Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд: в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № [NUMBER] від 23.09.2008 року, звернути стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан; рік випуску: 2008р.; марка: Volkswagen; модель: Jetta; номер кузова: [NUMBER]; д.н.з. [NUMBER], ринкова вартість - 243000,00 грн., який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №19/09 від 19.09.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 20.09.2008 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладання від імені [PERSON] ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок погашення заборгованості в розмірі 243000,00 грн.; надати право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду; Витребувати у [PERSON] вищевказаний автомобіль та передати у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за [NUMBER]. Відповідно до умов вказано договору [PERSON] отримав кредит у сумі 32737,00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобовязнанняповернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 23.09.2015 року зі сплатою 14,50 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль Тип ТЗ: легковий седан; рік випуску: 2008р.; марка: Volkswagen; модель: Jetta; номер кузова: [NUMBER]; д.н.з. [NUMBER], який належав йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу№19/09 від 19.09.2008 року. Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 р. АКІБ «УкрСиббанк» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь позивача своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № [NUMBER] від 23.09.2008 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс фінанси» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за [NUMBER] від 23.09.2008 року. Як зазначає позивач, через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 531550,04 грн., яка складається: заборгованість за основним зобов'язанням - 249629,01 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 129592,85 грн., заборгованість за відсотками на дату подачі позову - 141876,05 грн., нараховані три проценти річних від простроченої суми кредиту - 7509,37 грн., заборгованість з пені - 2942,76 грн. Як зазначає позивач, в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, забезпечених заставою, він набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, а тому звернувся до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у своїх запереченнях просив відмовити в задоволенні позову, оскільки автомобіль давно не належить йому на праві пласності. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 23.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за [NUMBER]. Відповідно до умов вказано договору [PERSON] отримав кредит у сумі 32737,00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобовязнанняповернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 23.09.2015 року зі сплатою 14,50 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль Тип ТЗ: легковий седан; рік випуску: 2008р.; марка: Volkswagen; модель: Jetta; номер кузова: [NUMBER]; д.н.з. [NUMBER], який належав йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу№19/09 від 19.09.2008 року. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Частиною 1 ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь позивача своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № [NUMBER] від 23.09.2008 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс фінанси» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за [NUMBER] від 23.09.2008 року. В силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 цього Закону, встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06 березня 2013р. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, вищевказаний автомобіль, який є предметом застави, не перебуває у володінні [PERSON], та з 18.05.2010 р. на підставі біржової угоди від 01.02.2010 р. перебуває у володінні [PERSON]. Згідно із ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed