Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3845,26 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконував свої зобовязання за договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 30.07.2015р. становить 7272,12 грн., що складається з суми пені. Частково пеню було стягнуто з відповідача за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 17.11.2014 року, а саме було стягнуто 921грн. 83 коп., а залишилася непогашена сума пені 6349,29 грн., яку просить позивач стягнути з відповідача та стягнути судові витрати по справі. Позивач не напарвив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду спарви був повідомлений належно, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 07.10.2008 року було укладено кредитний договір, та мало місце неналежне виконання доаного договору з боку позичальника. Встановлено, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 17.11.2014 року, у спарві № 357\\14309\\14ц позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та стягнуто з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 921 грн. 83 коп. Дане підтверджується копією судового рішення, що приєднано до матеріалів справи . Зокрема, з мотивувальної частини рішення Білоценрківського міськрайонного суду від 17.11.2014 року у вказаній справі вбачається, що ПАТ «КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом до [PERSON] та вказував, що станом на 28.07.2014 року існувала заборгованість в сумі 9358,38 грн, що складалася з пені 8436,55 грн, 500 грн штраф, 421,83 грн. штраф (процентна складова). Суд, застосував положення ст. 551 ЦК України та зменшив розмір неустойки і стягнув з відповідача [PERSON] неустойку в сумі 921,83 грн. Зазначене рішення суду від 17.11.2014 року набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що позивач ставить ту саму вимогу , яку розглядав суд в 20014 році, збільшивши розрахунковий період. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені, яка станом на 30.07.2015 року становить 7271,12 грн. При цьому позивач віднімає від даної суми 921,83 грн. \\сума неустойки стягнутої за рішенням суду 17.11.2014 р.\\ та просить стягнути з відповідача 6349,29 грн. Зазначений розрахунок позивача є необґрунтованим та позов не підлягає до задоволення, оскільки сума неустойки, яку просить позивач стягнути з відповідача розрахована з листопада 2008 року по липень 2015 року та суд частково вже стягнув з відповідача неустойку, яка була розрахована станом на 28.07.2014 року. З наданого суду розрахунку не вбачається, що сума 6349,29 грн. це пеня, яка нарахована з липня 2014року по липень 2015 року. А отже, позивач ставить позовні вимоги до [PERSON], які частково вже були розглянуті Білоцерківським міськрайонним судом у справі № 357\\14309\\14ц. Розрахунок боргу, що надав позивач, є безпідставним і необґрунтованим. Відповідно до до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, позивачем не доведено підстави нарахування пені, оскільки відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, а в даному випадку з розрахунку, що надав позивач не вбачається сума несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, а нарахування пені на пеню законом не передбачено, проценти на неустойку не нараховуються (ч.2 ст.550 ЦК України). Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: dismissed