Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь виплаченої застрахованій особі суми страхового відшкодування в порядку регресу, а також судовий збір, посилаючись в обґрунтуванні своїх вимог на такі обставини. 20 вересня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], яким керувала [PERSON], та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON]. В результаті зазначеної ДТП автомобілю [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду. Відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №16716 від 12 січня 2015 року, складеного ПП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю [PERSON] склала 22810,15 грн. 12 травня 2014 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» та [PERSON] уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6313862, згідно якого позивач зобов'язався, у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахуванням визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту склала 22810,15 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено [PERSON] на підставі платіжного доручення в повному розмірі. Таким чином позивачу заподіяно шкоду в розмірі 22810,15 грн. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2014 року встановлено, що окрім вини відповідача у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, відповідач також залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10.а, 16.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч.4, ст. 122 КУпАП, та ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Представник позивача просив справу розглядати за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з їх неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлено, що Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» та [PERSON] уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АІ/6313862 від 12 травня 2014 року, згідно якого позивач зобов'язався, у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми. 20 вересня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], яким керувала [PERSON], та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], згідно довідки, що була надана [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду видана інспектором ДПС 3-го взводу та заяви на виплату страхового відшкодування від 23 вересня 2014 року. В результаті зазначеної ДТП автомобілю [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду, відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №16716 від 12 січня 2015 року, складеного ПП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю [PERSON] склала 22810,15 грн. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахуванням визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту склала 22810,15 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено [PERSON] на підставі платіжного доручення №152 від 15 січня 2015 в повному розмірі. Таким чином позивачу заподіяно шкоду в розмірі 22810,15 грн. Постановою Київського районного суду м. Одеси №520/14377/14п від 12 листопада 2014 року встановлено, що окрім вини відповідача у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, відповідач також залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10.а, 16.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч.4, ст. 122 КУпАП України, та Постановою Приморського районного суду м. Одеси №3/522/6697/14 від 11 листопада 2014 року відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Згідно зі ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Вина відповідача у спричинені матеріальної шкоди позивачу доведена. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Враховуючи, що порушення відповідачем Правил дорожнього руху є основною причиною пошкодження застрахованого майна, а інші обставини пригоди не можуть бути розцінені як причини завдання шкоди, а лише як такі обставини, що сприяли його виникненню або збільшували негативні наслідки, суд визнає відповідача винним у завданні шкоди та, враховуючи виплату останньому страховиком, позивачем у цій справі, суми страхового відшкодування, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22810,15 грн.; судового збору у розмірі 1378,00 грн., задовольнити у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved