Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 01.11.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Знамянка реєстраційної служби Знамянського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 138. Від цього шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що чоловік позивача через сім місяців після народження дитини перестав проживати з нею однією сімєю, виховувати та утримувати сімю, вона була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про призначення аліментів. Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2016 року №2/396/666/16-ц позовну заяву позивача задоволено та призначено аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача на користь спільної дитини та 500 грн. на її утримання як дружини. Позивачка неодноразово намагалася врятувати сімю заради спільної дитини, однак її чоловік усіляко ухиляється від можливості відновлення подружніх стосунків. З урахуванням того, що подружжя спільно не проживає, почуття між ними згасли, внаслідок чого у чоловіка зявилася інша жінка. З того моменту пройшов майже рік, однак відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на збереження сімї, а також для розірвання шлюбу, який фактично уже не існує. Упродовж року позивач декілька разів звязувалася зі своїм чоловіком засобами телефонного звязку та пропонувала приїхати до Знамянки для подачі заяви до відділу РАЦСу для реєстрації розірвання шлюбу, однак він відмовився. Крім того, чоловік позивача повідомив, щоб вона його більше не турбувала з питань розлучення. Враховуючи той факт, що позивач молода жінка, і в подальшому планує створити іншу сімю, однак шлюб, який існує формально, заважає їй це зробити. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між позивачем та відповідачем втрачено почуття любові одне до одного. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб має бути розірваний у судовому порядку. Позивачка просить розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з нею. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду клопотання в якому просила справу розглядати у її відсутність, встановлення додаткових строків на примирення вважає недоцільним, оскільки відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на збереження шлюбу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі, про що свідчать розписки з його підписом про отримання ним повісток, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01.11.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ №082364 (а.с.6). Від цього шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №178535 (а.с.7). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка на примирення не згодна, в надісланому клопотанні наполягала на розірванні шлюбу, від відповідача заперечень на позов не подано, сторони мешкають за різними адресами та в разних населених пунктах. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. Щодо визначення місця проживання\~дитини [PERSON], [INFO], суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи і надані докази, вважає, що в цій частині позивачці необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачкою в позовній заяві не зазначено будь-яких обставин, які свідчили б про те, що відповідач якимось чином перешкоджає проживанню дітей з позивачкою, заперечує проти такого проживання або має бажання на проживання дітей з ним, позивачка зазначила, що дитина проживає з нею постійно, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини на її користь. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки в обгрунтування позовних вимог в частині визначення місця проживання\~дитини позивачкою не надано жодного доказу, суд приходить до висновку, що у сторін відсутній спір з цього питання. Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial