Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 08.02.1974 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 4. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08.02.1974 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області. Позивач вказує, що причиною розірвання шлюбу стала різниця поглядів на сімейне життя та стосунки з відповідачем, з січня 2019 року подружжя спільно не проживає, неповнолітніх дітей від шлюбу не має, спору про майно подружжя з боку позивача не має. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.05.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 28.05.2020. 28.05.2020 в судовому засіданні задоволено клопотання відповідача та постановлено ухвалу про надання сторонам строку на примирення терміном на шість місяців, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення до 28.11.2020. 30.11.2020 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 14.12.2020. Позивач в судовому засіданні наполягав на позовних вимогах, підтримав обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Суд встановив, що починаючи з 08 лютого 1974 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис № 4. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 01.10.2019. Згідно з позовною заявою, неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя з січня 2019 року не підтримує подружні стосунки, проживає окремо, спільне господарство не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, відповідач заперечень проти позову не надала, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Оскільки відповідач не повідомила суд про намір змінити прізвище, суд вважає за необхідне залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved