Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка по справі його дружина, зареєстрована в цій квартирі, але не проживає в ній з грудня 2015 року, оскільки проживає разом з їхнім сином та іншим чоловіком у належній їй квартирі. Будь-яких домовленостей між ним та відповідачкою щодо збереження за нею права на користування житлом не існує, факт реєстрації останньої за вказаною адресою створює для нього ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, за ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу від 22.04.2011 року. Також, судом встановлено, що відповідачка по справі є дружиною позивача. З 2015 року сторони припинили сімейні стосунки, а тому відповідачка забрала свої речі та проживає за іншою адресою з іншим чоловіком. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] втратила право на користування квартирою №2 будинку №18 по вул. Гагаріна в м. Узин, Білоцерківського району Київської області, оскільки не проживає у вказаному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved