Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 29.09.2001 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . З початку подружнього життя між сторонами були гарні відносини, але поступово стосунки почали погіршуватися, позивач зовсім перестав розуміти свою дружину, а вона його. З березня 2019 року вони проживають окремо один від одного, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначив, що всі ці обставини свідчать про те, що вони з дружиною втратили почуття поваги один до одного, не збираються налагоджувати стосунки, тому спільне проживання та збереження шлюбу між ним та відповідачем вважає неможливим. Позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні без його участі. Строку на примирення просив не надавати. Відповідач надала суду заяву в якій просила закінчити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні, проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Просила строку на примирення не надавати. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (виданого повторно) та свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] , Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 29.09.2001 року зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 720. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, сторони є батьками, [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позову, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб з відповідачем, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно квитанції № 89 від 09.07.2019 року позивачем за подачу позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved