Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 18.11.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київській області, актовий запис № 09. Причиною розірвання шлюбу є розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого подружжя з червня 2019 року припинило шлюбні відносини. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] » та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з відповідачем по справі. Понесені судові витрати по справі залишає за собою. В судове засідання позивач не з`явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 18.11.1983 року було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київській області, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 09. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 20 від 15.12.2005 року та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 20 від 13.10.2009 року. Причиною розірвання шлюбу є розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого подружжя з червня 2019 року припинило шлюбні відносини. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, тому просить суд розірвати шлюб між подружжям, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з відповідачем по справі, судові витрати по сплаті судового збору залишає за собою. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати суд залишає за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: approved