Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що внести зміни в актовий запис про народження дітей, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачка не виконує покладених на неї обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, виховання, медичний догляд та лікування та самоусунулася від будь-якого спілкування з дітьми та виконання своїх материнських обов`язків. Діти проживають з позивачем та їх вихованням і утриманням він займається самостійно, оскільки відповідач пішла з дому та залишила дітей. Питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Обухівської РДА. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 08.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей сторін підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі і проти винесення заочного рішення у справі не заперечували. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей підтримує та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач з поясненнями чи запереченнями ( Відзивом на позов ) щодо позовних вимог до суду не зверталась, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши пояснення свідка [PERSON] , письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.06.2017 року малолітній [PERSON] народився [INFO] , а його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.10.2017 року малолітня [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З вересня 2019 року [PERSON] зібрала свої речі і пішла з дому в невідомому напрямку, залишивши дітей та чоловіка, тому [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області та в ході перевірки за його заявою працівниками поліції було встановлено, що відповідачка заходилась у місті Вінниця у знайомої та повідомила, що повертатись додому не бажає. Відповідно до висновку Обухівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування від 11.01.2020 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав відносно двох її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] та його дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] встановлено, що у квартирі існують та створені необхідні умови для виховання, навчання та розвитку дітей. Таким чином, судом встановлено, що громадянка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо двох своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та з вересня 2019 року не цікавиться їх життям, не відвідує дітей, не піклується про їх здоров`я та духовний і фізичний розвиток та не утримує їх. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в показаннях свідка [PERSON] , яка доводиться позивачеві старшою дочкою, і яка в судовому засіданні зазначила, що після зникнення відповідачки восени 2019 року, вона допомагає батькові опікуватися дітьми, діти не згадують про матір, між ними не встановлений психологічний зв`язок та не виникло прив`язаності через відсутність у відповідачки самоусвідомлення себе як матері. І за часи сумісного проживання із дітьми відповідачка нехтувала своїми батьківськими обов`язками щодо створення в сім`ї належних санітарно-гігієнічних норм, дитячі речі мали незадовільний вигляд, були забруднені, свідку знадобився певний час для приведення особистих речей дітей до належного стану. Також, зі слів свідка відповідачка не приділяла уваги духовному розвитку дітей на рівні, що відповідав їх віку. Так, старша дитина, - [PERSON] , 2014 року, до 5 років через самоусунення матері від його виховання був позбавлений можливості сприймати звернену до нього усвідомлену мову дорослої людини, в зв`язку з чим рівень його мовленого розвитку значно відстає від вікової норми, що підтверджується також і характеристикою із дитячого закладу, який відвідує дитина. Із висновку психологу, наданого за результатами бесіди із дитиною - [PERSON] , 2014 року, також вбачається, що дитина не ідентифікує матір, як члена своєї сім`ї, близькі стосунки сформовані лише із батьком та молодшою сестрою, приязне та дружнє ставлення виникло до [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, та її сина [PERSON] . До матері дитина відчуває амбівалентні емоції - від агресії до байдужості. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідачки від піклування про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, підготовку до самостійного життя та їх утримання, а тому за таких виняткових обставин та з метою захисту інтересів дітей, забезпечення їх зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині позбавлення батьківських прав та необхідність його задоволення в цій частині. Згідно ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку по сплаті аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, особу відповідачки, те що вона інших дітей не має, є працездатною особою, молодого віку, і вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідачки на утримання двох малолітніх дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2020 року до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по відшкодуванню судового збору слід покласти на відповідачку, стягнувши їх на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved