Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про відшкодування шкоди завданої власником джерела підвищеної небезпеки та просив стягнути з [PERSON] на його користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 4721,51 гри., 5 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача змінені та уточнені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному в позовні заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав в частині стягнення з відповідача суми відшкодування втрат товарної вартості в розмірі 1943,93 грн., в іншій частині заявлених вимог просив суд відмовити позивачу, надавши пояснення аналогічно викладеному в запереченні на позов. Третя особа в судове засідання не зявилась, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі надавши по справі пояснення. Заслухавши пояснення представника позивача, який позов підтримав в повному обсязі, представника відповідача який позов визнав частково, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 18 травня 2015 року близько 09 год. 40 хв. в м. Полтава по вул. Фрунзе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля TOYOTA Corolla, реєстраційний номер В19089АР, власником якого є ВІДПОВІДАЧ ([PERSON]) та автомобіля КІА Ceed, реєстраційний номер [NUMBER], якій належить ПОЗИВАЧУ ([PERSON]) на праві приватної власності. Внаслідок пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 29.05.2015р. ухваленої в справі про адміністративне правопорушення № 545/1461/15-п, що набрала законної сили, винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було визнано [PERSON]. Отже, встановлено факт того, що дорожньо-транспортна пригода відбулась через порушення Відповідачем вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху України» та невиконанням вимог дорожнього знаку «Дати дорогу». Згідно страхового полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ / 6730537 від 21.02.2015 року, встановлено, що цивільно-правова відповідальність Відповідача - власника наземного транспортного засобу - автомобіля TOYOTA Corolla, реєстраційний номер [NUMBER], що спричинив ДТП була застрахована AT «Страхова компанія «АХА Страхування». Згідно вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КІА Ceed 1.4, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, яка відбулась 18.05.2015 року Позивач замовив у судового експерта висновок. Згідно висновку № 070615 експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого при ДТП КТЗ, складеного 20.06.2015 року судовим експертом [PERSON], встановлено, що вартість відновлювального ремонту із урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля КІА Ceed 1.4, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 18.05.2015 року становить 39598,10 грн., а всього вартість матеріального збитку завданого [PERSON], власнику транспортного засобу КІА Ceed 1.4, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, яка відбулась 18.05.2015 року становить 41533,03 грн., в тому числі втрата товарної вартості 1934,93 грн. Позивач 09.07.2015 року звернувся із заявою про страхове відшкодування за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ / 6730537 від 21.02.2015 року до AT «Страхова компанія «АХА - Страхування». AT «Страхов компанія «АХА - Страхування» 15.07.2015 року перерахувала позивачу кошти у розмірі 32 998,42 грн. в рахунок відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом автомобіля КІА Ceed 1.4, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 22); Ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є „...витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.... У відповідності до вимог ст. 1192 Цивільного кодексу України, відшкодуванню підлягає завдані збитки у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1137 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, поз'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що обов'язок сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, виникає у особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі не достатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, при цьому Законодавством не передбачено обов'язок страхувальника сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, лише у тому разі, коли розмір шкоди перевищує страхову суму. Вимогами ст. 1192 ЦК України передбачено, що суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що розмір послуг з відновлення пошкодженого в наслідку ДТП автомобіля та факт сплати коштів позивачем у розмірі 35 785 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 48 від 21.08.2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 48 від 04.08.2015 року (а.с. 70, 71, 72, 73-75). Відповідно до п.36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; \ Абзац другий пункту 36.2 статті 36 в редакції Закону N 5090-VI ( 5090-17 ) від 05.07.2012 \ Отже, суд вважає, що відповідач [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля TOYOTA Corolla, реєстраційний номер [NUMBER], що спричинив ДТП , повинна відшкодувати позивачу витрати по втраті товарної вартості автомобіля КІА Ceed 1.4, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 1934.93 грн., В позовних вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] шкоди в розмірі 2786.58 грн. на його користь, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає за необхідне відмовити, так як дана сума є сумою ПДВ, яку він може повернути надавши страховій компанії документальне підтвердження факту оплати проведеного ремонту Суд вважає, встановленим факт, що про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, враховуючи, що ремонт був здійснений та проведений Приватнгим Підприємцем, який не є платником ПДВ, відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідно звертатися до страхової компанії Також встановлено, що в результаті ДТП, яке мало місце 18.05.2015 року за участю автомобіля TOYOTA Corolla, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є відповідач ([PERSON]) позивач отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу мозку, що підтверджується записами в медичній картці амбулаторного хворого, діагностичним висновком від 18.05.2015 року, зробленого за допомогою системи компютерної реографії REGINA-2002, висновком експерта № 742 від 26.05.2015 року обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації. Протягом тривалого часу, у звязку з пошкодженням автомобіля, позивачеві довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати, сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого останній почав до всього нервово відноситися, крім того це був перший автомобіль позивача. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивача і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у його родині. Крім того, на тривалий час після ДТП Позивачеві та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, також, раніше на вихідні дні позивач із сімєю виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Позивач через втрату автомобіля, не міг виконувати деякі доручення керівництва, що були повязані з проїздом, що спричинило зменшення заробітної плати. Особа, якій завдане каліцтво чи інше ушкодження здоров'я, має право вимагати відшкодування їй моральної шкоди (ст. 1168 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особа яка її заподіяла у випадку, якщо вона завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - „...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступінь моральних та психічних переживань позивача з\~приводу неправомірних дій [PERSON]Е, та вважає, що сума 2500 грн. в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду. В іншій частині позовних вимог відмовити за недоведеністю. Відповідно вимог ст. 215 ЦПК України, суд при винесенні рішення повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі, згідно ст. 88 ЦПК України. Шляхом проведених розрахунків встановлено, що пропорція задоволених вимоги від заявлених [PERSON] у відсотковому співвідношенні за даним матеріалами позову становить: -по вимогах щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди 40.9 % (1934.93 грн. задоволені вимоги х 100% : 4721.51 грн. заявлені вимоги = 40.9) В разі часткового задоволення позову судові витрати на користь позивача підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (40.9%), що в даному випадку становить 99.63 грн., виходячи з сукупного розміру сплаченого судового збору за подачу позову до суду (243.60 грн. х 40.9%= 99.63). Отже, в даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір по вимогах майнового характеру в розмірі 99.63 грн.; -по вимогах щодо стягнення з відповідача на користь позивача МОРАЛЬНОЇ шкоди 50 % (2500 грн. задоволені вимоги х 100% : 5000 грн. заявлені вимоги = 50) В разі часткового задоволення позову судові витрати на користь позивача підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог по МОРАЛЬНІЙ шкоді (50%), що в даному випадку становить 609 грн., виходячи з сукупного розміру сплаченого судового збору за подачу позову до суду (1218.00 грн. х 50%= 609). Отже, в даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір по вимогах щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 609.00 грн.; Враховуючи зазначене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору всього в розмірі - 708.63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial