Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 06 вересня 2014 року у розмірі 4400 євро, що еквівалентно 126456,00 гривень, неустойку в розмірі 4400 євро, що еквівалентно 126456,00 гривен, витрати по оплаті судового збору за подання позову в розмірі 2529,00 грн. та витрати по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 320,00 грн. та стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 10 вересня 2014 року у розмірі 5650 євро, що еквівалентно 166505,5 гривень, неустойку в розмірі 5650 євро, що еквівалентно 166505,5 гривен, витрати по оплаті судового збору за подання позову в розмірі 3331,00 грн. та витрати по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 320,00 грн. При цьому позивач зазначає, що 06 вересня 2014 року він передав відповідачу у борг суму грошових коштів у розмірі 4400 євро, а відповідач взяв на себе зобовязання повернути йому гроші в строк до 06 грудня 2014 року та у випадку порушення строків повернення грошових коштів, відповідач зобовязався виплатити йому неустойку в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день затримки розрахунку. На підтвердження укладеного договору, відповідач видав йому власноруч написану розписку. Але у встановлений договором строк, відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав. На дату складання позовної заяви, НБУ встановлено курс гривні щодо євро, за яким один євро коштує 28,74 грн.. З урахуванням офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, заборгованість відповідача перед ним за договором позики від 06 вересня 2014 року становить: 4400 євро сума боргу + 4400 євро неустойка за період з 20.02.2016 року по 20.02.2017 року = 8800 євро, тобто 8800 євро х 28,74 грн. = 252912 гривень. Крім того, 10 вересня 2014 року між ним та відповідачем було укладено ще один договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу у борг суму грошових коштів у розмірі 5650 євро, а відповідач взяв на себе зобовязання повернути йому гроші в строк до 10 грудня 2014 року та у випадку порушення строків повернення грошових коштів, відповідач зобовязався виплатити йому неустойку в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день затримки розрахунку. На підтвердження укладеного договору, відповідач видав йому власноруч написану розписку. Але у встановлений договором строк, відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав. Станом на 02.06 2017 року, НБУ встановлено курс гривні щодо євро, за яким один євро коштує 29,47 грн.. З урахуванням офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, заборгованість відповідача перед ним за договором позики від 10 вересня 2014 року становить: 5650 євро сума боргу + 5650 євро зменшена неустойка за період з 08.06.2016 року по 08.06.2017 року х 29,47 грн. = 333011 гривень. До теперішнього часу відповідач суму позики не повернув і повертати у добровільному порядку відмовляється, у звязку з чим, він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позову наполягають. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштових повідомлень за місцем реєстрації. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 06 вересня 2014 року між сторонами укладено договір позики про що свідчить розписка відповідача, оригінал якої додано до матеріалів справи. На підставі даного договору грошової позики позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 4400 євро, та у випадку порушення строків повернення грошових коштів, відповідач зобовязався виплатити йому неустойку в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день затримки розрахунку, у встановлений договором строк, відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, заборгованість відповідача перед ним за договором позики від 06 вересня 2014 року становить: 4400 євро сума боргу + 4400 євро неустойка за період з 20.02.2016 року по 20.02.2017 року = 8800 євро, тобто 8800 євро х 28,74 грн. = 252912 гривень, а відповідач зобовязався повернути суму позики в строк до 06 грудня 2014 року. Крім того, 10 вересня 2014 року між сторонами укладено договір позики про що свідчить розписка відповідача, оригінал якої додано до матеріалів справи. На підставі даного договору грошової позики позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 5650 євро, та у випадку порушення строків повернення грошових коштів, відповідач зобовязався виплатити йому неустойку в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день затримки розрахунку, у встановлений договором строк, відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, заборгованість відповідача перед ним за договором позики від 10 вересня 2014 року станом на 02.06 2017 року становить: 5650 євро сума боргу + 5650 євро зменшена неустойка за період з 08.06.2016 року по 08.06.2017 року х 29,47 грн. = 333011 гривень, а відповідач зобовязався повернути суму позики в строк до 10 грудня 2014 року. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Не виконавши зобовязання щодо своєчасного повернення грошової позики до 03 травня 2015 року, відповідач продовжує користуватися грошима позивача, таким чином, позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача відсотки за користування позикою. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача за договором позики від 06.09.2014 року, а саме: 4400 євро, що еквівалентно 126456 грн. та неустойку в розмірі 4400 євро, що еквівалентно 126456 грн., крім того, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача за договором позики від 10.09.2014 року, а саме: 5650 євро, що еквівалентно 166505 грн. та неустойку в розмірі 5650 євро, що еквівалентно 166505 грн.. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 5860,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні до суду з даним позовом та витрати по оплаті судового збору за подання заяв про забезпечення позову в розмірі 640,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved