Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором № ML-501/226/2007 від 27.11.2007 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого став ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений вказаний кредитний договір, за яким банк надав їй кредитні кошти у розмірі 43 000,00 доларів США з розрахунку 3,99% річних на строк по 27.11.2032 року. За умовами кредитного договору вона повинна була щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 31.03.2015 року заборгованість становить 887 741 (вісімсот вісімдесят сім тисяч сімсот сорок одна) гривня 26 копійок, що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 37\~868,686 дол. США з яких: сума заборгованості за кредитом 874\~965,03 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 37\~323,68 дол. США; сума пені 12\~771,54 грн. яку позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами.. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталась, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловила. \~ \~ \~ \~За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч. 1,2 ст. 169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 169 та ст. 224 ЦП України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 27.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачкою [PERSON]М був укладений кредитний договір № ML-501/226/2007, за яким банк надав їй кредитні кошти у розмірі 43000,00 доларів США з розрахунку 3,99% річних на строк по 27.11.2032 року. 22.02.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір купівлі продажу кредитного портфелю б/н. Отже ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права за кредитним договором № ML-501/226/2007від 27.11.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2015 року становить 887 741 (вісімсот вісімдесят сім тисяч сімсот сорок одна) гривня 26 копійок, що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 37\~868,686 дол. США з яких: сума заборгованості за кредитом 874\~965,03 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 37\~323,68 дол. США; сума пені 12\~771,54 грн.. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Курс НБУ при здійсненні розрахунку, наданий позивачем, був нижчий від курсу НБУ на момент розгляду справи, тому вимоги підлягають задоволенню повністю виходячи з передбаченого ч.1 ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3654,00 гривень.

Outcome: approved