Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію в сумі 5404, 24 гривень. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі за період з 01.08.2017 р. по 01.01.2019 р. Пунктом 42 ПКЕЕН обумовлено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 5404, 24 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Про проведення судового засідання відповідач також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] за зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , користувався електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] , проте не виконав обов`язків по сплаті за використану електроенергію, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію. 24.09.2015 року між [PERSON] та ВАТ «Запоріжжяобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією. Відповідно до пункту 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 ЦК (загальна і спеціальна позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved