Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 1001001407 від 21.01.2012р., відповідача, отримав кредит на споживчі цілі у розмір 8124.00 грн. строком на 24 місяців з процентною ставкою 0.01% річних. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 14.11.2016р. на загальну суму 29404.95 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № 1001001407 від 21.01.2012р. у розмірі 29404.95 грн. та судовий збір в сумі 1378.00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України . Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 21.01.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1001001407 на загальну суму 8124.00 грн. на споживчі цілі строком на 24 місяців з терміном повернення до 21.01.2014 р., відсотковою ставкою 0.01% річних(а.с. 5-7, 8-9, 10). Відповідно до Кредитного договору, Банк надав відповідачу споживчий кредит в розмірі - 8124.00 грн. Також встановлено, що 22.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі «Позивач») у відповідності до ст.ст. 512, 514. 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу (купівлі-продажу кредитного портфелю) № 22/12/14/4 (а.с. 15-18, 19). Згідно вказаного договору Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № 1001001407 від 21.01.2012р. Як встановлено в судовому засіданні до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором № 1001001407 від 21.01.2012р. Встановлено, що відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі передбаченого в п. 1.4. Кредитного договору, з підпунктами, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором зокрема в п.п. 1.1., 1.4.5. Кредитного договору. Згідно з п. 1.4.2. Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів (додаток №1 до Кредитного договору). В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Отже, встановлено факт того, що в зв»язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором № 1001001407 від 21.01.2012 р., відповідач [PERSON] має борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» станом на 14.11.2016р., на загальну суму - 29404,95 грн., що складається з: за кредитною карткою залишок заборгованості за кредитом - 20755.34грн. відсотки за користування кредитом-7285,13грн.; заборгованість за споживчим кредитом складається з : залишок заборгованості за кредитом - 1015.92 грн., відсотки 0,12 грн., сума комісії 348.44 грн. (а.с.13, 14). Відповідно до п. 1.5.4. Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов»язань за Кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, відсотків, а також сплату комісії у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір , таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved