Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 69 386 грн. 17 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 14.06.2015 року між ПАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено договір добровільного страхування, предметом якого є автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER]. 12.11.2015 р. о 03:30 год., в м. Києві по вул.Л.Гавро,4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фолькваген», д.н.з. [NUMBER], та транспортного засобу «Пежо», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням штрафу. За заявою потерпілої сторони, позивач перерахував ТОВ «Перша лізингова компанія» страхове відшкодування у розмірі 69 386 грн. 17 коп., що підтверджується страховим актом №137823 від 29.02.2016 р. та платіжним дорученням №2020 від 18.03.2016 року. Представником позивача до початку судового засідання подана заява, в якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, протии винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2015 року між ПАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №250512480.15, предметом якого є страхування транспортного засобу марки«Фолькваген», д.н.з. [NUMBER], на строк з 14.06.2015 р. по 13.06.2016 р. Матеріалами справи встановлено, що в період дії страхового полісу - 12.11.2015 р. о 03:30 год., в м. Києві по вул.Л.Гавро,4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного застрахованого автомобіля марки «Фолькваген», д.н.з. [NUMBER], та транспортного засобу «Пежо», д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач у справі [PERSON],в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 14.01.2016 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 16.02.2016 р. ТОВ «Перша лізингова компанія», як власник пошкодженого з вини відповідача у справі автомобіля марки «Фолькваген», д.н.з. [NUMBER], звернулось до позивача у справі, як страховика, із заявою про виплату страхового відшкодування. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено рахунок №2310193624-4 від 11.12.2015 р., відповідно до якого розмір матеріального збитку автомобіля «Фолькваген», д.н.з. [NUMBER]складає82 687 грн. 40 коп. За страховим випадком - зазначеною ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Перша лізингова компанія»в розмірі 69 386 грн. 17 коп., що підтверджується страховим актом №137823 від 29.02.2016 р. та платіжним дорученням №2020 від 18.03.2016 року. Позивачем, 23.05.2016 року за вих. №1643 на адресу відповідача булла надіслана претензія з вимогою про сплату понесеного страхового відшкодування в розмірі 69 386 грн. 17 коп. Посилаючись на те, що відповідач не відшкодув вказану суму у позасудовому порядку, позивач звернувсядо суду з даним позовом. На підставі ст.1191 ЦК України до позивача, як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, перейшло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що саме [PERSON] допустив порушення правил дорожнього руху, його вина встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2016 року, за таких обставин, на підставі ст. 1191 ЦК України, саме він повинен нести відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування перед позивачем, до якого перейшло право вимоги. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» підлягає задоволенню, тому з відповідача в порядку регресу необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім витрати на виплату страхового відшкодування в розмірі 69 386 грн. 17 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 2 230,0 грн., з яких: витрати на публікацію в пресі оголошення в розмірі - 630,0 грн., судовий збір при подачі позову - в розмірі 1 600,0 грн. На підставі ст.ст.993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved