Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, та просить постановити рішення, яким визначити місце проживання його дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з ним за адресою: [ADDRESS], Болградський район, Одеська область. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачкою вони перебували у шлюбі з 27.11.2007 року, який на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 27.10.2014 року - розірвано. Від зазначеного шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати дітей тривалий час проживає в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області. Добровільно вирішити питання щодо місця проживання дітей відповідачка відмовляється, тому рішенням органу опіки та піклування визначено, що діти будуть проживати з ним, з батьком. Позивач стверджує, що він має постійне місце проживання, самостійний дохід, гарний стан здоров'я, характеризується позитивно, діти від народження проживають в його будинку за адресою: [ADDRESS], Болградський район, Одеська область, син ходить до школи, донька відвідує дитячий садок, проте як відповідачка є громадянкою Молдови, постійного місця проживання не має, тимчасово проживає зі співмешканцем, який також не власником будинку, не працює, дітей навідує рідко, а тому він позивач має набагато більше переваг, щоб діти проживали саме з ним. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі та надав пояснення з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачка позовні вимоги не визнала. При цьому підтвердила, що на даний час вона не має будь-якого житла на праві власності, однак намагається вирішити це питання, має намір придбати житловий будинок в Болградському районі, та влаштуватися на постійну роботу, аби мати змогу спілкуватися з дітьми, бачитися з ними, займатися їх вихованням. З квітня 2014 року вона з сім'єю не проживає, оскільки поїхала на заробітки, там зустріла іншого чоловіка, якого покохала, та бажає створити з ним нову сім'ю. До останнього часу проживала в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області зі своїм співмешканцем, шлюбні відносини між ними не оформлені, втім він не заперечує, щоб діти проживали разом з ними. Також доповнила, що діти залишились проживати з батьком, вони доглянуті, охайні, не голодні, здорові. За місцем проживання батька син відвідує школу, а донька дитячий садок. Позивач інколи чинить їй перешкоди у спілкування з дітьми. Вона бажає лише, щоб позивач не чинив їй перешкоди у спілкування з дітьми. Представник третьої особи Болградської районної державної адміністрації Одеської в особі Органу опіки та піклування не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що проживання дитини з матір'ю не буде відповідати інтересам дітей, оскільки мати не має постійного місця проживання, не має роботи, тривалий час з дітьми взагалі не спілкувалася, діти повністю знаходяться на утриманні та вихованні батька. Доки мати не вирішить усі свої житлові та матеріальні проблеми, не створить належних умов для проживання та виховання дітей, вони мають залишатися з батьком. Підтримав висновок районного органу опіки та піклування № 01/С-417/461 від 10.10.2014 року (а.с.24). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.160, 161 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.1), місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.2), але якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом (ст.161 ч.1 СК). Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою було укладено 27 листопада 2007 року (а.с.7), який розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), якому виповнилося повних 10 років та доньку [PERSON], [INFO] (3 роки) (а.с.6). Позивач проживає та зареєстрований в будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS] Одеська область. Разом з ним в зазначеному будинку зареєстровані та проживають: його мати - [PERSON], [INFO] та діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідками виданими Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.9, 10, 11). За місцем проживання позивач характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, користується повагою серед односельчан. В сім'ї та з сусідами підтримує дружні відносини, скарг від мешканців села - не надходило (а.с.12, 13). Працює з 01 травня 2014 року трактористом в ТОВ «ВВ-АГРО» посезонно, та його заробітна плата складає 2 000 гривен на місяць (а.с.12, 21, 22). У період з 17.11.2014 року по 31 березня 2015 року позивач перебуває на обліку в Болградському районному центрі зайнятості (а.с.48), отримує допомогу по безробіттю в середньому 1 400.00 гривен (а.с.49) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов батька за адресою: [ADDRESS], Болградський район, одеська область, вбачається, що позивач проживає разом з матір'ю та дітьми. Будинок в доброму стані, є газове опалення, побутові кімнати мають всю необхідну побутову техніку. В господарстві є 100 голів домашньої птиці. Для проживання, розвитку та виховання дітей створені усі необхідні умови (а.с.19). Позивач має у власності земельну ділянку розміром 2.08 га на підставі державного ату на право власності ЯА № 152659 від 01.03.2006 року (а.с.50) та земельну ділянку розміром 2.08 га, успадковану після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2009 року (а.с.51). Названі земельні ділянки передані в оренду ТОВ «Балкан-плюс», від чого позивач отримує орендну плату в натурі (зерновими культурами) (а.с.52). Мати позивача [PERSON], яка проживає разом з позивачем та дітьми є пенсіонеркою, отримує пенсію у розмірі 1093.37 гривен (а.с.53). Син [PERSON] на даний час є учнем 4-го класу Калчівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Болградського району Одеської області. За місцем навчання сина батько характеризується виключно позитивно, цікавиться його навчанням, відвідує батьківські збори, шкільні заходи, допомагає дитині в навчанні, є членом батьківського комітету (а.с.15-17). Донька [PERSON] відвідує Калчівський дошкільний заклад «Казка» (а.с.54). Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте за цією адресою не проживає (а.с.9 За характеристикою голови Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області від 03.10.2014 року, відповідачка [PERSON] безробітна і раніше ніде не була працевлаштована. З кінця квітня нинішнього року виїхала на сезонні роботи в с. Затока і по даний момент не поверталася, утворивши там нову сім'ю. Неодноразові спроби позивача, спрямовані на збереження сім'ї заради дітей, через бесіди, приїзд в с. Затока - виявлялися безрезультатними. Утримує сім'ю та займається вихованням дітей позивач, [PERSON], який працює трактористом в Ізмаїльському районі. Його мати [PERSON], пенсіонерка, надає посильну допомогу у веденні господарства і вихованні дітей (а.с.14). В.о. голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON] було затверджено висновок районного органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON], за адресою: [ADDRESS], Болградський район, Одеська область. В цьому висновку встановлено, що мати дітей, [PERSON], в квітні 2014 року виїхала на тимчасові заробітки та залишилась у співмешканця на проживання в [ADDRESS] без реєстрації. Співмешканець не заперечує проти проживання у нього і дітей відповідачки (а.с.24). На засіданні комісії було заслухано думку сина сторін по справі [PERSON], якому вже виповнилося 10 років, який пояснив, що він бажає проживати в себе в дома з батьком і матір'ю (а.с.23). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні позивач стверджував, що він не перешкоджає відповідачці бачитися з дітьми, проте як відповідачка в свою чергу доводила, що позивач все ж таки чинить перепони їй у спілкуванні з дітьми. Втім, як встановлено судом, відповідачка протягом останнього року бачитися з дітьми стала рідше, так як згідно її пояснень вона проживає в с.Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області. На даний час має намір придбати будинок Болградському районі, працевлаштуватися та створити належні умови для проживання та виховання дітей. Беручи до уваги матеріальний стан сторін, їх житлові умови та ту обставину, що малолітні діти від народження проживають в будинку батька за адресою: [ADDRESS], Болградський район, Одеська область, де для них створені усі необхідні умови, постійно відвідують школу, дитячий садок. На протязі майже року діти проживають із батьком, доглянуті, охайні, нагодовані, здорові, тобто за ними здійснюється належний догляд, забезпечені належною увагою та речами, необхідними для їх розвитку та навчання. Батько працевлаштований і має стійкий дохід, на праві власності володіє земельною ділянкою від якої також отримує дохід, має домашнє господарство, городину. Характеризується виключно позитивно. З огляду на викладене, суд вважає, що переїзд дітей до іншого місця проживання серед навчального року, де не має належних і необхідних умов, буде для них психологічною травмою. У судовому засіданні було також встановлено, що відповідачка, яка є громадянкою Молдови (а.с.34-36), протягом майже року проживала зі співмешканцем [PERSON] (а.с.37, 40, 41), з яким в шлюбних відносинах не перебувала за адресою: [ADDRESS], Білгород-Дністровський район, Одеська область, який є сторонньою людиною для дітей відповідачки. Власником даного домоволодіння співмешканець [PERSON] не являється (а.с.42). Згідно технічного паспорту на дане домоволодіння, житловий будинок складається з однієї житлової кімнати площею 10.4 кв.м (а.с.43-46). Суд не приймає як належний і допустимий доказ акт-огляду від 08.11.2014 року здійснений депутатом Випаснянської сільської ради Качалка В.Н. (а.с.39), оскільки такий огляд має проводитися уповноваженою комісією сільської ради, має бути підписаний усіма членами комісії та засвідчений гербової печаткою. Згідно довідки, виданої ФОП [PERSON] від 04.11.2014 року, позивачка працює помічником вагового зважування у ФОП [PERSON], та отримує заробітну плату 2 300.00 гривен (а.с.38). З огляду на зміст та оформлення довідки вона у суду викликає сумніви. Однак на спростування цих сумнівів, і підтвердження даних про місце роботи, позивачка не надала, а ні наказу про прийняття на роботу, а ні копії трудової книжки, а ні інших документів (про сплату податків тощо). В судовому засіданні встановлено, та підтверджено відповідачкою, що протягом останнього року вона не достатньо піклувалася про дітей, бачилися з ними вкрай рідко, не цікавилася навчанням сина, школу не відвідувала, в дитячому садку також не була, тобто не здійснює необхідний догляд та виховання, матеріально не допомагає. Відповідно до Декларації прав дитини від 29.11.59 року (принцип 2), (мова оригінала): «ребёнку должна быть обеспечена специальная защита и предоставлены возможности и благоприятные условия, которые позволяли бы ему развиваться физически, умственно и нравственно, духовно и в социальном отношении здоровым и нормальным путём и в условиях свободы и достоинства; (принцип 6) ребёнок для полного и гармоничного развития его личности нуждается в любви и понимании. Он должен, когда это возможно, расти на попечении и под ответственностью своих родителей и во всяком случае в атмосфере любви и моральной и материальной обеспеченности». Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її місця проживання (ч. 2 ст. 171 СК). Стаття 12 Конвенції ООН про права дитини, згідно якої Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 р. під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Позивач та його мати, яка проживає разом з ним та дітьми, створили всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, натомість відповідачка не довела, що може належно забезпечити виховання дітей. З урахуванням обставин справи, та тих фактів, які були встановлені під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що проживання малолітніх [PERSON] і [PERSON] з батьком [PERSON] відповідає інтересам дітей, забезпечує належні умови для їх фізичного та духовного розвитку, підстав стверджувати, що подальше проживання з батьком зможе зашкодити їх розвитку, не має. На підставі ст.ст. 141, 160, 161 СК України,

Outcome: approved