Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить розірвати договір № 1518 про навчання від 18 вересня 2009 року, укладений між сторонами та Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», стягнути з відповідача суму коштів фінансової допомоги, наданої шляхом оплати вартості його навчання у розмірі 3700 грн., зазначивши що вказана заборгованість утворилась в зв'язку з тим, що 30 червня 2010 року відповідача було відраховано з числа студентів за невиконання навчального плану та фактично правовідносини щодо предмету договору було припинено з моменту його відрахування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини. 18 серпня 2009 року між виконавцем - Мелітопольським інститутом екології та соціальних технологій ВНЗ ВМУ РоЛ «Україна», замовником - Запорізьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, студентом - [PERSON] був укладений договір № 1518 про навчання. Відповідно до п.п. 1-4 договору виконавець взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента [PERSON]. на заочну форму навчання, 7.040201 «Соціальна робота», 6 курс, 1 рік, замовник своєчасно вносити плату за освітню послугу та щорічно сплачувати суму інфляції в розмірах та у строки, що встановлені договором, а студент виконувати вимоги чинного законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку інституту, виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. Пунктами 5 договору передбачено, що вартість освітньої послуги становить 3700 грн. і не може змінюватись. Замовник вносить плату без готівкою по семестрах. Крім того, відповідно до п. 8.6. договору всі зміни та доповнення до даного договору чинні тільки в тому разі, якщо викладені у письмовій формі, оформлені у вигляді відповідних протоколів або додаткових угод та підписані сторонами. Судом встановлено, що замовником та виконавцем вищевказані вимоги були виконані, що підтверджуються рахунками-актами №№ 1-9 та відповідними платіжними дорученнями. Однак, відповідно до наказу № 1133-С від 30 червня 2010 року відповідач [PERSON] відрахований з числа студентів за невиконання навчального плану. Суд не приймає до уваги, додаткову угоду до договору № 1518 про навчання від 18 серпня 2009 року, укладену 05 липня 2010 року, оскільки вона укладена лише між замовником та виконавцем, отже в порушення вказаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 6.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Згідно п. 7 договору дія договору припиняється у разі відрахування студента з університету згідно законодавству. Відповідно до п. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. В зв'язку з тим, що відповідачем не було дотримано умов договору [PERSON] відповідно до наказу № 1133-С від 30 червня 2010 року було відраховано з числа студентів за невиконання навчального плану. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Також, факт порушення умов надання фінансової допомоги на відшкодування вартості навчання, стосовно відповідача, встановлено у вимозі Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, винесеної за результатами ревізії, здійсненої у період з 27.02.2012 року по 28.04.2012 року, № 08-04-14/5661 від 06 червня 2012 року. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 3 700 грн. розірвати договір № 1518 про навчання від 18 вересня 2009 року, укладений між сторонами та Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 копійок.

Outcome: approved