Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 23.10.2019 року відповідач отримав в борг грошові кошти в сумі 650\~000 доларів США. У відповідності до умов договору позики, оформленого від 23.10.2019 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 650\~000 доларів США, строком до 05.06.2020 року. Грошові кошти в строк визначений договором до 05.06.2020 року боржник не повернув. 22.06.2020 року між позивачем та позикодавцем [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач отримав право вимоги за договором позики від 23.10.2020 року. У відповідності до положень ст.1050 ЦК України, за період дії позики розмір відсотків за період з 23.10.2019 року по 14.08.2020 року склав 14113,01 доларів США. Також наслідком невиконання грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, є стягнення майнової відповідальності на рівні 3% річних. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики в сумі 664113,01 доларів США, в тому числі основний борг в сумі 650000 доларів США та відсотки за користування коштами в сумі 14113,01 доларів США. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду\~від 17.09.2020\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~розгляд справи\~призначено за\~правилами загального\~позовного провадження.\~ Ухвалою суду від 09.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 30.08.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив від відповідача до суду не надходив. Згідно інформації Відділу реєстрації місця проживання Херсонської міської ради, наданої до суду, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою проживання: [ADDRESS] . На вказану адресу [PERSON] судом було направлено судову повістку про виклик його як відповідача на 13.15 год. 12.08.2021 р. у справі про стягнення боргу за договором позики до Херсонського міського суду, що знаходиться м.Херсон вул.Маяковського 6/29 зала судового засідання 307. Повістка отримана особисто відповідачем. Згідно інформації ДМС України наданої до суду, [PERSON] також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на вказану адресу також було направлено судову повістку. Повістка отримана особисто відповідачем. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місця розгляду справи, однак на розгляд справи до суду на 13.15 год. 12.08.2021 року не з`явився без поважної причини. 21.09.2021 року [PERSON] було направлено судові повістки про виклик його як відповідача на 9.15 год. 30.09.2021 р. у справі про стягнення боргу за договором позики до Херсонського міського суду, що знаходиться м.Херсон, вул.Маяковського 6/29 зала судового засідання 307. 22.09.2021 року вказані повістки отримані особисто відповідачем за адресами його реєстрації: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 01.12.2021 року вказану повістку отримано особисто відповідачем за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . Відповідач був належним чином повторно повідомлений про час і місце розгляду справи, однак на розгляд справи до суду на 11-00 год. 01.12.2021 не з`явився без поважної причини. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] надав [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 650\~000 доларів США еквівалент у гривні 16\~146\~000 грн, згідно НБУ України на 23.10.2019 року, а [PERSON] зобов`язався повернути до 05.06.2020 року грошові кошти у розмірі 650\~000 доларів США і сплатити відсотки за користування грошовими коштами,, передбачені ч.1 ст.1048 ЦК України. 22.06.2020 року між [PERSON] та позикодавцем [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач отримав право вимоги за договором позики від 23.10.2020 року. Таким чином, строк дії договору сплив, до теперішнього часу відповідач зобов`язання не виконав, що призвело до порушення прав позивача. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 545 ЦК України визначено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до вимог ст.1048 ч.1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до положень ст.1050 ЦК України, за період дії позики розмір відсотків за період з 23.10.2019 року по 14.08.2020 року складає 14113,01 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума,що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення невстановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 січня 2019 року по справі за №373\\2054\\16-ц зробила висновок «що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству». Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторона відповідача не надала до суду належних і допустимих доказів виконання (частково або повністю) зобов`язань за договором позики. З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню грошові кошти за договором позики в сумі 664113,01 доларів США, в тому числі основний борг в сумі 650000 доларів США та відсотки за користування коштами в сумі 14113,01 доларів США. Також, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 10510,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved