Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 09 серпня 2013 року ним було отримано Свідоцтво на право власності на майно, а саме будинок [ADDRESS], видане нотаріусом на підставі Акта державного виконавця про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. Після державної реєстрації прав на зазначене нерухоме майно він звернувся до попереднього власника [PERSON] з пропозицією звільнити помешкання в добровільному порядку, однак відповідач в грубій формі відмовив. 22 жовтня 2013 року позивачем було направлено пропозицію відповідачу про укладення договору оренди житлового приміщення на висунутих ним умовах та з кінцевим терміном його укладення 11 листопада 2013 року. На день звернення до суду [PERSON] не вжив жодних заходів щодо вирішення спірного питання. Позивач зазначає, що не має можливості користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, оскільки попередній власник перешкоджає йому в цьому, надалі проживаючи в будинку із членами своєї родини, тому просить виселити [PERSON] з будинку без надання іншого житлового приміщення. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Богунський районний відділ Управління ДМС у Житомирській області, мотивуючи це тим, що виселення тягне за собою зняття з реєстраційного обліку, розгляд справи просить відкласти. Представник третьої особи КП «ВЖРЕП №1» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до положень ст.35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Богунський районний відділ Управління ДМС у Житомирській області, оскільки рішення суду жодним чином не впливає на права та обов'язки зазначеного органу, покладення на третю особу обов'язку по вчиненню будь-яких дій законом не передбачено. Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім цього судом враховується, що вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку взагалі не заявлялись позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акта державного виконавця про визнання прилюдних торгів (аукціону) такими, що не відбулися, затвердженого в.о. начальника Богунського ВДВС Житомирського МУЮ С. В. Карпюком 07.08.2013 року, було видано свідоцтво, яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 72,2 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., до якого належать сарай літ. «Б», криниця літ. «К», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки майно не реалізоване/торги не відбулися і стягувач - [PERSON] виявив бажане залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний вище будинок було зареєстровано 09.08.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за [PERSON]. В подальшому позивача було записано власником будинку в технічному паспорті. Як вбачається з копії довідки №3561 від 08.10.2013 року, виданої КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» по [ADDRESS] на підставі будинкової книги зареєстрований [PERSON]. 22.10.2013 року позивачем був направлений на адресу відповідача лист-пропозиція, в якому [PERSON] було запропоновано [PERSON] укласти договір найму (оренди) житлового приміщення на конкретних умовах, а в разі відмови від наданої пропозиції прохання звільнити спірний будинок у строк до 11 листопада 2013 року, який був отриманий відповідачем 23.10.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню. Частиною 4 статті 311 ЦК України передбачено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Враховуючи викладене вище, а також доведений позивачем факт відмови відповідача в добровільному порядку звільнити належне на праві власності [PERSON] житлове приміщення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження, тому задовольняє їх в повному обсязі. На підставі ст.ст. 316, 319, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved