Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 08.08.2007 року позивачу належить будинок [ADDRESS] 28.01.1992 року батько позивача [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою. В 2014 році родичка позивача [PERSON] перебуваючи без реєстрації у м.Херсоні, попрохала надати їй згоду на реєстрацію за місцем знаходження вказаного будинку. Однак, зважаючи на реєстрацію, відповідачі не проживають у вказаному будинку без поважних причин тривалий час. Ніяких перешкод в користуванні житловим будинком позивач відповідач не чинила та не чинить. У зв`язку з реєстрацією відповідачів [PERSON] вимушена нести додаткові витрати на утримання будинку. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити з підстав, викладених у позові, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 08.08.2007 року визнано за [PERSON] , [INFO] , право особистої приватної власності на домоволодіння [ADDRESS] . Згідно довідки №114 від 28.08.2018 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт не проживання відповідачів понад один рік без поважних причин в будинку позивача [ADDRESS] . Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] , [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved