Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом про скасування арешту з майна, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить скасувати арешт, що накладений 01.10.2018 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира на транспортний засіб «Опель Аскона», 1987 р.в., д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № САА 217183 та тимчасове позбавлення власника та користувачів майна можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати майно. В обґрунтування позову вказав, що кримінальне провадження в рамках якого накладено арешт на автомобіль закрито, та ухвалою слідчого судді від 26.11.2019 року відмовлено у скасуванні арешту з автомобіля, у зв`язку із закриттям кримінального провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно договору купівлі продажу від 23.09.2018 року, № 6976/18/004143, позивач придбав вищевказаний транспортний засіб. Як вбачається із постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 01.10.2019 року, в ході досудового розслідування встановлено, що 26.09.2018 року під час проведення експертного дослідження транспортного засобу, автомобіля Опель Аскона, 1987 п.в., д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузову № [NUMBER] виявлено факт вварювання номерного майданчику з ідентифікаційним номером кузова. Згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира № 295/12781/18, від 01.10.2018 року, накладено арешт на вищезазначений автомобіль. 26.11.2019 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира № 295/17520/19, позивачу відмовлено в скасуванні арешту з автомобіля, оскільки кримінальне провадження закрито постановою слідчого від 01.10.2019 року. Згідно вимог ст. ст. 317, 321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР(далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним. Встановивши, що кримінальне провадження закрито та арешт на майно прокурором не скасовано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування арешту. У зв`язку з вищевикладеним, із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved