Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду 03.11.2014 року із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості по заробітній платі та в його обґрунтування зазначив, що з 01.08.2006 року він прийнятий на роботу в ТОВ «МІК» на посаду головного інженера, з окладом згідно штатного розкладу та 14.05.2014 року був звільнений за згодою сторін. З січня 2014 року по день звільнення йому не виплачувалася заробітна плата, заборгованість по якій станом на момент звільнення складає 9 285, 78 грн., яку просить стягнути з ТОВ «МІК». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Руденко А.П. в судовому засіданні, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, пояснивши, що виплачувати працівникам заборгованість по заробітній платі підприємство не має можливості, оскільки згідно рішень судів з підприємства стягнуто великі суми при виконанні яких на розрахункові рахунки підприємства накладені арешти. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що 01.08.2006 року [PERSON] згідно наказу №315/1к від 01.08.2006 року був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду головного інженера, з окладом згідно штатного розпису (а.с. 26), з якої 14.05.2014 року наказом № 76-к від 14.05.2014 року звільнений за згодою сторін (а.с. 27). Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить [PERSON] згідно довідки № 193 від 20.11.2014 року ТОВ «МІК» станом на 01.10.2014 року складає 9 285, 78 грн., з яких: за січень 2014 року - 1 081,52 грн., за лютий 2014 року - 1 672, 32 грн., за березень 2014 року - 1 661, 68 грн., за квітень 2014 року - 1 662, 19 грн., травень 2014 року - 3 208, 07 грн. (а.с. 18). Розмір та факт наявності заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на оплату його праці, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі при звільнення в розмірі 9 285, 78 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач був звільнений від сплати судового збору. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved