Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25.08.2010 померла мати позивача [PERSON] за заповітом якої від 14.04.2009 все майно остання заповіла позивачу та яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в Житомирській області, м. Коростишів, вул. Перемоги,44 відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 14.04.2009. 23.02.2011 позивач подав заяву до Коростишівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. 07.08.2015 позивач звернувся до Коростишівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в Житомирській області, м. Коростишів, вул. Перемоги,44 після смерті матері [PERSON] Державним нотаріусом було винесено постанову, відповідно до якої спадкоємцями, що прийняли спадщину є позивач та його брат [PERSON],1999р.н., як спадкоємець за законом на обов»язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України та частка його складає 1/6, а позивачу відповідно становить 5/6. Вказаною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки у технічному паспорті, виготовленому 19.05.2015 міститься відмітка про самовільне будівництво, вказано, що частину будинку знесено, приміщення та господарські будівлі, що наявні відрізняються від тих, які зазначені у правовстановлюючому документі. Вважає вказану постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності незаконною, оскільки вказані в постанові обставини не дають підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, оскільки суперечать вимогам ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.п.2 п.20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так як позивачем були надані нотаріусу всі необхідні правовстановлюючі документи для видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому просить скасувати постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов»язати видати свідоцтво про право на спадщину. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, а тому суд розглянув справу, без участі останніх. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, а тому суд розглянув справу без участі останньої. Суд, дослідивши надані по справі докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 25.08.2010 померла мати позивача [PERSON] за заповітом якої від 14.04.2009 все майно остання заповіла позивачу та яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в Житомирській області, м. Коростишів, вул. Перемоги,44 відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 14.04.2009. 23.02.2011 позивач подав заяву до Коростишівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. 07.08.2015 позивач звернувся до Коростишівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в Житомирській області, м. Коростишів, вул. Перемоги,44 після смерті матері [PERSON] 07.08.2015 Державним нотаріусом було винесено постанову, відповідно до якої спадкоємцями, що прийняли спадщину є позивач та його брат [PERSON],1999р.н., як спадкоємець за законом на обов»язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України та частка його складає 1/6, а позивачу відповідно становить 5/6. Вказаною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки у технічному паспорті, виготовленому 19.05.2015 міститься відмітка про самовільне будівництво, вказано, що частину будинку знесено, приміщення та господарські будівлі, що наявні відрізняються від тих, які зазначені у правовстановлюючому документі. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомостей (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Згідно п.п. 2 п.20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 26 жовтня 2011 р. № 1141 з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості: тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об'єкта нерухомого майна; підстава для внесення запису про нерухоме майно: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу. Позивачем, було надано відповідачу правовстановлюючий документ дублікат договору дарування частини житлового будинку від 14 квітня 2009, згідно якого право власності на 1/2 частину житлового будинку № 44 по вул. Перемоги в м. Коростишеві Житомирської області зареєстровано за покійною матір»ю позивача [PERSON], довідку КП Житомирського обласного міжміського Бюро Технічної Інвентаризації про наявність власності зареєстрованого майна № 182 від 28.04.2015. Згідно п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Таким, чином, виходячи з викладеного та аналізу вказаного законодавства, то позивачем були надані всі необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину, а посилання відповідача в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2015 на розбіжності в технічному паспорті щодо назв приміщень з їх визначенням в правовстановлюючому документі в даному випадку не можуть бути підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ позивачем надано, майно є в наявності, спадкується частка в майні, а не конкретне майно, яке в натурі не поділене, а вказані розбіжності можуть мати значенні при подальшому поділі майна в натурі, якщо між власниками виникне відповідний спір. Враховуючи викладене, на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», п.п. 2 п. 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 26 жовтня 2011 р. № 1141, п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ч. 1 ст. 1296 ЦК України,

Outcome: approved