Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 27.02.2008 р. між ними та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-02989-270208. Згідно з даним договором позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надав платіжку картку з кредитною лінією на загальну суму 30000 грн. зі встановленим лімітом в 5000 грн. Згідно умов договору відповідач зобов'язаний щомісяця в строки визначені Правилами, які є невід'ємною частиною договору здійснювати погашення суми заборгованості із сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, відповідач порушив умови договору, в результаті чого станом на 22.10.13 р. заборгованості за кредитним договором склала 4670 грн. 96 коп., у т. ч.: 3131 грн. 52 коп. тіло кредиту; 791 грн. 60 коп. заборгованості за відсотками; 747 грн. 84 коп. заборгованості за комісіями. Просить позов задовольнити стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю при цьому додатково пояснив, що відповідач спочатку платила рівномірно обов'язкові платежі, проте, з 19.06.2008 року відбувалося прострочення обов'язкових мінімальних платежів, а з 01.10.2008 року за прострочення платежів комісія була збільшена. Про виникнення заборгованості відповідача було повідомлено листом. В судовому засіданні відповідач позову не визнала при цьому пояснила, що знімала готівку з карткового рахунку в період з 04.03.2008 р. по 14.10.2008р. на загальну суму 5300 грн. та в цей же період здійснювала повернення платежів. Так як в населеному пункті немає відділення «Дельта Банку» то сплату боргу здійснювала спочатку через відділення Укрпошти, а пізніше в відділенні «ПриватБанку». Що в свою чергу відобразилося на недотриманні графіку сплати обов'язкових мінімальних платежів. Проте, сплату боргу продовжувала сплачувати на вказівки позивача, які надходили на номер її мобільного телефону аж до 23.12.2011 року. Після останньої сплаченої суми повідомлення про сплату боргу від відповідача припинилися, а тому вважала, що борг погасила повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, суду пояснив, що хоча відповідач і отримував у позивача вказану суму кредитних коштів за вищезазначеним кредитним договором, однак, повністю її повернула із сплатою відсотків. Просить у позові відмовити з тих підстав, що належним чоном відповідач не було повідомлена про заборгованість, термін дії кредитної картки сплив більше трьох років тому, позивач пропустив термін позовної давності, а також те, що позивач мав можливість звернутися до суду з вказаним позовом раніше, однак, подав його лише 01.12.2013 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Так, із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник, дійсно, зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії кредитного договору, між позивачем як кредитором, та відповідачем як позичальником склались зобов'язальні правовідносини, за якими позивач надав відповідачу кредит в сумі 5300 грн. Умови повернення кредиту та сплати відсотків, вказані позивачем, сторонами дійсно, погоджено. Із копії кредитного договору слідує, що відповідач зобов'язувався сплачувати відсотки по кредитному договору, інші платежі. З наданих суду матеріалів вбачається, що позивачем було зняту готівки на загальну суму 5300 грн. та повернуто в строк до 03.01.2012 року разом зі сплатою процентної ставки в сумі 8221,50 грн. В позовній заяві представником позивача вказано, що відповідач була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті платежів передбачених договором. Однак, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Крім того, п 3.3.2. Правил здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам передбачено, що банк зобов'язується інформувати Держателя про стан рахунку, можливі зміни тарифів у порядку, встановленими цими правилами. З додатку до позовної заяви про розрахунок ціни позову вбачається, що відповідачем сплачувалися платежі в строк до 23.12.2011 року і позивач мав можливість звернутися до суду раніше, однак, позов подав лише 04.12.2013 року. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України представником позивача не надано суду достатніх, переконливих доказів наявності заборгованості за кредитним договором № 002-02989-270208 від 27.02.2008 р. в сумі 4670,96 грн. станом на 22.10.2013 р. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що вони мають бути понесені позивачем відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed