Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду 1з вимогами про стягнення грошового боргу 1з в1дпов1дачки, який вона не повернула йому у строк, зг1дно розписц1, яку надала особисто. В подан1й заяв1 позивач вказав, що 27 с1чня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 900 грн., а відповідачка, прийнявши ці гроші, зобов'язалася повернути таку ж саме суму до 10 лютого 2014 року, про що власноручно написала розписку в присутності двох свідків. Посилаючись на вищезазначені обставини, а також на те, що відповідачка у встановлений договорами строк добровільно не виконала свої зобов'язання та не сплатила суму боргу за договором позики, позивач в поданій заяві просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 10 900 грн., а також понесені ним судові витрати на загальну суму 243 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачки позов не визнав, заперечував проти заявлених вимог, посилаючись на його необґрунтованість. Представник в1дпов1дача стверджував, що дана розписка була написана в1дпов1дачкою п1д тиском , так в1дпов1дачка працювала в магазин1 позивача продавцем й в не1 була виявлена недостача . Також, представник позивача стверджував, що на вказану позику повинен був бути укладений письмовий догов1р. Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. При цьому відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Також, згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із пояснень позивача та наданих ним письмових доказів судом було встановлено, що дійсно 27 с1чня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 900 грн., а відповідачка, прийнявши ці гроші, зобов'язалася повернути зазначену суму до 10 лютого 2014 року, про що відповідачкою в присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. власноручно була написана розписка (а.с.10). При цьому, договором позики не була передбачена сплата відповідачкою щомісячних процентів від суми позики (безпроцентна позика). Вищезазначені обставини підтвердили у судовому зас1данн1 свідки [PERSON] та [PERSON]., які пояснили, що вони працюють продавцями в крамниці «[INFO]», при цьому відповідачка, яка на той час також працювала на посаді продавця, 10 с1чня 2014 року звернулася до позивача з проханням надати їй у позику грошові кошти для задоволення власних потреб, після чого у їх присутності позивач передав відповідачці грошові кошти у сум1 10 900 грн., про що відповідачка власноручно написала відповідну розписку. Також, у судовому зас1данн1 надала пояснення бухгалтер магазину №45 - [PERSON], яка пояснила, що н1яких рев1з1й у с1чн1 2014 року у магазин1 не проводилось, грошових недостач при робот1 в1дпов1дачки не виявлялось 1 також п1дтвердила, що в1дпов1дачка отримала у борг в1д позивача грошову суму 10 900 грн., зобов»язалась повернути грош1, про що написала власноруч розписку. Разом з тим представник відповідачки заперечував проти факту укладення будь-якого договору позики та стверджував, що в1дпов1дачка перебувала у трудових відносинах з позивачем, працюючи на посаді продавця в крамниці «[INFO]», який належить позивачу. Також відповідачка стверджувала, що розписка дійсно була написана нею власноручно, але не у зв'язку з отриманням від позивача грошових коштів у якості позики, а у зв'язку з недостачею товарів, яка були виявлена під час проведеної в крамниці ревізії бухгалтером магазину [PERSON], яка «приписала в1дпов1дачц1 недостачу», після чого в1в1дносно в1дпов1дачки був застосовани1 ф1зични1 та псих1чни1 тиск, але ким представник в1дпов1дачки не зазначив , після чого в1дпов1дачка була змушена звільнитися з цієї роботи. Суд не приймає до уваги такі ствердження представника в1дпов1дачки, так як відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому представник відповідачки під час розгляду справи не надав до суду відповідних доказів щодо проведення будь-якої ревізії у с1чн1 2014 року, а також доказ1в про те, що до в1дпов1дачки були застосован1 будь-як1 насильницьк1 д11 у вигляд1 ф1зичного та псх1чного тиску. Хоча при факт перебування в1дпов1дачки та позивача у трудових в1досинах п1дтверджуеться наявн1стю трудового договору в1д 16.05.2013 року /а.с.23/ А тому суд вважає, що такі ствердження були надані представником відповідачки навмисно з метою ухилення в1дпов1дачки від цивільно-правової відповідальності за невиконання перед позивачем узятих на себе зобов'язань за договорами позики. Також суд вважае необґрунтованими ствердження представника в1дпов1дачки про те, що на вказану позику повинен був бути укладений письмовий догов1р, так як у даному випадку саме розписка і є простою формою договору, до якого законодавством не вимагаеться нотар1ального посв1дчення, 1 що передбачено ст.. 1047 ЦК Укра1ни. При таких встановлених по справі обставинах, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позов таким чином суд враховує, що позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 грн., що підтверджується відповідною квитанціею (а.с.2), у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати при зверненн1 до суду на загальну суму 243 грн. На підставі викладеного, ст.ст.1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved