Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є власником (наймачем) квартири за адресою [ADDRESS] та на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 1108,97 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні через пропущення позивачем строку позовної давності. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач надає фізичним та юридичним особам м. Херсона послуги з постачання теплової енергії та підігріву води. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, позивач повинен забезпечити температуру повітря в квартирі споживача + 18 градусів, за кожен градус відхилення від нормативної норми виконується перерахунок вартості послуг за теплопостачання. При відхиленні температури від + 18 до + 12 градусів плата зменшується на 5 % за кожен градус зниження. Відповідно ст.68 ЖК України, наймач житла повинен своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги у будинках державного та громадського фонду повинна вноситися щомісячно у строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Строк позовної давності у три роки вказаний у ст. 257 ЦК України. Так, перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу у лютому 2014 року та почався заново з поданням у липні 2014 року відповідного позову після скасування в березні 2014 року судового наказу. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з лютого 2011 року (три роки з лютого 2014 року - часу звернення із заявою про видачу судового наказу). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась з лютого 2011 року по травень 2014 року (травень 2014 року зазначений позивачем в розрахунку і позовних вимогах). Судом встановлено, що відповідач за період з лютого 2011 року по травень 2014 року не має заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, що підтверджується довідкою № 547064 від 05.06.2014 р., що наявна в матеріалах справи, у зв'язку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити. Також суд враховує, що відповідачем здійснювались саме поточні платежі та між сторонами не було домовленості про першочергове використання платежів для погашення заборгованості за попередні періоди. Будь-яких дій по визнанню боргу поза межами строків позовної давності відповідачем не вчинялось. Враховуючи положення ст.88 ЦПК України суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за позивачем.

Outcome: dismissed