Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Росія», розташовану на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області, належну [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0065409 від 03.07.1996, на 1/2 частку у порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Роща Путивльського району Сумської області, та на 1/2 частку у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Путивль Сумської області. Свої вимоги обґрунтовував тим, що як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та [PERSON] , отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно, але в той же час оформити в нотаріальному порядку зазначене майно позбавлений можливості в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав. Відповідач також не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності його представника, позов визнав, про правові наслідки визнання позову обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено судом, що [INFO] в с. Роща Путивльського району Сумської області померла [PERSON] , мати позивача, яка на день смерті була зареєстрована та проживала в с. Роща Путивльського району Сумської області, заповіт від її імені сільською радою посвідчувався 30.05.1987 за реєстровим № 11, спадщину після її смерті прийняли як спадкоємці за заповітом - [PERSON] , позивач у справі, та [PERSON] (а.с. 6, 7, 8, 9, 33-36). До спадкового майна після смерті [PERSON] також входить право на земельну частку (пай) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Росія», розташовану на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області. [INFO] в м. Путивль Сумської області померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] , приватним нотаріусом після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 46 від 30.09.2014 (а.с. 10, 11, 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого ввійшло 11/50 часток житлового будинку садибного типу, розташованого по [ADDRESS] , а також 1/2 частка права на земельну частку (пай) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Росія», розташовану на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області, належна [PERSON] , спадщину після смерті якої [PERSON] прийняла, але не оформила за життя (а.с. 8, 9, 33-36). Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно, яким є 11/50 часток житлового будинку садибного типу, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 12, 13, 14, 15, 16). При цьому, отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно позивач не може з причини відсутності правовстановлюючих документів на нього, що вбачається з постанови нотаріуса від 24.05.2019 № 557/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 22). В той же час, з листа Путивльської районної державної адміністрації Сумської області від 09.06.2020 № 01-21/1209 та копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0065409 вбачається, що на ім`я [PERSON] було видано сертифікат серії СМ № 0065409 від 03.07.1996 на право на земельну частку (пай) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах, як члену КСП «Росія» Путивльського району Сумської області. Вищезазначений сертифікат не отриманий власником і знаходиться на зберіганні в Путивльській районній державній адміністрації (а.с. 17, 18). Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, щододається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їхреєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є :свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член коллективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК Української РСР (1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 2 ст. 548 ЦК Української РСР (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] була внесена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Росія», хоча за життя і не отримала відповідного сертифікату, тому з урахуванням вказаних роз`яснень Пленуму Верховного Суду України щодо часу набуття членом КСП права на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що вона набула право на земельну частку (пай) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах із земель вказаного товариства, яке успадковане позивачем, що є підставою для задоволення позову. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved