Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу. Також просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що збереження шлюбу не можливе, з відповідачем проживають окремо. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи заяви учасників судового розгляду, суд вважає за можливе розгляд справи провести за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи документів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заяви сторін по суті справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Враховуючи вимоги статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [NUMBER], виданого 29 жовтня 1967 року виконкомом Городецької сільської ради Рівненського району Рівненської області, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 29 жовтня 1967 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільних повнолітніх дітей. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати пов'язані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved