Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], вказуючи на те, що йому на праві власності належить вказана квартира. Його мати та відповідач [PERSON] були зареєстровані у вказаній квартирі. Після смерті [INFO] його матері відповідач [PERSON] забрав всі свої речі та поїхав проживати до своїх батьків в с. Морозівка Брусилівського району Житомирської області, де проживає і до цього часу. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до договору дарування від 28.09.2004 року серії ВВМ № 182283, посвідченого державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Павленко Н.В., реєстр 1-4049, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту №126 від 21.02.2014 року, складеного та затвердженого Крушинською сільською радою Васильківського району Київської області, стверджується факт того, що [PERSON] з [INFO] по теперішній час в квартирі [ADDRESS] не проживає. Згідно ст. 71 ЖК України, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування за ним зберігається на протязі шести місяців. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач з [INFO] не проживає в спірній квартирі, оцінуючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved