Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 11 в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої 19.04.2016 року, посилаючись на відсутність можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача до суду не зявився, про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, відзив на позов не надав. Судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи у заочному порядку. Суд вислухав представника позивача, дослідив надані до позову докази і встановив наступне: відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 06.12.2002 року, актовий запис № 306, [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків [NUMBER], є спадкоємцем за законом усього майна після смерті його батьків: батька [PERSON] та матері - [PERSON]. Батько позивача, [PERSON], помер 12 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції від 13.05.2015 року, актовий запис № 5301. Мати позивача, [PERSON], померла 19 квітня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції від 19.04.2015 року, актовий запис № 4084. Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 11. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 25.03.1998р., серія ІІІ-ОД № 035376, реєстраційний № 796. Відповідно до листа приватного нотаріуса [PERSON] від 24.11.2017 року № 131/02-14, якою була заведена спадкова справа щодо майна [PERSON], [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, щодо вказаної земельної ділянки. Після смерті матері, [PERSON], вже [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] для прийняття спадщини. На підставі поданої ним заяви, приватним нотаріусом [PERSON] 26 квітня 2017 року було заведено спадкову справу за № 2/2016, щодо майна [PERSON]. Однак, [PERSON] не зміг оформити свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 11, у звязку із відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності на неї. Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON] від 24.11.2017 року № 131/02-14 [PERSON] було відмовлено в оформлені спадщини на вказану земельну ділянку та розяснене право звернення до суду для вирішення цього питання. Таким чином [PERSON] вичерпав всі інші законні способи оформлення спадщини, у звязку з чим був вимушений звернутися до суду. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на такі докази: свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 06 грудня 2002 року; свідоцтво про смерть, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції 13 травня 2015 року; свідоцтво про смерть, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції 19 квітня 2015 року; належним чином посвідчену копію державного акту на право приватної власності на землю від 25.03.1998 р., серія ІІІ-ОД № 035376, реєстраційний № 796, лист приватного нотаріуса [PERSON] від 24.11.2017 року № 131/02-14. При викладених обставинах суд вважає позов [PERSON] [PERSON] і підлягаючим задоволенню з таких підстав: Відповідно до положень Розділу 2 глави 10 п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 11 належить на праві власності [PERSON], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 25.03.1998р., серія ІІІ-ОД № 035376, реєстраційний № 796. Відповідно до\~ ст. 328 ЦК України\~право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На час розгляду справи у суду відсутні відомості щодо оспорення будь-якою особою правомірності набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку. До приватного нотаріуса [PERSON], якою відкрито спадкову справу, із заявою про прийняття спадщини окрім [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України ніхто не звернувся. У п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року\~№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надані розяснення «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». У п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено наступне, - суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Суд погоджується з доводами позивача про відсутність можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 263 ЦПК України\~визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Конституцією України в статтях 124,\~129 задекларовано, що задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Outcome: approved