Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з зазначеним позовом, вказавши, що [PERSON] 04.04.2006 року уклав кредитний договір з ВАТ «Біг Енергія», та отримав кредит у розмірі 10000 доларів США строком з 04.04.2006 року по 04.04.2016 року включно на умовах платності , забезпеченості та повернення кредитних коштів. Також між відповідачем та ВАТ «Біг Енергія» 04.04.2006 року було укладено договорів іпотеки, який забезпечує вимогу іпотеко держателя. 27.12.2013 року між ВАТ «Біг Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором із відповідачем. Відповідачем частково була погашена заборгованість за кредитним договором у 2014 році, але належним чином відповідач свої обов'язки по погашенню боргу по кредитному договору не виконав та станом на день подачі позовної заяви борг становить 32585,63 грн. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму зазначеної заборгованості та 3% річних у сумі 613,32 грн. та інфляційне підвищення суми боргу у сумі 3914,59 грн., а всього 37113,54 грн. та витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 371,14 грн. Представник позивача Шумейко П.М. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута у відсутності відповідачів при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що по справі є досить даних про права та обов'язки сторін, суд розглянув справу за відсутності відповідача, оскільки вважає, що останній навмисно затягує розгляд справи за межами розумного строку. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач 04.04.2006 року уклав кредитний договір з ВАТ «Біг Енергія», та отримав кредит у розмірі 10000 доларів США строком з 04.04.2006 року по 04.04.2016 року включно на умовах платності , забезпеченості та повернення кредитних коштів, за користування кредитом відповідач повинен був сплачувати відсотки у розмірі 16 %. 04.04.2006 року між відповідачем та ВАТ «Біг Енергія» було укладено договір іпотеки, який забезпечує вимогу іпотеко держателя. Між ВАТ «Біг Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 27.12.2013 року був укладений договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором із відповідачем [PERSON] Відповідно до розрахунку позивача наведеного у позовній заяві із урахуванням часткового погашення заборгованості по кредиту відповідачем, заборгованість відповідача по кредитному договору станом на день подачі позовної заяви становить 32585,63 грн. Відповідно відмітці на позовній заяві вихідною датою є 13.08.2014 року. Крім того позивачем проведено розрахунок 3% річних у сумі 613,32 грн. та інфляційне підвищення суми боргу у сумі 3914,59 грн., а всього сума боргу складає 37113,54 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разу прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання. Одностороння відмова від зобов'язань не допустима згідно вимог ст. 525 ЦК України. Частиною 1 ст. 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, а саме кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачена ст. 625 ЦК України, відповідно до ч. 2 за невиконання боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, як особи яка придбала права вимоги за кредитним договором підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 32585,63 грн. Що стосується стягнення 3% та інфляційного збільшення суми боргу, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючі, що між відповідачем та банком було укладено кредитний договір, який передбачає умови своєчасного погашення заборгованості за кредитом та відповідальність за несвоєчасне виконання обов'язків, тому відносини між відповідачем та кредитором щодо прострочення виконання зобов'язань повинні регулюватися умовами договору. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. При розгляді справи позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 371,14 грн., з урахуванням положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог у сумі 325,86 грн.

Outcome: partial