Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа Мелітопольський міський відділ Управління ДМС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці на підставі договору дарування квартири від 19.03.2001 року належить квартира № 103 в будинку № 49 по пр.-ту 50 років Перемоги у м. Мелітополі Запорізької області. Як зазначає позивачка, відповідач по справі був прописаний в квартирі на правах члена сімї, як син позивачки . В червні 2010 року відповідач [PERSON] виїхав з належної позивачці квартири, забравши при цьому всі свої речі. Однак з реєстрації не знявся. Реєстрація відповідача в квартирі позивачки не дає їй змогу оформити субсидію, що призводить до сплати завищених рахунків за комунальні послуги. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідач не проживає в будинку більше 4 років, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 103 в будинку № 49 по пр.-ту 50 років Перемоги у м. Мелітополі Запорізької області. Позивачка в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачів, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачці по справі на підставі договору дарування квартири від 19.03.2001 року належить квартира № 103 в будинку № 49 по пр.-ту 50 років Перемоги у м. Мелітополі Запорізької області./а.с.7/ Згідно довідки старшої по будинку від 04.04.2015 року [PERSON] не мешкає в будинку позивачці з 06.06.2010 року року./а.с.9/ Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає за вищезазначеною адресою з червня 2010, тобто більше ніж 4 роки. Те, що відповідач не живе у квартирі, але залишається в ньому зареєстрованою, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 103 в будинку № 49 по пр.-ту 50 років Перемоги у м. Мелітополі Запорізької області.

Outcome: approved