Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів та просив суд визнати довіреність, видану [PERSON], ІПН [NUMBER] на імя [PERSON] на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом OPEL, модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], посвідчену 20 серпня 2011 року приватним нотаріусом [PERSON], та зареєстровану в реєстрі за № 5360 удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину договору купівлі-продажу автомобіля OPEL, модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати, що між [PERSON] та [PERSON], ІПН [NUMBER], 05 квітня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу OPEL, модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати право власності [PERSON], ІПН [NUMBER], на автомобіль OPEL, модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] та звільнити його з-під арешту з внесенням відомостей про зняття даного автомобіля з розшуку за всіма наявними в ЄДРВП виконавчими провадженнями. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 квітня 2016 року позивач придбав у [PERSON] автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], сплативши продавцю 1000 доларів США, що на момент купівлі-продажу становило 26\~200 гривень, що підтверджується отриманою від [PERSON] розпискою про отримання від позивача грошових коштів за придбаний автомобіль. [PERSON] діяв на підставі довіреності, посвідченої нотаріально 20 серпня 2011 року приватним нотаріусом [PERSON], та зареєстрованої в реєстрі за № 5360, якою йому було передано повне право володіння, користування та розпорядження вищевказаним автомобілем від власника даного автомобіля [PERSON] Таким чином транспортний засіб OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] був переданий в фактичне володіння та користування позивача 05 квітня 2016 року. [PERSON], маючи всі права користування, володіння та розпорядження даним автомобілем, право власності на вищевказаний автомобіль на своє імя в органах державної реєстрації не переоформив, хоча мав повне право на відчуження автомобіля на користь позивача в простій письмовій формі, що на теперішній час унеможливлює переоформлення автомобіля на імя [PERSON] в органах МРЕВ. Позивач, маючи на меті зареєструвати право власності на автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], юридично за собою, в березні 2017 року звернувся до МРЕВ для зясування даного питання, де йому повідомили, що постановою державного виконавця Шестака Я.В. Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 02.10.2012 р., №ЄДРВП 33206993, зареєстрованою 03.10.2012 року за №13074704 та постановою державного виконавця Шестака Я.В. Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 27.02.2014 року, №ЄДРВП 30435376, зареєстрованою 27.02.2014 року за №14210398, на його автомобіль, титульним власником якого є [PERSON], накладено арешт. Як пізніше позивачеві стало відомо, обтяження на автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] було внесено до ЄДРВП за №33206993 в рамках виконання постанови №018378 від 18.08.2009 року та обтяження, внесене до ЄДРВП за № 13074704 в рамках виконання виконавчого листа №1-214 від 25.01.2007 року. Обидва виконавчі документи повернені стягувачеві та на теперішній час арешт з автомобіля не знято. Оскільки позивач фактично придбав автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], за власні кошти, фактично володіє, користується ним, також між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, а за виданою довіреністю [PERSON] на імя [PERSON] прихований договір купівлі-продажу даного автомобіля, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти розгляду справи не заперечував. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не зявилися. Повідомлялися належним чином, причини неявку суду не повідомили, у зв'язку з цим судом ухвалено про розгляд справи в порядку ст. 224-226 ЦПК України - заочно. У звязку з поданням заяви позивача та неявкою інших сторін у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд\~приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 05 квітня 2016 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], сплативши продавцю 1000 доларів США, що на момент купівлі-продажу становило 26\~200 гривень, що підтверджується отриманою від [PERSON] розпискою про отримання від позивача грошових коштів за придбаний автомобіль. [PERSON] діяв на підставі довіреності, посвідченої нотаріально 20 серпня 2011 року приватним нотаріусом [PERSON], та зареєстрованої в реєстрі за № 5360, якою йому було передано повне право володіння, користування та розпорядження вищевказаним автомобілем від власника даного автомобіля [PERSON] Таким чином транспортний засіб OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] був переданий в фактичне володіння та користування позивача 05 квітня 2016 року. [PERSON], маючи всі права користування, володіння та розпорядження даним автомобілем, право власності на вищевказаний автомобіль на своє імя в органах державної реєстрації не переоформив. Натомість він мав повне право на відчуження автомобіля в простій письмовій формі на користь позивача, що на теперішній час унеможливлює переоформлення автомобіля на імя [PERSON] в органах МРЕВ. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відносини щодо купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна регулюються ЦК України, статтями якої не передбачено обовязкової письмової форми до договору купівлі-продажу рухомого майна. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія субєкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована нормою закону, яка містить відповідну заборону. Норми чинного ЦК України не містять застережень про заборону укладання договору купівлі-продажу у простій усній формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязовим для виконання сторонами. Як визначено в ст. 334 ЦК України, право власності набуте за договором, вважається набутим за моменту передання майна. На загальних підставах усунення перешкод у здійсненні права власності передбачено ст. 391 ЦК України: власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до п.8 Постанови КМ України № 1388, зі змінами від 05.10.2016 року, Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у в уповноваженому органі МВС бланках, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Реєстрація транспортного засобу в органах ДАІ не впливає на набуття, зміну чи припинення права власності на майно. Право власності на майно за договором набувається у момент передачі такого майна. Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Відповідно до ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд. З урахуванням вищевикладених вимог закону, фактично між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], а довіреність видана приватний нотаріусом [PERSON] на імя [PERSON] від [PERSON] на повне користування, володіння та розпорядження автомобілем є удаваним правочином, з метою приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу. Вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети - приховати інший правочин бажають досягти обидві сторони, тож до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їх внутрішня воля і який вони насправді вчинили. Також розписка [PERSON] щодо прийняття від [PERSON] грошових коштів та передача у його власність автомобіля з правовстановлюючими документами на нього, є договором купівлі-продажу, укладеним в простій письмовій формі, з виконанням всіма сторонами всіх умов цього договору. Такий договір є дійсним. Разом з тим, позивач, маючи на меті зареєструвати право власності на автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], юридично за собою, в березні 2017 року звернувся до МРЕВ для зясування даного питання. Відповідно матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Шестака Я.В. Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 02.10.2012 р., №ЄДРВП 33206993, зареєстрованою 03.10.2012 року за №13074704 та постановою державного виконавця Шестака Я.В. Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 27.02.2014 року, №ЄДРВП 30435376, зареєстрованою 27.02.2014 року за №14210398, на спірний автомобіль, титульним власником якого є [PERSON], накладено арешт. Обтяження на автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] було внесено до ЄДРВП за №33206993 в рамках виконання постанови №018378 від 18.08.2009 року. Обтяження на автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] було, внесене до ЄДРВП за № 13074704 в рамках виконання виконавчого листа №1-214 від 25.01.2007 року. Обидва виконавчі документи повернені стягувачеві та на теперішній час арешт з автомобіля не знято. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Накладення арешту на автомобіль OPEL модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], який належить мені, обмежує мене у здійсненні права власності. Відповідно до положень Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мін'юсту N 74/5 від 15 грудня 1999 р. зі змінами та доповненнями, стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Оскільки вказаний автомобіль не належить ані [PERSON], ані [PERSON], він має бути звільнений з-під арешту та знято відомості про розшук та арешт автомобіля OPEL, модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], який належить мені. Цивільним кодексом України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст.ст. 387,388,391 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння, або вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Накладенням арешту на автомобіль OPEL, модель OMEGA, 1989 року випуску, типу ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], який фактично належить позивачу [PERSON], обмежує останнього у здійсненні його права власності, а тому позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту з внесенням відомостей про зняття даного автомобіля з розшуку за всіма наявними в ЄДРВП виконавчими провадженнями підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір по справі в розмірі 2620 гр., сплачений позивачем при подачі позову до суду слід покласти на відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved