи на основі яких ним було вчинено виконавчий напис та відповідно з яких ним було встановлено безспірність вимоги стягувача. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику та отримання ним повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 768,40 гривень та судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 384,20 гривень (всього 1152,60 гривень), то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved