Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 22 грудня 2018 року з відповідачем зареєстрував шлюб в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 1010. З 30 липня 2019 року він, маючи статус особи з числа дітей-сиріт віком від 18 до 23 років, був направлений на проживання в Обласний соціальний гуртожиток для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування Закарпатської ОДА, який знаходиться по [ADDRESS], де проживає по теперішній час у зв`язку з відсутністю житла. Крім цього, він має посвідчення про взяття на облік бездомної особи №185 від 04 вересня 2019 року, яке підтверджує факт його перебування на обліку в секторі обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання і місце перебування якої може бути зареєстроване по [ADDRESS] . Протягом останніх декількох місяців подружнє життя у сторін погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело взагалі до припинення відносин. Так, на даний час фактичне місце перебування його дружини йому не відоме, будь-яких контактів вони не підтримують. Оскільки кожен з них має кардинально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, господарство разом не ведуть, спільних дітей не мають, тому враховуючи, що примирення є неможливим, просить шлюб між ними розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявок не повідомила, відзив не подала, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 22 грудня 2018 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1010, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 грудня 2018 року (а. с. 6, 7-8). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved