Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за отриману послугу з централізованого теплопостачання зазначивши, що відповідач проживає за адресою: [INFO] та є власником вказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що про укладення між сторонами договірних відносин свідчить відкритий на ім`я відповідача особовий рахунок № 412000160 та видача йому абонентської книжки, проте відповідач за надані послуги не розраховується. Посилаючись на «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, позивач вказує, що з причини несплати за надані послуги перед підприємством позивачем, відповідач має заборгованість за станом на 01 травня 2015 року у сумі 7 077,33 грн. Крім того позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь 3% річних від суми боргу, інфляційні втрати та пеню. Представник позивача до суду надав заяву, відповідно до якої позов підтримав, просив задовольнити, розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі до суду не надав. Враховуючи викладені обставини суд, відповідно до ст. 158, 169, 224 ЦПК України ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до довідки ЖЕО Кіровоградської міської ради від 17.04.2015 року, № 904, відповідач проживає за адресою: [INFO]. Позивачем на ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок № 412000160 та видано абонентську книжку, проте відповідач за надані послуги не розраховується. За станом на 01.05.2015 року загальний розмір заборгованості за несплачені послуги перед позивачем складає 7077,33 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості. Згідно з розрахунком позивача, нарахування 3% річних складає - 370,40 грн., нарахування інфляційних втрат складає - 2 481,91 грн., розмір пені за останній до звернення з позовом до суду рік, складає 2 193,38 грн. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими що базуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved