Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду за наступними підставами: 23.05.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4КР82710238, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в сумі 2 468,70 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] погодився з умовами договору та зобов'язався сплачувати кредит та погашати відсотки за користування кредитом щомісяця, але дану вимогу не виконав. Загальна заборгованість відповідача станом на 27.08.2015 року становить 57727,73 гривень та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2468,70 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 16059,07 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 39199,96 грн., від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 35722,60 гривні, яка була стягнута рішенням Володарського районного суду Донецької області від 12.03.2013 року, а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривен та штрафу (процентна складова) в сумі 1100,26 гривень, яку у добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак залишив суду заяву в якій наполягає на задоволенні позову та просить суд розглянути справу у його відсутність та у зв'язку з повторною неявкою відповідача постановити по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з*явився, але повістки неодноразово направлялись за адресою місця проживання, зареєстрованому в установленому порядку, що відповідно до положень ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про участь в справі і дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, тому що доводи позивача підтверджуються дослідженними у судовому засіданні доказами. Відповідно до кредитного договору № DNH4КР82710238 від 23.05.2006 року та заяви позичальника № DNH4КР82710238 [PERSON] був наданий кредит в розмірі 2 468,70 гривень. Згідно розрахунку заборгованості згідно кредитного договору № DNH4КР82710238 від 23.05.2006 року [PERSON] станом на 27.08.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 57727,73 гривень та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 2468,70 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 16059,07 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 39199,96 грн., від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 35722,60 гривні, яка була стягнута рішенням Володарського районного суду Донецької області від 12.03.2013 року, а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривен та штрафу (процентна складова) в сумі 1100,26 гривень. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтями 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ст. 530 ч.1 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами від 07.02.2014 року «Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.» Суд приходить до висновку, що у судовому засіданні підтвердився факт, порушення [PERSON] умов кредитного договору та свого грошового зобов'язання перед позивачем, у зв'язку із чим позовні вимоги позивача в межах заявлених вимог підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при звернені до суду підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved