Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.08.2007 р. між ним та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір №804/6/08/2007/840к/2534, відповідно до якого позивач отримав 29000 дол. США зі сплатою 12,99% річних строком до 30.08.2035 року на придбання житлового будинку. В той же день був укладений договір іпотеки на житловий будинок за адресою: м.Херсон, вул. Сако і Ванцетті, 8 № 804/6/08/2007/840к/2534. 15.08.2012 р. між сторонами був укладений договір про внесення змін та доповнень № 804/2012/980к/3199 до вказаного договору про надання кредиту у сумі 60608,92 грн. з цільовим використанням для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку. Вказує, що порушено принцип добросовісності, розумності та справедливості, а підприємницька практика відповідача є агресивною по відношенню до споживача послуг. Оскільки світова фінансова криза значно збільшила розмір боргу по кредиту, це порушує принцип рівності сторін договору, Просить суд визнати недійсними кредитний договір №804/6/08/2007/840к/2534, укладений 30.08.2007 р. між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Надра», договір від 15.08.2012 р. про внесення змін та доповнень № 804/2012/980к/3199 до вказаного договору, договір іпотеки від 30.08.2007 р. №804/6/08/2007/840к/2534, договір поруки від 30.08.2007 р. №804/6/08/2007/840к/2534, укладений між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра». Представник позивача та позивачу судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили, що на стадії виконавчого провадження по виконавчому листі про стягнення кредитної заборгованості з позивача на користь відповідача була прийнята пропозиція укладання мирової угоди, яка не була затверджена. Це свідчить про недобросовісну політику банку. Крім цього, в кредитному договорі не вказано про можливі ризики після його укладання для сторін правочину. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що30.08.2007 р. між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір №804/6/08/2007/840к/2534, відповідно до якого позивач отримав 29000 дол. США зі сплатою 12,99% річних строком до 30.08.2035 року на придбання житлового будинку. В той же день був укладений договір іпотеки на житловий будинок за адресою: м.Херсон, вул. Сако і Ванцетті, 8, № 804/6/08/2007/840к/2534, та договір поруки № 804/6/08/2007/840к/2534 між відповідачем та [PERSON]. 15.08.2012 р. між сторонами був укладений договір про внесення змін та доповнень № 804/2012/980к/3199 до вказаного договору про надання кредиту у сумі 60608,92 грн. з цільовим використанням для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку. Судом встановлено, що під час укладання вказаних договорів позичальник добровільно взяв на себе вказані зобовязання, з його боку не надходило жодних пропозицій про зміну пунктів договору, про що свідчить анкета та заява позивача від 27.08.2007 р. У відповідності до ч.3, ч.5 ст.203 ЦК України, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені вказаним договором, а саме у повернені фактично одержаної суми кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, інших обов'язкових платежів, передбачених цим договором, та штрафних санкцій. Як розяснено в п.16 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.12 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Враховуючи наведене суд вважає за необхідне у позові відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed