Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що він є власником земельних ділянок площею 2,3358 га., кадастровий номер 6810500000:01:003:0041 та площею 2,5165 га., кадастровий номер 6810500000:01:003:0083, що розташовані в м.Нетішин Хмельницької області, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 27.11.2013 року між позивачем та ТОВ «[PERSON] Плюс» було укладено договори оренди вказаних земельних ділянок, а 26.03.2014 року - додаткові угоди про розірвання зазначених договорів оренди землі. Оскільки [PERSON] не отримав своїх примірників додаткових угод від 26.03.2014 року, тому 05.01.2016 року він звернувся до представника ТОВ «[PERSON] Плюс» з метою отримання таких. У відповідь 11.01.2016 року йому було надано копії договорів оренди землі від 23.02.2015 року з ТОВ «Акріс Агро», з яких вбачається, що він надав в оренду останньому належні йому вищевказані земельні ділянки. При цьому, 26.11.2015 року відповідач зареєстрував ці договори оренди землі зі строком дії на 10 років. Однак, позивач стверджує, що наміру укладати договори оренди землі з ТОВ «Акріс Агро» не мав, не листувалася з ним з цього приводу і жодної із суттєвих умов таких договорів ні усно, ні письмово не обговорював, договори та додатки до них особисто не підписував, довіреність від свого імені щодо оформлення договорів нікому не надавав. Позивач зазначив, що спірні договори оренди землі від його імені та додатки до них підписані невстановленою особою, тому такі договори були укладений за відсутності його волевиявлення, що є підставою для визнання їх недійсними. На підставі наведеного, позивач просить визнати недійсними договір оренди землі від 23.02.2015 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Акріс Агро», земельної ділянки площею 2,3358 га., кадастровий номер 6810500000:01:003:0041, що розташована в м.Нетішин Хмельницької області та договір оренди землі від 23.02.2015 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Акріс Агро», земельної ділянки площею 2,5165 га., кадастровий номер 6810500000:01:003:0083, що розташована в м.Нетішин Хмельницької області. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися. Представник надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Судом встановлено, що згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 025884 від 27.04.2004 року та серії ХМ №058679 від 29.08.2003 року, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 2,52 га., кадастровий номер 6810500000:01:003:0083 та площею 2,34 га. кадастровий номер 6810500000:01:003:0041, які розташовані на території Нетішинської міської ради Хмельницької області, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 23.02.2015 року між [PERSON], як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро», як орендарем, укладено два договори оренди землі, відповідно до умов яких орендодавець надав, а орендар отримав в оренду земельну ділянку площею 2,3358 га., кадастровий номер 6810500000:01:003:0041 та земельну ділянку площею 2,5156 га., кадастровий номер 6810500000:01:003:0083, які розташовані на території Нетішинської міської ради Хмельницької області та належать на праві власності [PERSON], на строк десять років. Крім того, між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро», до кожного з двох договорів оренди землі, було складено акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26.11.2015 року та акти приймання передачі земельної ділянки, які є невідємними частинами спірного договору оренди землі від 26.11.2015 року. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 48470411 та №48465199 від 26.11.2015 року, два спірні договори оренди землі від 23.02.2015 року зареєстровано в реєстрі 26.11.2015 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 26500370 та 26498257 від 26.11.2015 року. Відповідно до висновку експерта № 166 п від 01.12.2016 року, підписи від імені [PERSON] у двох договорах оренди землі від 23.02.2015 року, укладених між [PERSON] та ТОВ «Акріс Агро» у графі «Реквізити сторін», а також двох актах визначення меж земельної ділянки (на місцевості) від 26.11.2015 року та двох актах приймання-передачі земельної ділянки від 26.11.2015 року, виконані не [PERSON], а іншою особою. Згідно ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.14, ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. За правилами ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Положеннями ч.ч.1, 3, 4, 5 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підставним, оскільки позивач не підписував два договори оренди землі від 23.02.2015 року, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, повноважень на підписання спірних договорів від свого імені іншим особам не надавав, що свідчить про відсутність волевиявлення власника земельних ділянок на вчинення вказаних правочинів. Згідно ч.1, п.4 ч.2 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, витрат повязаних з проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 900 гривень 48 копійок, а всього: 1451 гривню 68 копійок. Враховуючи наведене,

Outcome: approved