Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми боргу за договором, відсотків за користування коштами, пені за користування коштами, заборгованості за простроченими відсотками, посилаючись на такі обставини. 06 квітня 2010 року сторони уклали кредитний договір №94/2-10, за умовами якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 27737,65 гривень на строк користування кредитними коштами до 05 жовтня 2010 року включно зі сплатою 31% річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобовязався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором та графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки №06-04-10. У встановлений строк [PERSON] зобов'язання не виконав, чим порушив умови Кредитного договору (п.п.1.1., 2.2.3., 3.2.2.) та вимоги чинного законодавства України, та [PERSON] також не виконавши зобов'язання порушила не тільки умови договору поруки, але й вимоги чинного законодавства України. 21 листопада 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі №2-5494/11 за позовом АБ «Порто-франко» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №94/2-10 від 06 квітня 2010 року в загальному розмірі 44239,82 грн. Заборгованість [PERSON], [PERSON] по кредитному договору та відсоткам навіть частково не погашено, водночас в результаті невиконання відповідачами рішення суду та кредитного договору, збитки Банку з кожним днем зростають. Крім того, у зв'язку із неможливістю розпорядження грошовими коштами. Рішенням суду дію Кредитного договору припинено не було, тож на сьогодні умови Кредитного договору - діють, зокрема, щодо нарахування та сплати відсотків за користування грошовими коштами та неустойки. Відповідно до кредитного договору за користування кредитними коштами, Банк за період з дати останнього, розрахунку зазначеного в рішенні суду, на непогашену суму кредиту нараховував відсотки. Та враховуючи той факт, що грошові кошти за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору у встановлені строки не сплачено, відповідно п. п. 7.2. Кредитного договору, Банком нараховано пеню за кожен день прострочення сплати суми кредиту та відсотків за його користування у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення. У звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 22 січня 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №94/2-10 від 06 квітня 2010 року у розмірі 32277,91 гривень, з яких: - загальна заборгованість за відсотками за період з 22 січня 2013 року по 22 січня 2016 року 10895,99 гривень; - неустойка за виникнення простроченої заборгованості за період з 22 січня 2015 року по 21 січня 2016 року 21381,92 гривень. На підставі цього позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати на розгляд справи. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, не заперечував про заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень представника позивача, представлених письмових доказів. 06 квітня 2010 року між Акціонерним комерційним банко «Порто-Франко» (зараз Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку «Порто-Франко») та [PERSON] було укладено кредитний договір №94/2-10, за умовами якого Банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 27737,65 гривень на строк користування кредитними коштами до 05 жовтня 2010 року включно зі сплатою 31% річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобовязався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором та графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки №06-04-10. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. Зазначена сума кредиту відповідно до п.1.2. договору, видавалась за мінусом нарахованих відсотків у розмірі 4287,56 гривень, які утримані банком у день видачі кредиту, для подальшого щомісячного погашення процентів із суми утриманого авансового платежу (п.2.2.4. договору). Згідно з п.1.1., п.3.2.2. договору, позичальник зобов'язаний був не пізніше 05 жовтня 2010 року повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів. У встановлений строк [PERSON] зобов'язання не виконав, чим порушив умови Кредитного договору (п.п.1.1., 2.2.3., 3.2.2.) та вимоги чинного законодавства України. Відповідно до п.3.1. договору поруки «у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором у вказані в договорі терміни, поручитель зобов'язується не пізніше ніж 3 дні з моменту отримання повідомлення Банку про невиконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань, сплатити необхідну грошову суму». Крім того, згідно п. 3.2. договору поруки Банк має право звернути стягнення на майно і інші кошти поручителя, які належать останньому на праві власності або оперативного керування. [PERSON] не виконавши зобов'язання порушила не тільки умови договору поруки, але й вимоги чинного законодавства України. 21 листопада 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі №2-5494/11 за позовом АБ «Порто-франко» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №94/2-10 від 06 квітня 2010 року в загальному розмірі 44239,82 грн. Заборгованість [PERSON], [PERSON] по кредитному договору та відсоткам навіть частково не погашено, водночас в результаті невиконання відповідачами рішення суду та кредитного договору, збитки Банку з кожним днем зростають. Крім того, у зв'язку із неможливістю розпорядження грошовими коштами. Рішенням суду дію Кредитного договору припинено не було, тож на сьогодні умови Кредитного договору - діють, зокрема, щодо нарахування та сплати відсотків за користування грошовими коштами та неустойки. Відповідно до кредитного договору за користування кредитними коштами, Банк за період з дати останнього, розрахунку зазначеного в рішенні суду, на непогашену суму кредиту нараховував відсотки. Та враховуючи той факт, що грошові кошти за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору у встановлені строки не сплачено, відповідно п. п. 7.2. Кредитного договору, Банком нараховано пеню за кожен день прострочення сплати суми кредиту та відсотків за його користування у розмірі 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотків) від простроченої суми за кожен день прострочення. У звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 22 січня 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №94/2-10 від 06 квітня 2010 року у розмірі 32277,91 гривень, з яких: - загальна заборгованість за відсотками за період з 22 січня 2013 року по 22 січня 2016 року 10895,99 гривень; - неустойка за виникнення простроченої заборгованості за період з 22 січня 2015 року по 21 січня 2016 року 21381,92 гривень. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко» та стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог, та стягнути на користь держави з відповідачів в рівних частках судові витрати в розмірі 1218,0 грн. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved