Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про солідарне стягнення на його користь з відповідачів заборгованості за кредитним та договором іпотеки № IKAPUG.247276.001 від 12 вересня 2014 року в розмірі 160 631, 73 грн. та судові витрати у справі. Свій позов заявник обґрунтував тим, що 12 вересня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] було укладено зазначений вище кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав в користування Позичальнику на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 109 750,00 грн., з терміном користування кредитом до 11 вересня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 16,5 % річних. Взяті на себе зобов'язання Банк виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кошти сумі 109 750 грн., що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER], проте відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.08.2017 року у нього існує прострочена заборгованість за Кредитним договором в сумі 160 631, 73 грн., яка складається з: 2 888,65 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 66 710,89 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 55,72 грн. - поточна заборгованість за процентами; 30 926,77 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 6 585,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією по кредиту; 53 464, 70 грн. - заборгованість за штрафами/пенею за кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 12.09.2014 року між Банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № РХ029031.247297.001, відповідно до умов яких поручителі поручилися перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та їхній представник в судове засідання не з'явились, надіславши до суду відзив на позовну заяву, в якому просили справу розглядати за їхньої відсутності та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв'язку за недоведеністю (необґрунтованістю позовних вимог). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно з положеннями ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи. Відповідності до вимог ст.ст. 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За положеннями ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом положень ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положеннями п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, положення ч.3 ст.551 ЦК про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Згідно з положеннями ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. За положеннями ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № KAPUG.247276.001, відповідно до умов якого Банк надав в користування Позичальнику на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 109 750,00 грн., з терміном користування кредитом до 11 вересня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 16,5 % річних (а.с.15-17). З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 12.09.2014 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № РХ029031.247297.001, відповідно до умов якого Поручитель 1 поручився перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником (а.с.22). 3 метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 12.09.2014 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.247274.001, відповідно до умов якого Поручитель 2 поручився перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником (а.с.20-21). Відповідно до Розрахунку заборгованості на 30.08.2017 року за кредитною угодою № IKAPUG.247276.001 від 12 вересня 2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ВБР» становить 160 631, 73 грн., яка складається з: 2 888,65 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 66 710,89 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 55,72 грн. - поточна заборгованість за процентами; 30 926,77 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 6 585,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією по кредиту; 53 464, 70 грн. - заборгованість за штрафами/пенею за кредитним договором (а.с.4-14). 18 квітня 2016 року відповідачам Банком було направлено вимогу про дострокове повернення суми заборгованості по Кредитному договору, яка станом на сьогоднішній день залишається не виконаною (а.с.33-36). Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про зменшення розміру неустойки з підстав, передбачених ч.3 ст.551 ЦК України, врахувавши що вона та її чоловік (відповідач по справі) є пенсіонерами, наявність двох дітей у відповідача [PERSON], у позивача відсутні збитки, ступінь виконання зобов'язання був нормальним та позивач не указав які негативні наслідки для нього призвело дане прострочення заборгованості. У зв'язку з наведеним, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої банком пені до 20000 грн., оскільки сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками, яку має сплачувати відповідачі, є для них значною, але не підлягає зменшенню згідно приписів діючого законодавства. Таким чином, судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором та договорами поруки щодо повернення отриманих коштів не виконують, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за договором з боржників в солідарному порядку, але на користь позивача належить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 107167,03 грн., пеню в сумі 20000 грн., всього 127167 грн. 03 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то згідно ст. 141 ЦПК України, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідачів в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 409,48 гривень, тобто по 803,16 грн. з кожного. На підставі наведеного та

Outcome: partial