Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму боргу 9 544,47 за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8112764512ГМ/2016-05 від 30 травня 2016 року, покликаючись на невиконання останнім взятих на себе зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 27 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач бере участь у справі через свого представника, який скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце такого, причин неявки не повідомив та не подав суду відзив на позовну заяву. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України). За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України). Виходячи з положень ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 30 травня 2016 року між сторонами укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка кредитної лінії № 8112764512ГМ/2016-05. Відповідно до п.п.2.4, 2.5, 2.6 даного кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію до карткового рахунка з лімітом в сумі не більше 4 000 грн, строком до 30 червня 2019 року, для оплати будь-яких проведених відповідачем операції за картковим рахунком, у разі недостатності власних грошових коштів для оплати відповідних операцій Згідно з п.2.10, п.7.2.15 договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 40% річних не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано, проте відповідач, користуючись неодноразово картковим рахунком, про що свідчить виписка про рух коштів по картковому рахунку за період з 30 травня 2016 року по 04 листопада 2020 року, взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком позивача станом на 04 листопада 2020 року має заборгованість 9 544,47 грн, що включає: 3 989,94 грн боргу з повернення кредиту, 4 914 грн боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 348,49 грн пені за прострочення сплати кредиту, 292,04 грн пені за несвоєчасне погашення процентів. Указаний розрахунок відповідачем не заперечено, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи, що позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Укрексімбанк» не повернуті, та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення суми боргу у розмірі 9 544,47 грн з відповідача є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду. У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 102 грн судового збору.

Outcome: approved