Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначає, [INFO] помер її чоловік- [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді будинку [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,0833 гектарів, кадастровий номер 1412336300:01:024:0348, розташованої за вищевказаною адресою. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася із заявою про прийняття спадщини, 23 листопада 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л. видано свідоцтво на її ім`я про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку . У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено постановою від 18.01.2021 року приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л. , оскільки в описовій частині свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] в описовій частині не зазначено вулицю та номер будинку щодо якого видано свідоцтво. Вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в поза судовий спосіб, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просив задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність на розсуд суду згідно чинного законодавства. Рух справи: Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 01.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. 06.07.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя закрито підготовче провадження , справу призначено до розгляду. Розгляд справи був призначений на 18.11.2021 року. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб був укладений 02.08.1975 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 02.08.1975 р./а.с.11/ Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.1995 року [PERSON] належить жилий будинок зі шлакоблоку літ. А-1 жилою площею 49,0 кв.м., вбиральня літ. Г, паркан №2, замощення 1./а.с.16/ На підставі реєстраційного посвідчення виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації на ім`я [PERSON] зареєстроване ціле домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.12.1995 року за № 8832 від 27.12.1995 року. /а.с.17/ Після\~смерті [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~позивач \~звернулася \~до приватного нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л. із заявою про прийняття спадщини та 23.11.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0833 гектарів, кадастровий номер 1412336300:01:024:0348, розташовану за адресою: [ADDRESS] ./а.с.13/ 18.01.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , оскільки подані документи не відповідають заявленим правам як того вимагає п.1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» (у документі, що встановлює право власності відсутня адреса об`єкта нерухомого майна). Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 22.06.2005 року за [PERSON] визнано право власності на самовільно збудовану нежитлову прибудову за літ. А?-1, тамбур літ. А-2, гараж літ. Д. розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена (ч. 11 ст. 67 Закону України «Про нотаріат»). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки спадкоємець [PERSON] не може оформити належне їй право власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом відповідно до вимог закону у зв`язку з помилкою у правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, позивач у передбаченому законом порядку прийняла спадщину, позицію представника відповідача, який не надав заперечень з приводу позовних вимог, слід дійти висновку про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на вищевказане домоволодіння у порядку спадкування за законом. Визнання такого права на спадкове майно відповідає загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, суд наголошує, що у цьому випадку рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого повинна бути проведена державна реєстрація прав спадкоємця.

Outcome: approved