Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.08.2007 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, за яким відповідач отримав від нього позику в розмірі 1 500 000,00 євро. Для забезпечення належного виконання [PERSON] умов даного договору 24.08.2007 року між позивачем та ВАТ «Галич-Авто», назву якого змінено на ПАТ «Галич-Авто», було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач ВАТ «Галич-Авто» взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] з виконання умов договору позики. Відповідач зобов'язувався повернути позику в термін до 24.08.2011 року. Проте, у вказаний в договорі строк кошти не повернув. На вимоги про повернення коштів не реагує. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики, в сумі 24 063 865,50 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про можливість розгляду справи за їх відсутності від відповідачів не надходило. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 24.08.2007 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, за яким відповідач отримав від нього позику в розмірі 1 500 000,00 євро. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1049ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з умовами п. 4.1 договору позики від 24.08.2007 року сторонами було визначено, що позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві отриману суму грошей протягом 48 місяців з моменту набрання чинності цим договором, тобто до 24.08.2011. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не виконано умови укладеного договору позики та не повернуто позивачу отриманих від нього коштів в сумі 1 500 000,00 євро, що в еквіваленті до національної валюти України за курсом НБУ станом на 22.05.2014 року складає 24 063 865,50 грн. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Нормами ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з договором поруки від 24.08.2007 року відповідач ВАТ «Галич-Авто», правонаступником якого є ПАТ «Галич-Авто», взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання відповідачем [PERSON] умов договору позики та відповідно до п. 1.2 договору поруки, зобов'язується нести солідарну відповідальність у випадку його невиконання чи неналежного виконання останнім. Положеннями ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що [PERSON] не повернув отриману позику, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідачів [PERSON], як позичальника, та ПАТ «Львів-Авто», як поручителя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3 654,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved