Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, що [PERSON] маючи намір на умисне спричинення тілесних пошкоджень, наніс [PERSON] численні ушкодження, в результаті чого остання перебувала з 03.11.2013 року по 14.11.2013 року на лікуванні у Васильківській центральній районній лікарні, на лікування якої було понесено витрати в розмірі 2 531,320 гривень, а тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2014 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №12013100140002572 від 03.11.2013 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Відповідно до довідки №13200 від 15.11.2013 року [PERSON] знаходилася в невроголічному відділенні Васильківської центральної районної лікарні з 03.11.2013 року по 14.11.2013, на лікування якого було витрачено 2531,32 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 54, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до п. 3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 54, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Оскільки зібраними в справі доказами, доведено, що відповідач вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, то саме він зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої [PERSON] від цього злочину, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved