Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позову зазначив, що 25 вересня 1992 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі загс Ватутінського району м. Києва. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони втратили одне до одного любов, проживати однією сім'єю не бажають. Позивач з відповідачем різні люди, із різними поглядами на життя. Кожен з сторін живе окремо, з окремими бюджетами, без піклування одне про одного. Однак відповідачка згоду на розірвання шлюбу не дає. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 2010 року, спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї не можливе. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 25.09.1992 відділом загс Ватутінського району м. Києва, актовий запис №1163, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвам про народження, серія [NUMBER]. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. В контексті ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність спільних дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі викладеного та

Outcome: approved