Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 15 від 29.03.2006 у розмірі 55697,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом 25934,54 грн., заборгованість по відсотках 25035,33 грн., та судові витрати. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором №15 від 29.03.2006, укладеним між закритим акціонерним товариством «Промінвестбанк» та [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», причини неявки суду не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» («Промінвестбанк») та відповідачем, [PERSON] укладено кредитний договір №15 від 29.03.2006 (далі Договір), відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000 грн. (згідно видаткового касового ордеру №1 від 29.03.2006) зі сплатою 20 % річних на строк до 28.03.2011 з цільовим призначенням на ремонт житла (а.с.7-9). Відповідно до п. 2.4 Договору погашення кредиту та процентів за ним здійснюється щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1 до Договору), який є невідємною частиною цього договору. Графіком погашення кредиту сторонами узгоджено, що позичальник має сплачувати по 583 грн. щомісячно не пізніше останнього дня місяця, починаючи з 30.04.2006 по 28.03.2011 (а.с.10). Згідно з п.п. 3.1-3.2 Договору банк надає позичальнику кредит одноразово та в повному обсязі шляхом видачі йому готівки безпосередньо з його позичкового рахунку. Нарахування банком процентів за користування кредитом починається з дати його видачі готівкою позичальнику по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. У випадку прострочення позичальником зобовязань по погашенню державного ним кредиту, проценти за користування ним продовжують нараховуватися відповідно до п.3.3 цього Договору. Як вбачається з п.п.5.2.1 -5.2.2 Договору позичальник зобовязався використовувати кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість по кредиту та процентами перед банком відповідно до розробленого графіку погашення; своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом, суми неустойки в порядку , передбаченому цим договором. У випадку прострочення позичальником сплати перелічених платежів останній зобовязаний спрямовувати призначені для цього кошти на рахунок простроченої заборгованості відповідно за кредитом, процентами та неустойки. З моменту виникнення прострочення і до його закінчення позичальник надає банку право самостійно зараховувати кошти, що направлені позичальником на погашення заборгованості за відповідними зобовязаннями, на зазначені рахунки простроченої заборгованості в черговості, вказаній у п.3.8. цього Договору. Відповідно до п.5.3.2 Договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, суму неустойки і збитків, передбачених цим договором, у випадках, які визначаються згідно з цим договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості позичальника, зокрема, якщо позичальник прострочив виконання своїх зобовязань по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць відповідно до умов цього договору; або у разі несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % суми кредиту; або у випадку перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 %, або позичальником не виконуються не виконуються зобовязання, прийняті ним на себе відповідно до укладених договорів. Згідно п.5.3.4 Договору банк має право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням позичальника про особу нового кредитора протягом 5 днів з моменту укладення банком з цього приводу договору. 17.12.2012 між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ЗАТ «Промінвестбанк» передав в розпорядження ТОВ «Кредитні ініціативи» кредитний портфель та зобовязався відступити права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору відступлення. Відповідно до витягу з Реєстру позичальників (Додаток № 1) до Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012, укладеного між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком та ТОВ «Кредитні ініціативи», позивач отримав право вимоги за кредитним договором №15 від 29.03.2006, укладеним між «Промінвестбанком» та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З розрахунку заборгованості за договором № 15 від 29.03.2006, укладеним між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком» та [PERSON], вбачається, що станом на 15.11.2016 відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 55697,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом 25934,54 грн., заборгованість по відсотках 25035,33 грн., а також заборгованість по пені -4728,12 грн. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 55697,99 грн. Позивач зазначає, що вона складається з заборгованості за кредитом у сумі 25934,54 грн. та заборгованості по відсотках у сумі 25035,33 грн., хоча в загальній сумі ці дві складові становлять 50969,87 грн., тому суд приходить до висновку, що позивач враховуючи суму пені -4725,12 грн., включив цю суму до своїх вимог, але не зазначив її у прохальній частині позовної заяви. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів (копії паспорту), останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS]. Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р м. Красний Луч (Хрустальний) Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані розяснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобовязані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Згідно наведеного у позові розрахунку штрафні санкції позивачем нараховані станом на 15.11.2016, тобто фактично після 14.04.2014 дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій. Отже, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позивачем неправомірно нарахована пеня у загальній сумі 4728,12 грн., тому у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені слід відмовити. Решта вимог позивача є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, тому підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial