Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з 09.08.2003 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. 22.06.2005 року у них народилася донька [PERSON]. З жовтня 2015 року родина розпалася, відповідачка переїхала на інше місце проживання, де проживає і на теперішній час. Донька [PERSON] та донька позивачки від першого шлюбу [PERSON], [INFO], до кінця грудня залишалися жити з ним. З кінця грудня 2015 року по 02.07.2016 року обидві доньки проживали з матірю. Позивач не заперечував проти цього, оскільки вважав, що доньці необхідне тісне спілкування з матірю. Позивач постійно спілкувався з [PERSON], піклувався про неї, купував необхідні речі. Незважаючи на це, відповідачка подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів, він не заперечував проти задоволення позову. Незважаючи на стягнення аліментів за рішенням суду, позивач продовжував купувати доньці те, що їй було необхідно. У травні 2016 року позивач дізнався, що у обох доньок дещо напружені відносини з матірю, оскільки остання значно більше приділяє увагу особистому життю, ніж донькам. Внаслідок цього позивач прийняв рішення, що донькам краще буде проживати з ним. У червні 2016 року доньки самостійно виявили бажання переїхати до позивача. Переїзд відбувся 02.07.2016 року. Позивач вважає, що, оскільки відповідачка на теперішній час недостатньо займається вихованням дитини, проживання із ним відповідатиме інтересам дитини, оскільки для психологічного та фізичного здоровя дитини необхідне спокійне сімейне спілкування, піклування та стабільність. Позивач зауважує, що він в повному обсязі забезпечує належні умови для виховання дитини, взмозі повноцінно задовольняти її потреби. Матеріальне становище, рівень доходів, графік роботи дозволяють забезпечити утримання дитини, тому наявні всі необхідні умови для виховання та розвитку доньки. Позивач просить визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO], з ним за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні сторони присутні не були, позивач відповідно до заяви просить розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягає, підтверджує викладені в позові обставини. Крім того, під час судового розгляду в минулих засіданнях позивач та представник позивача адвокат [PERSON] підтримували позовні вимоги, просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка без поважної причини не зявлялася у декілька судових засідань, про час і місце яких була повідомлена належним чином. Протягом судового розгляду справи відповідачка проти задоволення позову заперечувала, вважає, що може забезпечити належне виховання та розвиток доньки [PERSON]. Представник служби у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву (а.с.62) про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить приймати рішення на розсуд суду з урахуванням висновку № 10/01-34/0821 від 22.11.2016 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], 22.06.2005 р.н.». Враховуючи наведені обставини та достатність наявних доказів, вчинених процесуальних дій, суд дійшов висновку про можливість розгляду за відсутності сторін, в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, враховуючи пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у звязку із наступними встановленими обставинами та відповідними їм правовідносинами. Так, судом встановлено, що 09.08.2003 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС № 100289 (а.с.5, актовий запис № 356 від 09.08.2003 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя). Шлюб розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2016 р. у цивільній справі № 336/2067/16-ц, пр.2/336/1521/2016 (а.с.10), яке набрало законної сили. Згідно з свідоцтвом про народження, сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матірю, а з 02.07.2016 року мешкає з батьком, що визнавалось сторонами під час розгляду справи та не потребує додаткового доведення відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведеного відділом служби (управління) у справах дітей по Шевченківському району ЗМР від 01.08.2016 року, за зверненням [PERSON] відбулося обстеження квартири [ADDRESS], в якій на час обстеження мешкали позивач, його донька та донька відповідачки від першого шлюбу, в приміщенні створено добрі умови для проживання, санітарний стан добрий, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка, комунікації, в приміщенні чисто та затишно, для виховання та розвитку [PERSON] створено належні умови. Крім того в сімї існують добрі сімейні стосунки (а.с.48). Позивач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [INFO], разом з донькою [PERSON] та [PERSON] Відповідачка за цією адресою зареєстрована, але не проживає. Як встановлено судом, позивач має постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.50), за місцем роботи характеризується добре, має авторитет в колективі, що підтверджується виробничою характеристикою (а.с.7). Як видно з довідки, з позивача на користь [PERSON] з липня 2016 року по жовтень 2016 року провадилось відрахування аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] За час проживання дитини з батьком дівчинка добре навчається, є активною на уроках, є веселою, самостійною, що підтверджується поясненнями класного керівника [PERSON], наданими під час судового розгляду справи. Подружні відносини між сторонами припинені з жовтня 2015 року, що встановлено рішенням суду від 13.06.2016 року (а.с.10), крім того, визнається сторонами, з цього часу відповідачка за місцем реєстрації не мешкає (акт, а.с.48). Під час розгляду справи відповідачка пояснила, що на даний час проживає разом із співмешканцем [PERSON], фактично створивши нову родину за адресою: [ADDRESS], має намір реєструвати шлюб із ним. Однак, не надала суду жодних доказів на підтвердження факту законного проживання за вказаною адресою. Також відповідачка не надала суду доказів на підтвердження наявності у неї самостійного доходу. До пояснень позивачки та [PERSON], допитаного у судовому засіданні у якості свідка, що вона зареєстрована в якості приватного підприємця, має постійний дохід, суд відноситься критично, оскільки вказані твердження не підтверджуються письмовими доказами. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, проживає за адресою: [INFO] (на теперішній час [ADDRESS]), знає позивача та відповідачку багато років. Їй відомо, що [PERSON] залишила родину в жовтні 2015 року та переїхала до іншого чоловіка, разом з яким вони орендують квартиру. До кінця грудня 2015 року діти (донька позивача та відповідачки [PERSON], донька відповідачки від першого шлюбу [PERSON]) залишилися проживати разом з позивачем, потім стали проживати разом із матірю (відповідачкою по справи), але до батька часто приходили. Свідок розмовляла з дитиною, яка скаржилася на те, що їй вже не подобається жити з мамою, оскільки з другом мами [PERSON] часто виникають суперечки. З початку липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] переїхали жити до позивача, з того часу свідок бачить дівчат майже кожного дня. Софія завжди весела та задоволена життям. Батько багато уваги приділяє вихованню доньки, в родині дружні відносини. Свідок періодично спілкується також з відповідачкою, внаслідок чого їй відомо, що у останньої з чоловіком, з яким вона проживає на даний час, відбуваються сварки, навіть, одного разу відповідачка ночувала у свідка, оскільки її співмешканець вигнав її із квартири. Свідок [PERSON] виразила свою особисту думку про те, що, безумовно, [PERSON] краще проживати з батьком, спокійно, без сварок, дитині потрібно чітко розуміти де її дім та які в ньому правила. Свідок [PERSON], яка є донькою відповідачки від першого шлюбу, двічі допитана у судовому засіданні, пояснила, що в період, коли вони із [PERSON] жили з матірю, іноді відбувалися сварки між матірю та її чоловіком, їх відносини не є рівними то вони добре спілкуються, то, навпаки, погано. Свідок, яка є повнолітньою, розуміла, що неспокійна обстановка погано впливає на молодшу сестру, внаслідок чого вирішила, що [PERSON] буде краще жити із батьком, що саме вона і запропонувала своєму вітчиму та переїхала до нього разом із сестрою. Однак, на даний час вони з вітчимом посварились, вона знову проживає з матірю, а молодша сестра із батьком. [PERSON] вважає, що найкраще для її сестри буде проживати саме з нею, а не з батьком або матірю. Допитана у судовому засіданні, в присутності класного керівника [PERSON] та психолога [PERSON], малолітня [PERSON] пояснила, що вона любить і маму і тата і хотіла б жити з ними обома. Дитина своїми словами намагається нікого з батьків не образити. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], який є співмешканцем відповідачки, пояснив, що вони з відповідачкою живуть добре, непорозуміння з дітьми відповідачки виникло тільки внаслідок того, що вони замало знають один-одного. Він та його цивільна дружини [PERSON] працюють, мають постійний дохід. Позивач, на його думку, є поганим батьком, оскільки звернувся до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів, коли [PERSON] проживала з ним. Згідно з висновком «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], 22.06.2005 р.н.» №10/01-34/0821 від 22.11.2016 року, районна адміністрація ЗМР по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.64). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як врегульовано ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто, зокрема, не має самостійного доходу (ч.2 ст. 161 СК України). Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р., яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 р., одним із основоположних принципів вирішення спорів щодо дітей являється найкращий інтерес дитини. Судом встановлено, що позивач піклується про дитину, створив належні умови для її проживання, виховання, навчання та має добрі, спокійні відносини із нею, крім того, відповідально відноситься до виконання своїх батьківських обовязків, не зловживає алкогольними напоями, має постійний та самостійний дохід, власне житло. Відповідачка, створивши фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком, без реєстрації шлюбу, внаслідок того, що стосунки із ним є непростими, як мати, не може створити для малолітньої дитини спокійну, затишну атмосферу у родині. Спостерігання малолітньої дитини суперечок між дорослими може негативно вплинути на психоемоційний розвиток дитини. Крім того, відповідачка не надала суду жодних доказів наявності у неї самостійного доходу. Той факт, що відповідачка не зявлялася декілька разів у судові засідання, незважаючи на те, що була повідомлена належним чином, свідчить про втрату у неї інтересу до предмету розгляду справи. Втім, визначення місця проживання дитини із батьком не є перешкодою для подальшого спілкування матері та дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано, визначення місця проживання дитини із батьком відповідає її інтересам, тому ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved