Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на те, що він пропрацював у Покровській ЗОШ - І- Ш ступенів 27 років, власними силами привів спортзал та спортивні майданчики до робочого стану, після чого вийшов на пенсію як спеціаліст вищої категорії. З метою укладення трудового договору, 23.10. 2017р., особисто, письмово звернувся до директора цієї ж школи Маркітан А.В. із заявою про прийняття його на посаду вчителя фізичної культури, яка була вакантною з 23.10.2017р. по 31.10.2017р. Однак директор школи, зареєструвала вказану заяву не в день її надходження, та надала відповідь на нею, з порушенням встановлених законодавством «Про звернення громадян» строків (14 днів),- лише 14.11.2017р. Крім того відповідь від 14.11.2017р., в порушення його гарантій, викладених у статті 22 Кодексу законів про працю (далі КЗпП), містить необґрунтовану відмову у прийнятті на роботу з посиланням на зайняття цієї посади [PERSON], за направленням на працевлаштування виданим Врадіївським районним центром зайнятості. Вказував, що відмова є необґрунтованою також і з тих підстав, що відповідач порушив строки розгляду його звернення про прийняття на роботу, не скористалася своїм правом на проведення добору працівників безпосередньо, та надала до центру зайнятості інформацію про наявність вакантного місця, та як наслідок надала перевагу у прийнятті на роботу по направленні іншій особі. Крім того посилався, що особа яка прийнята на посаду вчителя фізичної культури [PERSON] має низькі моральні якості, не проходив службу в збройних силах, та не має досвіду роботи в школі, в зв'язку з чим вважає що перевага у прийнятті на роботу повинна була бути надана йому. Відповідач Маркітан А. В. позов не визнала, надала відзив на позовну заяву, в якій посилається на те, що при зверненні з заявою від 23.10.2017р., позивач у ній не ставив вимогу надати письмову відповідь, а трудовим законодавством не встановлено строк вирішення питання про прийняття особи на роботу, укладення з нею трудового договору. Крім того позивач не входить до категорії осіб, які мають додаткові гарантії у прийнятті на роботу, та яким не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, з огляду на положення КЗпП (вагітні жінки, тощо). Воодночас з заявою про прийняття на роботу, на її ім'я, 23.10.25017р. також звернувся [PERSON], який має на утриманні сімнадцятирічну неповнолітню дитину та надав диплом про освіту. На виконання наказу Мінсоцполітики № 316 про затвердження форми звітності щодо надання інформації про попит на робочу силу, 31.10.2017р. подала таку інформацію до районного центру зайнятості, та 31.10.2017р. на вакантну посаду вчителя фізичної культури був направлений [PERSON]. Після розгляду обох кандидатур на зайняття вакантної посади, яка вивільнилася лише 25.10.2017р., нею було прийнято [PERSON], який окрім освіти вчителя фізичного виховання, також є тренером по велосипедному спорту. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Врадіївського районного центру зайнятості Хараїм А. В. поклав вирішення позову на розсуд суду, послався що бланк направлення на роботу центру зайнятості є встановленого зразка, в якому передбачена графа з посиланням на додаткові гарантії для певних осіб, у випадку чого в ній проставляється відповідна відмітка. У направленні на працевлаштування [PERSON] такої відмітки проставлено не було, бо він не входить до пільгової категорії осіб для працевлаштування. Судом встановлені факти: -[PERSON] в 1984 році закінчив Київський державний інститут фізичної культури за спеціальністю фізична культура і спорт та йому присвоєно кваліфікацію викладач фізичної культури і спорту (диплом [NUMBER]); -згідно записів у трудовій книжці, в період з 16.08.1976 року по 15.01.1995р. та з 19.12.2002р. по 12.09.2012р. позивач працював вчителем фізичного виховання, а 13.09.2012 р. був звільнений з роботи за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію (трудова книжка [NUMBER]); -23.10.2017р. позивач [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою заявою про прийняття його на роботу вчителя фізичного виховання з 24.10.2017р., без додатків, у верхньому лівому куті якої проставлена резолюція датована 23.10.2017р. (заява від 23.10.2017р.); -23.10.2017р. позивач звернувся на ім'я начальника відділу освіти Врадіївської райдержадміністрації з заявою про зобов'язання відповідача проставити на копії його звернення про прийняття на роботу вхідний штамп та дату, на що йому дана відповідь, що відділ освіти не має повноважень в управлінні закладами освіти, а тому звернення пере направлене за належністю (заява від 23.10.2017р., відповідь №479 від 14.11.2017р.); -09.11.2017р. позивач звернувся зі скаргою на ім'я голови Врадіївської райдержадміністрації про зобов'язання відповідач невідкладно розглянути його заяву від 23.10.2017р. про прийняття на роботу та надати відповідь за результатами розгляду, на що йому надано відповідь, що райдержадміністрація не має повноважень в управлінні закладами освіти, а тому звернення переадресоване за належністю (скарга від 09.11.2017р., відповідь №м-81-04 від 20.11.2017р.); -23.10.2017р. [PERSON] звернувся на ім'я відповідача з заявою про прийняття на посаду вчителя фізичного виховання, з додатками - документ про освіту (заява від 23.10.2017р.); -25.10.2017р. попереднього вчителя фізичної культури [PERSON] звільнено з посади вчителя фізичної культури Покровської ЗОШ І-ІІІ ступенів, за власним бажанням (наказ №43 від 25.10.2017р.); -31.10.2017 року відповідач подав до Врадіївського центру зайнятості інформацію про попит на робочу силу - вчителя загальноосвітньої навчального закладу (форма №3-ПН від 31.10.2017р.); -31.10.2017р. [PERSON] Врадіївським районним центром зайнятості видано направлення на працевлаштування №14621710260020001 на робоче місце (вакансію) вчителя загальноосвітнього закладу до Гуляницької ЗОШ І-ІІІ ступнеів с. Покровське (направлення від 31.10.2017р.); -31.10.2017р. наказом №44 по Покровській (Гуляницькій) ЗОШ І_Ш ступенів [PERSON] призначено на посаду вчителя фізичної культури з 01.11.2017р. (наказ №44 від 31.10.2017р.); -14.11.2017р. позивачу [PERSON] відмовлено у прийнятті на роботу, з посиланням на працевлаштування на вакантну посаду [PERSON] на підставі направлення Врадіївського районного центру зайнятості, який має додаткові гарантії в працевлаштуванні (відмова від 14.11.2017р.); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відмови у прийнятті на роботу. При прийнятті рішення суд керується: Ст. 22 КЗпП якою забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. При цьому не допускається пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Статтею 23 цього кодексу, яка встановлює строки на який може бути укладений трудовий договір, а не строк протягом якого власник зобов'язаний розглянути заяву про прийняття на роботу та укласти трудовий договір. Ч.2 ст. 24 КЗпП, якою передбачено перелік документів, які громадянин зобов'язаний подати при укладенні трудового договору. Ст. ст. 42-1, 172, 184, 196, 198, 252-6 цього кодексу та ст. 14 Закону України «Про зайнятість населення», якими визначено категорії громадян для яких встановлені додаткові гарантії у сприянні працевлаштування (інваліди, вагітні жінки або жінки які мають дітей, особи яким до настання права на пенсію за віком залишилося 10 і менше років, тощо). Ч.3 ст. 26 Закону України «Про освіту» , що керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень: призначає на посаду та звільняє з посади працівників, визначає їх функціональні обов'язки; забезпечує організацію освітнього процесу та здійснення контролю за виконанням освітніх програм; тощо. Відповідно до ст.ст. 92, 95 «Положення про загальноосвітній навчальний заклад» №778-2010-п в редакції від 12.08.2017 року керівництво закладом здійснює його директор. Керівник закладу: здійснює керівництво педагогічним колективом, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, створює необхідні умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників; За ст. 21 КЗпП укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості виконувати свої функціональні обов'язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає перед законом. Тобто обов'язку однієї сторони завжди кореспондує право іншої сторони, таким чином заборона необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу кореспондується з обов'язком роботодавця укласти такий договір. Позивач не належить до кола осіб, з якими відповідач зобов'язаний укласти трудовий договір (запрошення на роботу в порядку переведення, молоді спеціалісти, тощо). Тобто перелік обов'язку роботодавця укласти трудовий договір з працівником за правилами КЗпП України є вичерпним і такого обов'язку відповідач не порушував. Із дискримінаційною ознакою відмова у прийнятті на роботу [PERSON] не пов'язана. Обставини відповідності [PERSON] за рівнем кваліфікації, досвіду роботи, станом здоров'я вимогам, які передбачені для зайняття посади та посилання позивача на відсутність інших претендентів на її зайняття на момент звернення з заявою про прийняття на роботу, не можуть становити підставу зобов'язання відповідача укласти трудовий договір із ним. До того ж, позивач звернувся до відповідача з заявою 23.10.2017р., в якій вимагав укласти з ним трудовий договір з 24.10.2017р., тоді як станом на 24.10.2017р. посада вчителя фізичної культури була зайнята, та вивільнилася лише 25.10.2017 року. Намагання позивача спрямувати зусилля суду на оцінку і порівняння ділових та професійних якостей претендента на посаду відносно якої виник спір та діяльності новопризначеного вчителя фізичної культури [PERSON] не є предметом доказування у справі і тому відхиляються судом. До того ж до вказаної особи позовні вимоги не заявлялися і тому вона не була залучена до участі у справі, і це виключає можливість вирішувати судом питання щодо її прав та обов'язків. У засіданні позивач ускладнився зазначити у чому конкретно полягає порушення відповідачем положень ст. 22 КЗпП. А його ж посилання на несвоєчасне проведення реєстрації заяви про прийняття на роботу від 23.10.2017р. та надання письмової відмови у прийнятті на роботу лише 14.11.2017р., з порушенням строків ЗУ «Про звернення громадян», суд не бере до уваги, як такі що не спростовують та не підтверджують необґрунтованість відмови у прийнятті на роботу, в розумінні ст. 22 КЗпП. Отже, з огляду на вищевикладене, зазначені положення трудового законодавства, вбачається, що ним не визначені строки, які б зобов'язували відповідача укласти трудовий договір саме з позивачем по справі, тобто відповідач діяв у відповідності до наданих повноважень і у спосіб визначений законодавством. Судом встановлено що відповідач провадив прийняття на роботу працівника хоча й аналогічної кваліфікації, але позивач не довів що на той час мав переваги у працевлаштуванні і ці переваги йому відповідачем не були надані. При прийнятті рішення суд зважає на те що директор школи не може бути позбавлений можливості в повному обсязі виконувати свої функціональні обов'язки з підбору та розміщенню кадрів і нести відповідальність за додержання підпорядкованими працівниками кваліфікаційних вимог, тобто вимоги позивача, які не ґрунтувалися на додаткових гарантіях передбачених законодавством, ним відхилені законно. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку що позов є безпідставним і задоволенню не підлягає, адже в ході судового розгляду не доведено, що позивач є особою яка мала будь - яке, а не тільки передбачене трудовим законодавством право на отримання переваг у працевлаштуванні на спірну посаду, що така посада на момент звернення з цією заявою була вакантною, так як і на момент з якого позивач зобов'язував укласти відповідача з ним трудовий договір, - 24.10.2017р., та, що йому відмовлено у прийнятті на посаду з порушенням положень ст. 22 КЗпП. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача. На підставі ст. ст. 221, 232 КЗпП України,

Outcome: dismissed