Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 04.11.2016 року в смт. Клавдієве Бородянського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача по справі [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок якої автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача забезпечена Полісом № АЕ/9975914, який було оформлено страховою компанією «Альфа-Гарант». Постановою Бородянського районного суду Київської області від 22.11.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На виконання своїх зобовязань позивач виплатив страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 12 152,60 грн., а тому, на підставі ст.. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути вказану суму з відповідача. Представник позивача у своїй заяві просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив, відзиву на позовну заяву не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.. 76 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Так, судом встановлено, що 04.11.2016 року в смт. Клавдієве Бородянського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача по справі [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок якої автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Бородянського районного суду Київської області від 22.11.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст..ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в силу ст.. 36 КУпАП визначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 12 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. З матеріалів справи вбачається, що Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого Полісом № АЕ/9975914 було забезпечено цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen LT д.н.з. [NUMBER], [PERSON]. Після настання страхового випадку, за заявою потерпілого, позивачем було зроблено оцінку пошкодженого транспортного засобу та відшкодовано на його користь 12 652,60 грн. На підставі виконання своїх зобовязань, позивачем було надіслано на адресу відповідача регресну вимогу, яка була проігнорована останнім. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п.п. г п. 38.1 ст. 38 наведеного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Зокрема цим пунктом передбачено, що страхувальник зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] про настання вказаної ДТП страхову компанію не повідомляв. Крім цього, судом було встановлено, що відповідач скоїв ДТП перебуваючи у стані алкогольного спяніння, після чого самовільно залишив місце пригоди. Так, п.п. а) в) п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України також передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як розяснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація», при цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права /зокрема, ст.1191 ЦК/, а також ст. 38 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобовязанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. В даному випадку спірні правовідносини витікають не з договору майнового страхування, а зі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому зворотна вимога МТСБУ є саме регресом, який врегульовано нормами ст.1191 ЦК України та нормами ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, сплативши на користь потерпілого, спричинену пошкодженням належного йому автомобіля шкоду в розмірі\~ 12 152,60 грн., позивач набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася ДТП. А тому з урахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу зазначену суму коштів. На підставі ст. 141 ЦПК України, за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1 762 грн.

Outcome: approved