Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим що він та відповідач проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та користуються спільною санітарно-гігієнічною кімнатою (санвузлом). Під час перебування позивача на лікуванні, відповідач без його згоди встановила цегляну перегородку (стіну) розташовану в санвузлі кімнат [NUMBER] та [NUMBER], при цьому позбавивши позивача можливості користуватися туалетом та умивальником. Позивач вважаючи, що його порушено право як співкористувача санвузла просить зобов'язати відповідачку демонтувати самочинно збудовану нею цегляну перегородку (стіну) розташовану в санвузлі кімнат [NUMBER] та [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] з зазначенням строків виконання, стягнути моральну шкоду у розмірі 2600 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач з зазначених підстав підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з'явилась, про причини не явки суд не сповістила. Представник Сумської міської ради Мельник Ю.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині знесення цегляної перегородки (стіни), в іншій частині позовні вимоги не підтримала. Суд заслухавши пояснення позивача, представника Сумської міської ради, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі ордеру № 48 від 23.06.2009 року вселився до кімнати [NUMBER] гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та яка на підставі свідоцтва на житло від 07.08.2014 року належить йому на праві приватної власності (а.с.9,50) Позивач та відповідач в гуртожитку за зазначеною адресою мають на праві спільної сумісної власності санвузол. Під час перебування позивача на лікуванні, відповідач без його згоди встановила цегляну перегородку (стіну) розташовану в санвузлі кімнат [NUMBER] та [NUMBER]. Зазначений факт порушення відповідачем правил користування житловим приміщенням підтверджується приписом КП «Сумижитло» від 28.11.2013 року (а.с.10) Таким чином, відповідач порушує право позивача щодо користування санвузлом, який є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно приписів ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Правовим регулюванням відносин спільної сумісної власності в Україні визначаються особливості здійснення прав власників виходячи з її правового режиму. Ці особливості полягають у різних формах реалізації відповідного права: при спільній сумісній власності - шляхом взаємного волевиявлення усіх співвласників…(Рішення Конституційного суду України від 09.11.2011 № 14-рп/2011) Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи, що відповідач без згоди позивача, який є співвласником приміщення загального користування, самочинно збудувала цегляну перегородку (стіну) розташовану в санвузлі кімнат [NUMBER] та [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] і порушила його право спільної сумісної власності на це майно, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині демонтажу відповідачем перегородки (стіни) задовольнити, зобов'язавши [PERSON] протягом двох місяців здійснити такий демонтаж. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Так, позивач посилаючись на необхідність відшкодування моральної шкоди не надав суду належних і переконливих доказів, які б свідчили про порушення його немайнових прав. Отже, в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2600 грн. слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial