Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 травня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим, станом на 13 листопада 2016 року він має заборгованість в розмірі 13553 грн. 85 коп., з яких: 4480 грн. 86 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2039 грн. 99 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5911 грн. 39 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); 621 грн. 61 коп. штраф (процентна складова). Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі розмірі 13553 грн. 85 коп. та судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. В судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача [PERSON] в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, проти позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій заперечує та наполягає на задоволенні заяви про застосування строків позовної давності в один рік в цій частині. Від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення проти позову, з яких вбачається, що [PERSON] частково визнає позов: в частині стягнення 4480 грн. 86 коп. - заборгованості за тілом кредиту та 2039 грн. 99 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом. В іншій частині не визнає у звязку зі спливом строку позовної давності для звернення позивача із відповідними вимогами стосовно стягнення штрафних санкцій та з цього приводу відповідачем була подана заява про застосування строків позовної давності в один рік до вимог позивача про стягнення з відповідача 5911 грн. 39 коп. заборгованості за пенею; 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксована складова); 621 грн. 61 коп. штрафу (процентна складова). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного кодексу визначено, що якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання в строк встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № б/н від 18 травня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов надання споживчого кредиту фізичним особам, відповідач зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та даних умов. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № б/н від 18 травня 2012 року [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 13 листопада 2016 року за ним склалася заборгованість в розмірі 13553 грн. 85 коп., з яких: 4480 грн. 86 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2039 грн. 99 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5911 грн. 39 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); 621 грн. 61 коп. - штраф (процентна складова). 24 травня 2017 року відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності в один рік до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення суми штрафних санкцій за кредитним договором № б/н від 18.05.2012 року: пені 5911 грн. 39 коп., штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 621 грн. 61 коп. (процентна складова) та просив відмовити у цій частині позивачу у повному обсязі. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-116-цс 13 від 6 листопада 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Із наданого позивачем до матеріалів позову розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18 травня 2012 року вбачається, що останній платіж було здійснено [PERSON] - 29.05.2015 року в сумі 100 грн., і тому слід вважати, що простроченою заборгованість вважається на 32 день після останнього платежу, тобто з 30 червня 2015 року, з якого у позивача виникло право вимоги в судовому порядку про стягнення штрафних санкцій по вказаному вище договору. Тобто, в силу закону - 30.06.2015 року слід вважати початком перебігу строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі з вимогами про стягнення штрафних санкцій - 07.02.2017 року, тобто через 8 місяців і 7 днів після його спливу. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд вважає, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4480 грн. 86 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 2039 грн. 99 коп., а в частині стягнення заборгованості за пенею - 5911 грн. 39 коп.; штрафу (фіксована складова) - 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) - 621 грн. 61 коп. - задоволенню не підлягають, в звязку зі спливом спеціального строку позовної давності в один рік. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп., а загальна сума, яка підлягає стягненню становить 6520 грн. 85 коп., і тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача має становити пропорційно стягнутої суми, в розмірі 752 грн. 88 коп. На підставі ст.ст. 256, 257, 259, 266, 267, 525, 526, 530 ЦК України та

Outcome: partial