Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 13.09.2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], за рішенням суду від 11.02.2015 року шлюб між ними розірвано, син залишився проживати з матір'ю, яка після розірвання шлюбу заперечує проти спілкування батька з сином, рішення виконавчого комітету, яким встановлено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, не виконує. Позивач просив суд зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином; встановити такий порядок участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з сином, а саме: побачення з дитиною два рази на місяць за місцем проживання батька у суботу та неділю з можливістю ночівлі сина; за попередньою домовленістю з матір'ю дитини 30 календарних днів цілодобово кожного року для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з відвідуванням дитиною місця проживання батька; побачення з дитиною в інші дні кожного року протягом 4-х годин: в день народження дитини, Новий рік, Різдво та Великдень. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив суд встановити такий порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя місяця з 10.00 години до 18.00 години; за попередньою домовленістю з матір'ю дитини 15 календарних днів влітку, по 5 календарних днів восени, зимою та весною в канікулярний період для спільного відпочинку та оздоровлення з батьком з відвідуванням дитиною місяця проживання батька. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча неодноразово повідомлялася про час розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без її участі до суду не надано, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради як органу опіки та піклування просить суд позов задовольнити, оскільки батько має право спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2008 року, який було розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2015 року по справі № 357/208/15-ц 2/357/963/15, що стверджується копією рішення суду, яке набрало законної сили 23.02.2015 року /а.с.9-10/. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], що слідує з копії свідоцтва про народження дитини /а.с.8/. В судовому засіданні також встановлено, що малолітній син сторін по справі по даний час залишається зареєстрованим за місцем проживання позивача -[ADDRESS], що стверджується копією довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 1371 /а.с.38/, але проживає дитина з матір'ю, яка згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС УДМС України в Київській області зареєстрована з 04.07.2016 року [ADDRESS] /а.с.14/. З матеріалів справи вбачається, що питання щодо визначення порядку участі позивача у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради за його заявою /протокол від 03.05.2017 року № 6/. Також Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради було підготовлено висновок про визначення порядку участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] /а.с.37/. На підставі вказаного висновку та рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення за № 183 від 23.05.2017 року, відповідно до якого встановлено такий порядок участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON]: перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 10.00 години до 18.00 години, що вбачається з копії цього рішення /а.с.7/. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач чинить йому перешкоди щодо спілкування з малолітнім сином. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За приписами ст.151 СК України батьки мають переважне перед іншими особами право на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як передбачено ст.157 цього Кодексу, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно приписів ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Отже, обсяг прав батьків не залежить від того, проживають вони з дитиною чи ні. Як вказано вище в рішенні, органом опіки та піклування було вирішено питання щодо форм участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, але сторони не змогли знайти порозуміння у вирішенні цього питання, зважаючи на стосунки, які склалися між ними. В СК України розроблено механізм забезпечення прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, якщо той з батьків, з ким проживає дитини, цьому перешкоджає. Так, згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Позивач просить суд визначити такий порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя місяця з 10.00 години до 18.00 години; за попередньою домовленістю з матір'ю дитини 15 календарних днів влітку, по 5 календарних днів восени, зимою та весною в канікулярний період для спільного відпочинку та оздоровлення з батьком з відвідуванням дитиною місяця проживання батька. Представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради не заперечує щодо встановлення такого порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. А тому суд вважає за можливе визначити саме такі способи участі позивача у вихованні дитини. Суд вважає, що такий порядок участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з сином не буде суперечити інтересам самої дитини, оскільки за ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, доказів того, що таке спілкування перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, суду не надано. При вирішенні спору судом приймаються до уваги положення Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР України № 789-XII від 27.02.1991 року , стосовно того, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини /ст.3/. А відповідно до ст.9 цієї Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, проаналізувавши всі докази, врахувавши всі наведені вище в рішенні обставини, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за можливе встановити дні та час для спілкування між сином та батьком, а саме: перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя місяця з 10.00 години до 18.00 години; за попередньою домовленістю з матір'ю дитини 15 календарних днів влітку, по 5 календарних днів восени, зимою та весною в канікулярний період для спільного відпочинку та оздоровлення з батьком з відвідуванням дитиною місяця проживання батька. Встановлення такого порядку спілкування з дитиною, на думку суду, надасть можливість обом батькам приймати участь у вихованні сина, піклуватися про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечить можливість виконання батьком, який проживає окремо від дитини, одного з найважливіших обов'язків батьків - виховання дитини. При цьому судом приймаються до уваги і ті обставини, що позивач має постійне місце проживання, де може зустрічатися з сином, згідно акту обстеження умов проживання батька /а.с.41/, за місцем його проживання [ADDRESS] є можливість виділити окрему кімнату для дитини, житло розміщене в частині приватного одноповерхового будинку, складається з двох кімнат, кухні, коридора, ванної кімнати, туалету, з усіма зручностями, житло умебльоване, укомплектоване сучасною електропобутовою технікою, підтримується в належному санітарно-гігієнічному стані; за місцем роботи на посаді охоронника в ТОВ «Альфащит» позивач характеризується позитивно, що стверджується характеристикою з місця роботи /а.с.11/. Як зазначалося раніше, для правильного виховання дитини важливо, щоб у її вихованні брали участь обоє батьків - батько і мати. Обмеження прав одного з батьків на зустріч і особисте спілкування з дитиною не може мати постійного характеру, інакше воно перетворилося 6 на позбавлення цього права. Невиконання вимог закону одним із батьків, з ким проживає дитина, дає право іншому з батьків, який не проживає з дитиною, звернутися безпосередньо до суду. При цьому він захищає не тільки своє право на виховання та спілкування з дитиною, а й дитини, оскільки усунення одного з батьків від виховання і спілкування з дитиною, порушує права самої дитини на батьківську турботу. Позивач посилався також на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не хоче приймати іграшки, одяг, що він купляє для сина, він намагався висилати грошові перекази, але вона коштів не отримує, а тому просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод у його спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]. За положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана обґрунтувати свої вимоги та заперечення. В судовому засіданні були допитані свідки -[PERSON] - товариш позивача та хрещений [PERSON], [PERSON] -товариш позивача, які показали в суді, що після того, як відповідачка вийшла вдруге заміж, вона почала перешкоджати позивачу зустрічатися з сином, це триває майже рік, позивач намагався передати речі, іграшки для сина навіть через батьків відповідачки, оскільки вона з ним відмовляється спілкуватися. В матеріалах справи є копія заяви відповідачки до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 07.04.2017 року, в якій вона кагерично заперечує щодо задоволення органом опіки та піклування заяви [PERSON] щодо його участі у спілкуванні з сином. А тому з врахуванням наведеного суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачку не чинити в подальшому перешкод позивачу у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved