Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач\~звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача, яка виразилася в невиконанні обов»язку по наданню інформації в строки установлені законодавством України, якою він володіє і яка необхідна для захисту його прав; зобов»язати відповідача надати йому необхідну інформацію, а саме, роздруківку платежів за період з січня 2015 року та доказати в який час в нього виникла заборгованість; стягнути з КП «Водоканал» в відшкодування моральної шкоди 5000,00 гривень; стягнути з відповідача на його користь в відшкодування матеріальної шкоди 4000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.07.2017 року він звернувся зі зверненням в КП Водоканал» , в якому просив надати роздруківку платежів за період з січня 2015 року , провести перерахунок з урахуванням субсидії, відкликати повідомлення про наявність в нього заборгованості. На вказане звернення він відповіді не отримав, через що вимушений був звертатися до відповідача повторно. Оскільки станом на 24.05.2018 року відповідачем не було надано відповіді на звернення, [PERSON] , посилаючись на приписи Закону України «Про інформацію» , Закону України «Про звернення громадян», звернувся до суду за захистом порушеного права. Ухвалою судді від 11 червня 2018 року провадження по справі відкрито. 27.06.2018 року КП «Водоканал» надало відзив на позов, в якому зазначило, що позов не обґрунтований, в його задоволенні просило відмовити , оскільки звернення [PERSON] були розглянуті, заявнику 28.07.2017 року та 24.10.2017 року були надіслані відповіді поштою, а доводи щодо заподіяння матеріальної та моральної шкоди не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві . Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Суд вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази , приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 липня 2017 року [PERSON] звернувся до КП «Водоканал» з повідомленням, в якому просив надати йому роздруківки платежів за період з січня 2015 року з вказанням часу виникнення заборгованості, провести перерахунок з урахуванням субсидії та відкликати повідомлення про наявність у нього заборгованості. Зазначене повідомлення отримано КП «Водоканал» 14 липня 2017 року , що підтверджено штампом вхідної кореспонденції на заяві за № 10822 від 14.07.2017 року. 28.07.2017 року за № [NUMBER] «Водоканал» було надано [PERSON] відповідь про розгляд його звернення, зокрема, надано розрахунок заборгованості з січня 2015 року. Зазначена відповідь була направлена [PERSON] 28.07.2017 року, що підтверджено Журналом реєстрації вихідних документів , який був наданий відповідачем. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. У\~статті 40 Конституції України\~передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з частинами першою та шостою\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За приписами\~частини 1 статті 4 ЦПК України\~кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 20 Закону України «Про інформацію»\~за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Згідно з частиною першою\~статті 1 Закону України «Про звернення громадян»\~громадяни мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша\~статті 3 Закону України «Про звернення громадян»). Звернення адресуються, в тому числі, підприємствам, установам та організаціям, незалежно від форм власності, а у зверненні повинно бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина,\~\~викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги, а письмове звернення повинно бути підписано заявником із зазначенням дати (частини перша та сьома\~статті 5 Закону України «Про звернення громадян»). Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду. Частиною 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Зокрема, статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлені терміни розгляду звернень громадян, визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Враховуючи, що КП «Водоканал» надав суду належні та допустимі докази розгляду звернення [PERSON] від 14.07.2017 у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» , суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають. При цьому, суд зауважує , що надіслання відповіді на звернення позивача від 14.07.2017 року простою поштою не порушує вимог\~Закону України «Про звернення громадян», яким не передбачено направлення відповіді на звернення саме рекомендованим листом. Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що 12.10.2017 року [PERSON] поворно звернувся до КП «Водоканал» із зверненням аналогічним оданому ним 14.07.2017 року. Зазначене звернення було розглянуто 24.10.2017 року , що підтверджено відповідною відповіддю КП «Водоканал» № К 478/01-13 та Журналом обліку пропозицій, заяв та скарг громадян. Разом з тим, суду не було надано відповідачем жодних доказів того , що [PERSON] був повідомленний про розгляд його звернення від 12.10.2017 року відповідно до положень статтей 15,20 Закону України «Про звернення громадян» , оскільки наявність запису в Журналі обліку пропозицій, заяв та скарг громадян про виконавців розгляду звернення, результати розгляду звернення , не є належним та допустимим доказом повідомлення заявника про наслідки розгляду звернення . Отже, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання незаконную бездіяльність КП «Водоканал», яка полягає у неповідомленні [PERSON] про розгляд його звернення від 12.10.2017 року та слід зобов»язати КП «Водоканал» повідомити позивача про наслідки розгляду його звернення від 12.10.2017 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян» . Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди , суд виходить з наступного. Так, відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про звернення громадян України» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як визначено у статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~\~\~\~\~\~Зокрема, відповідно до статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що при розгляді вказаної справи позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди , оскільки судом встановлено , що позивачу була направлена інформація про розгляд звернення від 14.07.2017 року в термін передбачений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», направлений розрахунок заборгованості,який був необхідний [PERSON] для захисту порушених прав, зокрема, зазначене звернення є аналогічним повторно направленому зверненню від 12.10.2017 року, про розгляд якого позивача не було повідомлено. Також, суд зазначає, що позивач у позові не зазначив , в чому полягає нанесена йому моральна шкода та не надано на підтвердження факту її заподіяння відповідних доказів. Щодо позовних вимог про стягнення з КП «Водоканал» на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди , суд приходить до наступних висновків. В ході розгляду вказаної справи судом встановлено, що КП «Водоканал» була допущена бездіяльність, яка полягає у неповідомленні [PERSON] про розгляд його звернення від 12.10.2017 року. Відповідно до положень\~ст. 1166 ЦК України\~підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. У п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм\~ЦК України\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивач вказав на те, що матеріальна шкода йому була заподіяна внаслідок неотримання суми субсидії через визнання його боржником житлово-комунальних послуг за сезон 2017-2018 роки. Враховуючи вищенаведене , з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів самого факту заподіяння матеріальної шкоди позивачу в розмірі 4000,00 гривень, а так саме доказів заподіяння зазначеної шкоди саме відповідачем внаслідок неповідомлення про розгляд звернення від 12.10.2017 року , суд вважає , що вказані позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України , та віднести їх на рахунок держави, оскільки позивач є особою, що звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial