Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в гуртожитку публічного акціонерного товариства «Завод «Ленінська кузня» з 12.06.1992 р був зареєстрований [PERSON] на ліжко-місце про що свідчить довідка за Ф-16, видана обслуговуючою установою даного гуртожитку ДП «ЖЕК-ЛК» ВАТ «ЗЛК». Право власності ПАТ «Завод «Ленінська кузня» на вказаний гуртожиток зареєстроване Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 06.02.2014 р. на підставі Рішення Господарського суду м. Києва №32/492 від 23.01.2009 р., Ухвали Господарського суду м. Києва №32/492 від 12.11.2009 р. та Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2011 р. Ордер на вселення відповідача до гуртожитку, позивачем не видавався. Позивач стверджує, що відповідач відсутній у вказаному гуртожитку протягом п»яти останніх років без поважних причин, його майна в гуртожитку немає. Відповідач фактично виїхав з гуртожитку з особистими речами, про зміну свого місцеперебування не повідомив ані власника гуртожитка, ані обслуговуючу організацію. [PERSON] за користування гуртожитком платежі не сплачує, фактично втратив інтерес до користування жилою площею в гуртожитку. В зв»язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування в гуртожитку ПАТ «Завод «Ленінська кузня», що знаходиться по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих же підстав, просив його задовольнити, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий кур»єр», про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, гуртожиток по [ADDRESS] належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Завод «Ленінська кузня», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №17582239 від 10.02.2014 року (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON], [INFO] з 12.06.1992 року проживав в гуртожитку по [ADDRESS], де займав ліжко-місце і за адресою якого зареєструвався (а.с. 4-довідка по формі 16). Протягом останніх п»яти років відповідач в гуртожитку не проживає, виселився в добровільному порядку, забравши свої речі. З цього часу [PERSON] житлом не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, його речей в гуртожитку немає, але з реєстраційного обліку відповідач не знявся. Факт непроживання відповідача в гуртожитку за місцем реєстрації підтверджується актом комісії ДП «ЖЕК-ЛК» ВАТ «ЗЛК» від 24.11.2014 року, затвердженим директором підприємства, і довідкою ДП «Житлово-експлуатаційна контора-ЛК» ВАТ «Завод «Ленінська кузня» за №530 від 24.11.2014 року про те, що відсутнє будь-яке майно [PERSON] в гуртожитку, так як він не проживає в зазначеному гуртожитку, бухгалтерією ЖЕК, який обслуговує зазначений гуртожиток, не проводиться нарахування оплати за житлово-комунальні послуги (а. с. 7, 8). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз»яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Суд вважає встановленим факт відсутності відповідача у жилому приміщенні гуртожитку протягом п'яти років без поважних причин. Будь- яких доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача відповідачем не надано. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню, оскільки доведений в судовому засіданні. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved