Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі з 15.02.2014. У шлюбі народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, за сумісні кошти, сторонами куплено житловий будинок [ADDRESS] . На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинено і він змусив позивача з дочкою піти зі спільного будинку. На даний час вони проживають в [ADDRESS] . Позивач просить суд поділити спільне з відповідачем майно, виділивши їй Ѕ спільного житлового будинку. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в суді позов визнав, не заперечував проти задоволення. Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 15.02.2014 сторони зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС РС Карлівського РУЮ, про що свідчать записи у свідоцтві про шлюб (а.с.6). У шлюбі сторін народиласяся дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 18.08.2014 [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8). Згідно договору, покупець діяв зі згоди своєї дружини [PERSON] . Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У постановах від 25.11.2015, 12.10.2016 ВСУ висловив правову позицію про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст.60 СК та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Аналогічні висновки містяться в ухвалах ВСС від 27.03.2013, 11.02.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Позивачем зазначене майно, що придбане сторонами у період шлюбу та яке вона бажає розділити, виходячи з положень статей 60, 61 СК України, як майно, яке є спільним майном подружжя, оскільки набуте під час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Врахувавши вищезазначене, суд вважає, що є передбачені законом підстави для поділу спільного майна подружжя, житлового будинку в [ADDRESS] , придбання якого підтверджено позивачем договором купівлі-продажу, у якому також зазначена згода позивача на придбання будинку. Тому, визнання позову відповідачем слід прийняти. З урахуванням ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати, пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 60,61,70 СК України,

Outcome: approved