Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.05.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 14.06.2018 року допустила заборгованість у сумі 15513,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1520,03 грн., по процентах за користування кредитом 6193,32 грн., заборгованість за пенею 6823,46 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 726,84 грн., яку просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, будучи належним чином відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, у визначений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позов не надала. В зв'язку з неявкою сторін, згодою представника позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу. Із-за неявки в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви від 08.05.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Цією ж заявою відповідач ствердила, що ознайомлена та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У випадку виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово), що передбачено п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.12.8 вказаних Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/Пам'яткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами Банку, якщо інше не передбачено п.2.1.12.13. Відповідач належним чином зобов'язання за Договором не виконувала, в результаті чого станом на 14.06.2018 року її заборгованість перед Банком становить: заборгованість за кредитом 1520,03 грн., по процентах за користування кредитом 6193,32 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 726,84 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором б/н від 08.05.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею 6823,46 грн., в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. При порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250грн. + 5% від суми позову, що передбачено заявою про видачу кредиту. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 987 грн. 07 коп.(56,02% від 1762 грн.) За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial