Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить припинити право власності відповідача [PERSON] на ј частину квартири [ADDRESS] , що належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24 березня 2000 року № 2558, виданого Цюрупинською міською радою Херсонської області, визнавши за позивачем [PERSON] право власності на вказаний об`єкт нерухомості в цілому В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником ѕ частини даної квартири. Решта ј квартири належить відповідачу [PERSON] 20.10.2000 року відповідач знялася з реєстрації проживання у вказаній квартирі і припинила фактичне проживання в ній. На даний час її місцезнаходження не відоме. З 2000 року і до моменту набуття позивачем у 2006 році права власності на 1/2 частину зазначеної квартири у ній ніхто не мешкав, а сама квартира перебувала в занедбаному стані. Пізніше, 21.07.2010 року позивач набув право власності ще на 1/4 її частку та здійснив капітальний ремонт всього помешкання. Протягом всього часу володіння 3/4 квартири усі платежі за її утримання в цілому, здійснювала позивач. Натомість відповідач з моменту вибуття жодним чином не приймала участі в утриманні своєї частки у власності і вже майже 19 років не проживає і не цікавиться квартирою взагалі. Зазначені обставини, що незмінно існують вже багато років, створюють фактичну і юридичну невизначеність для позивача, як співвласника значно більшої ніж у відповідача частки, перешкоджаючи їй, як формально юридичному власнику 3/4 частки квартири, а фактично - повному її володільцю і утримувачу володіти і розпоряджатися цією власністю, у тому числі відчужувати її. Позивач також вказує на те, що частка відповідача в квартирі площею 80,9 кв.м. становитиме 20,22 кв.м., а тому є незначною, не може бути виділеною в натурі і є неподільною, оскільки конструктивно і технічно неможливо для власника такої частки створити окремий вхід/вихід та відокремлені системи водо-, газо-, електропостачання і опалення без порушення державних будівельних норм. Спільне володіння і користування майном є неможливим внаслідок неможливості виділу в натурі цієї незначної частки та відсутності її співвласника, яку позивач ніколи в житті не бачила і яка жодного разу за майже 20 років не заявила про своє існування, наміри і пропозиції стосовно своєї частки у власності, у тому числі і в порядку, передбаченому ст. 364 ЦК України. Позивач також вказує на ту обставину, що припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки нею попередньо внесено кошти на депозитний рахунок суду для подальшого відшкодування вартості нерухомого майна. Позивач до суду не з`явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про місце та час судового засідання повідомлялася належним чином оголошенням на офіційному сайті судової влади, про причини неявки до суду не повідомила, від неї не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву не подала. За нормою ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд має підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно з ст.\~12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що на праві власності позивачу належить ѕ частини спірної квартири, а відповідачу ј частина. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем суду надано підтвердження внесення ним суми на депозитний рахунок суду, яка відповідає ј частині вартості спірної квартири. При цьому, без відповідного висновку експерта, суд не може погодитися з твердженням позивача про те, що ј частина квартири, яка належить відповідачу є незначною, не може бути виділеною в натурі, квартира є неподільною, спільне проживання у квартирі неможливо, оскільки такі твердження позивача потребують спеціальних знань в будівельно-технічній області. При розгляді справи учасниками не заявлялись клопотання про призначення відповідних експертиз. При цьому підстави обов`язкового призначення експертизи судом, передбачені ст. 105 ЦПК Укураїни відсутні. Суд також не погоджується з твердженням позивача про те, що припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки в даному випадку можливе позбавлення права на житло, яке гарантується ст. ст. 30, 47, 48 Конституції України та права власності, яке відповідно до ст. 41 Конституції України є непорушним. Таким чином, підстави для припинення права відповідача на частку у спільному майні та визнання за позивачем права власності на спірний об`єкт нерухомості вцілому відсутні. Керуючис ст.ст. 10,\~12,\~13,\~81, 223, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed