Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.03.2012 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , а судовим наказом, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області 29.08.2019 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку. У зв`язку з вище викладеним, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачів на утримання дітей, з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 25.11.2019 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.4). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 18.10.2019 року за № 023-122/3919 (а.с.23). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 18.10.2019 року за № 023-122/3920 (а.с.24). Відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.03.2012 року, яке набрало законної сили 16.03.2012 року, та додаткового рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.04.2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,у розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви - 29.02.2012 року. (а.с.5, 6, 19, 20). Судовим наказом, виданим 29.08.2019 року Рубіжанським міським судом Луганської області, який набрав законної сили 29.08.2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\4 частини заробітку платника аліментів щомісячно, але не менше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.1980 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). На підставі вказаного наказу відкрито виконавче провадження № 59998872, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2019 року (а.с.10). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач має на утриманні двох не повнолітніх дітей на яких сплачує аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку на кожного, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 183 СК України. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Рубіжанського міського суду від 06.03.2012 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та судовим наказом, виданим 29.08.2019 року Рубіжанським міським судом Луганської області, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , з 1/4 частки його заробітку (доходу) на 1/6 частку його заробітку (доходу), оскільки стягнення аліментів саме в такому розмірі буде достатнім для утримання ним [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідач є їх батьком та повинен утримувати та дбати про їх фізичний та духовний розвиток, до досягнення повноліття. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про наявність, передбачених ст. 192 СК України, підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачів на утримання [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , з ј частини до 1/6 частини на кожну дитину заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved