Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до Козельщинського районного суду із позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на його користь заборговану заробітну плату за період з 01.05.2013 року по 28 .01.2014 року. в сумі 2234,00 грн., а також компенсаційні кошти за невчасну виплату заробітної плати при розрахунку в сумі 1076,86 грн, завдану роботодавцем моарльну шкоду в сумі 300,00 грн. Як на правову підставу задоволення позову посилався на ст.ст. 97,115, 116, 117, 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні похивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю. На обгрунтування вимог зазначив, що він наказом №88 від 12.05 1974 проку був прийнятий на робуту на підприємство, де працював до 28.01.2014 року. Відповідач у встановлені законом терміни не виплатив йому заробітну плату станом на 28.01.2014 року в сумі 2234,00 грн. Підприємтсво систематично порушувало вимоги ст. 115 КЗпП України. Крім того до цього часу не проведений розрахунок, у зв'язку з чим наполягає на стягненні середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку. Також наполягає на стягненні 300,00 грн завданої йому моральної шкоди, так як внаслідок невиплати заробітної плати він не мав можливості пройти якісне лікування, оскільки відсутні кошти на придбання ліків. На підтвердження своїх доводів надав виписки з медичної карти хворого на злоякісне новоутворення, листки непрацездатоності, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку. касові чеки на придбання ліків. Відповідач представника до суду не направив, однак надіслано письмові заперечення проти позову. Суму заборгованості по заробітній платі визнано в розмірі 2234,04 грн., однак заперечуються інші вимоги щодо компенсацій, посилаючись на намагання позивача безпідставно збагатитися за рахунок відповідача. Третя особа до суду не прибув, однак в письмовій заяві, яка надійшла до суду, просив справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши правові позиції осіб, які беруть участь у справі, перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що трудові права позивача порушені, а заявлена сума заборгованості та компенсацій не викликає сумнівів, а тому підлягає стягненню в повному розмірі з відповідача на користь позивача з наступних підстав. Згідно частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст, 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено, що позивач був прийнятий відповідачем на роботу 12.05.1974 року та звільнився 28.01.2014 року , що підтверджується записами в трудовій книжці (5-7) та визнається відповідачем. Заборгованість по заробітній платі виникла з 01 травня 2013 року, при цьому частково погашалася відповідачем протягом червня-грудня 2013 року. Заборгованість по заробітній платі на день розрахунку складала 2234,04 грн., яка не виплачена й на час розгляду справи. У зв'язку з захворювання на злоякісне новоутворення позивач потребував і потребує коштів на лікування, але через порушення трудових прав зі сторони відповідача, відсутність коштів на ліки, він морально страждав і прикладав додаткових зусиль для організації свого життя у зв'язку з необхідністю лікуватися, позичаючи у сусідів, знайомих та родичів кошти на ліки, коли відповідач не віддавав зароблені ним чесною працею гроші. Це підтверджується довідкою медичного закладу (а.с.11), виписками з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення №8015 від 09.09.2013 року, №9256 від 07.10.2013 року, №10146 від 04.11.2013 року, №11221 від 02.12.2013 року, №12143 від 28.12.2013 року, №846 від 27.01.2014 року (а.с. 12-17), листками непрацездатності (а.с. 20-28), касовими чеками на придбання ліків на суму 2155,22 грн.(а.с. 38-40). За таких обставин заявлена сума відшкодування завданої моральної шкоди у зв'язку з порушення трудових прав всумі 300,00 грн. суд вважає доведеною. Суд приходить до висновку, що 1076 гривень 86 копійок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню, як такі що не викликають сумнівів відповідно до приписів статі 117 КЗпП України. Згідно ст. 367 ч.1 п.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи вимоги ст. 88 ч.3 ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн., так як судовий збір стягується з відповідача, коли позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved