Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2008 року секретарем виконавчого комітету Куликівської селищпої ради було складено та зареєстровано заповіт за № 152 в якому [PERSON] (мати позивача), все своє майно, заповіла позивачу. [INFO] [PERSON] померла він звернувся до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадкове майно де дізнався, що померлою було складено новий заповіт, який було складено та посвідчено 07.12.2015р. секретарем виконавчого комітету Куликівської селищної ради Вільчинською С.Ф. при свідках [PERSON] та [PERSON] . Згідно даного заповіту [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . Вказує, що на момент складення другого заповіту паспорт [PERSON] знаходився у позивача. Інших документів для встановлення її особи немає, а отже секретарем виконкому не встановлено належно особу заповідача. Зазначає, що оспорюваний заповіт складених з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме в заповіті відсутня відмітка про зачитування свідками заповіту заповідачу вголос та в заповіті не вказано у повній мірі відомості про свідків. Вважає, що складення оспорюваного Заповіту не відповідало внутрішній волі матері [PERSON] , так як заповіт підписувала не вона, а нібито, запрошена [PERSON] , якій вона це доручила, а тому просить визнати даний заповіт нікчемним. Ухвалою суду від 23.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 18.12.2018 року підготовче засідання закрито. Позивач та його представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили позовні вимоги. Зазначили, що [PERSON] спочатку в 2008р. склала заповіт в користь сина [PERSON] (позивача по справі), але пізніше в 2015р. змінила заповіт і склала заповідальне розпорядження в користь дочки [PERSON] ( відповідача по справі), оскільки позивач не дбав про матір, не приїжджав до неї і нічим їй не допомагав. Представник третьої особи Куликівська селищна рада Львівського району Львівської області в судове не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 24.01.2008р. [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . В подальшому 07.12.2015р. [PERSON] склала нове заповідальне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] . Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 07.12.2015р. була присутня при посвідченні заповіту. [PERSON] була сліпою, та не ходячою. Сектерар сільської ради сказала, що в даному випадку потрібно, щоб були свідки. Зазначила, що їй [PERSON] говорила, що вона хоче змінити заповіт і скласти його в користь дочки [PERSON] , оскільки син [PERSON] до неї не приїжджає, лише забирає в неї гроші. Зазначила, що двічі на тиждень приходила до [PERSON] провідати її. Після складення заповіту його текст був прочитаний вголос секретарем сільської ради Вільчинською С.Ф . Документи про посвідчення особи у [PERSON] не перевіряли. Заповіт був складений о 11.00 год. ранку, вся процедура тривала близько однієї години. Крім цього, зазначила, що чітко пам`ятає процедуру підпису заповіту. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була присутня при складенні заповіту, крім неї були присутні секретар сільської ради Вільчинська С.Ф., [PERSON] , [PERSON] . Зазначила, що текст заповіту вона не читала, але була присутня при оголошенні тексту секретарем сільської ради. [PERSON] заповіт не читала, оскільки була незрячою, але була свідома і все розуміла. Текс заповіту оголошувався в кімнаті де проживача [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знала [PERSON] , вони разом працювали на роботі. [PERSON] попросила її, щоб вона допомагала її матері [PERSON] , оскільки остання була хворою і декілька років була лежачою. Зазначила, що особисто вона заповіт не читала. Процедура посвідчення заповіту відбувалась в кімнаті. [PERSON] розуміла, що заповідає майно дочці [PERSON] . У разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань. При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Відповідно до частин першої, другої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу., відповідно до якої якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Згідно зі статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Аналогічні положення закріплені в підпункті 1.7 пункту 1 глави 3 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту), згідно з яким нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Відповідно до статті 54 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін. Так судом встановлено, що спірний заповіт записаний секретарем виконкому Вільчинською С.Ф. за допомогою загальноприйнятих технічних засобів - з використанням комп`ютерного набору та роздруківки. У абзаці другому другої сторінки заповіту міститься рукописний запис « Заповіт прочитано мною вголос [PERSON] - [PERSON] » і скріплено підписом [PERSON] . У зв`язку з хворобою [PERSON] , на її особисте прохання, цей заповіт посвідчено вдома за адресою проживання заповідача: смт. Куликів, Жовківського району Львівської області. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 57, частиною першою статті 58 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом було встановлено, що 07.12.2015р. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Куликівської селищної ради Вільчинською С.Ф. при свідках [PERSON] та [PERSON] . При посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання та посвідчений уповноваженою на це особою. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилалася на те, що оспорюваний заповіт є недійсним, оскільки складення оспорюваного Заповіту не відповідало внутрішній волі матері, так як заповіт підписувала не вона, а нібито, запрошена [PERSON] , якій вона це доручила, однак дане твердження не знайшло свого свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно статті 1254 ЦК УКраїни заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed