Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа: [PERSON], про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» 35 351 грн. 88 коп. страхового відшкодування. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року, справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа: [PERSON], про стягнення страхового відшкодування, - направлено за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва (а.с.а.с. 97-98). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 20.04.2015 року по пр. Повітрофлотському в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «Мерседес-Бенц R500 4Matic», д.н. [NUMBER]. ДТП сталася з вини [PERSON], що підтверджено постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «Скайд», відповідно до полісу обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.01.2015 року. У відповідності до висновку судовоавтотоварознавчого дослідження №194/3 від 08 червня 2015 року, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля складає 35 351,88 грн. Саме цю суму позивач вважає розміром спричиненої йому матеріальної шкоди. При цьому, спричинена йому шкода знаходиться у межах ліміту відповідальності страхової компанії (50000 грн.). Позивач та його представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. При цьому, також просили стягнути з відповідача витрати на праву допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» у судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином було повідомлено про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності. У своєму клопотанні від 20.09.2015 року (а.с. 51) представник відповідача посилається на те, що в матеріалах справи містяться два експертних дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля, в яких є суттєві розбіжності щодо визначення дійсного розміру завданої матеріальної шкоди, а належних доказів в підтвердження понесення судових витрат позивачем не надано. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча третю особу належним чином було повідомлено про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за її відсутності. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 20.04.2015 року о 14 год. 00 хв., в м. Києві по проспекту Повітрофлотському, 34 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу [PERSON] на праві власності автомобіль «Мерседес-Бенц R500 4Matic», д.н. [NUMBER]. ДТП сталася з вини [PERSON], що підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року (а.с. 5). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «Скайд», відповідно до полісу № АІ/ 5524068 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.01.2015 року (а.с. 62). У відповідності до висновку №194/3 від 08 червня 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, замовником якого є позивач [PERSON], вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля марки «Мерседес-Бенц R500», д.н. [NUMBER], складає 35 351,88 грн. (а.с.а.с. 8-28). Оскільки [PERSON], з вини якої сталася ДТП, має Поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховиком в даному випадку є відповідач Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд». Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). У відповідності до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору. У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала. Таким чином, оскільки, ПАТ «СК «Скайд» не було виплачено на користь позивача страхове відшкодування, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 35 351,88 грн. Вирішуючи спір в цій частині, суд бере до уваги саме доводи позивача та його представника, а також наданий ними висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 194/3 від 08 липня 2015 року, складений експертом ТОВ «Українські незалежні експертизи». Суд вважає, що вказаний висновок в розумінні вимог ст.ст. 57-58 ЦПК України є належним та допустимим доказом підтвердження розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди, оскільки складений належною особою, яка в установленому порядку зареєстрована. Висновок викладений в установленій формі, є логічно побудованим, повним, має необхідні реквізити, розділи, розрахунки, висновки, додатки, підписаний і засвідчений печаткою. При цьому, суд враховує, що цей висновок складений на підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу позивача від 29 травня 2015 року (а.с.а.с. 27-28), який також здійснювався в присутності обох заінтересованих осіб потерпілого [PERSON] та винної особи [PERSON] Вказаний протокол, на думку суду, також є належним та допустимим доказом на підтвердження обсягу та характеру пошкоджень автомобілю позивача в результаті ДТП, яка мала місце 20.04.2015 року, з урахуванням яких і було визначено в подальшому вартість відновлювального ремонту цього автомобіля. Посилання відповідача ПАТ «СК «СКАЙД» на звіт про визначення вартості матеріального збитку № 13/15 від 29.04.2015 року, складений ФОП [PERSON] (а.с.а.с. 65-85), суд не бере до уваги при постановленні даного рішення, оскільки, суду не надана належним чином засвідчена копія повного тексту цього звіту. З даного звіту неможливо встановити за якою методикою, в якому порядку, виходячи з яких вихідних даних, складався цей звіт, не наведено відповідних розрахунків, висновків. Належних документів, що підтверджують статус суб'єкта оціночної діяльності суду не надано. За вказаних обставин у суду немає підстав вважати цей звіт допустимим доказом в розумінні ст.ст. 57-58 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Пунктом 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав з адвокатом Володарським В.Л. договір №1/05 про надання правової допомоги від 29 травня 2015 року (а.с.а.с. 125-126). Витрати позивача на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. підтверджено відповідним меморіальним ордером №W114411 від 02 червня 2015 року, який міститься в матеріалах справи, та відповідають граничним розмірам, передбачених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Отже, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судові витрати: витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., відповідно до наданих представником позивача доказів підтвердження надання такої допомоги та розміру витрат, та судовий збір у розмірі 353,52 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved