Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, своєчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки був переконаний, що спадщину прийняв фактом спільного проживання з батьком за адресою: [ADDRESS] , хоча фактично батько був зареєстрований в належній йому на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] . Оскільки батько важко хворів, тому вони проживали разом, і він здійснював за ним постійний догляд. Однак звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, що відкрилася після смерті батька, йому було відмовлено, та роз`яснено про необхідність звернення до суду. Позивач в підготовче засідання не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с.21,31). Надав заяву до суду про розгляд позовної заяви у його відсутність, та наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.38). Відповідач - Болградська міська рада Одеської області в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином (а.с.21), позов визнав, справу просив розглянути у відсутність представника, про що надав відповідну заяву (а.с.25). Треті особи: [PERSON], [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.21,27,30). До суду не прибули, надіслали до суду заяви, кожен окремо про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позовних вимог (а.с.32, 35). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 635, виданим Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області від 13 вересня 2016 року (а.с.7). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. На час смерті спадкодавець був зареєстрований в належній позивачу [PERSON] квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Болградської міської ради Одеської області від 01.02.2019 року за №579 (а.с.17). Належність квартири позивачу підтверджується договором купівлі-продажу з відстроченням виплати квартири від 14.02.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В., зареєстрованим в реєстрі за №144 (а.с.11-12). Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області від 27.03.2019 року за №1368 померлий [PERSON] з 01.12.2010 року по день своєї смерті фактично проживав з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Спадкоємцем за законом після його смерті є син [PERSON] , позивач по справі. Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 08.07.1980 року (а.с.6). Крім того є і інші спадкоємці: дружина [PERSON] (а.с.14) та донька [PERSON] (а.с.15). На звернення позивача [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. 01.02.2019 року за № 206/02.14 письмово роз`яснено про порушення строку визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини, та необхідність звернення до суду з питання визначення додаткового строку (а.с.18). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 05.04.2019 року за №652/01.16, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась, ніхто зі спадкоємців не звертався з заявами про прийняття спадщини (а.с.28-29). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Стаття 1272 ЦК України встановлює, у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно п. 4 вищевказаної постанови, передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Відповідач, Болградська міська рада Болградського району Одеської області та треті особи, які також є спадкоємцями за законом першої черги [PERSON] , [PERSON] , позов визнали цілком і беззаперечно (а.с.25, 32, 35). У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Суд приходить до переконання, що строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він був переконаний, що фактом спільного проживання зі спадкодавцем, він є таким, що спадщину прийняв. Такі обставини, як те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Пропуск строку на прийняття спадщини хоча і є значним, позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки здійснивши дії щодо фактичного прийняття спадщини, яка станом на час розгляду справи відумерлою не визнана, не вчинив обов`язкових дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, інші спадкоємці, які б здійснили дії по прийняттю спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] - відсутні, представник відповідача та треті особі згідно письмових заяв не заперечують проти задоволення позову, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.213 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved