Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 16 березня 2008 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти, відсотки та інші передбачені договором платежі, не повертає, у зв'язку з чим, станом на 31 січня 2017 року, виникла заборгованість в сумі 28074,07 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1878,59 грн., заборгованості по відсоткам - 21320,52 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3300,00 грн., а також штрафів: 250,00 грн. (фіксована складова), та 1324,96 (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 28074,07 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала заперечення в яких зазначила, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували наявність боргу за кредитом. Відповідач не погоджується з наданим банком розрахунком заборгованості, вважає його надуманим. В заяві позичальника відсутні істотні умови договору кредиту, вказаний в заяві розмір кредиту відмінний від розміру кредиту вказаного в позові. Відповідач не підписував Умови та Правила на які посилається позивач, а отже, вони не можуть бути складовою частиною договору. Крім того, заявляючи вимогу про стягнення штрафів та пені, позивач просить застосувати подвійну відповідальність за одне й те саме порушення умов договору. Позивач пропустив строк позовної давності, у зв'язку з чим, заявила клопотання про застосування позовної давності. Просила відмовити у позові. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 16 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (№4149605373255140) в розмірі 1000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 19 квітня 2012 року, у зв'язку зі закінченням строку дії вказаної кредитної карти, відповідач отримав нову кредитну карту (4149437720447950), з кінцевим терміном дії - грудень місяць 2015 року . Пунктом 5.1 Умов та Правил передбачено, що банк має право в односторонньому порядку змінити тарифи (збільшити або зменшити розмір кредитного ліміту). Протягом строку кредитування відповідача, розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався з 1000 грн. до 2000 грн., останній раз, 18 серпня 2015 року, встановлено розмір кредитного ліміту в сумі 1880 грн.. За таких обставин, доводи представника відповідача, щодо відмінності розміру кредитного ліміту вказаного в заяві позичальника та розрахунку заборгованості, не можуть прийняті судом до уваги. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. З умов кредитування вбачається, що позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами, до 25 числа місяця, що слідує за обліковим, у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн.. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідач скористався наданим кредитом, що підтверджується випискою рахунках відповідача за період з 2008 року по 2015 рік та в судовому засіданні представником відповідача фактично не оспорюється, разом з цим, свої зобов'язання за договором не виконує, кредит та проценти банку не повертає. На підтвердження наявності заборгованості за кредитом та його розміру, позивачем надано розрахунок заборгованості за весь період кредитування, який містить відомості, як щодо нарахованої заборгованості за кредитом, процентами, так і сплачених відповідачем коштів за зобов'язанням. Так, відповідно до розрахунку, останній платіж відповідач здійснив 9 квітня 2014 року в сумі 280 грн., станом на 31 січня 2017 року заборгованість за кредитом становить 1878,59 грн., заборгованість по відсоткам - 21320,52 грн.. Згідно до ч.1 ст.3, ч.ч.1, 2, 4 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.57 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідженні в судовому засіданні письмові докази, надані банком, суд вважає належними та допустимими, оскільки вказані докази підтверджують факт укладення кредитного договору між сторонами, використання відповідачем кредитних коштів та порушення ним взятих на себе зобов'язань за договором. Представником відповідача вказаний розрахунок заборгованості не спростовано. За таких обставин, доводи представника відповідача, щодо недоведеності позовних вимог в частині заборгованості за кредитом та відтоками, суд вважає голослівними та безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Кредитним договором, зокрема умовами кредитування, передбачено, що при порушенні боржником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше 120 днів, передбаченим договором, більше ніж на 120 днів, відповідач сплачує банку штраф 250 грн. + 5% від суми позову. Крім того, сторони узгодили, що за несвоєчасне погашення заборгованості встановлюється пеня. Умовами кредитування передбачено, що комісія за обслуговування кредитного рахунку відповідача відсутня. З дослідженого розрахунок заборгованості та умови кредитування вбачається, що нарахована позивачем, відповідно до заявлених вимог, комісія та пеня в сумі 3300 грн., фактично є пенею. Аналізуючи вище вказані умови договору, суд приходить до висновку, що позивач, заявляючи вимогу про стягнення штрафу та пені, просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача пені має бути відмовлено. З врахуванням відмови у позові в частині вимог про стягнення пені, а також встановлення факту порушення відповідачем строків платежів за договором, суд вважає необхідним відповідно зменшити суму штрафу (процентна складова) до 1159 грн. 95 коп. ((1878,59 грн. + 21320,52 грн.) = 23199,11 грн. х 5% /100%) та стягнути з відповідача штраф в сумі 250 грн. (фіксована складова) Клопотання представника відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.256, 257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261, ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи, що останній платіж відповідач зробив 9 квітня 2014 року, що свідчить про визнання нею свого боргу, строк позовної давності було перервано і на момент звернення позивача до суду він не сплив, у зв'язку з чим, в задоволенні клопотання необхідно відмовити. Твердження представника відповідача про те, що надані банком умови та Правила надання банківських послуг на відповідача не розповсюджуються, суд вважає недоведеними. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.207 правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Із заяви позивальника вбачається, що вона підписана відповідачем. Відповідно до змісту заяви, крім самої заяви, договір складається, з довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вказаний кредитний договір судом недійсним не визнавався. Представником відповідача не доведено, що [PERSON] був ознайомлений з будь-якими іншими Умовами та Правилами. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на користь банку мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1402 грн. 52 коп.. (1600 грн. х 87.6 % / 100% )

Outcome: partial