Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що 27.06.2018 року між сторонами укладено договір на постачання матеріалів та виконання робіт № 27/0618-1. Відповідно до п. 1.1 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання з власних матеріалів та на власний ризик виконати роботи з монтажу сходів та перил (огородження) з нержавіючої сталі. Вказані матеріали та роботи замовлялись ним для особистих потреб - облаштування власного житлового будинку у с. Загвіздя Тисменицького району, право власності на який підтверджується договором купівлі - продажу від 30.03.2001 року. Згідно з договором відповідач зобов`язався виконати роботи у строк 30 робочих днів з моменту його підписання. При цьому виконавець мав приступити до виконання робіт після забезпечення технологічних умов, а саме підключення до мережі електроенергії 220В та оплати матеріалів. Зазначені технологічні умови були ним забезпечені. Також на виконання договору 02.07.2018 року він через [PERSON] , який надав йому послуги з організації ремонту його власного житлового будинку у с. Загвіздя на підставі цивільно - правового договору, здійснив попередню оплату відповідачу в сумі 36531 грн. таким чином роботи мали бути виконані не пізніше 10.08.2018 року. Однак, на порушення умов договору відповідач матеріали не виконав обумовлені ним. 14.06.2019 року позивач повідомив відповідача про відмову від Договору та заявив вимогу про повернення суми попередньої оплати матеріалів в розмірі 36531 грн. протягом семи календарних днів від дати одержання листа. Водночас, вимогу про повернення коштів відповідач досі не виконав. У даному випадку він зазнав моральних страждань та дискомфорту, внаслідок відсутності у його житловому будинку безпечних сходів з огородженням, які б дозволили йому та члена його сім`ї вільно пересуватися між поверхами без ризику отримання тілесних ушкоджень. Завдану моральну шкоду оцінює в 5000 грн. 19.09.2019 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив розірвати договір на постачання матеріалів та виконання робіт №27/0618-1 від 27.06.2018 року, стягнути з відповідача суму попередньої оплати в розмірі 36960,00 грн. та пеню за прострочення виконання робіт в розмірі 3981,00 грн., відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено. Згідно договору купівлі продажу жилого будинку та земельної ділянки від 30.03.2001 року [PERSON] придбав у [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , та земельну ділянку приналежну до цього будинку. 02.06.2018 року ФОП [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання послуг, відповідно до якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати йому послуги з організації ремонту власного житлового будинку замовника (с. Загвіздя, Тисменицького району, Івано-Франківської області) включаючи контакти з виконавцями ремонтних робіт, здійснення необхідних платежів тощо. 27.06.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 27/0618-1 на постачання матеріалів та виконання робіт, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з власних матеріалів та на власний ризик виконати роботи з монтажу сходів та перил (огородження) з нержавіючої сталі. Згідно п. 2.1 договору загальна вартість матеріалів, що поставляються і виконаних робіт за даним договором становить 50230 грн. Відповідно до п.2.2.1 Договору попередня оплата за матеріали становить 36960 грн. Пунктом п.2.2.2 вказаного договору встановлено, що оплата за виконані роботи у розмірі 13270 грн. оплачується після закінчення робіт протягом одного банківського дня з моменту підписання акут виконаних робіт.. Згідно квитанції № 0.0.1074615252.1 від 02.07.2018 року [PERSON] оплатив ФОП [PERSON] 36531 грн. за роботи згідно договору № 27/0618-1 27.06.2018 року від ФОП [PERSON] 14.06.2019 року [PERSON] надіслав на адресу ФОП [PERSON] вимогу про відмову від договору та повернення попередньої оплати. 26.07.2019 року [PERSON] сплатив [PERSON] 429 грн. за роботи згідно договору № 27/0618-1 27.06.2018 року, що підтверджується квитанцією № 229. Згідно зі статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За нормами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку стороною відповідача не надано суду будь-яких достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставину своєчасного, у строки передбачені договором, виконання робіт з монтажу сходів та перил (огородження) з нержавіючої сталі. За таких обставин, розглядаючи спір виключно в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору, повернення попередньо сплачених позивачем за договором коштів та стягнення пені за прострочення виконання робіт, підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача доведено порушення відповідачем умов договору, і належних, достатніх та допустимих доказів зворотного суду не представлено. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, то статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні відносини, а позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральних страждань з боку відповідача, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. З огляду на те, що позивач відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч.6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. За змістом ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписом пункту 2 частини другої статті 141 цього Кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 25.06.2019 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 10.10.2019 року, яким визначено надані послуги та розмір їх оплати та прибутковий касовий ордер № 3 від 11.10.2019 року про сплату за послуги адвоката у розмірі 4700 гривень. За таких обставин, сплачена відповідачем адвокату сума гонорару підлягає відшкодуванню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: partial