Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 26/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У належній йому частині житлового будинку також зареєстрований його онук [PERSON] З 2008 року [PERSON] фактично за вказаною адресою не проживає, особистих речей в квартирі не має, за комунальні послуги сплачує позивач. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, в останнє судове засідання не з'явився. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: - відповідно до договору дарування від 26.11.1990 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в ХДБТІ 26.12.1990 року власником 26/100 частин житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON]; - згідно з довідкою № 77 від 30.06.2015 року, виданої ОСН №12 Комсомольського виконавчого комітету районної у м. ради, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON]; - свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він є сусідом [PERSON] відповідач є його онуком. Останній раз бачив [PERSON] у 2008 році, речей його в будинку не бачив. Зі слів позивача йому відомо, що [PERSON] повідомив, що їде до Києва на тимчасове мешкання, з 2008 року до Херсону не повертався. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved