Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 02.08.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 114575 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 02.08.2007 року було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано належну відповідачу квартиру [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував. В зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було задоволено рішенням суду від 10.12.2012 року. Посилаючись на те, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці приміщення на вимоги іпотекодержателя зобов'язанні звільнити приміщення та в протилежному випадку їх виселення відбувається в судовому порядку, позивач просив суд виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про причини своєї неявки не повідомили. З урахуванням зазначеного та думки представника позивача, судом у відповідності о ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 114575 доларів США, строком до 02.08.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 02.08.2007 року було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано належну останньому квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором та виниклою заборгованістю, банк звернувся до суду з позовом по звернення стягнення на предмет іпотеки, який було задоволено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року, що набрало чинності. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] Останній зареєстрований за іншою адресою, а відповідачка [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON]) зареєстрована в спірній квартирі. 17.11.2014 року банком на адресу відповідачів було направлено вимогу про звільнення займаної квартири. Проте, вказана вимога залишена відповідачами без реагування. Відповідачі в судове засідання не з'явились та доказів на спростування позовних вимог не надали. Крім того, з наданої представником позивача в судовому засіданні нотаріально засвідченої довіреності від 08.12.2014 року вбачається, що останньою [PERSON] уповноважив банк на продаж квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи зазначені вище положення закону та встановлені судом обставини, оскільки відповідачі на теперішній час в добровільному порядку квартиру не звільнили, що перешкоджає позивачу у реалізації його прав, встановлених судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог банку та виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. - по 121 грн. 80 коп. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved