Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

позивач звернувся до суду 03 березня 2015 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 30 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Кривий Ріг (далі АТ «Укрексімбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0082011056БН/2014-01 про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту, згідно якої банк надав відповідачу кредит в сумі 7\~000,00 грн. зі строком погашення 31.12.2016 р. Факт отримання відповідачем кредитних коштів на картковий рахунок підтверджений поточною випискою банку з рахунку відповідача. Відповідач зобовязався згідно п. 7.2.3. договору у разі звільнення з роботи ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» протягом трьох робочих днів з дати звільнення повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Згідно листа директора ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» № 119 від 09.10.2014 р. [PERSON] звільнений з підприємства 08.09.2014 р. На претензію позивача про погашенню боргу № 57-00/1284/1 від 20.10.2014 р. відповідач відповіді не надав, борг не погасив. Заборгованість відповідача перед банком станом на 16.02.2015 р. включно становить 8013,31 грн., з яких: - прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 6295 грн. 23 коп.; - заборгованість по процентам у розмірі 867 грн. 80 коп.; - заборгованість по пені у розмірі 850 грн. 28 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 8013,31 грн. та понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Кривий Ріг та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0082011056БН/2014-01 (а.с.9-12 - копія договору). Згідно п. 2.1. укладенням цього договору сторони домовились про відкриття кредитором позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитор надає позичальнику кредит з лімітом не більше 7\~000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки а позичальник зобовязується повернути кредит кредитору та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.2. дія кредитної лінії припиняється 31 грудня 2016 року. У цей же термін позичальник зобовязується погасити кредитору усю існуючу заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом. Згідно п. 2.3. договору, за користування кредитом позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати кредитору проценти, нараховані за процентною ставкою 36,00% річних. Пунктом 4.1. сторони погодили, що проценти за користування кредитом нараховуються кредитором виходячи з розміру процентної ставки, визначеної згідно з умовами цього договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Відповідач [PERSON] на підставі п. 7.2.1 кредитного договору зобовязувався повернути банку кредит не пізніше терміну, вказаного у пункті 2.2. цього договору; у випадку надіслання кредитором вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту у тому числі, якщо така вимога буде обумовлена не проведенням організацією протягом одного календарного місяця зарахування заробітної плати позичальника на картковий рахунок, - не пізніше терміну вказаного у відповідній вимозі кредитора. Відповідно до п. 7.2.3. договору відповідач зобовязався у разі звільнення з роботи в організації, протягом 3 робочих днів з дати звільнення (у такому випадку термін вказаний у п. 2.2. цього договору до уваги не приймається) повернути кредитору кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі, факт отримання відповідачем кредитних коштів на картковий рахунок підтверджений поточною випискою банку з рахунку відповідача (а.с.13). Згідно повідомлення директора ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» за вих. № 119 від 09.10.2014 р. [PERSON] звільнений з підприємства 08.09.2014 р. на підставі особистої заяви (а.с. 14 копія повідомлення). На претензію позивача про погашенню боргу № 57-00/1284/1 від 20.10.2014 р. відповідач відповіді не надав, борг не погасив (а.с. 15). Заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № 0082011056БН/2014-01 від 30.01.2014 р. станом на 16.02.2015 р. становить 8013,31 грн., з яких: - прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 6295 грн. 23 коп.; - заборгованість по процентам у розмірі 867 грн. 80 коп.; - заборгованість по пені у розмірі 850 грн. 28 коп. (а.с. 4 розрахунок). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України ). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Суд вважає, що сума заборгованості за кредитним договором № 0082011056БН/2014-01 від 30.01.2014 р. в розмірі 8013,31 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, так як при укладанні з позивачем вказаного кредитного договору відповідач взяв на себе кредитні зобовязання за вказаним договором по сплаті тіла кредиту, відсотків. Так як вимоги позивача задовольняються повністю, то з відповідача підлягає стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,60 грн. (мінімальний розмір) на користь позивача.

Outcome: approved