overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 08.05.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останньому було надано кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав повністю, однак [PERSON] свої зобовязання порушив, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року в нього виникла заборгованість в сумі 12828 гривень 77 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 499 гривень 07 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8142 гривні 62 коп., заборгованість за пенею та комісією 3100 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 587 гривень 08 коп. На підставі наведеного позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 08.05.2012 року в розмірі 12828 гривень 77 коп. та судовий збір в розмірі 1378 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно письмового клопотання позивача, просить розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08.05.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, відповідач ухиляється від виконання кредитних зобовязань і заборгованість по кредиту та іншим зобовязанням станом на 31.03.2016 року склала 12828 гривень 77 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 499 гривень 07 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8142 гривні 62 коп., заборгованість за пенею та комісією 3100 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 587 гривень 08 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 08.11.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів громадянського стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №228. Від шлюбу в них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що протягом останніх трьох років подружні стосунки з відповідачкою поступово погіршувались, між ними часто виникали конфлікті ситуації з приводу існування їх сім'ї. Протягом 2014-2015 років відповідачка проживала з іншим чоловіком в м.Полонне Хмельницької області. Намагаючись зберегти сім'ю вони спробували відновити шлюбні стосунки, однак з початку 2017 року відносини між ними погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення їх спільного проживання як подружжя. На даний час вони спільне господарство не ведуть, їх шлюб став формальністю. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно вимог ст.ст.74, 75 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 08 вересня 1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис № 145. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, що призвело до погіршення сімейного життя та фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Позивач вказав на формальність існування шлюбу та намір створити нову сімю, в звязку з чим не вбачає сенсу підтримувати сімейні відносини. Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка позовні вимоги визнала та просила їх задоволити, про що зазначила в надісланій нею заяві. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків та бажання створення позивачем нової сімї, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі ВАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON] (далі Позичальник) був укладений кредитний договір №49.53/20/08-КМК (далі Договір), згідно з яким було встановлено процедуру та умови надання Банком кредитів в рамках траншевої кредитної лінії у національній валюті або іноземних валютах в межах загальної суми 50 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання кожної додаткової угоди до Кредитного договору, що є його невідємною частиною. Кредитні зобовязання Банку та зобовязання Позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші умови та зобовязання сторін, передбачені Кредитним договором, виникають з моменту підписання сторонами Додаткових угод до Кредитного договору, що є його невідємними частинами в межах суми кредитів, передбачених такими додатковими угодами. Термін користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, та дата його кінцевого повернення, визначаються Додатковою угодою. 8 жовтня 2008 року між ВАТ «Кредитпроибанк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода №49.53/20/08-КМК ДУ1 до Кредитного договору №49.53/20/08-КМК, згідно з умовами якої [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 17% річних за користування кредитом на строк з 08.10.2008 року по 07.10.2015 року. Виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного договору поруки № 49.53/20/08-ПМК1 від 8 жовтня 2008 року, між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (надалі Поручитель), згідно з яким Поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] (Позичальник) зобовязань за Кредитним договором №49.53/20/08-КМК від 8 жовтня 2008 року. Банк свої зобовязання за цим Кредитним договором виконав повністю, надавши Позичальникові кредит, в розмірі та в строки передбачені кредитним договором. 20 травня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) в зазначених зобовязаннях, в наслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1134 від 20 травня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON]Г.). Таким чином,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі ВАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON] (далі Позичальник) був укладений кредитний договір №49.53/20/08-КМК (далі Договір), згідно з яким було встановлено процедуру та умови надання Банком кредитів в рамках траншевої кредитної лінії у національній валюті або іноземних валютах в межах загальної суми 50 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання кожної додаткової угоди до Кредитного договору, що є його невід'ємною частиною. Кредитні зобов'язання Банку та зобов'язання Позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші умови та зобов'язання сторін, передбачені Кредитним договором, виникають з моменту підписання сторонами Додаткових угод до Кредитного договору, що є його невід'ємними частинами в межах суми кредитів, передбачених такими додатковими угодами. Термін користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, та дата його кінцевого повернення, визначаються Додатковою угодою. 8 жовтня 2008 року між ВАТ «Кредитпроибанк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода №49.53/20/08-КМК ДУ1 до Кредитного договору №49.53/20/08-КМК, згідно з умовами якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 17% річних за користування кредитом на строк з 08.10.2008 року по 07.10.2015 року. Виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного договору поруки № 49.53/20/08-ПМК1 від 8 жовтня 2008 року, між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (надалі Поручитель), згідно з яким Поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] (Позичальник) зобов'язань за Кредитним договором №49.53/20/08-КМК від 8 жовтня 2008 року. Банк свої зобов'язання за цим Кредитним договором виконав повністю, надавши Позичальникові кредит, в розмірі та в строки передбачені кредитним договором. 20 травня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) в зазначених зобов'язаннях, в наслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1134 від 20 травня 2013 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г.). Таким чином,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 10.01.1982 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Іванівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 1. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідачка постійно висуває необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, постійно ганьбить та принижує його честь та гідність. Від постійних суперечок та скандалів, позивач перебуває в стані постійного стресу, в нього погіршився сон та працездатність. З весни 2010 року сторони, припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. Враховуючи наведене, позивач вважає, що втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, сім'я розпалася. Подальше спільне проживання, примирення та збереження сім'ї неможливе, так як він має намір створити нову сім'ю. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Також просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачка в судове засідання подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала, погодилася на розірвання шлюбу. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до ст.113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 12 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №141. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння та неможливість створення родини. Як наслідок сторони протягом року проживають окремо та подружні стосунки не підтримують. Позивач вказав на формальність існування шлюбу та зазначив, що має намір створити нову сімю, в звязку з чим не вбачає можливості для збереження існуючого шлюбу. Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка позовні вимоги визнала та просила їх задоволити, про що зазначила в поданій нею заяві про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено повністю і при зверненні до суду з позовом він був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн., що підлягав до сплати станом на день подання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 14 лютого 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 19. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та виховання дитини. Відповідачка з вересня 2016 року проживає з іншим чоловіком, приходить навідати доньку на 2-3 години на день та допомогти по домашньому господарству. Позивач не вбачає можливості для збереження існуючого шлюбу, оскільки це суперечитиме їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка позовні вимоги визнала та просила їх задоволити, про що зазначила в поданій нею заяві про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 15.05.2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №78. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою не склалися через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, так як кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. У відповідачки нові стосунки з іншим чоловіком, з яким вона проживає. Як наслідок сторони припинили подружні стосунки, протягом чотирьох місяців проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Позивач переконаний, що їх шлюб існує лише формально, за таких обставин подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме його інтересам. Позивач в судове засідання подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явився, також подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги визнає, вважає, що збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. В силу ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15.07.2014 року [PERSON] позичив у нього грошові кошти в розмірі 1 190 000 гривень строком до 15.10.2014 року, про що написав розписку. До цього часу відповідач грошові кошти не повернув. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму в розмірі 1 190 000 гривень та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву від 04.07.2016 року про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 15.07.2014 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти у сумі 1 190 000 гривень і зобов'язався повернути суму позики у строк до 15.10.2014 року, про що відповідач власноручно написав розписку (а.с.3-копія розписки). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За вказаним договором позики [PERSON] свої зобов'язання про повернення коштів у встановлений договором строк не виконав, грошові кошти не повернув й до цього часу. Доказів протилежного відповідач суду не надав. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, неповернута сума коштів в розмірі 1 190 000 гривень підлягає стягненню з нього на користь позивача за рішенням суду. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позов в судовому засіданні доведений і підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 1046 -1050 ЦК України,

Outcome: approved