Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 28754,79 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він працював у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на посаді головного юрисконсульта. 31.01.2015 року його звільнено з займаної посади, однак остаточний розрахунок у день звільнення не було проведено. Судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2015 року з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача стягнуто заборгованість з заробітної плати в сумі 27832,74грн. Однак , тільки 24.06.2016 року відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.10.2015 року з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача стягнуто середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, сума індексації та моральна шкода в загальному розмірі 53449,42 грн., однак до теперішнього часу вказана сума фактично не виплачена. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2016 року з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача стягнуто середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, сума індексації та моральна шкода в загальному розмірі 15247,00грн. Вказана сума, також до теперішнього часу позивачу не виплачена. В зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, позивач просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку, а саме за період з 22.01.2016 року по 24.06.2016 року , в сумі 21752, 26 грн., компенсацію в зв'язку з інфляцією за період з січня по травень 2016 року в сумі 4971,25грн. та 3% річних в сумі 2031,28грн. Позивачем до суду подана заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» та 31.01.2015 року був звільнений за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача.( а.с.8) Судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2015 року стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача заборгованість з заробітної плати в сумі 27832,74грн. ( а.с.10) У відповідності до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 08.06.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача заборгованість з заробітної плати в сумі 27832,74грн.( а.с.11) Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.10.2015 року стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача стягнуто 53449,42грн., в тому числі стягнуто середній заробіток за час затримки за період з 31.01.2015 по 21.10.2015 рік в сумі 36937,80грн, індексацію заробітної плати за період з січня по вересень 2015 року в сумі 11511,62грн. та 5000,00грн. моральної шкоди. ( а.с.13-14) Постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 27.11.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду. ( а.с.15) Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2016 року з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача стягнуто 15247,00грн., в тому числі стягнуто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 22.10.2015 по 21.01.2016 рік в сумі 13133,44грн, індексацію заробітної плати за період з жовтня по грудень 2015 року в сумі 1113,56грн. та 1000,00грн. моральної шкоди. ( а.с.16-17) Постановами відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 08.04.2016 року відкриті виконавчі провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду .( а.с.18-20) З банківської виписки ПАТ «[PERSON] Аваль» по рахунку клієнта [PERSON] вбачається, що 24.06.2016 року на рахунок позивача надійшла сума 27832,74грн. Платником зазначено відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. ( а.с.12) Згідно приписів ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок виплатити всі суми, що належать йому, у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховний Суд України у постанові від 21.11.2011 року зазначив, що, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи доведеність в межах даної справи невиплату позивачеві у день звільнення всіх сум, що належать йому від ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», виплата була фактично здійснена 24.06.2016 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. У відповідності до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок № 100), зазначений Порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. З урахуванням аналізу положень п. 2 Порядку № 100, суд зазначає, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно довідки ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» № 754 від 19.10.2015 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 205,21грн.( а.с.9) Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 22.01.2016 року по 24.06.2016 року (день фактичної сплати заборгованості) за 106 робочих днів в сумі 21752,26грн. (106*205,21грн.). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Компенсація заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою здійснюється відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159, з урахуванням внесених змін згідно Постанови КМУ від 31.03.2003 р. № 430. Розрахунок проводиться за формулою: сума заборгованості по заробітній платі помножена на приріст індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації за період невиплати доходу по день винесення судового рішення, поділений на 100. В зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати стягненню з відповідача на користь позивача підлягає індексація заробітної плати за період з січня по травень 2016 року в сумі 4971,25грн. Щодо предявлених позивачем до стягнення 3% річних на підстав ст. 625 ЦК України, то передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо). Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2031,28 грн. річних задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню- середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку в сумі 21757,26 грн. та 4971,25 грн. індексації заробітної плати. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial