overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка. Позивач, являючись спадкоємцем за законом після смерті батька, пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки захворів і знаходився на лікуванні. Тому просить визнати причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений, на його думку, з поважної причини. В судове засідання сторони не з`явилися і надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, Браницька сільська рада позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємець [PERSON] спадщину у встановлений законом строк не прийняв. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум ВСУ у своїй Постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 26.09.2012 року вказала на те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено в судовому засіданні і, що підтверджується довідкою Бобровицького районного центру первинної медико-санітарної допомоги, [PERSON]. з 08.06.2008 по 20.06.2008, тобто на спливі шестимісячного строку встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, знаходився на стаціонарному лікуванні. Суд визнає цю причину пропуску 6-ти місячного строку для звернення в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини поважною і тому позивачеві необхідно визначити додатковий строк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер його дід [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Заяву про прийняття спадщини до нотаріуса позивач не зміг подати, тому що на спливі шестимісячного строку несподівано захворів. Тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Новобиківська сільська рада позовні вимоги визнала. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судовез асідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що спадкодавець, [PERSON], помер [INFO], тобто до 2004 року (набрання чинності новим Цивільним кодексом), а тому підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року. Спадкоємцем всього майна за заповітом від 27.07.1995 року є позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), для прийнття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 1 ст. 550 ЦК України (в редакції 1963 року), за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може продовжити йому строк на прийняття спадщини. У судовому засіданні з'ясовано, що позивач на спливі шестимісячного строку хворів, що підтверджується довідкою з лікарні від 30.07.2015 року, тому суд вважає, що він пропустив шестимісячний строк, встановлений для подачі заяви до нотіріальної контори, з поважної причини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка. Позивач, являючись спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки захворів і знаходився на лікуванні. Тому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений, на його думку, з поважної причини. В судове засідання сторони не з`явилися і надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, Пісківська сільська рада позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року. Спадкова справа після її смерті не відкривалася, що підтверджується довідкою Бобровицької райдержнотконтори. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум ВСУ у своїй Постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 26.09.2012 року вказала на те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено в судовому засіданні і, що підтверджується довідкою Новобасанської сільської лікарської амбулаторії, [PERSON] з 19.12.2009 по 22.01.2010 року, тобто на спливі шестимісячного строку встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, знаходився на лікуванні. Суд визнає цю причину пропуску 6-ти місячного строку для звернення в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини поважною і тому позивачеві необхідно визначити додатковий строк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] року померла його мати, [PERSON], яка на день смерті та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 9,16 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Горбачівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Як спадкоємець за заповітом, позивач, пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки захворів. Вважає, що це є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання сторони не з`явилися і надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Горбачівська сільська рада позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що мати позивача, [PERSON], померла [INFO] року. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 9,16 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Горбачівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. [PERSON] за життя склала заповіт від 06.05.2003 року, яким все своє майно заповіла в рівних долях дітям, в т.ч. [PERSON]. За довідкою Бобровицької держнотконтори від 28.08.2015 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні з'ясовано, що позивач заходився на амбулаторному лікуванні з 18.04.2015 року по 05.05.2015 року, що підтверджується довідкою Бобровицької ЦРЛ від 05.05.2015 року, тобто на спливі шестимісячного строку, встановленого для подачі заяви до нотаріальної контори. Суд вважає хворобу позивача поважною причиною пропуску встановленого Законом строку для звернення в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини, тому йому необхідно визначити додатковий строк. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2010 року, близько 15 год., на перехресті пр.Генерала Острякова-Генерала Лебедя у м.Севастополі, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], відбулась ДТП. Вказує, що у вищезазначеній ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] та за кермом якого знаходився водій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого було застраховано в ПАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідно до полісу ВС/2152957. Зазначає, що відповідно до постанови Ленінського районного суду м.Севастополь від 05.05.2011 року відповідача за фактом скоєння вищезазначеної ДТП було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, зазначив, що оскільки відповідач на момент скоєння вищезазначеної ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961, власник пошкодженого автомобіля - [PERSON], з метою отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, в порядку ст. 35 Закону № 1961, оскільки вартість відновлювального ремонту винуватцем ДТП потерпілій особі не було відшкодовано. Зазначає, що у зв'язку з настанням події, передбаченої пп. а) п.41.1 ст.41 Закону України № 1961, МТСБУ 23.05.2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 11 727,80 грн. (без урахування ПДВ), відповідно до встановленого п. 9.2 ст. 9 вищезазначеного Закону України № 1961 лімітом відповідальності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.03.2015 року вироком Лебединського районного суду Сумської області, який набрав чинності 14.04.2015 року [PERSON] був засуджений за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я потерпілому [PERSON] по ч. 2 ст. 125 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КУ Лебединської ЦРЛ ім. К.О. Зільберника з 28.01.2015 року по 02.02.2015 року. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої особи. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь Лебединської районної державної адміністрації кошти в сумі 1249 грн. 80 коп., витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи вважає необхідним позовні вимоги прокурора задоволити, оскільки на лікування потерпілого від злочину - [PERSON] - з районного бюджету витрачено 1249.80 грн. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача, який повторно не з'явився в судове засідання, та за погодженням з учасниками процесу приймає заочне рішення у відповідності зі ст..224 ЦПК України. Вислухавши представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. 1206 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 13.03.2015 року [PERSON] засуджений Лебединським районним судом Сумської області по ч. 2 ст. 125 КК України. Внаслідок злочинних дій [PERSON], потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 43 від 16.02.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку з цим, потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КУ Лебединської ЦРЛ ім. лікаря К.О. Зільберника з 28.01.2015 року 02.02.2015 року та на його лікування, відповідно до довідки Лебединської ЦРЛ від 08.04.2014 року № 1140 (а.с.4), витрачено кошти в сумі 1249 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої від цього злочину. На даний час [PERSON] в добровільному порядку витрати на лікування потерпілого не відшкодував, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.04.2014 року вироком Лебединського районного суду Сумської області [PERSON] був засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України. Потерпілий по вищевказаній справі [PERSON], внаслідок отриманих тілесних ушкоджень знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КУ Лебединської УР ім.. К.О. Зільберника з 14.02.2014 року по 21.02.2014 року. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої особи. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь Лебединської районної державної адміністрації кошти в сумі 1516 грн. 36 коп., витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просить справу слухати в його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, але надіслали до суду заяви, в яких проти позову не заперечують та просять справу розглядати у їх відсутності. Вислухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. 1206 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2014 року [PERSON] засуджений Лебединським районним судом Сумської області по ч. 1 ст. 187 КК України. Вирок відносно нього набрав чинності 15.05.2014 року. Внаслідок злочинних дій [PERSON], потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 44 від 25.02.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку з цим, потерпілий [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КУ Лебединської ЦРЛ ім. лікаря К.О. Зільберника з 14.02.2014 року по 21.02.2014 року та на його лікування, відповідно до довідки Лебединської ЦРЛ від 08.04.2014 року № 566 (а.с.4), витрачено кошти в сумі 1516 грн. 36 коп. На даний час [PERSON] в добровільному порядку витрати на лікування потерпілого не відшкодував. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої від цього злочину. Судовий збір в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.05.2010 року, о 19 годин, на вул. Соханя, 7 у м. Ялта відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], на заокругленні дороги ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкоджень автомобілів. Вказує, що відповідно до постанови Ялтинського міського суду АР Крим від 15.06.2010 року відповідач за фактом скоєнї вищезазначеної ДТП був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що у результаті вищевказаного ДТП було пошкоджено автомобіль Nissan Prairie SLX р/н. [NUMBER], що належить [PERSON], якому було завдано матеріальні збитки у розмірі 14 357,75 грн. (з ПДВ) відповідно до висновку спеціаліста № 55810 від 11.06.2010 року. Крім того зазначає, що оскільки на момент вчинення вищезазначеної ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961, власник пошкодженого автомобіля - [PERSON] (уповноважений довіреністю), з метою отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, в порядку ст. 35 Закону № 1961, оскільки вартість відновлювального ремонту винуватцем ДТП потерпілій особі не було відшкодовано. Зазначає, що у зв'язку з настанням події, передбаченої пп. а) п.41.1 ст.41 Закону України № 1961, МТСБУ, 23.05.2011 року, здійснило виплату відшкодування потерпілій особі - [PERSON] у розмірі 11964,79 грн. (без урахування ПДВ), відповідно до встановленого п. 9.2 ст. 9 вищезазначеного Закону України № 1961 лімітом відповідальності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 22 листопада 2003 року. Шлюб зареєстрували у виконкомі Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис №11. Від цього шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різницю в характерах. На даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за переконанням позивача подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Позивач надав суду заяву, в котрій вказав, що позов підтримує повністю та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідачка також надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України : « У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Як встановлено судом, сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис №11.(а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7,9). Сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення між подружжям не досягнуто, бажання примиритися у жодної із сторін немає. Сім'я розпалась остаточно. Суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, тому шлюб необхідно розірвати. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням вищевказаного, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 14.07.2011 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта банк» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства») уклав з відповідачкою кредитний договір №004-29511-140711 про надання останній кредиту в сумі 30 000 гривень. Однак відповідачка в порушення умов вищезазначених кредитного договору на відміну від позивача, свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 03.05.2013 року має заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» всього в сумі 12 001 гривню 62 копійки, яку позивач просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в ньому. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю з підстав зазначених в ньому та просила його задовольнити у відповідності до ст.ст. 31, 174 ЦПК України Згідно ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка повністю визнає позовні вимоги пред'явлені до неї за вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 001 гривню 62 копійки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 612 ЦК України,

Outcome: approved