Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке залишилося після [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , трьох земельних ділянок, розташованих на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Позивач вказує, що він разом з сестрами (відповідачами у справі) є спадкоємцями першої черги після смерті матері, заповіт на користь третіх осіб відсутній. Спадщину після смерті матері він та сестри прийняли, також на частину спадкового майна він отримав свідоцтва про право на спадщину. Позивач зазначає, що вони з сестрами розподілили між собою спадщину, уклавши договір про поділ спадщини, згідно якого житловий будинок [ADDRESS] переходить йому, а сестри отримують грошову компенсацію. Але реалізувати свої спадкові права після смерті матері в повній мірі в позасудовому порядку позивач не має можливості, оскільки нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, які б підтверджували його належність померлій матері. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.10.2019. 17.10.2019 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого у відрядженні. Підготовче засідання призначено на 18.11.2019. 18.11.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.12.2019 у зв`язку з витребуванням доказів. 18.12.2019 ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 20.01.2020. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Булавинівка Новопсковського району Луганської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 16.06.2017. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку під літ. «А-1» площею 83,80 кв. м., рік забудови - 1982; веранди під літ. «а», вхідного ганку під літ. «а-1», літньої кухні під літ. «Б», гаражу під літ. «Г», сараїв під літ. «В», «Н», «С», «К», навісу під літ. «М», погрібу під літ. «п/г»; вартість якого згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна складає 85125,00 грн.; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7251 га, кадастровий номер 4423385900:06:005:0268; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7276 га, кадастровий номер 4423385900:06:005:0266; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0248 га, кадастровий номер 4423385900:06:005:0081; розташованих на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50203412 від 08.12.2017. Судом встановлено, що у відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син - позивач [PERSON] та доньки - відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 03.03.1959, серії [NUMBER] від 03.03.1959, серії [NUMBER] від 25.06.2019, де в графах «Мати» вказана « [PERSON] », свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.01.1987, серії [NUMBER] від 10.02.1979. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки, виданої виконкомом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 03.07.2019 за вих. № 1077, [PERSON] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю 15.06.2017. На день смерті з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] , невістка - [PERSON] , онук - [PERSON] . Крім того, позивач 13.12.2017 подав приватному нотаріусу Новопсковського районного нотаріального округу Чернявській І.В. заяву про прийняття спадщини, що залишилися після смерті матері [PERSON] . Дослідженням спадкової справи №252/2017 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] також прийняли її доньки [PERSON] та [PERSON] , подавши у встановлений законом строк, а саме 08.12.2017 та 13.12.2017 відповідно, заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняли. Позивач [PERSON] частково реалізував свої спадкові права після смерті матері, отримавши на частину спадкового майна, а саме: на 1/3 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7251 га, кадастровий номер 4423385900:06:005:0268; 1/3 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7276 га, кадастровий номер 4423385900:06:005:0266; 1/3 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0248 га, кадастровий номер 4423385900:06:005:0081, розташованих на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину за законом серіями ННЕ 940586, НЕЕ 940588, ННЕ 940587, посвідченими 11.06.2019 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В., зареєстрованими в реєстрі за №№1201, 1203, 1202 відповідно; витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170044788, №170050285, № 170047442 від 11.06.2019. Статтями 1267, 1278 ЦК України передбачено рівність часток у спадщині спадкоємців за законом: частки є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Недотримання цього принципу можливе за домовленістю спадкоємців відповідно до ст. 1267 ЦК України, в ч. 3 якої зазначається: спадкоємці за письмовою угодою між ними можуть змінити розмір частки. Відповідно до ч. 2 ст. 1278 ЦК України спадкоємці мають право зробити поділ спадкового майна, уклавши між собою відповідний договір, який посвідчується нотаріально. Можливий як поділ майна, що успадковується за законом, так і майна, що успадковується за заповітом, в якому спадкове майно заповідане кільком спадкоємцям. Неможливо укласти такий договір, якщо спадкодавець заповів кожному призначеному спадкоємцю окреме майна (заповідач на власний розсуд вже зробив цей поділ). Договір про поділ спадкового майна укладається до моменту видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що 11.06.2019 між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадщини, за умовами якого на свою частку у спадщині після спадкодавця [PERSON] . [PERSON] отримує житловий будинок [ADDRESS] , в свою чергу спадкоємці [PERSON] та [PERSON] отримують від [PERSON] компенсацію по 5000,00 грн. кожна. Вказаний договір про поділ спадщини посвідчений 11.06.2019 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1194. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 11.06.2019 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Однак, постановою нотаріуса від 11.06.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з посиланням на відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказаний будинок. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті матері, однак не може цього зробити так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок. З приводу належності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований в 1982 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція). Відповідно до Інструкції, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці , провулку , площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці , провулку , площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці , провулку , площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки №1428 від 16.08.2019, виданої виконкомом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно запису в погосподарській книзі № 16 по Пісківській сільській раді особовий рахунок №0-0708-1 головою домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] . Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, підтверджено право власності померлої [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, подружжя, батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги після померлої матері [PERSON] , враховуючи, що спадкоємці за законом, закликані до спадкування після [PERSON] , за своїм бажанням уклали договір про поділ спадщини, спадкоємці за заповітом, а також спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині, відсутні, позивач має право отримати у спадщину зазначене вище домоволодіння. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] позову, що не порушує прав чи інтересів інших осіб, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 284,00 грн. з кожного.

Outcome: approved