Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Горлівської міської ради Донецької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] у м. Києві померла його мати [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Останнім зареєстрованим місцем проживання матері був будинок [ADDRESS] , а фактично вона проживала разом з позивачем і лікувалась незадовго до смерті у м. Києві. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру, інформація про наявність спадкової справи після смерті [PERSON] , відсутня, у зв`язку з чим в іншому порядку крім судового, зазначене питання вирішити неможливо. Тому, просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомився належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Горлівської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомили у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року витребувано з Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та зобов`язано повідомити Слов`янський міськрайонний суд щодо відкриття спадкової справи після її смерті, факту звернення будь-кого із заявою про прийняття спадщини або відмови від неї та щодо залишення померлою заповіту. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Горлівської міської ради Донецької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 10 серпня 2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Києві. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 серпня 1966 року Центрально-Міським районним бюро РАЦС м. Горлівки Донецької області, позивач [PERSON] , народився [INFO] у місті Горлівка Донецької області та його матір`ю є [PERSON] . Отже, позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] . Померлій [PERSON] за життя на праві власності належала квартира [ADDRESS] , 1/2 частина якої належала спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 26 лютого 2006 року, а інша 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 1993 року видане відділом приватизації держжитлфонду виконавчого комітету міської ради згідно рішення виконкому № 186 від 07 липня 1993 року, що підтверджується копіями Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10048232 від 10 березня 2006 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2006 року, Технічного паспорту на наведену квартиру. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною першою статті 1258 Цивільного кодексу України закріплено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з\~ст.\~1261\~ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61195811 від 05 серпня 2020 року, інформація щодо наявності заведеної спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання про можливість визначити позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими\~територіями у\~Донецькій та\~Луганській областях\~на день\~ухвалення цього\~Закону визнаються\~частини території\~України,\~в межах\~яких збройні\~формування Російської\~Федерації та\~окупаційна адміністрація\~Російської Федерації\~встановили та\~здійснюють загальний\~контроль,\~а саме: 1)\~сухопутна територія\~та її\~внутрішні води\~у межах\~окремих районів,\~міст,\~селищ і\~сіл Донецької\~та Луганської\~областей; 2)\~внутрішні морські\~води,\~прилеглі до\~сухопутної території,\~визначеної пунктом\~1\~цієї частини; 3)\~надра під\~територіями,\~визначеними пунктами\~1\~і 2\~цієї частини,\~та повітряний\~простір над\~цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07 лютого 2019 року, місто місто Горлівка (у тому числі селище міського типу Гольмівський, селище міського типу Пантелеймонівка, село Рясне, селище Озерянівка, село Михайлівка, селище Ставки, селище Широка Балка, селище П`ятихатки, селище Федорівка). Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», Основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях є: 1) захист основоположних політичних і громадянських прав і свобод людини; 2) вжиття заходів для звільнення Російською Федерацією, окупаційною адміністрацією Російської Федерації всіх незаконно затриманих, утримуваних громадян України; 3) сприяння забезпеченню відновлення порушених матеріальних прав; 4) сприяння забезпеченню соціально-економічних, екологічних та культурних потреб, зокрема шляхом реалізації заходів, визначених центральним органом виконавчої влади України, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій, на виконання відповідних рішень Кабінету Міністрів України; 5) надання правової та гуманітарної допомоги, у тому числі із залученням міжнародної допомоги, зокрема надання медичних та соціальних послуг на контрольованих Україною територіях; 6) сприяння підтриманню культурних зв`язків; 7) забезпечення доступу до навчальних закладів та засобів масової інформації України. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 6 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17 липня 2019 року: в`їзд на\~тимчасово окуповані\~території України\~здійснюється через\~контрольні пункти\~в`їзду/виїзду\~громадянами України\~-\~за умови\~пред`явлення паспорта\~громадянина України,\~паспорта громадянина\~України для\~виїзду за\~кордон,\~тимчасового посвідчення\~громадянина України\~на підставі\~дозволу фізичній\~особі;\~виїзд з\~тимчасово окупованих\~територій України\~здійснюється через\~контрольні пункти громадянами України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного\~статтею 5\~Закону України Про громадянство України або\~статтею 2\~Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, на підставі дозволу фізичній особі. Отже, виїзд з тимчасово окупованих територій та в`їзд на такі території громадянами України відбувається лише на підставі відповідного дозволу. Згідно з п. 16 наведеного Порядку, для отримання дозволу фізичній особі на в`їзд на тимчасово окуповані території або виїзд з таких територій особа подає заяву в електронній формі на офіційному веб-сайті СБУ (urp.ssu.gov.ua) або в письмовій формі координаційному центру або координаційній групі, а також копію документа, що посвідчує особу. Отже, доводи позовної заяви [PERSON] в частині поважності пропуску строку на прийняття спадщини за законом з причин необхідності вчинення дій, пов`язаних зі зверненням до органу державної реєстрації актів цивільного стану, отриманням правовстановлюючих документів на спадкове майно, що знаходились на тимчасово окупованій території, визнаються судом прийнятними, оскільки судом встановлено не спроможність позивача здійснювати необхідні дії у встановлені законодавством строки. Згідно з п. 24\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку позивачу можливо визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вище наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Outcome: approved