Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02.12.2013 виконавчим комітетом Петровської міської ради Луганської області, актовий запис № 60. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що, починаючи з 02.12.2013 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність в психологічному плані, вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними фактично припинені з травня 2014 року. Спору про майно подружжя не має. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам, тому він просить суд його розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 02.12.2013 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 225011, виданим повторно 13.09.2016 Алчевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 60. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спір про майно подружжя відсутній. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved