Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду 21.10.2014 року з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви № 004-28067-281112. Згідно з п.п 2.1, 2.2, 2.5 ч. 1 даного договору позивачем відкрито відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в гривні та встановлено ліміт в розмірі 24 200,00 грн., тобто умови договору виконано. А відповідач в свою чергу скористався кредитною лінією, станом на 19.08.2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 38 419,39 грн., яка складається з: тіло кредиту - 18 238,14 грн., прострочене тіло кредиту - 5961,86 грн., заборгованість за комісіями - 14 219,39 грн. Добровільно відповідач відмовляється виконувати умови договору, тому позивач, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 38 419 грн. 39 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 384 грн. 19 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду надано заяву від представника позивача за довіреністю Опалько М.І., про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, до заяви приєднано копію виписки банку по рахунку клієнта. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надано, надала до суду заперечення на позов. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви № 004-28067-281112, згідно якої відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 частини 2 Договору банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 24 200,00 грн. строком на 364 (календарних) днів. Згідно п. 1 частини 3 Договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору (а.с. 3). Також, 28.11.2012 року [PERSON] була ознайомлена та підписала тарифи на обслуговування платіжних карток (а.с. 3 з зворотного боку). Однак відповідач систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, що підтверджується розрахунком ціни позову (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору була ознайомлена при його укладенні, підписала заяву на отримання коштів та тарифи на обслуговування платіжної картки отримала кредитні кошти в межах наданого ліміту в обумовленого договором та порядку, але умови договору порушила, що підтверджується матеріалами справи. З матеріалів справи вбачається, а саме з виписки по рахунку приватного клієнта (а.с. 37-42), станом на 20.01.2015 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 18 770,00 грн. Відповідач в своїх запереченнях посилається на те, що в договорі не прописані права та обов'язки сторін, немає положень щодо можливості зміни умов договору, припинення договору його розірвання, в договорі не передбачено відповідальності відповідача за порушення умов договору. Однак, суд не може погодитись з даним висновком оскільки, позивачем до суду приєднано заяву відповідно до якої між сторонами було укладено договір приєднання, а відповідач підписуючи заяву підтвердив той факт, що з умовами договору та обов'язками сторін вона ознайомлена та погоджується на них. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тобто, договір між сторонами було укладено в письмовій формі та підписано обома сторонами. Також, представник відповідача у письмових запереченнях зазначає про те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано нарахування заборгованості за комісіями у розмірі 14219,39 грн. Так, в позовній заяві не зазначено обставин і підстав нарахування комісії та не надано розрахунку щодо нарахування даних коштів. Відповідно до п.2.4 тарифів на обслуговування платіжних карток, тарифного пакету «Кредитна картка № 1 2012 ( на все) - ( а.с.3- на звороті) передбачено сплату Банку комісії за проведення операцій, здійсненій у валюті, відмінній від валюти картрахунку в розмірі 1% у день отримання даних про здійснення фінансової операції, яка списується із витратного ліміту. З виписки по картковому рахунку ( а.с.37-42) вбачається, що відповідачем проводились операції у валюті кредиту - гривні, отже не відмінній від валюти картрахунку. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано нараховані кошти в розмірі 14219,39 грн., як заборгованість за комісіями, тому позовні вимоги в даній частині не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів в сумі 24200,00 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 18238,14 грн. та простроченого тіла кредиту в розмірі 5961,86 грн., оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як передбачено ч. 5 цієї статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до кредитного договору укладеного 28.11.2012 року строк дії договору закінчився 28.11.2013 року, тобто позов подано в межах строку позовної давності. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 24200,00 грн. та в порядку ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, судові витрати в розмірі 242 грн.

Outcome: partial