Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатоюу розмірі 5563,33 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунт ування позову вказано, що 04.12.2016 року в м. Одесі з вини [PERSON], який керував автомобілем AUDI, номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Hyundai, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] отримав пошкодження. Цивільно-правова відповідальність на момент ДТП не була застрахована, тому власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. МТСБУ 15.06.2017 року здійснило виплату відшкодування у розмірі 5563,33 грн. та у нього виникло право зворотної вимоги. До суми відшкодування також додається сума, що виникла у зв`язку з встановленням розміру збитку та збором документів у розмірі 670 грн. Ухвалою суду від 01.08.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.10.2018 року. У підготовче засідання 18.10.2018 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 15.01.2019 року. Ухвалою суду від 15.01.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.02.2019 року. У судове засідання 28.02.2019 року сторони не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 04.12.2016 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем AUDI, номерний знак [NUMBER] по вул. Мечнікова в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода в якій механічні пошкодження отримав автомобіль Hyundai, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що підтверджується Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.12.2016 року по справі № 522/24230/16-П. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Постраждалий у ДТП 05.12.2016 року звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідно до звіту вих. №7266/4 від 03.01.2017 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Hyundai ІХ35, номерний знак [NUMBER] , складає 5 563,33 грн. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. МТСБУ відшкодувало [PERSON] шкоду у розмірі 5563,33 грн., що підтверджується довідкою МТСБУ №1 від 06.06.2017 року та відповідним платіжним дорученням №5025рв від 15.06.2017 року. Згідно акту виконаних робіт від 11.01.2017 року та платіжного доручення №7266/4рв від13.01.2017 року позивач витратив додатково 670 грн. на складання звіту, Разом витрати позивача становлять 6233,33 грн., що і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини з боку [PERSON] у ДТП та здійснення виплати з боку МТСБУ, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному розмірі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved