Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Сусловецькою сільською радою Летичівського району, Хмельницької області 12.12.2009 року. При житті 28 серпня 2000 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району, запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 743. Відповідно до даного заповіту спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось в взагалі все те, що належить спадкодавцеві [PERSON] на день смерті, є [PERSON], позивач пол. справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. 11 травня 2010 року позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Летичівської державної нотаріальної контори Хмельницької області з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті покійного чоловіка [PERSON]. Відкрито спадкову справу, номер у спадковому реєстрі № 49300449. Летичівська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв»язку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно. Позивачка в позові вказує, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був наданий [PERSON], як водію автогаражу радгоспу « Чапаєвський» на підставі наказу по радгоспу від 12.05.1986 року № 67-с. Фактична передача житлового будинку здійснена на підставі Акту передачі від 27.07.1990 року, затверджений виконкомом Вільнянської райради. Згідно даного акту директор радгоспу « Чапаєвський» Вільнянського району Давиденко Л.Г. та голова Михайлівської сільради Музика П.Л. на підставі Постанови Ради Міністрів Союзу ССР від 12.07.1973 року за № 259 передали у власність переселенцю [PERSON] « А» - житловий будинок 1986 року побудови, розташований в [ADDRESS], « Б» - сарай, « В» - сарай, « m» - погріб, « Г» - вбиральня, « № 1» - паркан. Вартість переданих будівель склала 14434 руб. 27 липня 1990 року [PERSON] за умовами, які діяли на той час для переселенців, взяв суду як член житлово- будівельного кооперативу, в радгоспі « Чапаєвський» у розмірі 2300 рублів строком на десять років для сплати за житловий будинок розташований в [ADDRESS]. 27 березня 1998 року [PERSON] сплатив за вищевказаний житловий будинок всю суму, що підтверджується квитанціями до приходно- касового ордеру радгоспу « Чапаєвський, виконавши в повному обсязі умови свого зобов»язання як члена житлово- будівельного кооперативу, фактично став власником житлового будинку в [ADDRESS]. Підтвердженням також служить « Реєстраційне посвідчення» видане 24 лютого 1992 року начальником орендного підприємства ЗМБТІ, згідно якого вищезазначений житловий будинок належить [PERSON] на праві приватної власності, про що зроблено запис до реєстрової книги за № 6 рядок 133. Позивач просить суд: Визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: « А» - житловий будинок 1986 року побудови, « Б» - сарай, « В» - сарай, « m» - погріб, « Г» - вбиральня, « № 1» - паркан, розташований в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. На адресу суду надав заяву, що з позовом згоден, прохає слухати справу у його відсутність. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Сусловецькою сільською радою Летичівського району, Хмельницької області 12.12.2009 року. При житті 28 серпня 2000 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району, запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 743. Відповідно до даного заповіту спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось в взагалі все те, що належить спадкодавцеві [PERSON] на день смерті, є [PERSON], позивач пол. справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. 11 травня 2010 року позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Летичівської державної нотаріальної контори Хмельницької області з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті покійного чоловіка [PERSON]. Відкрито спадкову справу, номер у спадковому реєстрі № 49300449. Летичівська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв»язку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно. Житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був наданий [PERSON], як водію автогаражу радгоспу « Чапаєвський» на підставі наказу по радгоспу від 12.05.1986 року № 67-с. Фактична передача житлового будинку здійснена на підставі Акту передачі від 27.07.1990 року, затверджений виконкомом Вільнянської райради. Згідно даного акту директор радгоспу « Чапаєвський» Вільнянського району Давиденко Л.Г. та голова Михайлівської сільради Музика П.Л. на підставі Постанови Ради Міністрів Союзу ССР від 12.07.1973 року за № 259 передали у власність переселенцю [PERSON] « А» - житловий будинок 1986 року побудови, « Б» - сарай, « В» - сарай, « m» - погріб, « Г» - вбиральня, « № 1» - паркан. розташований в [ADDRESS]. Вартість переданих будівель склала 14434 руб. 27 липня 1990 року [PERSON] за умовами, які діяли на той час для переселенців, взяв суду як член житлово- будівельного кооперативу, в радгоспі « Чапаєвський» у розмірі 2300 рублів строком на десять років для сплати за житловий будинок розташований в [ADDRESS]. 27 березня 1998 року [PERSON] сплатив за вищевказаний житловий будинок всю суму, що підтверджується квитанціями до приходно- касового ордеру радгоспу « Чапаєвський, виконавши в повному обсязі умови свого зобов»язання як члена житлово- будівельного кооперативу, фактично став власником житлового будинку в [ADDRESS]. Підтвердженням також служить « Реєстраційне посвідчення» видане 24 лютого 1992 року начальником орендного підприємства ЗМБТІ, згідно якого вищезазначений житловий будинок належить [PERSON] на праві приватної власності, про що зроблено запис до реєстрової книги за № 6 рядок 133. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved