Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з метою отримання банківських послуг, 15.03.2017 відповідачка підписала заяву б/н, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідачка умови кредитного договору не виконувала, за нею перед банком виникла сума заборгованості, яка станом на 14.08.2019 становить в загальному розмірі 12 115 грн. 65 коп., яка складається з наступного: 6 977 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 729 грн. 66 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 354 грн. 90 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідачка не погашає наявну заборгованість. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2019 року позовна заява прийнята та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До позовної заяви була надана заява про розгляд справи у відсутність позивача, заявлені позовні вимоги підтримують. Не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 23.12.2019, 03.02.2020, 27.03.2020, 05.05.2020, 03.06.2020, 01.07.2020, 07.08.2020, 19.10.2020, 07.12.2020 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу, яка вказана в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 28.11.2019, про що свідчать зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи. Крім того, відповідачка повідомляласья в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідачка з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не зверталась. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідачки про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов таких висновків. Між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачкою був укладений договір № б/н від 15.03.2017 на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5 000 грн. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», про що свідчить копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Право позивача на встановлення і зміну розміру кредитного ліміту визначено п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг, на що [PERSON] надала свою згоду при укладенні договору, зокрема на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Так, пунктами 2.1.1.5.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом у строки та в розмірах, визначених п.п. 2.1.1.3.1, 2.1.1.3.2 цього договору. Пунктом 2.1.1.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, погашення кредиту та процентів здійснюється позичальником щомісяця шляхом списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань. Пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.6.5 договору. У відповідності до пункту 1.1.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 2.1.1.3.5 Умов та Правил, сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язання з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, останній зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. За розрахунком банку станом на 14.08.2019 за [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором б/н від 15.03.2017 в загальному розмірі 12 115 грн. 65 коп., яка складається з наступного: 6 977 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 729 грн. 66 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 354 грн. 90 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідачка не погашає наявну заборгованість. Аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, підтверджуються наданою суду копією заяви, підписаної 15.03.2017 [PERSON] , що свідчить про волевиявлення відповідачки на отримання кредитного ліміту, та розрахунком заборгованості, який підтверджує, як отримання і використання відповідачкою кредитних коштів, так і наявність заборгованості з погашення кредиту та відсотків за його використання. Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення [PERSON] , прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частину 1 ст. 526 ЦК України, якою встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частину 1 ст. 546 ЦК України, якою встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - частина 1 ст. 610 ЦК України. За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено Договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача: 6 977 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 729 грн. 66 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 354 грн. 90 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками. Поряд з цим, аргументи позивача, викладені на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідачки фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 553 грн. 13 коп. є безпідставними з наступних причин. В позовній заяві позивач посилається на п.п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в порушення яких відповідачці [PERSON] були нараховані штрафи, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 553 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова). Однак, в доданих до позовної заяви Умовах та правилах надання банківських послуг взагалі відсутні п.п.2.1.1.7.6. А в наявних, відсутнє посилання на такі штрафні санкції в інших пунктах . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отримані та використані позичальником кредитні кошти, згоду на отримання яких надала відповідачка [PERSON] за Договором від 15.03.2017, остання в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернула. Неповернення позичальником отриманих кредитних коштів за вимогою Банку свідчить про порушення прав позивача, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту - 6 977 грн. 96 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3 729 грн. 66 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками - 354 грн. 90 коп. Надані позивачем докази в частині стягнення тіла кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Разом з тим, оскільки Банк не довів своїх вимог в частині стягнення з відповідачки штрафів, відсутні підстави для ствердження про порушення прав або інтересів позивача у цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 754 грн. 02 коп. (6 977 грн. 96 коп. + 3 729 грн. 66 коп. + 354 грн. 90 коп./12 115 грн. 65 коп.* 1 921 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial