Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис № 6484, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., 27 січня 2020 року таким, шо не підлягає виконанню, покликаючись, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушеннями норм чинного законодавства. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 13 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача 13 вересня 2021 року надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, покликаючись, що даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується лише містяться посилання щодо надмірно великої суми заборгованості. Також, відповідачем подано заяву про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Від позивача 24 вересня 2021 року надійшло клопотання, в якому зазначив, що доцільності врегулювання спору за участі судді не має, оскільки ним оскаржується виконавчий документ і законність його вчинення в рамках чинного законодавства та у клопотанні відповідача просить відмовити, прийняти заяву відповідача про визнання позову. Учасники справи у судове засідання призначене на 11:00 год 20 жовтня 2021 року не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Позивач скористався правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Розглядаючи клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді таке задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ч.1 ст.201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Як вбачається з позовної вимоги, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, тобто виник спір стосовно дотримання приватним нотаріусом вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідачем подано заяву про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим відповідач у клопотанні про врегулювання спору за участі судді покликається на взаємні поступки щодо зменшення заборгованості по кредитному договору № 011-13001-030114 від 03 січня 2014 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис нотаріуса. Тобто клопотання відповідача не стосується предмета даного спору. З урахуванням наведеного та відсутності згоди позивача у такому слід відмовити. У відповідності до ч.1, ч.4\~ст.206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 27 січня 2020 року вчинено виконавчий напис № 6484 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості по кредитному договору № 011-13001-030114 від 03 січня 2014 року, що був укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», який у свою чергу відступлено на підставі договору про відступлення права вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року відповідачу у сумі 40\~928,31 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 28\~600,48; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 12\~177,83 грн; та 150 грн плата за вчинення виконавчого напису. На підставі даного виконавчого напису державним виконавцем Сихівського відділу ДВС у місті Львові ЗМУМЮ (м.Львів) 14 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66082015. Між сторонами виник спір стосовно дотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вимог діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Приймаючи до уваги вище наведені вимоги Закону, а також визнання відповідачем позову, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить переконання, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства. Спосіб захисту\~щодо визнання\~виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідає положенню ст.16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Порушене саме відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку, адже справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17).\~ Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при\~поданні позову\~до суду\~сплачено судовий\~збір у\~сумі 908\~грн Враховуючи\~наведене,\~а також\~що розгляд\~даної справи\~по суті\~не здійснювався,\~суд приходить\~висновку,\~що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 гривень. Також, у порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню по 454 грн судового збору з кожного.

Outcome: approved