Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у сумі 5801,25 грн., в обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18 лютого 2014 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №СК-22/0013/14/22/99, відповідно до якого КС «СуперКредит» надала [PERSON] грошові кошти в сумі 4973 грн. строком на 36 місяців. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 60% річних. 18 лютого 2014 року між КС СуперКредит та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки на забезпечення виконання кредитного договору №СК-22/0013/14/22/99 від 18 лютого 2014 року, укладеного з [PERSON] [PERSON] порушила умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідачем не погашена. На підставі вищенаведеного, позивач просив суд солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] борг в розмірі 5801,25 грн. та витрати, понесені позивачем при предявленні позову до суду в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача КС «СуперКредит» - [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання повторно не зявились про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були сповіщені про час та місце розгляду справи. У звязку з повторною неявкою відповідачів, не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 18 лютого 2014 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №СК-22/0013/14/22/99, відповідно до якого КС «СуперКредит» надала [PERSON] грошові кошти в сумі 4973грн. строком на 36 місяців. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 60% річних, що підтверджується копією кредитного договору, яка додана до матеріалів справи (а. с.4). Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 кредитного договору [PERSON] зобовязалась проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 5го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Таблиці 1 графіку платежів по кредиту. Кредитна спілка має право стягувати з позичальника пеню в розмірі одного відсотка від заборгованості по сплаті суми кредиту за кожний день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день його погашення. 18 лютого 2014 року між КС СуперКредит та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки №СК-22/0013/14/22/99, згідно з яким відповідальність поручителя [PERSON] настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобовязання згідно договору, що підтверджується копією договору поруки, який доданий до матеріалів справи (а.с.5). На виконання умов п. 2.4 кредитного договору [PERSON] було здійснено останній платіж 21 липня 2014 року, що спричинило затримку повернення позичальником частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Станом на 17 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором склала 5801,25грн., з них 4269,01грн. заборгованість по сплаті основної суми кредиту, 1045,88грн. сума несплачених станом на 17 грудня 2014 року відсотків, 486,36грн. нарахована в період з 06.08.2014р. по 17.12.2014р. сума пені, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.3). Відповідно до узагальнення ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 13.12.2010 року, суд, вирішуючи справи даної категорії, має встановлювати такі обставини: - досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; - кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. Судом встановлено, що кредитний договір №СК-22/0013/14/22/99 від 18 лютого 2014 року укладено за вільним волевиявленням відповідача, що підтверджується особистим підписом [PERSON] під умовами договору (а. с.4). Також встановлено, що сторони кредитного договору досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується особистими підписами представника кредитної спілки та самого позичальника під умовами договору (а. с.4). Відповідно до видаткового касового ордеру, позичальник [PERSON] 18 лютого 2014 року отримала кредит в сумі 4973, 00 грн. (а.с.13). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що кредитний договір № СК-22/0013/14/22/99 від 18 лютого 2014 року забезпечений порукою [PERSON], тобто остання, як поручитель за борговим зобов'язанням [PERSON], повинна нести відповідальність на рівні з кредитоодержувачем [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем доведено факт укладення між ним та відповідачем кредитного договору, забезпечення кредиту порукою [PERSON], представник позивача довела наявність заборгованості за грошовим зобов'язанням, яка виникла внаслідок несвоєчасного виконання [PERSON] умов договору, відповідачі в судове засідання не зявились, доказів на спростування доводів позивача не надали. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. при пред'явленні позову до суду (а.с.17), що є підставою для стягнення з відповідачів судових витрат на користь позивача. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 174, 256, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved