Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Позивач є балансоутримувачем вказаного будинку. Відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги, а сам внески на витрати з управління будинком, та станом на 01.12.2019р. в нього утворилась заборгованість в розмірі 7043,49грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму з урахуванням індексу інфляції в розмірі 669,54грн. та 3% річних в розмірі 3411,49грн., а також судовий збір в розмірі 1921грн. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали страви, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Позивач є балансоутримувачем вказаного будинку. Відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги, а сам внески на витрати з управління будинком, та станом на 01.12.2019р. в нього утворилась заборгованість в розмірі 7043,49грн., що довідкою про заборгованість від 01.12.2019р.(а.с.27). Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 6 ст.22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України яка спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правова позиція ВСУ в справі 6-59цс13. Однак розрахунок позивача щодо інфляційних витрат перевірений судом та відповідає нормам ЦК України, ЦПК України. За таких обставин, враховуючи зазначені норми, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість станом на 01.12.2019р. в загальному розмірі 7713,03грн., з них: 7043,49грн. - борг по сплаті внесків на витрати з управління будинком, 669,54грн. - інфляційні втрати. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921грн. Разом з тим, проаналізувавши розрахунок позивача щодо 3% відсотків річних, суд доходить висновку, що він не відповідає елементарним математичним розрахункам, оскільки за період часу з 01.01.2017р. по 01.12.2019р. сума відсотків не може становити 3411,49грн., що приблизно 45% від суми заборгованості 7043,49грн. За таких обставин, суд позбавлений можливості задовольнити вимоги щодо стягнення 3% відсотків річних.

Outcome: partial