Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Доркомплект» про повернення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 лютого 2016 року позивачкою через ПАТ КБ «Правекс-банк» помилково було перераховано відповідачу грошові кошти в розмірі 100000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією № 20 ПАТ КБ «Правекс-банк». 11.03.2016 року відповідачу була направлена письмова вимога про повернення безпідставно набутих коштів. Вимога направлена цінним листом з описом вкладення, відправлення підтверджується поштовим чеком та описом вкладення. Вищевказана вимога була отримана відповідачем 16.03.2016 року, однак станом на сьогоднішній день безпідставно набуті кошти так і не повернуті. В судове засідання зявився представник позивачки. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд відмовити в позові у повному обсязі, в звязку з необґрунтованістю позовних вимог. Представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Доркомплект» в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявне рішення господарського суду Запорізької області від 27.04.2017 року про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Доркомплект» банкрутом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно з ч. 2\~ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. В даному випадку майном є грошові кошти, які були отримані відповідачем в результаті перерахування їх позивачем на банківський рахунок відповідача. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Матеріалами справи встановлено, що 19 лютого 2016 року [PERSON]В через ПАТ КБ «Правекс-банк» перерахувала [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією № 20 ПАТ КБ «Правекс-банк»./а.с.6/ 11.03.2016 року відповідачу була направлена письмова вимога про повернення безпідставно набутих коштів. Вимога направлена цінним листом з описом вкладення, відправлення підтверджується поштовим чеком та описом вкладення./а.с.5,7-9/ Вищевказана вимога була отримана відповідачем 16.03.2016 року./а.с.10/ Як вказував відповідач у своїх письмових поясненнях, вищевказані кошти були отримані ним в звязку зі здійсненням ним господарської діяльності як фізичної-особи підприємця. Ці кошти були перераховані позивачкою, яка, як вказує відповідач, являється працівником ТОВ «Доркомплект» на виконання умов договору поставки. Згідно ч. 3 ст.\~10\~та ч. 1 ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до\~ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки\~ст. 60 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст.\~27,\~46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Однак, як було встановлено з наданих як позивачкою так і представником третьої особи доказів, [PERSON] не являється співробітником ТОВ «Доркомплект», що підтверджується копією трудової книжки позивачки /а.с.71-85/ та листом Юридичної компанії «Финєкс»/а.с.67/ Крім того, раніше представник ТОВ «Доркомплект» в судових засіданнях пояснював, що жодних претензій до відповідача з приводу виконання умов договору поставки не має. Щодо посилань відповідача на електронні листи від Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України\~визначає, що права власності є непорушним. Цей конституційний принцип закріплений в\~ст.321 ЦК України, в якій зазначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, грошові кошти в сумі 100 000, 00 грн. були отримані відповідачем без достатньої правової підстави, на вимогу добровільно не повернені, а тому підлягають стягненню. Згідно із ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved