Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 серпня 2001 року він влаштувався на роботу до ТОВ «Сумський науково-технічний центр» на посаду начальника дільниці збирання компресорів і працював там до « 01» листопада 2013 року. Згідно наказу по підприємству, з яким керівництво їх не ознайомило, а лише озвучило, на підприємстві введено 20 годинний робочий тиждень. Як їм пояснило керівництво, це робиться для зменшення фінансового навантаження на підприємство. Фактично ніяких змін не відбудеться, 8 годинний робочий день та 40 годинний робочий тиждень будуть збережені. Проте, протягом вересня-жовтня 2013 року він отримував заробітну плату не за 8-годинний робочий день, а за 4 години, хоча працював повноцінний робочий день. В такому режимі він працював з 01.09.2013 року по 01.11.2013 року. В подальшому звільнився з займаної посади в порядку ст.36 п.1 КЗпП України, оскільки керівництво щоразу обіцяло зробити відповідні доплати, але обіцянки залишились не виконані. Звернувшись до бухгалтерії підприємства за невиплаченою заробітною платою, отримав відповідь, що всі належні йому кошти нараховані та виплачені в повному обсязі, оскільки він працював не по 8, а по 4 години на день. Відповідно до ст.256 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються у судовому порядку. Факт його перебування у трудових відносинах підтверджується копією трудової книжки, наказом №89 від 31.07.2001. Факт застосування на підприємстві 40-годинного робочого тижня підтверджується копіями табелів обліку робочого часу за вересень та жовтень 2013 року. Встановлення факту застосування 8-годинного робочого дня та 40-годинного робочого тижня на ТОВ «Сумський науково-технічний центр» протягом вересня-жовтня 2013 року є необхідним з метою нарахування йому правильного трудового стажу. Згідно з штатним розкладом його заробітна плата складала 2400грн. за місяць. Протягом вересня - жовтня він фактично отримував 1200грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт застосування товариством з обмеженою відповідальністю «Сумський науково-технічний центр» протягом вересня-жовтня 2013 року 8-годинного робочого дня та 40-годинного робочого тижня, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський науково-технічний центр» недоплачені йому 2342грн.: за вересень 2013 року 1142грн.; за жовтень 2013 року 1200грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з зазначених підстав та просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що заяву про переведення на неповний робочий день писав під примусом керівництва. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали заперечення на позов, зазначивши, що позивач [PERSON] 02.09.2013 року звернувся до директора ТОВ «Сумський науково-технічний центр» із заявою про переведення з 02.09.2013 року на неповний робочий день - 4 години на день. Наказом № 120 від 02.09.2013 року [PERSON], на підставі його власної заяви, був переведений на неповний робочий день з окладом згідно штатного розпису. З наказом позивач був ознайомлений, під підпис. Не відповідають дійсності та є неправдивими посилання позивача на те, що в вересні та жовтні фактично він працював по вісім годин на день, а не по чотири. Згідно табелів обліку використання робочого часу за вересень та жовтень 2013 року [PERSON] працював по чотири години на день. У повній відповідності до зазначеного йому виплачувалась заробітна плата, що підтверджується відомостями на виплату грошей та розрахунково-платіжними відомостями. З моменту переведення позивача на неповний робочий день, нарахування і виплати всіх належних платежів, тобто з моменту коли позивач дізнався про те, що він працює в режимі неповного робочого дня і отримує відповідну винагороду та до моменту звернення позивача до суду пройшло значно більше трьох місяців. Просили суд відмовити в позові [PERSON] Представник третьої особи - Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області в судове засідання не з'явився, надали відзив, в якому зазначили, що жодних письмових звернень від [PERSON] щодо порушення трудових прав до інспекції не надходило. При перевірці ТОВ «Сумський науково-технічний центр» з приводу додержання законодавства про працю не досліджувалися питання, які порушуються позивачем в позовній заяві про встановлення факту застосування 40-годинного робочого тижня та стягнення заробітної плати. Свідок [PERSON] пояснив, що працівникам підприємства видали образци заяви про переведення на 4-х годинний робочий день, а фактично працювали вісім годин. Свідок [PERSON] пояснив, що 09 серпня 2013 року керівництво підприємства зібрало збори і повідомило, що у зв'язку з важким матеріальним станом працівники переводяться на 4-х годинний робочий день. Він написав заяву про переведення на 4-х годинний робочий день, а працював по 8 годин. Заяву писав під тиском керівництва. Свідок [PERSON] пояснив, що 09 серпня 2013 року були скликані збори на підприємстві, було оголошено про перехід на 4-х годинний робочий день. Заяву про переведення на неповний робочий день писали під тиском керівництва. Він і [PERSON] працювали по 4 години, а [PERSON] працював 8 годин. Свідок [PERSON] пояснив, що керівництво ТОВ «Сумський науково-технічний центр» примусило написати заяву про переведення на 4-х годинний робочий день, оплата була за чотири години роботи. [PERSON] працював по 8 годин. Свідок [PERSON] пояснив, що до вересня 2013 року на підприємстві працювали по 8 годин, а з вересня 203 року перевели на 4-х годинний робочий день, а фактично працювали по 8 годин, заробітна плата виплачувалася за 4 години. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала на підприємстві головним бухгалтером, заробітна плата нараховувалася відповідно до наказів та табелів обліку робочого часу. Вона не була присутня при написанні заяв працівниками підприємства про переведення на 4-х годинний робочий день, їй нічого не відомо про обставини написання такої заяви позивачем. Свідок [PERSON] пояснив, що в вересні 2013 року працівникам підприємства повідомили, що будуть працювати по 8 годин, а оплата буде проводитися за 4 години. Працювали по 8 годин, але які місяці він не пам'ятає. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ТОВ «Сумський науково-технічний центр», був звільнений з підприємства 01.11.2013 року за згодою сторін. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.5-7). Згідно з ст.56 КЗпП України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Відповідно до заяви позивача [PERSON] від 02.09.2013 року про переведення на роботу на умовах неповного робочого дня - чотири години на день, ТОВ «Сумський науково-технічний центр» був виданий наказ №120 від 02.09.2013 року про переведення [PERSON] з 02.09.2013 року на неповний робочий день - 4 години (з 7год. до 11год.). Викладені обставини підтверджуються копією заяви позивача та копією наказу (а.с.18, 19). Позивачем заявлений позов в порядку позовного провадження відповідно до ст.ст.118-120 ЦПК України щодо встановлення факту застосування 40-годинного робочого тижня і стягнення заробітної плати, виходячи з 8-годинного робочого дня за вересень-жовтень 2013 року. Позивач [PERSON] намагається довести, що заяву про переведення на умови роботи - неповний робочий день він написав під примусом керівництва, фактично працював по вісім годин. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Позивач [PERSON] отримував заробітну плату відповідно до наказу про переведення його на неповний робочий день та табелів обліку робочого часу, складених уповноваженою особою роботодавця (а.с.19-21), які надавалися до бухгалтерії підприємства для нарахування заробітної плати. Наказ №20 від 02.09.2013 року, на підставі якого проводилася оплата праці позивача, є чинним і позивачем не оскаржується. Позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого права, оскільки позивачем не заявлена вимога про визнання недійсним та скасування наказу №20 від 02.09.2013 року про переведення на неповний робочий день. Лише при скасуванні наказу про переведення на неповний робочий день позивач має право заявити вимогу про стягнення недоплаченої заробітної плати. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed