Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до Калінінського районного суду м. Донецька із позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позивач посилався на те, що відповідач зареєстрований та по вересень 2009 року проживав [ADDRESS]. У вересні 2009 року [PERSON] виїхав з гуртожитку, але з обліку не знявся. Його особистих речей в гуртожитку не має. Де відповідач мешкає у теперішній час позивачу не відомо. Відповідач ніколи не перебував у трудових відносинах з позивачем. Оскільки [PERSON] вселився до житлового приміщення без дотримання встановленого порядку (без отримання ордеру), просив виселити відповідача з гуртожитку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився та не направив суду повідомлення про поважні причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечував, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів та в порядку ст. 225 ЦПК України. Вивчивши надані позивачем документи та докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог так і заперечень проти них. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що КП «Трест Донецькжилбуд № 1» є власником будівель гуртожитків в м. Донецьку, що розташовані за адресою [ADDRESS]( а.с.6) Відповідач [PERSON] зареєстрований з 26.11.2008 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується карткою прописки. ( а.с.5) Згідно акту від 12.02.2014 року [PERSON] залишивши деякі особисті речі виїхав з гуртожитку 1.09.2009 року, де мешкає та працює в теперішній час не відомо, особистих речей відповідача в гуртожитку не має.(а.с.11). Відповідно до довідки виданої бухгалтерією від 05/10-56 від 12.03.2014 року плата за проживання з 01.09.2009 року гр. [PERSON] не нараховується. ( а.с. 10) Порядок користування житловою площею у гуртожитках визначається главою 4 ЖК України та Примірним положенням про гуртожитки. Відповідно до ст. 127 ЖК Української PCP, п. 2 Примірного положення, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української PCP, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішень надання жилої площі в гуртожитку. Пунктом 17 Примірного положення передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сім'ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним. Право користування жилим приміщенням у гуртожитку такого члена сім'ї (або колишнього члена сім'ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи. Так, ст. 125 ЖК Української PCP, п. 41 Примірного положення визначено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексу,а саме у разі, якщо робітники і службовці припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією за власним бажанням, не може бути виселено певне коло осіб, тому числі пенсіонерів по старості. Отже, за змістом наведеного, ст. 125, ч. З ст. 132 ЖК Української РСР застосовуються до житлових правовідносин, одним із суб'єктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах. Судом встановлено, що [PERSON] у трудових відносинах з КП «Tрест Донецькжитлобуд № 1» ніколи не перебував, підстав для вселення у спірне житлове приміщення у нього не було, фактично не проживає понад чотири роки, добровільно виїхав, у зв'язку з чим договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня його вибуття, а тому відповідач підлягає виселенню зі спірного приміщення без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з [PERSON] на користь КП «Трест Донецькжитлобуд № 1» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121.80 гривень та на користь держави у розмірі 121.80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved