Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 17.09.2019 року по 22.01.2021 року він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт на посаді начальника фінансового відділу. 22.01.2021року позивача було звільнено з роботи за угодою сторін. Перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, починаючи з листопада 2020 року позивачу не виплачувалась заробітна плата. В день звільнення позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 30862,26 гривень. 22.03.2021 року та 06.04.2021 року відповідачем було виплачено частину заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 10862,86 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача 2000 грн. - заборгованість з виплати заробітної плати та середній заробіток за весь період розрахунку по день ухвалення судового рішення. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач не направив свого представника, про день, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 19.05.2021р. ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками. Причини неявки представника відповідача до суду не відомі, відзиву у встановлений судом строк не подано та жодних клопотань чи заперечень суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] /серії [NUMBER] /, 17.09.2019 року його було прийнято на посаду начальника фінансового відділу ТОВ «Р-Пласт»; 22.01.2021 згідно Наказу № 222/к від 22.01.2018 року [PERSON] був звільнений з роботи за угодою сторін по ст.36 п. 1 КЗпП України (а.с.5). Встановлено, що позивачу було надано Довідку від № РП000000002 від 26.02.2021 року за підписом керівника підприємства [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] ТОВ «Р-Пласт» про заборгованість перед позивачем по заробітній платі, станом на січень 2021 року, на загальну суму 30862 грн. 26 коп. (а.с.6). Судом встановлено, що згідно виписки по рахунку від 22.03.2021 року позивачу було виплачено 5862.26 грн. в рахунок заборгованості по заробітній платі (а.с.7) та згідно виписки по рахунку від 06.04.2021 року позивачу було виплачено 5000 грн. заборгованості по заробітній платі (а.с.8), загалом на суму 10862 грн.86 коп. Згідно довідки №342 від 26.02.2021 року, виданої ТОВ «Р-Пласт», середньоденна заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення (листопад, грудень 2020 року), становила 421,83 грн. (а.с.9). Позивач наводить суду свій розрахунок середнього заробітку за час затримки зазначаючи, що за період з 23.01.2021 р. по 25.05.2021 року, впродовж 123 днів, з вини підприємства не було виплачено позивачу заробітну плату, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку складає 51885,09 грн ( 123х 421,83). Згідно ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що в порушення приписів ст.116 КЗпП України при звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив йому всіх належних грошових сум, а саме: заробітну плату , що слідує з довідки про заборгованість по заробітній платі. За ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що при звільненні з роботи [PERSON] , не було проведено з ним повний розрахунок та ТОВ «Р-Пласт» надало письмове підтвердження про нараховані суми, належні працівникові при звільненні. Відповідач не надав суду жодних заперечень чи доказів відсутності вини підприємства у вчасному проведенні розрахунку з працівником. Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, -наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Згідно п.п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100 /зі змінами та доповненнями/, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Позивач просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 23.01.2021 року по день постановлення рішення у даній справі і надав свій розрахунок середнього заробітку за час затримки на суму 51885,09 грн. З даним розрахунком суд не погоджується з наступних підстав. З довідки про середню заробітну плату позивача (а.с.9) вбачається, що заробітна плата за останні повні робочі місяці /листопад, грудень становить 18138 грн. 48 коп., середньоденна заробітна плата становить 421 грн.83 коп. При розрахунку позивач множив середньоденну заробітну плату на 123 дні / з наступного дня після звільнення з роботи і по день винесення рішення у даній справі/, однак розрахунок повинен проводитись шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів, які у період з 23.01.2021 року по 25.05.2021 року становлять 83 дні. Отже, згідно пункту 8 Порядку, розрахунок виглядає наступним чином: 421грн. 83 коп. (середньоденна заробітна плата) х 83 робочих днів прострочення виплати заробітної плати (кількість робочих днів з 23.01.2021 року по 25.05.2021), а тому загальна сума розміру заборгованості середнього заробітку за весь час затримки, на день ухвалення судового рішення у даній справі складає 35011 грн. 89 коп. Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134. Таким чином, враховуючи, що суд прийшов до висновку про безпідставну невиплату працівнику всіх належних сум в день звільнення та необхідність стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, то вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог є законними. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 20000 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.01.2021 року по 25.05.2021 (включно) у розмірі 35011 грн. 89 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки на момент подання позову не можливо було встановити точну його розмір, а щодо вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. та на користь держави 525 грн.17 коп. судового збору, а також 2270 грн. судовий збір за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі - за вимогу про стягнення середнього заробітку, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial