Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05 червня 2004 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 02, а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] у розмірі 33% із заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання даної заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. Шлюбні відносини з відповідачем позивач підтримувати у подальшому не має наміру, оскільки на теперішній час мешкає окремо, спільне господарство подружжям не ведеться, а тому збереження шлюбу не викликано необхідністю. Стосовно вимоги щодо стягнення аліментів позивачем зазначено, що їх неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO], потребує матеріальної допомоги. В свою чергу, відповідач має обов'язок та можливість утримувати свою дитину, а тому наявні всі підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивач в судове засідання, призначене на 01 серпня 2014 року не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі (а.с. 22). Відповідач в судове засідання, призначене на 01 серпня 2014 року не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі та визнанням позовних вимог (а.с. 23). Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. При визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, а визнання позовних вимог прийняттю, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 04). У вказаному шлюбі подружжя має неповнолітню дитину: сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 17 листопада 2004 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 24 (а.с. 08). З матеріалів справи встановлено, що спільне життя подружжя не склалось, оскільки втрачена пошана один до одного, склалися різні погляди на життя, сім'я фактично розпалася, тривалий час загальне господарство не ведеться, подружні відносини не підтримуються. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим, спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Таким чином, розірвання шлюбу між сторонами, жодним чином не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, відповідає моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та вимогам ч. 9 ст. 7 СК України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] у розмірі 33% із заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання даної заяви до суду і до повноліття дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] - батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується вище переліченими та дослідженими судом доказами. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач працює, але утримання свого неповнолітнього сина на одну заробітну плату дуже складне, відповідач в свою чергу аліменти на утримання інших утриманців не платить, тому має можливість утримувати та сплачувати аліменти на утримання свої неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Враховуючи досліджені судом факти, суд приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову, оскільки таке визнання не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів та не суперечить вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим - до можливості задоволення позову про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] у розмірі 33% із заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання даної заяви до суду і до повноліття дитини. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, покласти на відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved