Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду 05.05.2015 року з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 29.08.2013 року Публічним акціонерним товариством «Креді агріколь банк» укладено комплексиний договір № 1/1739791 з [PERSON], відповідно до пп. 1.1-1.3.2 якого банк надав відповідачу кредит у сумі 19 570 грн. строком на 24 місяці з 29.08.2013 року до 28.08.2015 року включно на споживчі потреби під 15 % річних та щомісячну комісійну винагороду у розмірі 1,75 % в місяць від суми кредиту. Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 14/УБК-14 від 02.04.2014 року, укладеного між ТОВ «Купер Прайс» (первісний кредитор) та ТОВ «Українська боргова компанія» (новий кредитор), первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між «Креді [PERSON]» та боржником, а також відповідно до договору забезпечення. У свою чергу ТОВ «Купер Прайс» набуло прав кредитора відносно кредитного договору «Креді [PERSON]» на підставі договору відступлення прав вимоги за № 03/14-ІІІ від 31.03.2014 року та додатку № 1 до нього. Відповідно до додатку № 1 до договору купівлі-продажу права вимоги № 14/УБК-14 від 02.04.2014 року, реєстру прав вимоги № 1 від 07.05.2014 року визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги, та право вимоги за якими відступаються до нового кредитора ТОВ «УБК», в тому числі відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1/1739791 від 29.08.2013 року та за яким ТОВ «УБК» набуло прав кредитора відносно відповідача. Про зміну кредитора відповідач був повідомлений. Станом на 02.04.2014 року сума заборгованості відповідача перед новим кредитором за кредитним договором № 1/1739791 від 29.08.2013 року становить 20 022,40 грн. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору передбачено, що при несвоєчасному поверненні кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Також п. 3.2 даного договору передбачено, що при несвоєчасному поверненні кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 1 % від суми кредиту визначеного у п. 1.1. Станом на 08.12.2014 року пеня становить 3057,66 грн., штраф у розмірі 1 % становить 195,70 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник зобовязаний сплатити суму боргу із урахуванням 3 % річних, що становить 404,84 грн., тобто загальна сума заборгованості становить 23 680,60 грн. В звязку з тим, що вирішити спір мирним шляхом є неможливим, то позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в розмірі 23 680 грн. 60 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] позов та письмові пояснення на заперечення підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення до суду не надав. Представник відповідача, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду письмові заперечення на позов, та пояснила, що її довіритель 29.11.2013 року отримав лист-повідомлення від 07.04.2014 року з якого йому стало відомо про зміну кредитора на ТОВ «Купер прас» та про необхідність перерахування коштів в розмірі 20 022,40 грн., проте вказана сума не відповідає розміру поточних зобовязань відповідача за кредитним договором зі сплати тіла, відсотків та комісії. 10.02.2015 року на адресу її довірителя надійшов лист-вимога від 07.04.2014 року з якого йому стало відомо про зміну кредитора на ТОВ «Українська боргова компанія» та про необхідність перерахування коштів в розмірі 20 113,78 грн., однак і дана сума не відповідає розміру поточних зобовязань відповідача за кредитним договором зі сплати тіла, відсотків та комісії. Позивачем не надано докази в підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача на їх користь заборгованості в розмірі 23 680,60 грн., а саме не надано до суду розрахунок заборгованості по кредиту, в якому має бути зазначено тіло кредиту, відсотки по кредиту, залишок боргу по кредиту з врахуванням платежів, які були сплачені відповідачем, а саме: 09.09.2013 року 1300,00 грн., 08.10.2013 року 1350,00 грн., 08.11.2013 року 1400,00 грн., 12.12.2013 року 1200,00 грн. Зобовязання у боржника перед первинним кредитором виникло згідно договору укладеного між ними, новий кредитор не виступає як сторона цього договору. Первинний кредитор відступив новому кредитору виключно право предявлення вимоги щодо виконання зобовязання по сплаті коштів в розмірі 20 022,40 грн., а позивач, також, просить стягнути з відповідача штраф і пеню та 3% річних, однак вони не погоджуються з цим оскільки це буде подвійна відповідальність за одне і те ж порушення. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 29.08.2013 року між ПАТ «Креді агріколь банк» та [PERSON], був укладений комплексиний договір № 1/1739791 про надання кредиту, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 19 570,00 грн. строком на 24 місяців з 29.08.2013 року до 28.08.2015 року включно. Позичальник взяв на себе обовязок сплачувати платежі за кредитом щомісячно до 29 числа кожного місяця згідно графіку погашення заборгованості. Кредит надано на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя, згідно договору та правил. За користування кредитом відповідач зобовязався сплачувати: процентну винагороду щомісячно в розмірі 15 % річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,75 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, що підтверджується копією договору (а.с. 7-8). Підписавши договір відповідач взяв на себе обовязок вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму боргових зобовязань, відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 10-11). Відповідачу було видано кредит в обумовленому договором розмірі, що підтверджується копіями меморіальних ордерів (а.с. 75,76) та не заперечується сторонами. Однак відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, що підтверджується копією додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 14/УБК-14 від 02.04.2014 року (а.с. 19), копією додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 03/14/-ІІІ від 31.03.2014 року (а.с. 24) та розрахунком заборгованості по кредиту (а.с. 74). Судом встановлено, що [PERSON] з умовами договору був ознайомлений при його укладенні, підписав вказаний договір і отримав кредит в обумовленій договором сумі та порядку, але умови договору порушив, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Також, відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 14/УБК-14 від 02.04.2014 року, укладеного між ТОВ «Купер Прайс» (первісний кредитор) та ТОВ «Українська боргова компанія» (новий кредитор), первісний кредитор відступив за плату, а новий кредитор набув право вимоги, належне первісному кредиторові, відповідно до контракту укладеного між «Креді [PERSON]» та [PERSON], а також відповідно до договору забезпечення. У свою чергу ТОВ «Купер Прайс» набуло прав кредитора відносно кредитного договору «Креді [PERSON]», на підставі договору відступлення прав вимоги за № 03/14-ІІІ від 31.03.2014 року та додатку № 1 до нього. Відповідно до додатку № 1 до договору купівлі-продажу права вимоги № 14/УБК-14 від 02.04.2014 року, реєстру прав вимоги № 1 від 07.05.2014 року визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги, та право вимоги за якими відступаються до нового кредитора ТОВ «УБК», в тому числі відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1/1739791 від 29.08.2013 року та за яким ТОВ «УБК» набуло прав кредитора відносно відповідача [PERSON]. Представник відповідача обґрунтовує свої заперечення тим, що новий кредитор не має права застосовувати штрафні санкції по договору, а має право вимагати виключно суму зобовязання відступлену йому на день такого відступлення та понесені збитки, якими можуть бути виключно судові витрати. Однак, суд не може погодитись з даним твердженням з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З матеріалів справи вбачається, що позивач у відповідності до законодавства направляв відповідачу лист, в якому було зазначено про відступлення права грошової вимоги, було визначено розмір грошової вимоги та зазначено фактор якому має бути здійснено платіж, однак [PERSON] не виконав вимогу та не здійснив жодної виплати, що не заперечується відповідачем. Представник відповідача обґрунтовує заперечення на позов тим, що позивачем не враховано платежі, які були сплачені відповідачем, а саме: 09.09.2013 року -1300,00 грн., 08.10.2013 року 1350,00 грн., 08.11.2013 року 1400,00 грн., 12.12.2013 року 1200,00 грн., однак дане твердження не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи міститься копії виписок, як доказ щодо стану заборгованості за кредитним договором [PERSON] від 07.04.2014 року, згідно яких заборгованість перед первісним кредитором станом на 07.04.2014 року становить: рахунок строкової заборгованості 14 451,45 грн., рахунок відсотків 65,05 грн., рахунок комісії 342,48 грн.. рахунок простроченої заборгованості 2979,27 грн., рахунок прострочених відсотків 873.29 грн., рахунок простроченої комісії 1310,86 грн., що відповідає розміру 20 022,40 грн. та підтверджується матеріалами справи (а.с. 24, 27-33). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобовязання, обумовлені договором. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору передбачено, що при несвоєчасному поверненні кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Також, п. 3.2. даного договору передбачено, що при несвоєчасному поверненні кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору штрафом у розмірі 1% від суми кредиту визначеного у п. 1.1 В звязку з цим у відповідача перед позивачем виникла також заборгованість по штрафним санкціям, визначених законом та договором, які утворились за період з 07.04.2014 року по 08.12.2014 року і складаються з: пені 3057,66 грн., штрафу у розмірі 1 % від суми кредиту 195,70 грн., 3% річних 404,84 грн., тобто загальна сума штрафних санкцій становить 3658,20 грн. Представник відповідача в обґрунтування заперечень зазначає, що розмір пені перевищує розмір заборгованості за кредитом, однак дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, розмір заборгованості за договором становить 20 022,40 грн., а розмір пені - 3057,66 грн. Також, представник відповідача в письмових запереченнях посилається на те, що стягнення одночасно штрафу,пені та 3% суперечить положенням ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України, оскільки це буде подвійна відповідальність за одне і те ж порушення. Суд не погоджується з даними запереченнями з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Умовами договору кредиту передбачено сплату пені в разі порушення строку виконання зобовязання боржника у повному обсязі, у тому числі і щодо сплати пені. Підставою для сплати процентів річних за ч.2 ст.625 ЦК України є прострочення боржником грошового зобов`язання. Проценти річні за ч.2 ст.625 ЦК України є формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання, оскільки за своїм характером відповідають всім ознакам цивільно-правової відповідальності і вимагають для свого застосування підстави цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобовязань прострочення грошового зобовязання. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі, тому суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 23 680 грн. 60 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved