Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить зняти арешт та скасувати заборону на відчуження всього майна [PERSON] , що накладений на виконання заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, виданої 13.08.2007 року ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,15 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS] . Маючи намір відчужити цю земельну ділянку, позивач звернувся до приватного нотаріуса, де дізнався про арешт усього свого майна. З Інформаційної довідки №31456 від 16.10.2020 року, виданої Пустомитівським РВ ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) йому стало відомо, що Криворізьким районним управлінням юстиції згідно заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, серія та номер: В-8/853 09-52/2944 09-52/3060, виданої 13.08.2007 року ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області накладено арешт №1569415 від 21.08.2007 року. Інформацію щодо виконавчого провадження отримати неможливо, оскільки таке знищено за термінами зберігання, проте обтяження існує по теперішній час. Відомості про позивача в реєстрі боржників відсутні. Жодних заборгованостей перед будь-якими суб`єктами у нього немає. На теперішній час відпали обставини, які стали підставою для обтяження майна [PERSON] та таке порушує його право на відчуження майна. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник відповідача Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Оскільки в судове засідання не явилися всі учасники справи, суд відповідно до вимог ст.223 та ст.247 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення у їх відсутності та на підставі наявних у справі даних і доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить на наступних висновків. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на земельну ділянку, кадастровий номер 4623687000:03:001:0110, площею 0,15 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, яка розташована у [ADDRESS] рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Криворізького районного управління юстиції, внесено обтяження арешт нерухомого майна на підставі заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, В-8/853 09-52/2944 09-52/3060, 13.08.2007, ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області. У листі Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 28.09.2021 року №36537 вказується, що здійснити перевірку матеріалів, на підставі яких накладено обтяження, неможливо, оскільки строк зберігання матеріалів, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить 3 роки. Детальнішої інформації про підставі накладення та можливість припинення вищезазначеного арешту отримати неможливо. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно позивача було накладено органом виконавчої служби у 2007 році, на даний час виконавче провадження не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на належне йому майно. Скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час здійснення я кого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на майно позивача на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо, а тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідачів понесених ним судових витрат, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved