overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01.06.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через постійні сварки, конфлікти, відсутність порозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини припинено остаточно в березні 2014 року, вони проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В зв'язку з цим, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 червня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №200. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з березня 2014 року припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві відповідачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 01.12.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №3247. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина- син [PERSON], [INFO] Але подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно, спільного бюджету не має, спільне господарство не ведеться, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримуємо з весни 2012 року. Посилаючись на ці обставини позивач просив розірвати його шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїй заяві позивач зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, спору про місце проживання дитини не має, дитина буде мешкати разом з відповідачем. У судове засідання відповідач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, також вказала, що спору про місце проживання дитини не має, дитина буде мешкати разом з нею. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.12.2007р. позивач, [PERSON], уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 3247. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.2005р., відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова(а.с.5). Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують з весни 2012 року. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] між сторонами не має, дитина буде проживати разом з відповідачем [PERSON]. Судові витрати, пов'язані із розірванням шлюбу, суд покладає на відповідача. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 04.11.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні характери. Однією сім'єю не проживають вже понад року, примирення та збереження шлюбу неможливе. Донька проживає разом із матір'ю та він проти цього не заперечує. В зв'язку з викладеним просив розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №603. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що подружні стосунки між сторонами припинено більше року та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві відповідачка просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 05.10.2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим фактичні шлюбно-сімейних відносин припинені. Посилаючись на ці обставини позивач просила розірвати її шлюб з відповідачем. В судове засідання належним чином повідомлений про час та місце слухання справи позивач не з'явився, подавши при цьому заяву, якою він підтримав вказану позовну заяву та просив проводити судове засідання за його відсутності. Належним чином повідомлена про час та місце слухання справи відповідач подала до суду заяву, якою вона визнала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.10.2002 р. позивач, [PERSON], уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], зареєстрований відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1206. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Позивач та відповідач мають від шлюбу дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Під час розгляду справи було встановлено, що сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини, а шлюб між ними фактично припинений і примирення вони не бажають. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, фактичних шлюбно-сімейних відносин не . Спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має, дитина проживатиме разом з відповідачем [PERSON]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 06.10.2001 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через несумісність характерів та поглядів на життя. Мали місце сварки та глибокі образи. Фактично шлюбні відносини були припинені з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо. Подальшого сенсу підтримувати відомість сімейних відносин не має. Матеріальних спорів не має. Дитина буде проживати разом із відповідачкою. В зв'язку з цим, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити останній. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки не повідомила. З урахуванням зазначеного, думки позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи у відсутності відповідачки в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №950. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживають разом із матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначив позивач в своєму позові з січня 2014 року шлюбні відносини з відповідачкою припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони тривалий час проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними до теперішнього часу не відбулось та позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення неможливим, суд приходить до висновку, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам сторін, а тому позовна заява підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 06.12.1991 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, пріоритети та плани на майбутнє. Фактично спільне життя припинили з 2008 року. З цього часу разом не живуть, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу є формальним. В зв'язку з викладеним просив розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки не повідомила. З урахуванням зазначеного, думки представника позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 грудня 1991 року Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №1277. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначив позивач з 2008 року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони фактично припинили подружні стосунки, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними до теперішнього часу не відбулось, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивача, а тому позовна заява підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 07.06.1997 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. [INFO] в них народилась донька - [PERSON] Останні роки подружнє життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, непорозуміння з різних питань. Постійні сварки призвели до відчуження, втрати поваги та любові. Восени 2010 року вони проживають окремо, примирення не відбулось, сім'я розпалась остаточно. Спорів з приводу майна не має, дитини буде проживати разом із дружиною. В зв'язку з чим, просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити останній. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про причини нене повідомила. Про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. З урахуванням зазначеного, думки позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи у відсутності відповідачки в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №369. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначив позивач в своєму позові з серпня 2009 року шлюбні відносини з відповідачкою припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони з осені 2010 року проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними до теперішнього часу не відбулось та позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам сторін, а тому позовна заява підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 09.07.2005 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] З перших днів подружнього життя сім'я була заснована на почуттях любові, вірності та поваг и один до одного. Але поступово почуття любові згасли та почали виникати сварки через зловживання дружини спиртними напоями. Спільне життя стало нестерпним і збереження шлюбу неможливе. З червня 2014 року вони проживають окремо, спільного господарства та сімейного бюджету не мають, повністю припинили шлюбні відносини. Спір про поділ майна та визначення місця проживання доньки відсутні, а якщо виникне, буде вирішуватись в іншому судовому процесі. В зв'язку з викладеним позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В поданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 2005 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №218. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з червня 2014 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved