Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 31 березня 2000 року, серія ВАК № 166167, на 1/2 частину домоволодіння № 4 по провулку Льотчиків в м. Дніпро, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на імя [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 551,20 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] послався на те, що 02 серпня 1995 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на домоволодіння № 4 по пров. Льотчиків в м. Дніпропетровську. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON], а також мати [PERSON] Після смерті матері позивач продовжив проживати в [INFO], користуватись та володіти цим будинком, в якому мешкав разом із матію станом на день її смерті, а тому фактично прийняв спадщину. У вересні 1999 року помер [PERSON], який за життя не оформив належним чином спадщину після смерті своєї матері. З 1999 року по 2012 рік [PERSON] відбував покарання у виправній колонії, а тому не мав можливості в цей період оформити спадщину після смерті своєї матері. Інший спадкоємець після смерті [PERSON] [PERSON] померла 16 січня 2000 року та належне їй майно, а саме: 1/3 частину зазначеного домоволодіння, яку отримала у спадок після смерті доньки [PERSON], [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] та онуці [PERSON] (по 1/6 частині кожному). Проте, 31 березня 2000 року сину померлого [PERSON] [PERSON] державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частини домоволодіння № 4 по пров. Льотчиків в м. Дніпропетровську, чим були порушені права двох інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON], а також її спадкоємців. \~ Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою його місця реєстрації та спірного обєкту нерухомого майна, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~вважає можливим провести заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Представник Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають\~\~задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється\~\~ на\~\~ всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 1995 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 505151 /а. с. 8/. Згідно з листом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 2771/0116 від 16 серпня 2016 року, наданого на відповідний запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня /а. с. 50/. Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] /а. с. 9, 56/. Відповідно до пояснень, наданих стороною позивача та третьою особою [PERSON] в судовому засіданні, спадкоємцями після смерті [PERSON], окрім позивача [PERSON] є інший син померлої [PERSON] та мати померлої [PERSON]. З матеріалів спадкової справи відкритої Сьомою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] вбачається, що 25 вересня 1999 року [PERSON] помер /а. с. 55/ та із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся син [PERSON] /а. с. 53/. В матеріалах вказаної спадкової справи наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті її доньки [PERSON] /а. с. 54/. Також судом було встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на домоволодіння № 4 по пров. Льотчиків в м. Дніпропетровську на підставі договорів купівлі-продажу від 27 липня 1961 року та дарування від 24 серпня 1984 року /а. с. 57-58, 59-60/; саме даний обєкт нерухомого майна становить спірне спадкове майно після смерті [PERSON] Державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 31 березня 2000 року [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння № 4 по пров. Льотчиків в м. Дніпропетровську /а. с. 63/. В даному свідоцтві також міститься інформація про те, що зазначений житловий будинок з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд належав померлій [PERSON], спадкоємцем після смерті якої на частину вказаного домоволодіння був [PERSON], який прийняв спадщину та не встиг її оформити /а. с. 14, 63/. Державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 26 грудня 2000 року на імя [PERSON] та [PERSON] було видане додаткове свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 2/6 частин домоволодіння № 4 по пров. Льотчиків в м.Дніпропетровську в рівних частинах. В даному свідоцтві також міститься інформація про те, що спадкове майно, на яке видається дане свідоцтво, складається з 1/2 частини зазначеного домоволодіння, що належала на підставі договору дарування [PERSON], яка померла 02 серпня 1995 року, спадщину після якої прийняла її мати [PERSON] шляхом подачі заяви № 964 від 06 жовтня 1995 року про прийняття спадщини, але не одержала свідоцтва про право на спадщину /а. с. 14, 63/. Відповідно до довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 4513 від 15 травня 2013 року, в матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння по пров. Льотчиків, 4 містяться відомості про право власності за гр. [PERSON] на 1/6 частини /а. с. 15/. Як вбачається з довідки про звільнення № 112 серії ТЕР № 186 від 26 вересня 2012 року, виданої Копичинською виправною колонією, [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально-виправної служби з 26 вересня 1999 року по 26 вересня 2012 рік /а. с. 12/. Згідно з довідкою № 16/0214 від 19 лютого 2014 року, виданою головою квартального комітету № 2 Жовтневого району, [PERSON] мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Льотчиків, буд. 4 /а. с. 9/. Відповідно до акту № 2486 від 27 жовтня 2016 року, завіреного головою квартального комітету № 2 [PERSON], [PERSON], [INFO], є братом [PERSON], [INFO], в період з 1995 року по 1999 рік не мешкав за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Льотчиків, буд. 4 та спільного господарства з [PERSON] не вів. [PERSON] був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] /а. с. 87/. Факт мешкання [PERSON] за адресою квартири [ADDRESS] також підтверджується відомостями, зазначеними його сином [PERSON] в заяві про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а. с. 53/. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Положеннями статті 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини в контексті викладених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливості їх задоволення в повному обсязі. При цьому суд виходить з того, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] власниці в цілому домоволодіння № 4 по провулку Льотчиків в м. Дніпропетровську є її сини [PERSON] та [PERSON], а також мати [PERSON] Проте спадкоємці після смерті [PERSON] та [PERSON] при оформленні спадщини не надали нотаріальним органам інформацію про те, що ще одним спадкоємцем після смерті [PERSON] окрім [PERSON] та [PERSON] є також ще один син померлої [PERSON], внаслідок чого державними нотаріусами були видані свідоцтва про право на спадщину, якими належне на праві власності [PERSON] домоволодіння було поділене між спадкоємцями без урахування інтересів та прав на спадщину [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved