Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2004 року померла його мати [PERSON], після якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 9,0 га, розташована на території Вишнівської сільської ради Купянського району Харківської області, призначена для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 19-00-093843, виданого 14.01.2000 року вищевказаною сільською радою. Позивач спадщину прийняв, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому він змушений вирішувати це питання у судовому порядку. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. Ухвалою судді від 23.01.2018 року позов був прийнятий до розгляду та відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання на 15.02.2018 року. 15.02.2018 року справа не розглядалася у звязку з перебуванням судді у відрядженні та підготовче засідання було відкладено до 27.02.2018 року. 27.02.2018 року сторони і представник позивача не зявилися. [PERSON] у позовні заяві вказав, що просить розглядати справу у його відсутності та за участю представника [PERSON], яка до суду надала заяву про розгляд справи без неї, позов в інтересах свого довірителя підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Вишнівський сільський голова [PERSON] у заяві просив провести судовий розгляд справ у відсутності представника сільської ради, заперечень проти позову немає. Враховуючи надані учасниками справи заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. У звязку з наданням представником відповідача заяви про визнання позову, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 200, 206 ЦПК України, ухвалює рішення по наявним доказам про задоволення даного позову у підготовчому судовому засіданні, оскільки для цього існують законні підстави та це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси учасників справи та інших осіб. Суд, зясувавши позиції сторін та перевіривши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 03 жовтня 2004 року в м. Дніпропетровську у віці 81 року померла мати позивача [PERSON], про що Відділом реєстрації смерті в місті Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції 05.10.2004 року був зроблений актовий запис за № 7668 (а.с.9-12). Як вбачається з копії довідки ЖЕКу м. Дніпропетровська б/н, з 17.05.1996 року по день смерті 03.10.2004 року [PERSON] проживала та була прописана по вул. Кленова, 1/93, в м. Дніпропетровську ( а.с.22). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який його пережив та діти. Спадщину після матері [PERSON] прийняв її син і позивач по справі [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2017 року державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, вказуючи наступне. 11.11.2011 року за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа № 794/2011 року на майно померлої 03.10.2004 р. [PERSON] Цією ж нотаріальної конторою 22.01.2016р. за реєстровим № 4-38 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 19-00-093843, підписаного головою Вишнівської сільської ради Купянського району Харківської області 14.01.2000 року, земельна ділянка площею 9,0 га, розташована на території Вишнівської сільської ради Купянського району Харківської області, належить [PERSON] Однак, оскільки спадкоємець [PERSON] не надав витяг з Державного земельного кадастру про вищевказану земельну ділянку, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ( а.с.14-17). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 80897,58 грн., що підтверджується довідкою Купянського районного відділу земельних ресурсів ХОГУ земельних ресурсів за № 601 від 26.10.2006р. ( а.с.20) Відомості про інших спадкоємців в порядку ст. 1261 ЦК України відсутні. За життя спадкодавиця вважала зазначену вище земельну ділянку своєю власністю, про що свідчать її дії, оскільки з 28.09.2001 року згідно договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Купянській державній нотаріальній конторі в реєстрі за № 2-1276 від 28.09.2001 року, передала її в оренду ФГ «[PERSON]В.», яке знаходиться в с. Єгорівка Купянського району Харківської області, що вбачається з наданої суду довідки ( а.с. 21). Згідно відповіді Міськрайонного управління у Купянському районі та м. Купянську ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 04.01.2018 року № 29-20-0.23,032-16/123-18, за наявними в управлінні даними, процедура реєстрації Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 19-00-093843 на території Вишнівської сільради відповідно до законодавства, діючого на той час, проведена не була. Крім того, другий примірник цього Державного акту в управлінні відсутній. Тобто, земельна ділянка, яка знаходиться у власності [PERSON] згідно вказаного Державного акту не пройшла відповідну процедуру реєстрації відповідно чинного законодавства (а.с.18-19). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач є сином [PERSON], а отже і спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину прийняв та бажає реалізувати свої спадкові права, але через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, належну спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 19-00-093843, не має можливості реалізувати свої спадкові права за законом повною мірою. Статті 125, 131 Земельного кодексу України передбачають, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, успадкування та інших цивільно-правових угод. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як було з'ясовано судом у ході розгляду справи позивач, як спадкоємець за законом першої черги після [PERSON], спадщину прийняв та не відмовляється від неї, що підтверджується постановою держнотаріуса, має намір оформити належним чином документи на це спадкове майно, але у позасудовому порядку зробити це не має можливості. Зважаючи на викладене вище, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, а також займана представником відповідача позиція щодо повного визнання предявленого позову, дають суду підстави вважати даний позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved