Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив\~\~ визнати дійсним договір міни нерухомості від 26.04.1995 року № 171М., який у відповідності до результатів біржових торгів, що відбулися 26.04.1995 року на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості\~ , був укладений між [PERSON] та\~ відповідачами. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що незважаючи на те, що між сторонами були досягнуті домовленості щодо всіх суттєвих умов договору, сторони повністю виконали його умови, відповідачі до теперішнього часу ухиляються від нотаріального посвідчення договору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , яка діє також в інтересах [PERSON] в наданій суду заяві позов визнала, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, просили справу розглядати у їх відсутність. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради проти задоволення заяви не заперечував, розгляд справи просив здійснювати у відсутність представника Департаменту. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 1995 року між [PERSON] та відповідачами у відповідності до результатів біржових торгів, які відбулись на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, було укладено Договір міни нерухомості №171.М. (далі Договір). Даний Договір на підставі статті 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» зареєстрованийЗапорізькою Регіональною Біржею Нерухомості в «Журналі реєстрації угод по міні (оренді) нерухомості» 26.04.1995 року за №171.М. За цим Договором [PERSON] обміняла вказаний вище будинок №57 по вулиці Іванова у місті Запоріжжі на належну відповідачам на праві спільної сумісної власності квартиру[ADDRESS]. 16.05.1995 року зазначений вище Договір міни нерухомості від 26.04.1995 року №171.М. у відповідності до вимог статті 227 Цивільного кодексу Української РСР було зареєстровано у Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», запис у реєстровій книзі за №188 р №34652, про що[PERSON] було видано Реєстраційне посвідчення від 16.05.1995 року. Відповідно до статті 242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до статті 227 ЦК УРСР додоговір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON],[PERSON], яка є його матір»ю, неодноразово зверталась до відповідачів з пропозицією здійснити нотаріальне посвідчення договору, кожного разу відповідачі обіцяли це зробити, але так і не зробили до теперішнього часу. На даний час [PERSON] є особою похилого віку, має значні захворювання, у звязку із чим вона не має обєктивної можливості спонукати відповідачів у добровільному порядку посвідчити Договір. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР доякщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК ( 1540-06 ). Враховуючи ту обставину, що в ході судового розгляду встановлено повне виконання договору, досягнення між сторонами згоди з усіх суттєвих умов, крім того, позивачем доведено , що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору , позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved