Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що відповідач по справі скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме 20.04.2016 року приблизно о 07 год. 30 хв. [PERSON], керуючи технічно справним, згідно з висновком інженерно-технічної експертизи № 19/8-02/600 від 02.06.2016 року, автомобілем марки «ВАЗ-21099», номерний знак [NUMBER], із пасажиром [PERSON], рухався зі швидкістю 60 км/год по лівій смузі проїзної частини вул. Богдана Хмельницького м. Тараща Київської області, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку, зі сторони АС «Тараща» в напрямку до нерегульованого перехрестя з вул. Софіївська. Наближаючись до вказаного перехрестя, за яким знаходиться пішохідний перехід, позначений з обох боків дороги дорожніми знаками 5.25.1 та 5.35.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року (далі - ПДР), та на проїзній частині з дорожньою розміткою «зебра», водій автомобіля ВАЗ «21099» [PERSON] розпочав здійснювати випередження автомобіля «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухаючись в попутному напрямку правою смугою, став зменшувати швидкість, пропускаючи пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину вул. Богдана Хмельницького по розмітці нерегульованого пішохідного переходу справа-наліво, відносно руху автомобіля. Водночас [PERSON], в порушення вимог п. 2.3 (б) ПДР, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 18.1 ПДР, згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не вжив заходів до зменшення швидкості та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, а також в порушення вимог п. 18.4 ПДР, згідно з яким «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах руху, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжувати (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», негайно не вжив заходів по зменшенню швидкості руху керованого ним автомобіля аж до повної його зупинки з моменту виявлення ним зменшення швидкості руху перед пішохідним переходом попутного транспортного засобу, і правою передньою боковою частиною автомобіля «ВАЗ-21099», номерний знак [NUMBER], вчинив наїзд на пішохода [PERSON] Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Так, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 59 Д від 07.06.2016 року у [PERSON], [INFO], виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох лодижок лівої голені з підвивихом стопи ззовні, численних саден верхніх та нижніх кінцівок, що утворилися від дії тупого предмету та могли виникнути під час ДТП при наїзді на пішохода. Виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох лодижок лівої голені, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров'я понад 21 день. Грубе порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 2.3 (б), 18.1, 18.4 ПДР, перебуває в прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді отримання потерпілим [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Відповідно до калькуляції розрахунків вартості витрат, понесених на лікування [PERSON], вартість стаціонарного лікування у відділенні хірургії Таращанської ЦРЛ з 20.04.2016 року по 19.05.2016 року склала 7354 грн. 53 коп.. 20.04.2016 року СВ Таращанським відділенням поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області розпочато кримінальне провадження № 12016110290000141 за фактом порушення [PERSON] правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості [PERSON]. Досудовим слідством 23.08.2016 року [PERSON] оголошено підозру у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, України та обвинувальний акт у вказаному провадженні 30.08.2016 року направлено до Таращанського районного суду для розгляду по суті. 14.09.2016 року Таращанським районним судом постановлено обвинувальний вирок відносно [PERSON] та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Зазначений вирок Таращанського районного суду набрав законної сили 24.11.2016 року. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Витрати, які з вини [PERSON] здійснені комунальний заклад ТРР «Таращанська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину, негативно впливають на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров'я та забезпечення пов'язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурором в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Разом з цим, комунальний заклад ТРР «Таращанська центральна районна лікарня» належним чином не здійснює покладені на неї обов'язки, оскільки до цього часу витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у сумі 7354,53 грн. КЗ ТРР «Таращанська центральна районна лікарня» не відшкодовані. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю (комунальний заклад ТРР «Таращанська центральна районна лікарня») здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв'язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров'я. Комунальний заклад ТРР «Таращанська центральна районна лікарня» є закладом комунальної форми власності, тобто перебуває у власності територіальної громади Таращанського району, а тому кошти на відшкодування витрат на лікування повинні бути зараховані до місцевого бюджету. В зв'язку з цим прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у сумі 7354,53 грн. Представники комунального закладу Таращанської районної ради «Таращанська центральна районна лікарня» та Таращанської районної ради в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно, причини неявки суд не повідомили, проте надали до суду заяви в яких просять розглянути справу без їх участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав в повному обсязі і не заперечує проти стягнення з нього витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у сумі 7354,53 грн. Представник третьої особи на стороні позивача - управління фінансів Таращанської районної державної адміністрації в судовому засіданні висловив думку щодо можливості задоволення вказаного позову в повному обсязі. Судом встановлено, що згідно вироку Таращанського районного суду від 14.09.2016 року та вироку Апеляційного суду Київської області від 24.11.2016 року відповідач був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і йому було призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки, а також було застосовано до нього ст. 75 КК України і звільнено його від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк один рік. В результаті злочинних дій відповідача потерпілому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох лодижок лівої голені з підвивихом стопи ззовні, численних саден верхніх та нижніх кінцівок, що утворилися від дії тупого предмету та могли виникнути під час ДТП при наїзді на пішохода. Виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох лодижок лівої голені, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров'я понад 21 день, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 59 Д від 07.06.2016 року. Згідно довідки КЗ Таращанської районної ради «Таращанська центральна районна лікарня» потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ Таращанської районної ради «Таращанська центральна районна лікарня» у відділенні хірургії Таращанської ЦРЛ з 20.04.2016 року по 19.05.2016 року в зв'язку з чим витрачено державних коштів на його лікування в сумі 7354 грн. 53 коп. Зазначені обставини справи встановлено з пояснень позивача, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні: довідки про вартість лікування, копії вироку Таращанського районного суду та копії вироку Апеляційного суду Київської області. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Згідно п. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до ст. 1206 ЦК України кошти витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин у розмірі фактичних витрат, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь вказаного лікувального закладу 7354,53 грн. та судовий збір на користь держави.

Outcome: approved