Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 26.11.2013 року у розмірі 22887 грн. 21 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис у заяві. Відповідно до умов договору відповідачка зобовязалася погашати кредит, нараховані відсотки, комісію за користування кредитом. [PERSON] порушила умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 22887,21 грн., з якої: 346,81 грн. - заборгованість за кредитом, 17374,34 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3600,00 грн. нарахована комісія, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1066,06 грн. - штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідачки вказану заборгованість та 1762 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити (а.с.41). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.56). В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved