Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] та окрім нього у вказаній квартирі також зареєстрований відповідач, з яким він не перебуває у родинних та будь-яких інших стосунках та який у вказаній квартирі не проживає, житлом не користується, не приймає участі в оплаті комунальних послуг. Вказував на те, що внаслідок збереження за відповідачем реєстрації місця проживання у належній йому квартирі створює перешкоди у здійсненні правомочностей права власності, зокрема проблеми при бажанні відчужити квартиру, неможливість оформлення субсидії на оплату комунальних послуг, надходження різної кореспонденції на ім'я відповідача тощо. У зв'язку з наведеним, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання та за місцем її реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомила та не подала відповідної заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УМВС України в Чернівецькій області відповідач зареєстрований за адресою - м. Чернівці, вул. Фучика, 20/3 та саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а/с 5,6). Як вбачається з довідка КЖРЕП №9 від 22.07.2014 року та даний АДБ при УДМС України в Чернівецькій області у належній позивачу квартирі зареєстрований відповідач (а/с 8,11). Так, відповідно до ст. 45 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 ст. 391 цього ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не перебуває у родинних стосунках з позивачем, між ними було укладено договір найму житлового приміщення таз січня 2008 року відповідач не проживає у зазначеній квартирі, що підтверджується актом №27 від 22.07.2014 року та листом КЖРЕП №9 від 22.07.2014 року (а/с 7,9). Частиною 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Оскільки, справа слухалась у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, відсутні докази поважності причин відсутності відповідача у квартирі, що належить позивачу. Відповідно до ст.ст.6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх, які не мають батьків, та осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування. На підстав вище викладеного та

Outcome: approved