Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.08.2018 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти у розмірі 40000 грн. Вказану суму відповідач зобов`язувався повернути до 01.10.2018 року в повному обсязі. Факт отримання і строки повернення позики підтверджується розпискою. 26.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією щодо повернення грошових коштів за фактом надання розписки. Станом на день направлення до суду даного позову відповідач суму позики позивачу не повернув, причини невиконання зобов`язань не повідомив і на зв`язок не виходить. Дата виникнення заборгованості - 02.10.2018 року. Дата розрахунку - 11.03.2019 року. Сума боргу - 40000 грн. Кількість днів прострочення - 160. Розрахунок 3% річних. Період розрахунку з 02.10.2018 року по 11.03.2019 року, сума боргу 40000 грн., 3% - 526 грн. Місяць року за період розрахунку: жовтень 2018 року - індекс інфляції 101,7%, листопад 2018 року - індекс інфляції 101,4%, грудень 2018 року - індекс інфляції 100,8%, січень 2019 року - індекс інфляції 101,0%, лютий 2019 року - індекс інфляції 100,5%, березень 2019 року - індекс не встановлено. Результати розрахунку: період розрахунку з 02.10.2018 року по 11.03.2019 року, сума боргу - 40000 грн., сума боргу з інфляцією - 42205,29 грн., інфляційне збільшення - 2205,29 грн. Оскільки відповідач не повернув отриману позику, то окрім основного боргу він зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних - 526 грн. та відшкодувати інфляційні втрати - 2205,29 грн. Також позивач поніс моральну шкоду у зв`язку з затримкою в розрахунку, яку він оцінює в 10000 грн. Внаслідок протиправного діяння відповідача, яке полягало у невиконанні зобов`язань з повернення грошових коштів, позивач зазнав душевних страждань, був змушений взяти необхідні для себе кошти в борг у рідних та друзів, що негативно позначилося на його діловій репутації, стосунках з оточуючими і також завдало моральної шкоди. Крім цього позивач був змушений звертатися за правовою допомогою до адвоката, витрачати власний час та кошти для захисту своїх прав. На підставі ст.ст. 524, 526, 533, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 175, 177 ЦПК України просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : заборгованість за договором позики в розмірі 42731,29 грн., яка складається з 40000 грн. основного боргу, 526 грн. - 3% річних та 2205,29 грн. - інфляційних втрат; відшкодування моральної шкоди за затримку в розрахунку - 10000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що 28.08.2018 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти у розмірі 40000 грн. Вказану суму відповідач зобов`язувався повернути до 01.10.2018 року в повному обсязі. Факт отримання і строки повернення позики підтверджується розпискою. 26.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією щодо повернення грошових коштів за фактом надання розписки. Станом на день направлення до суду позову відповідач суму позики позивачу не повернув, причини невиконання зобов`язань не повідомив і на зв`язок не виходить. Згідно розрахунку зробленого за період з 02.10.2018 року по день направлення позову до суду 11.03.2019 року з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість за договором позики у розмірі 42731,29 грн., яка складається з 40000 грн. основного боргу, 526 грн. - три відсотки річних, 2205,29 грн. - інфляційних втрат. Крім того, позивач поніс моральну шкоду у зв`язку з затримкою в розрахунку, яку він оцінює в 10000 грн., яка полягає в душевних стражданнях, оскільки позивач змушений був взяти необхідні для себе кошти в борг у друзів та рідних, що негативно позначилося на його діловій репутації, стосунках з оточуючими. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 03.05.2019 року, від 24.05.2019 року. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу заочно, без участі відповідача та на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши думку представника позивача та дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно до розписки від 28.08.2018 року, написаною відповідачем власноручно, між позивачем та відповідачем укладено у письмовій формі договір позики за яким позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти, у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. та зобов`язався їх повернути до 01 жовтня 2018 року. До теперішнього часу, отримані від позивача кошти відповідач не повернув. Позивачем на адресу відповідача була направлена Претензія № 1610 про повернення грошових коштів за фактом надання розписки від 26.11.2018 року, яку відповідач отримав 30.11.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 27.11.2018 року. Станом на 13.03.2019 року відповідач борг за договором позики від 28.08.2018 року не повернув. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав належним чином, надавши відповідачеві грошові кошти у розмірі 40000 гривень. Відповідач зобов`язання за договором позики не виконав та продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав позивача. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи наявність у позивача розписки від 28.08.2018 року, що написана відповідачем власноручно, суд вважає, що при укладені договору позики дотримана його письмова форма. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу три процентів річних від простроченої суми та відшкодувати інфляційні втрати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача отриману ним суму боргу за договором позики з урахуванням процентів від суми позики та інфляції. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість за договором позики у розмірі 42731,29 грн., яка складається з 40000 грн. основного боргу, 526 грн. - три відсотки річних, 2205,29 грн. - інфляційних втрат. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснює Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача обов`язок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем. Відповідно до загальних засад змагальності кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилається на те, що внаслідок протиправного діяння відповідача, яке полягало у невиконанні зобов`язань з повернення грошових коштів, позивач зазнав душевних страждань, був змушений взяти необхідні для себе кошти в борг у рідних та друзів, що негативно позначилося на його діловій репутації, стосунках з оточуючими і також завдало моральної шкоди. З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 10000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 5000 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1046-1049, 1050, 1167 ЦК України,

Outcome: partial