Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначено, що 10.02.2012р. позивач надав у позику відповідачці грошові кошти сумі 2000,00 доларів США терміном на два місяці з 10.02.2012р. по 10.04.2012р., про що [PERSON] було складено розписку. Після сплину обумовленого сторонами строку, [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення грошових коштів. Однак зазначена вимога залишається невиконаною відповідачкою дотепер. З огляду на викладене позивач просив стягнути з позивачки позику у гривневому еквіваленті 2000 доларів США що на момент подачі позову складає 16000 гривень, а також судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволені, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Судом встановлено, що 10.02.2012 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 2000,00 доларів США, які зобов'язалася повернути у строк до 10.04.2012р. Перебування у позивача оригіналу вказаного договору позики, підтверджує як факт його укладення з урахуванням волевиявлення сторін, так і факт отримання боржником від кредитора грошових коштів у сумі 2000,00 доларів США (а.с.38). Дана обставина визнана сторонами та, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором позики в узгоджений сторонами строк не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 2000,00 доларів США. Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом № 15-93, «Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України», затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 р. № 200, «Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 р. № 520, та іншими документами. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у сумі 2000,00 доларів США, що станом на 16.05.2014 року за офіційним курсом НБУ складає 23326,00 гривень ( із розрахунку 100 доларів США - 1166,2983 гривень). Однак, у зв'язку з тим, що позивачем в поданому до суду позові було заявлено вимоги щодо стягнення боргу лише у сумі 16000,00 гривень, суд, в межах заявлених вимог, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики саме у заявленому [PERSON] розмірі. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики сумі 16000 гривень 00 копійок. Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційного до розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 229,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved