Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.11.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого останній отримав 30000 дол. США із кінцевим строком повернення 01.11.2015 року. Станом на 01.11.2015 року [PERSON] вказану суму боргу не повернув. У зв'язку з чим, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 02.11.2014 року в сумі 687120 грн., пеню в розмірі три відсотки річних за період з 02.11.2015 року по 22.03.2016 року в сумі 8076,01 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а саме через оголошення у пресі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору позики від 02.11.2014 року [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 388500,00 грн., що станом на день укладання договору складає еквівалент 30000 дол. США, а останній зобов'язався повернути їх не пізніше 01.11.2015 року. Відповідно до п. «е» ч. 3 договору сторони домовились про те, що при поверненні позики сума, що підлягає поверненню повинна бути в національній валюті України гривні та повинна бути еквівалентна сумі 30000 дол. США за офіційним курсом НБУ на день повернення. З довідки № 61-0050/12027 від 15.02.2017 року, виданої представником Національного банку України в Херсонській області вбачається, що станом на 30.10.2015 року НБУ було встановлено офіційний курс української гривні до долара США - 2290,3985 грн. за 100 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, яка є обов'язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки судом при розгляді справи встановлено факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів у борг, на підставі чого 02.11.2014 року між сторонами було укладено договір позики та невиконання відповідачем грошових зобов'язань у встановлений договором строк, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики підлягає судовому захисту. Згідно ч. 4 договору при неповерненні суми позики своєчасно [PERSON] вправі пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилася несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати за прострочення повернення позики пені у розмірі 3% від суми неповерненої позики за кожен день прострочення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача боргу за договором позики від 02.11.2014 року в розмірі 687120 грн. та пені в розмірі 3% за період з 02.11.2015 року по 22.03.2016 року в розмірі 8076,01 грн., яку слід розраховувати виходячи з наступного 687120 грн. (сума неповернутої позики)*3%/365* 143 (кількість прострочених днів), а отже позовні вимоги [PERSON]є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 555,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 625 , 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved