Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 травня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір займу, відповідно до якого [PERSON] було передано грошові кошти у розмірі 5100 євро, строком повернення до 10.07.2013 року. З метою забезпечення виконання зобовязання, 21 травня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки на суму зобовязання у 200грн. У встановлений строк відповідачі свій обовязок не виконали і суму боргу не сплатили. На неодноразові письмові вимоги ніяким чином не реагували. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму основного боргу у розмірі 132400,00грн., та відсотки у розмірі 116356,50грн., а всього 248756,50 грн. та солідарно з відповідачів стягнути на його користь суму заборгованості за договором поруки у розмірі 200грн. та сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та постановити рішення згідно чинного законодавства, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ У відповідності до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, що 21 травня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір займу, відповідно до якого [PERSON] було передано грошові кошти у розмірі 5100 євро, строком повернення до 10.07.2013 року. З метою забезпечення виконання зобовязання, 21 травня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки на суму зобовязання у 200грн. У встановлений строк [PERSON]Х свій обовязок не виконала і суму боргу не сплатила. На неодноразові письмові вимоги ніяким чином не реагувала. Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором щодо виконання обовязку [PERSON] щодо договору позики грошових коштів від 21 травня 2013 року, у розмірі 200,00 гривень. Відповідно до п.1.2. договору поруки порушення боржником обовязку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст.ст.526, 651 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення договору іншою стороною, договір може бути розірвано за рішенням суду. У відповідності до умов зазначеного договору позивач зобовязувався надати відповідачу позику в зазначеній сумі, а відповідач, в свою чергу, зобовязувався повернути позику, в обумовлений договором строк. Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав в повному обсязі, передавши кошти, відповідач своєчасно суму позики не повернула. У звязку з чим утворилась заборгованість, яка становить 5100 євро, що еквівалентно 132400,00 грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню сума відсотків за невиконання зобовязання за період з 10 липня 2013 року по 02 листопада 2015 року (845 днів) у розмірі 4309,5 євро, що еквівалентно 116356,50 грн., як відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором займу від 21.05.2013 року в сумі 248756,50 грн., з урахуванням відсотків та стягнути з відповідачів солідарно відповідно до умов договору поруки 200грн. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір у розмірі 2490,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved