Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом у якому просить зменшити розмір аліментів, утриманих з [PERSON] за рішенням Ленінського райсуду м. Харкова від 15.01.2013 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] до розміру в 30% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та звільнення [PERSON] повністю від сплати заборгованості по аліментних платежах, що стягуються на підставі рішення суду від 15.01.2013 року. Свою вимогу позивач обґрунтував тим, що він до 2011 року перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON], від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO]. За рішенням Ленінського райсуду м. Харкова від 15.01.2013 року з нього утримані аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 600 грн.00 коп. щомісяця починаючи з 19.10.2012 року та до досягнення нею повнолітня. В даний момент його матеріальне становище сильно змінилось. Підставою зміни його матеріального становища став факт погіршення його здоров»я. Саме з 2012 року він різко почав хворіти, загострилися прояви неврологічних захворювань. З 25.06.2013 року він має статус інваліда ІІІ групи загального захворювання. Він отримує соціальне забезпечення в розмірі 894 грн., що є єдиним його доходом. При цьому працевлаштуватись на будь-яку роботу навіть до 19.10.2012 року він не мав можливості, через перебування на стаціонарному лікуванні та послідуючому проходженні медичної реабілітації. Крім того, він мешкає в квартирі , яка належить його батькам і вимушений здійснювати оплату комунальних платежів, однак через скрутне матеріальне положення він не в змозі оплачувати комунальні послуги, у зв»язку з чим у нього утворилась заборгованість. Також, на виконання рішення Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 25.12.2012 року він в добровільному порядку сплачує на користь своєї мати [PERSON] аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця і разом з аліментами на користь відповідача [PERSON] сума аліментів у нього становить 1100 грн.00 коп., що є більшим ніж розмір його єдиного доходу соціально забезпечення в розмірі 894 грн. щомісяця. У зв»язку з зазначеними обставинами, відповідно до розрахунку станом на 30.11.2013 року заборгованість по аліментам перед відповідачем становить 4660 грн. 01 коп.. На даний час сплачувати відповідачу аліменти він намагається в належному стані. Він вважає, що його вини в тому, що утворилась заборгованість по аліментам перед відповідачкою немає, і на підставі ст. 617 ЦК України просить його звільнити від відповідальності по заборгованості, яка утворилась та зменшити розмір аліментів по рішенню суду від 15.01.2013 року через його тяжке матеріальне становище, яке виникло з погіршенням його стану здоров»я. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В свою чергу відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить суд стягненути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочену оплату аліментів в сумі 16597 грн.. 80 коп. та стягнення заборгованості по аліментам на утримання дитини [PERSON] в сумі 5860 грн.. 01 коп.. Свою вимогу [PERSON] обґрунтувала тим, що у період з 25.08.2009 року по 2011 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем по зустрічному позову [PERSON] Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Відповідно до рішення суду від 15.01.2013 року з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] стягуються аліменти в розмірі 600 грн.00 коп. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.10.2012 року. В травні 2013 року по даному рішенню було видано виконавчий лист та державним виконавцем Одржонікідзевського ВДВС ХМУЮ було відкрито виконавче провадження. Однак, відповідач [PERSON] ухиляється від повного виконання даного рішення, шляхом перерахування сум аліментів не в тій сумі, яка зазначена в рішенні суду від 15.01.2013 року, у зв»язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.01.2014 року в розмірі 5860 грн. 01 коп.. На підставі вимог ст. 196 ч.1 СК України вона вважає, що з відповідача [PERSON] крім суми заборгованості по аліментам підлягає стягненню, ще і сума неустойки ( пені) в розмірі одного відсотка від суми неоплачених аліментів за кожен день прострочення, тобто в сумі 16597 грн. 80 коп.. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання представник позивача та позивач з»явились. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечували в повному обсязі. Пояснення надали аналогічно обставинам викладеним в позові. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача в судове засідання з»явилась. Проти задоволення позовних вимог по основному позову [PERSON] заперечувала в повному обсязі. Зустрічну позову заяву підтримала. Свої заперечення проти основного позову обґрунтувала тим, що позивачем [PERSON] не надано жодного доказу в підтвердження різкого погіршення його здоров»я, відсутні докази призначення лікарем тих медичних препаратів, які він купує. Крім того, зазначила, що виходячи з того, що відповідач по зустрічному позову [PERSON] періодично все ж таки сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від покладеного на нього обовязку по утримання своєї неповнолітньої доньки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник третьої особи по основному позову та представник відповідача по зустрічному позову Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ в судове засідання з»явилась. Проти основного позову не заперечувала. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала. Пояснив, що через скрутне матеріальне становище позивача [PERSON], яке виникло у зв»язку з погіршенням його стану здоров»я вона вважає, що можливо зменшити розмір аліментів, який присуджений йому відповідно до рішення суду від 15.01.2013 року . Стосовно зустрічного позову зазначила, що відповідач по зустрічному позову [PERSON] намагається виплачувати суму заборгованості по аліментам, яка утворилась. Крім того, вказала на те, що відповідач [PERSON] здійснює виплачу аліментів, хоча і в маленькій сумі, у зв»язку з чим не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. Суд вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідк [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] також необхідно відмовити з наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.01.2013 року було стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 19.10.2012 року до повноліття дитини. Вказане рішення набрало чинності і виконується Державною виконавчою службою. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що саме з початку 2012 року у нього різко погіршилось здоров»я, зокрема загострились прояви неврологічних захворювань, у зв»язку з чим він увесь час повинен лікуватися, приймати медичні препарати та проходити стаціонарне лікування. Відповідно до довідки № 289 серії 10 ААВ № 637348 [PERSON] має ІІІ групу інвалідності з 25.06.2013 року. Стаття 192 ч.1 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшений за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану платника. Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 25.12.2012 року з позивача [PERSON] на користь його мати [PERSON] також стягуються аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця. При ухваленні судом рішення суду від 25.12.2012 року суду було відомий та був врахований факт існування утримання у позивача [PERSON] коштів на утримання його мати [PERSON], при цьому розмір аліментів визначений в сумі 600 грн.00 коп. . Зі сторони позивача [PERSON] дане рішення не оскаржив у встановленому законом порядку. Надана до суду медична документація зі сторони позивача [PERSON] дійсно свідчить про існування у позивача [PERSON] ряду хвороб, однак з наданої документації не вбачається, що при наявності певних хвороб позивач [PERSON] позбавлений можливості працевлаштуватися. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також, позивачем [PERSON] в судовому засіданні не надані докази в підтвердження того факту, що він намагався взагалі працевлаштуватися на будь-яку працю. Крім того, надані позивачем [PERSON] квитанції про покупку медичних препаратів необхідних йому для лікування не підтвердженні випискою його лікуючого лікаря про необхідність покупки даних медичних препаратів, у зв»язку з чим суд приходить до висновку, що зі сторони позивача [PERSON] не надані докази застосування медичних препаратів, саме ним. В судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечував той факт, що на протязі з жовтня 2013 року по листопад 2013 рік ним була частково виплачена заборгованість, яка утворилась по аліментам. На підставі чого, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має можливість виплачувати присуджену йому суму аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] рішенням суду від 15.01.2013 року, а факти зазначені ним для зменшення розміру аліментів, суд розцінює, як свідоме ухилення від виконання покладеного на нього, як на батька обов»язку. Таким чином, згідно вимог ст.. 182 ч.2 СК України, яка зазначає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян, суд приходить до висновку, що сума яка стягується з позивача [PERSON] відповідає нормі даної статті. У зв»язку з чим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] 23.02.2010 року необхідно відмовити. Стосовно позовної вимоги позивача [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, що стягуються на підставі рішення суду від 15.01.2013 року суд вважає також необхідним відмовити, так як суд вважає, що зі сторони позивача [PERSON] не доведена його позиція про відсутність його вини у утворенні існуючої заборгованості. Крім того, відповідно до рішення Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 10.12.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа : Орджонікідзевський ВДВС ХМУЮ про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський ВДВС ХМУЮ про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, [PERSON] відмовлено в задоволенні зустрічного позову. Відповідно до рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 10.04.2014 року рішення Орджонікідзевського райсуду м. Харкова в даній частині залишено без змін. Таким чином на даний час воно набрало законної сили. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ [PERSON] сума заборгованості по оплаті аліментів у [PERSON] станом на 04.02.2014 року становить 2028 грн.00 коп. В свою чергу позивачем по зустрічному позову [PERSON] сума заборгованості зазначена в розмірі 5860 грн. 01 коп.. Однак, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог по зустрічному позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам необхідно відмовити. Так як, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] намагається щомісяця перераховувати кошти на оплату аліментів і дана заборгованість утворилась через те, що [PERSON] не мав можливості перераховувати суму визначену рішенням суду від 15.01.2013 року в розмірі 600 грн. 00 коп. Крім того, суд враховує, той факт, що виходячи з розрахунку заборгованості [PERSON] в 2014 році за січень сплатив 500 грн. аліментів, за лютий 600 грн. аліменти, за березень 900 грн., тобто позивач [PERSON], тобто він має можливість сплачувати визначену судовим рішення суму аліментів і має бажання сплатити заборгованість по аліментам, яка утворилась. Також, відповідно до вищевказаного рішення Орджонікідзевського суду м. Харкова від 10.12.2013 року та рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 10.04.2014 року, яке набрало законної сили з [PERSON] відмовлено в задоволенні аналогічної вимоги. Та вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму неустойки в розмірі 2000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу по зустрічному позову [PERSON] в задоволені вимоги про стягнення з [PERSON] суми неустойки за прострочення уплати аліментів.

Outcome: dismissed