Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 09.08.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов договору банк встановив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 500 грн. 00 коп., процентна ставка - 36 процентів річних. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором, за відповідачем рахується заборгованість, яка станом на 16.12.2020 року становить 2 020 грн. 56 коп. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 08.04.2021 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача направив заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15.05.2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» /відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»/ та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання до ДКБО, відповідно до якого [PERSON] встановлено суму ліміту (встановлюваної кредитної лінії) кредиту в розмірі 1 500 грн. 00 коп. На підставі Заяви про приєднання та наданих [PERSON] документів, позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний». Згідно п. 3.1 заяви про приєднання, клієнт беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання заяви на приєднання розміщена на інтернет сторінці банку та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. Згідно п.п. 1.12.1 клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії та в Додатку №1. Пунктом 1.15 встановлено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Так, судом встановлено, що позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав в частині повернення кредиту та сплати відсотків у встановлені договором строки та порядку. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 16 грудня 2020 року заборгованість відповідача становить 2 020 грн. 56 коп., яка складається із: борг за кредитом - 1 487 грн. 20 коп., відсотки за користування кредитом - 202 грн. 35 коп, комісія за розрахунково-касове обслуговування - 0 грн. 00 коп., пеня за несплату основного боргу - 0 грн. 00 коп., пеня за несплату відсотків за користування кредитом - 201 грн. 95 коп., 3% річних за прострочення сплати кредиту - 49 грн. 38 коп., 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 25 грн. 05 коп., інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту - 0 грн. 00 коп., інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 54 грн. 63 коп. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушуються умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед позивачем в сумі 2 020 грн. 56 коп. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та не надала доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, такі дії відповідача є неправомірними, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 09.08.2016 року, яка станом на 16.12.2020 року становить 2 020 грн. 56 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 509, 526, 610, 611, 634, 1054 ЦК України,

Outcome: approved