Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 05.04.1990 року він з Відповідачкою перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Виконкомі Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у них народилось двоє дітей, які вже є повнолітніми. Вказує, що з Відповідачкою сімейних стосунків не підтримує, близько п'яти років разом не проживають, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Відповідачка проживає з іншим чоловіком, однак добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС не бажає. Надалі збереження шлюбу неможливе, примирення є недоцільним, а тому Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання Позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання вдруге не з'явилась, причин неявки в судові засідання не повідомила, хоча про дату час та місце судового розгляду справи була двічі належним чином повідомлена. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що Відповідачка про причини неявки не повідомила, а Позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 квітня 1990 року між Позивачем та Відповідачкою у Виконкомі Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстровано шлюб (а.з. № 2), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідачка та Позивач шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що Відповідачка вдруге в судове засідання не з'явилась, заперечення на позов не подала, суд, вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved