Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про визнання права власності на об»єкт нерухомості , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 вересня2012 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - громадянином [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 0.50 га., Полтавського району Полтавської області, але 13.06.2014р. відповідач не з»явився на нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу та ніякого зв»язку з позивач не підтримував, що стало підставою для зверення до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з»явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач до суду не з»явився попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти прозову не заперечували та при розгляді справи по суті поклались на розсуд суду. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON], у 2012 році вирішила придбати житловий будинок з земельними ділянками, які розташовані по [ADDRESS] власником, якого є [PERSON]. Встановлено, що 01.09.2012 року позивач звернулася до відповідача і, домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, та розрахувалася з ним у повному обсязі за житловий будинок та земельні ділянки кадастровий номер 5324080309:09:001:0070, розміром 0.25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка),та земельна ділянка кадастровий номер 5324080309:09:001:0071, розміром 0.25 га для ведення особистого селянського господарства, в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. Судом встановлено, що документи на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] не були належним чином оформлені, а саме реєстрація будинку, виготовлення технічної документації на землю, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, що необхідно для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, витрати на їх оформлення за домовленістю, позивач взяла на себе. [PERSON] пообіцяв після їх оформлення нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу. Встановлено, що на підтвердження намірів укласти договір купівлі-продажу, позивач з відповідачем [PERSON] уклали попередній договір 01.09.2012р. в якому визначили всі умови. Встановлено, факт повного розрахунку підтверджується написаною [PERSON] розпискою про отримані кошти від 01.09.2012р. та актом прийому-передачі даного житлового будинку та земельних ділянок від 17.09.2012р. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що за попереднім договором укладеним між позивачем та відповідачем від 01.09.12р. дотримані всі передбачені законодавством істотні умови для укладення договору купівлі-продажу, а саме: -предметом даного договору є житловий будинок та земельна ділянка, що розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. - зазначена ціна договору у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень. Згідно ч.1 ст. 632 ЦК України передбачено ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. - термін виконання зобов'язання за попереднім договором встановлений не пізніше 14 червня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Також судом встановлено, що 17.09.2012 року після підписання акту прийому-передачі, позивачку та її сина, [PERSON], було зареєстровано за даною адресою проживання, що підтверджується довідкою виданою Валківською сільською радою № 172 від 11.06.2014р. 12 червня 2014р. за попередньою домовленістю [PERSON] та представник позивача - [PERSON] прийшли до Полтавської районної державної нотаріальної контори подавши всі необхідні документи для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] здійснила проплати в тому числі і від імені [PERSON], що необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі -продажу, що підтверджується квитанціями. Однак 13.06.2014р. на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу [PERSON] не з`явився та ніякий зв'язків в подальшому з позивачем не підтримував, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: п.1) визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. З ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі вищевказаного відповідно до ст. 15, ст. 16, ст. 220, ст. 316, ст. 328, ст. 334, ст. 373, ст. 392, ст. 655 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р

Outcome: approved