Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним посилаючись на ту обставину, що відповідно до кредитного договору №ХР-00006667 від 17.10.2015 року укладеного між ТОВ «ЛАЙМ-ФІНАНС» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. та уклав додаткову угоду №1 від 03.11.2015 року з оплатою процентів за користування кредитом. ТОВ«ЛАЙМ-ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 29.12.2016 року на користь нового кредитора, яким є ТОВ «Восток Фінексперт», яка створена та існує відповідно до законодавства України. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 27.12.2017 року становить 51670,77 грн., та складається з наступного: - 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 480,00 грн. - заборгованість по процентам; - 29905,50 грн. - пеня; - 125,92 грн. - 3% річних; - 100,00 грн. - штраф. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просить стягнути виниклу заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст. 554, 610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі кредитного договору №ХР-00006667 від 17.10.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. та уклав додаткову угоду №1 від 03.11.2015 року з оплатою процентів за користування кредитом, однак, неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 27.12.2017 року заборгованість за кредитним договором №ХР-00006667 від 17.10.2015 року становить 51670,77 гривень, що складається із: - 1500,00 грн. - заборгованості за кредитом; - 480,00 грн. - заборгованості по процентам; - 29905,50 грн. - пені; - 125,92 грн. - 3% річних; - 100,00 грн. - штрафу. Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, невідповідність розміру пені, нарахованої позивачем, розміру збитків, які він поніс внаслідок прострочення виконання позичальником зобов'язань щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредиту та процентів за користування ним, суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором №ХР-00006667 від 17.10.2015 року до 1500,00 гривень. Враховуючи вищенаведене суд, вважає, що позов підлягає задоволенню частково в загальній сумі 3705,92 гривень. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 3705,92 гривень, що складає 7,17% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 51670,77 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 114,72 гривень, що відповідає 7,17% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду - 1600,00 гривень.

Outcome: partial