Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Іноземного підприємства «Омбілік Інвестментс», третя особа : Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олександра Ігорівна про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору іпотеки від 04.12.2015 року , в якій також просив припинити обтяження нежитлових приміщень за адресою : [ADDRESS] та вилучити записи з Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна за вищевказаною адресою. В обґрунтування позову зазначив, що 26.08.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 825/1-40/1/8-012, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 290000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 25.08.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором було укладено Іпотечний договір № 825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008, відповідно до якого [PERSON] передано в іпотеку банку нежитлові приміщення підвальної частини № І, 1-:-12; 1-го поверху № 18-: - 35, ІІ, загальною площею 533,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшу [PERSON] зазначені нежитлові приміщення були реконструйовані, внаслідок чого була збільшена їх площа до 956,2 кв.м., з`явились нові приміщення. Рішенням Господарського суду визнано за ФОП [PERSON] право власності на нежитлові приміщення підвалу: № І, № 1-№12, № 17-№24, першого поверху: № 18-№ 34, № 36 в літ. «А-14» загальною площею 956,2 кв.м. та на одну другу частину приміщень спільного харчування № 25 , № 35 , загальною площею 17,5 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ЗУ «Про іпотеку» всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. 07.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання вказаного Іпотечного договору припиненим. 12.11.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова його позовні вимоги були частково задоволені. Іпотечний договір визнано припиненим, припинено обтяження нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , вилучено запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнано виконавчий напис виданий, 14.01.2014 року приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О. № 33 про звернення стягнення на нежитлові приміщення таким, що не підлягає виконанню. В подальшому рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2016 року вказане рішення було скасовано, однак банком з поважних причин був пропущений строк для подання апеляційної скарги та в цей період [PERSON] уклала із своїм сином [PERSON] фіктивний договір купівлі-продажу, відповідно до якого предмет іпотеки формально перейшов у власність [PERSON] . Крім того, в цей же день, 04.12.2015 року [PERSON] уклав з ІП «Омбілік Інвестментс» договір іпотеки в якості забезпечення зобов`язання в сумі 3500000 грн. Предметом іпотеки стали спірні нежитлові приміщення. Вважать, що договір купівлі-продажу від 04.12.2015 року № 1715 укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І. та Договір іпотеки від 1718 від 04.12.2015 року є фіктивними, тобто такими, які було укладено без наміру створення правових наслідків, тому вони мають бути визнані недійсними. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2020 року продовжено строк проведення підготовчого судового засідання. Задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2020 року витребувані докази. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.06.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 14.07.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі в якому останній зазначив, що позивач просить визнати договір купівлі-продажу від 04.12.2015 № 1715, укладений між [PERSON] та [PERSON] , однак такого договору не існує. Між зазначеними сторонами такий договір ніколи не укладався, а отже такого предмета спору існувати не може. Всі доводи банка не можуть бути прийняті до уваги. Позивач, усвідомлюючи вищезазначений факт, що вбачається з його письмових пояснень від 21.04.2021 року, не вчинив жодних дій для зміни предмета позову. Всі твердження позивача є безпідставними. На сьогодні договори, які є предметом даної справи не порушують права позивача ні як іпотекодержателя, ні жодним іншим чином. Банк не має прав іпотекодержателя по відношенню до спірного майна. ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до суду з позовом, де просив визнати [PERSON] іпотекодавцем по договору іпотеки № 825/1-40/1/8-012 від 26.08.2008 року, звернути стягнення на нежитлові приміщення, однак їм було відмовлено у позові. АТ «Альфа-Банк» зверталось з позовом до [PERSON] про визнання предметом іпотеки спірних нежитлових приміщень, зобов`язання суб`єктів державної реєстрації прав внести датою 10.02.2009 року записи до Реєстрів про обтяження іпотекою та заборону відчуження на нерухоме майно, однак рішенням суду їм було також відмовлено у задоволенні позову. Крім того, представник відповідача вважав, що позивачем пропущений строк позовної давності так як Банк звернувся до суду з розглядаєм позовом 04.12.2015 року , а про існування оспорюваного правочину він дізнався 03.08.2016 року , так як саме тоді Банк звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] іпотекодавцем по договору іпотеки № 825/1-40/1/8-012 від 26.08.2008 року та звернення стягнення на нежитлові приміщення ( справа № 645/3723/16-ц) та в цьому позові вже посилався на договір купівлі-продажу від 04.12.2015 року внаслідок якого право власності на спірний об`єкт нерухомості перейшло до [PERSON] .Просив у задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також, в судовому засіданні представник позивача зазначила, що вона просить визнати недійсним саме договір купівлі-продажу від 04.12.2015 року № 1715 укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І., незважаючи на те, що вона отримала та ознайомилась з поясненнями представника відповідача з зазначенням того, що договір між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач не скористалася своїм право для уточнення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, та підтримав свою заяву про застосування строків позовної давності. Третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олександра Ігорівна надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі в межах заявлених позовних вимог, прийшов до наступного. 26 серпня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» ) та [PERSON] укладений кредитний договір №825/1-40/1/8-012 , відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 290 000 доларів США , з кінцевим терміном повернення 25.08.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки №825/1-40/9/8-093 від 26.08.2008 року , відповідно до якого [PERSON] передано в іпотеку нерухоме майно , а саме: нежитлові приміщення підвальної частини №І, 1-:-12, 1-го поверху №18-:-35,ІІ , загальною площею 533,4 кв.м. , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням господарського суду Харківської області від 24 грудня 2008 року у справі № 38/325-08 за фізичною особою підприємцем [PERSON] визнано право власності на реконструйовані нежитлові приміщення, а саме: нежитлові приміщення підвалу: №І, №1-№12, №17-№24; першого поверху: № 8--№34, № 36 в літ. «А-14» загальною площею 956,2 кв.м. та на одну другу частину приміщень спільного користування № 25, № 35 загальною площею 17,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстроване 10 лютого 2009 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року визнано припиненим Іпотечний договір за №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] , посвідчений 26.08.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №6303 та вилучено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Припинено обтяження нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень підвальної частини №1, 1-:-12; 1-го поверху №18-:-35, II; загальною площею 533,4 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі №6304, та належать [PERSON] , накладені на підставі Іпотечного договору за №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., зареєстрованого в реєстрі №6303 та вилучено запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Визнано виконавчий напис, виданий 14.01.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О., зареєстрований у реєстрі за №33, про звернення стягнення на нежитлові приміщення підвальної частини №1, 1-:-12; 1-го поверху №18-:-35, II; загальною площею 533,4кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі №6304, які належні [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року змінено, скасовано його в частині задоволення позовних вимог про визнання припиненим Іпотечного договору за №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек та державного реєстру речових прав на нерухоме майно; та припинення обтяження нежитлових приміщень підвальної частини №1, 1-:-12; 1-го поверху №18-:-35, II; загальною площею 533,4 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі №6304, та належать [PERSON] та вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині вказане рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2016 року, рішення апеляційного суду Харківської області від 24.03.2016 року, залишено без змін. На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. надано відповідь, що нею не посвідчувався договір купівлі-продажу від 04 грудня 2015 року, за реєстровим № 1715, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Приватний нотаріус Самощенко О.І.надала суду копію договору іпотеки від 04.12.2015 року, укладеного між ІП «Омбілік Інвестментс» та [PERSON] , відповідно до умов якого з метою забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у Іпотекодавця до Договором позики, укладеного між ІП «Омбілік Інвестентс» та [PERSON] , за яким останній грошові кошти у розмірі 3500000 грн., Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: нежитлові приміщення підвалу № І, 1-12, 17-24; 1-го поверху № 18-34, 36, загальною площею 955,2 кв.м., Ѕ частина приміщень місць спільного користування № 25,35, загальною площею 17,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2015 року ІП «Омбілік Інвестментс» та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав від ІП «Омбілік Інвестментс» грошові кошти в розмірі 3500000 грн. 04.12.2015 року ІП «Омбілік Інвестментс» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність, а ІП «Омбілік Інвестментс» прийняв нежитлові приміщення підвалу № І, 1-12, 17-24; 1-го поверху № 18-34, 36, загальною площею 955,2 кв.м., Ѕ частина приміщень місць спільного користування № 25,35, загальною площею 17,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І., реєстровий № 1715. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач, у силу вимог ст. 13 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Позивач просить визнати недійсним договір, якого не існує. Між сторонами, зазначеними позивачем, такий договір не укладався, тому всі доводи позивача на підтвердження недійсності правочину не можуть бути взяті до уваги. Суд звертає увагу, що в судовому засіданні представник позивача пояснила, що їй відомо, що договір між [PERSON] та [PERSON] не укладався, однак вона не бажає змінювати або уточнювати позовні вимоги. Наполягає на заявлених позовних вимогах та просила розглядати суд справу в межах заявлених позовних вимог. Таким чином суд дійшов до висновку, що позивач не скористалася своїм право для уточнення позовних вимог. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину ( частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з ч. 2 та 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (ст. 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року у справі № 645/3723/16-ц в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , ІП «Омбілік Інвестментс» про визнання іпотекодавцем за договором іпотеки та звернення стягнення на нерухоме майно, відмовлено. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.02.2021 року у справі № 641/10763/19 в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про визнання майна предметом іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено. На момент звернення Банком із відповідним позовом, так і на сьогоднішній день, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інших реєстрах відсутні чинні записи про обтяження, заборони чи іпотеки, відповідно до яких можна було б прийти висновку, що між позивачем АТ «Альфа-Банк» та відповідачами існують іпотечні відносини, а Банк є іпотекодержателем спірного нерухомого майна. За таких обставин, підстави на які посилається позивач у позовній заяві не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та задоволенню не підлягають. Крім того, представником відповідача була подана заява про застосування строків позовної давності в якій зазначено, що ПАТ «Укрсоцбанк» стало відомо про існування спірних договорів ще в липні 2016 року під час підготовки позову до суду. Також достеменно Банк пересвідчився в цьому і під час розгляду справи в суді, оскільки сторони подавали чисельні пояснення та відзиви, де прямо вказували на ці обставини та надавали відповідні Інформаційні довідки з реєстрів. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторони у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У зв`язку з тим, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» строк позовної давності не переривається, а відраховується з 03.08.2016 року, тобто з моменту звернення з відповідною позовною заявою до суду. Представник позивача надав заперечення, в яких зазначив, що строк позовної давності для подачі відповідного позову пропущений не був. За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналогічні правові позиції викладені в Постановах ВСУ №6-2520цс15 від 06.04.2016 року , №6-2322цс16 від 09.08.2017 року. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки суд дійшов висновку, що позов необґрунтований, то суд відмовляє в позові з підстав його недоведеності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed