Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 січня 1995 року органом приватизації В/О «Свема» на підставі розпорядження № 2003 від 10.01.1995р. на праві спільної часткової власності по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Отримавши дане свідоцтво, вони набули право володіння, розпорядження та користування даним майном, але не були обізнані стосовно необхідності його державної реєстрації у відповідному Державному реєстраційному органі. 25 січня 2014 року померла мати позивача, [PERSON]. Після її смерті, відкрилася спадщина на 1/2 частину належної їй квартири [ADDRESS] її спадкоємцями за законом першої черги були: чоловік - [PERSON], син - [PERSON] та син - [PERSON]. Хоча на момент її смерті разом з нею проживали лише позивач та їх батько. Тому протягом встановлено строку для прийняття спадщини, позивач звернувся до державного нотаріуса і подав заяву про відмову від своєї частки в спадщині на користь батька [PERSON]. А син [PERSON] не проживав разом із матірю, не подавав жодної заяви і тому вважається таким, що відмовився від частки в спадщині. Тому фактичним власником всієї квартири став на той час [PERSON]. 25 грудня 2015 року помер батько позивача, [PERSON]. Після його смерті, відкрилася спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS]. Його спадкоємцями за законом першої черги були: син - [PERSON] та син - [PERSON]. Протягом шестимісячного строку брат позивача подав державному нотаріусу заяву про відмову від належної йому за законом частини на користь позивача. А [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини. Після спливу шестимісячного строку позивач повторно звернувся до державної нотаріально контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус, розглянувши та проаналізувавши документи, надані мною, пояснив позивачу, що не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, так як наданий правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - Свідоцтво про право власності на житло від 10.01.1995 року видане В/О «Свема», згідно з розпорядженням № 2003 від 10.01.1995р., не зареєстроване відповідним чином у відповідному Державному реєстраційному органі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце якого повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю. В ході дослідження доказів по справі, судом було встановлено, що копією свідоцтва про смерть, підтверджується факт смерті спадкодавця і момент відкриття спадщини (а.с.6-7); копія свідоцтва про народження свідчить, що [PERSON] дійсно мати позивача, а [PERSON] батько (а.с.8); З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, яка заключається у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з причини надання спадкоємцем правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, що підтверджує право власності на це майно спадкодавця, який не зареєстрований у відповідному Державному реєстраційному органі, що суперечить вимогам п.п. 4.14, 4.15, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. (а.с.13) Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Крім того права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, на підставі статті 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомості, визначеному статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», таким документом може бути рішення суду. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). На підстави ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ЗУ «Про власність», власність набувається на засадах, які не суперечать закону, відповідно до наказу МЮ № 7/5, 2002 року, документом який посвідчує право власності є рішення суду.

Outcome: approved