Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд стягнути з відповідача на його користь 11163 грн. заборгованості по договору позики від 15 липня 2013 року, з яких 8500 основного боргу, 2380 грн. в рахунок відшкодування інфляційних втрат та 283 грн. в рахунок 3% річних за прострочення терміну повернення суми боргу, а також 10000 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги уточнив та ставить лише вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь 11163 грн. заборгованості по договору позики від 15 липня 2013 року, з яких 8500 грн. основного боргу, 2380 грн. в рахунок відшкодування інфляційних втрат та 283 грн. в рахунок 3% річних за прострочення терміну повернення суми боргу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, уточнені позовні вимоги в сумі 11163 грн. визнає в повному обсязі та вказує, що даний борг за договором позики виник в зв'язку із скрутним матеріальним становищем та відсутністю коштів, зобов'язується найближчим часом відшкодувати вказану суму боргу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 15 липня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1441. Згідно з даним договором позивач передав відповідачу у власність до 15 січня 2014 року гроші в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, а відповідач прийняв у власність вказану суму грошей до 15 січня 2014 року. Проте, не зважаючи на те, що позивач звертався до відповідача з вимогами по питанню повернення суми боргу в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень, вказана сума грошей йому до вказаної в договорі позики дати так і не була повернута, за винятком суми в розмірі 1500 грн.. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 15 липня 2013 року в сумі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень, а також 283 грн. - сума 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати в розмірі 2380 грн., а всього 11163 гривні. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні: договору позики від 15.07.2013 року, з якого видно, що відповідач позичив у позивача 10000 (десять тисяч) гривень, які зобов'язався повернути до 15 січня 2014 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмір 243,60 грн.

Outcome: approved