Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 26.07.1997 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] На теперішній час подружні стосунки з відповідачкою припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зі своїм повнолітнім сином він має можливість бачитись та вільно спілкуватись. Однак, щодо малолітнього сина відповідачка чинить перешкоди та не дає можливості приймати участь у його вихованні. З урахуванням цього, позивач просив суд усунути йому перешкоди в спілкування з сином [PERSON], [INFO], зобовязавши відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, а також встановивши дні та час спілкування між батьком та сином щотижня з 08-00 г. суботи до 19-00 г. неділі, з проведенням побачень за місцем проживання позивача без присутності матері; а також щорічно на період шкільних канікул в період літніх канікул сумарно не менш 30 днів, в період зимніх канікул не менше 10 днів, в період весняних та осінніх канікул не менше ніж по 4 дні. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав частково та просив зобовязати відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні сина. Інші позовні вимоги щодо встановлення порядку участі просив задовольнити з урахуванням висновку третьої особи. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову з урахуванням наданого висновку. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, не повідомивши про причини своєї неявки. В звязку з цим, враховуючи положення ст.169 ЦПК України та думку представників позивача та третьої особи, які не заперечували проти продовження слухання справи, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідачки. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновку. Судом встановлено, що сторони з 26.07.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після припинення сторонами шлюбних відносин та спільного проживання, залишився проживати з відповідачкою. Відповідно до ч.ч.5,6,7,8 ст.7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною при-сутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У розглядаємій справі встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленостей щодо способу участі позивача, як батька дитини [PERSON], [INFO], у його вихованні та порядку його побачень з дитиною, відповідачкою чиняться перешкоди позивачу в цьому, про що зокрема свідчать обставини, зафіксовані у висновку інспектора Кіровського ВП ДВП від 19.05.2016 року за наслідками проведеної перевірки за заявою [PERSON] А тому вказаний спір між сторонами у відповідності до ст.159 СК України підлягає вирішенню в судовому порядку. При вирішення цього питання суд враховує, що позивач має постійне місце проживання, де створені належні побутові умови, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Під час вирішення органом опіки та піклування питання щодо участі позивача у спілкуванні з дитиною та її вихованні будь-яких перешкод для цього не встановлено та згідно висновку від 21.10.2016 року визнано за доцільним та таким, що буде відповідати інтересам дитини [PERSON], [INFO], участь позивача у вихованні у вигляді зустрічей з дитиною у першу та третю неділі кожного місяця з 10-00 г. до 18-00 г.; пять днів протягом зимових канікул; по чотири дні протягом весняних та осінніх канікул; а також сумарно тридцять днів в період літніх канікул. Будь-яких обставин, як свідчили про неможливість вільного спілкування батька з дитиною, небажання дитини спілкуватись з останнім, або інших обставин, які б вказували на невідповідність інтересам дитини запропонованого у висновку від 21.10.2016 року порядку спілкування з дитиною позивача, під час розгляду справи не встановлено. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з урахуванням порядку, визначеного у висновку від 21.10.2016 року. В звязку з чим, враховуючи зазначені вище обставини та положення СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] та слід зобовязати відповідачку не чинити перешкоди позивачу в спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; а також визначити наступний порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з його сином: зустрічі у першу та третю неділі кожного місяця з 10-00 г. до 18-00 г.; пять днів протягом зимових канікул; по чотири дні протягом весняних та осінніх канікул; а також сумарно тридцять днів в період літніх канікул. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial