Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору №266 від 26.07.2011 року, укладеного між позивачем та ТзОВ «Техно-Буд Сервіс» та договорів про внесення змін і доповнень до вказаного договору, позичальник отримав кредит в сумі 5488000 грн. на придбання будівельних матеріалів, термін погашення кредиту до 30 травня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 26.07.2011 року було укладено договори поруки №268, №269 та №270 із відповідними змінами від 09.02.2012 року, відповідно до умов яких поручителями виступають ТзОВ «Техно Плюс», [PERSON] та [PERSON] Вказував на те, що відповідно до зазначеного договору поруки, відповідач як солідарний боржник прийняв зобов'язання у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором та по всіх договорах про внесення змін до них. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом та в ході судового розгляду справи, скориставшись своїм правом відповідно до ст.ст. 27, 31 ЦПК України надав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 0 гривень та просив закрити провадження у справі, повернувши позивачу спалену ним при зверненні до суду суму судового збору в розмірі 3654 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в подальшому, змінивши розмір позовних вимог до 0 грн., направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій заяву про зменшення позовних вимог підтримав та просив повернути частину судового збору. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили та не направили відповідної заяви про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що у даному випадку відсутні підстави для закриття провадження у справі та в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено. що 26.07.2011 року між позивачем та ТзОВ «Техно-Буд Сервіс» було укладено кредитний договір до якого в подальшому було внесено зміни згідно договорів від 27.08.2012 року №194 та №3/22 від 14.02.2013 року. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав позичальнику кредит в сумі 5488000 грн. на придбання будівельних матеріалів, термін погашення кредиту до 30 травня 2014 року (а/с 7-19). З метою забезпечення вище вказаного зобов'язання між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №270 від 26.07.2011 року до якого в подальшому були внесені зміни згідно договору №36 від 09.02.2012 року. За змістом вказаного договору поруки відповідач як солідарний боржник прийняв зобов'язання у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором та по всіх договорах про внесення змін до них. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за вище вказаним кредитним договором 26.07.2011 року було укладено договори поруки №268 та №269 із відповідними змінами від 09.02.2012 року, відповідно до умов яких поручителями виступають ТзОВ «Техно Плюс» та [PERSON] Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У зв'язку з порушення позичальником своїх зобов'язань банк звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до боржника, а також до Першотравневого районного суду м.Чернівці з даним позовом та просив стягнути з відповідача як поручителя заборгованість за кредитним договором в розмірі 1108946,31 грн. та судові витрати, проте в подальшому зменшив розмір позовних вимог до 0 грн. та просив закрити провадження у справі, повернувши судовий збір. Так, ст. 205 ЦПК України передбачено підстави при наявності яких суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, серед яких зокрема: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом; є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим; померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі. У відповідності до п. 33 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Так, наявності підстав передбачених ст. 205 ЦПК України в судовому засіданні не встановлено, оскільки позивач не скористався своїм правом відмовитись від позову та відсутні належні і допустимі докази наявності інших обставин передбачених п. 1,2, 4-7 ст. 205 ЦПК України. Так, ст.ст. 27,31 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. Позивач скористався своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 31 ЦПК України та зменшив розмір позовних вимог до 0 грн., при цьому від пред'явленого ним позову не відмовився в порядку передбаченому п. 3 ст. 205 ЦПК України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту та вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивач зменшив свої позовні вимоги до 0 грн., суд приходить до висновку про відсутність спору між сторонами та необхідність відмови в задоволенні позову в цих підстав. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed