Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

позивач звернувся до суду 08 листопада 2016 року з позовом вказавши, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], від якого мають повнолітнього сина [PERSON] На підставі договору дарування від 18.09.2002 р. йому та його дружині на праві приватної власності належить квартира № 85 в будинку № 25 у Військовому містечку-33 міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Наразі їх відносини з відповідачкою погіршилися, подружнє життя між ними припинено, хоча фактично проживають в одній квартирі та офіційно не розлучені. Оплатою комунальних послуг раніше постійно займалася дружина [PERSON], однак з моменту припинення між ними шлюбних відносин фінансовий бюджет між ними розділився, виникла заборгованість за комунальними послугами, підприємства та організації, що надають комунальні послуги, почали надсилати листи-попередження з вимогою про негайне погашення заборгованості по комунальним платежам. Оскільки за даною адресою зареєстрований також їх син, він не має наміру ділити квартиру, а просить суд лише визначити порядок користування між ним з відповідачкою. Відповідно до техпаспорту на квартиру станом на 16.09.2002 р. квартира є трикімнатною, загальною площею 61,5 м2, житловою площею 44,7 м2, в тому числі перша кімната площею 17,2 м2, друга кімната площею 17,2 м2, третя кімната площею 10,3 м2, кухня площею 5,8 м2, ванна кімната площею 2,1 м2, вбиральня площею 1,1 м2, коридор площею 5,5 м2, вбудована шафа площею 1,4 м2. Кімнати в квартирі ізольовані. Оскільки вони з відповідачкою не можуть дійти домовленості у користуванні квартирою, позивач просить з врахування інтересів повнолітнього сина визначити порядок користування жилою площею в квартирі № 85 в будинку № 25 Військового містечка-33 в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, виділивши у користування йому житлову кімнату площею 17,2 м2 та виділивши у користування [PERSON] житлові кімнати площею 17,2 м2 та площею 10,3 м2, залишивши у загальному користуванні ванну кімнату площею 2,1 м2,\~ вбиральню площею 1,1 м2, кухню площею 5,8 м2, коридор площею 5,5 м2, вбудовану шафу площею 1,4 м2 (а.с. 2-4). В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи за його з позивачем відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позові, просить задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації, про причини неявки в суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 18 вересня 2002 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира загальною площею 61,5 м2 та жилою площею 44,7 м2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-33[ADDRESS] (а.с. 7-8 копія договору). Вказана квартира є трикімнатною та складається з 1-ї кімнати площею 17,2 м2, 2-ї кімнати площею 17,2 м2, 3-ї кімнати площею 10,3 м2, кухні площею 5,8 м2, ванної кімнати площею 2,1 м2, вбиральні площею 1,1 м2, коридору площею 5,5 м2, вбудованої шафи площею 1,4 м2, балкон 0,9 м2 (а.с. 9-10 копія техпаспорту з поверховим планом)ж. У квартирі зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с. 11 копія довідки). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 ЦК України). За правилом частини третьої статті 319 ЦК усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною впункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від\~22 грудня 1995 року №20. Відтак питання щодо встановлення порядку користування та виділу окремих кімнат можливе лише серед власників житла. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири), законодавець закріпив право членів сім'ї власника на проживання в цьому житлі. Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі в судове засідання не зявилися, заперечення на позов та докази на їх обґрунтування суду не надали, тому суд розглядає справу на підставі наявних письмових доказів з врахуванням положень ст.ст. 10,60 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем порядок користування квартирою відповідає вимогам закону, оскільки площа кімнати, яку позивач просить виділити йому в користування, не порушує права відповідачки як співвласника. Оскільки спірні правовідносини не стосуються визначення частки в майні чи розподілу майна для припинення права спільної сумісної власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі кімнати з врахуванням інтересів як сторін, так і їх спільного сина, таке рішення не порушує права співвласників у праві їх власності на спільне майно, тому заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved