Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 652222 від 20.06.2014 р. та додаткового договору № 1 від 23.10.2014р., [PERSON] відповідач, 20.06.2014р. отримав кредит на картковий рахунок у розмірі 9600.00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 28 % річних а у разі несанкціонованого овердрафту встановлювався розмір 35% річних. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 02.03.2016 року на загальну суму 10732.63 грн., що стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Державний ощадний банк України заборгованість за кредитним договором № 652222 від 20.06.2014 р. у розмірі 10732.63 грн. та судовий збір в розмірі 1378.00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що 20 червня 2014 року, між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі керуючого ТВБВ №10016/0112 філії- Полтавське обласне управління AT «Ощадбанк» [PERSON] та відповідачем, - [PERSON] укладено договір №652222 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної карти. Згідно умов вказаного Договору, Банк відкриває Клієнту Рахунок (далі - Картрахунок) №26256500806474 в гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та тарифів за користування платіжною карткою (п. 1.1.1). Пунктом 1.2 договору банк приймав на себе зобовязання приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять Клієнту та забезпечує проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки в межах Витратного ліміту. Відповідач по справі взяв на себе зобовязання здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому тарифами. Також встановлено, що 23 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Полтавське обласне управління AT «Ощадбанк»та відповідачем, - [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору №652222 від 20.06.2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Пунктом 1.1.2 додаткового договору №1 передбачалося, що банк надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standard та ПІН - конверт до неї. Термін дії платіжної картки було встановлено до 17.06.2015 року. Згідно вимог п. 1.1.3 - процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 3% річних. Процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 9% річних. Пунктом 1.1.4 додаткового договору банком було встановлено клієнту-відповідачу [PERSON] кредит у сумі 9 600,00 грн. Строк дії кредиту встановлювавсь на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжувався на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом встановлювалася в розмірі 28% річних і сплачувалася щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом встановлювалася в розмірі 35% річних. Згідно умов п.1.1.6 цього договору кредит становився доступним клієнтові з дати зарахування першої заробітної плати. Відповідно до умов п. 4.2 додаткового договору - клієнт мав право скористатися кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірах, визначених договором та Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритим фізичним особам у АТ «Ощадбанк» (розміщені на сайті банку). Пунктом 4.3 додаткового договору передбачалося, що сплата процентів за кредитом та несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на рахунок коштів , вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності, визначеній Правилами. Пунктом 4.4 додаткового договору передбачено, що Клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії БПК та не продовження її дії на новий строк; звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат ( у Клієнта виникає обовязок щодо погашення заборгованості за кредитом не пізніше дати звільнення); відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат передбачених чинним законодавством шляхом їх зарахування на рахунок; відмови від пропозиції Банку, що повязана зі зміною процентної ставки за користування кредитом. Згідно умов п.4.4 цього договору клієнт зобовязаний щомісячно отримувати виписку по картрахунку та сплачувати проценти за користування кредитом на підставі цієї виписки, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. В разі порушення терміну погашення кредиту Клієнт сплачує в касу банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочених платежів за кожний день прострочення. Згідно умов п.4.9 додаткового договору - банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно з чинним законодавством України, в тому числі звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта. В травні 2015 року у відповідача по справі виникла заборгованість по сплаті необхідних платежів згідно умов додаткового договору. Рішенням кредитного комітету філії банку (протокол №155) від 08.10.2015 року заборгованість за договором № 652222 від 20.06.2014 року позичальника [PERSON] визнана проблемною. Також встановлено, що 06.11.2015 року позивачем на адресу позичальника [PERSON] направлено письмову вимогу щодо повернення суми кредиту, яке боржником було отримано 10.11.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; 17.12.2015 року на адресу боржника [PERSON] . було направлено повторну письмову вимогу щодо повернення суми кредиту, яке боржником було отримано 02.01.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі - 9600.00 грн. В порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В звязку з не виконанням зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON], станом на 02.03.2016 р. має заборгованість перед позивачем на загальну суму 10732.63, з них: -7896.65 грн. заборгованість за тілом кредиту; -1492.07 грн. - заборгованості за відсотками; -1343.91 грн. пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості(а.с. 6, 7-11). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України , встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів та пені у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір та норми чинного законодавства України, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved