Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів як спадкоємців померлого [PERSON] його боргу. Заявлені вимоги обґрунтував тими обставинами, що [PERSON] заборгував йому за договорами позики, укладеними 20 червня 2014 року та 20 серпня 2014 року, кошти в сумі 115000 грн. [INFO] року [PERSON] покінчив життя самогубством. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, обов'язок відшкодувати борг померлого перейшов до його спадкоємців. Просив стягнути з відповідачів борг за договорами позики, укладеними з [PERSON] 20 червня 2014 року та 20 серпня 2014 року, в сумі 115000 гривень, три відсотки річних в сумі 2428197 гривень, інфляційні витрати в сумі 308200 гривень, пеню в сумі 1777130 гривень та 10000 гривень моральної шкоди. Моральну шкоду обґрунтував втратою спокою та душевними стражданнями у зв'язку з відмовою спадкоємців розрахуватися з ним за борги спадкодавця. В ході розгляду справи позивач відмовився від позовних вимог, заявлених до відповідача [PERSON] Ухвалою Миронівського районного суду від 13 січня 2017 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики та моральної шкоди, провадження у справі у частині вимог до [PERSON] закрито. З підстав наявності судового рішення між тами самими сторонами і про той самий спір, що набрало законної сили, закрито провадження у справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення основної суми боргу за договорами позики. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, заявлені до [PERSON] та [PERSON] Суду пояснив, що про смерть [PERSON] та відкриття спадщини йому було відомо у день його смерті. До нотаріуса з відповідною заявою про претензію щодо повернення боргу не звертався, вимоги до відповідача [PERSON] заявляв шляхом подання позову, за яким прийнято рішення, вимоги до відповідача [PERSON] заявив, звертаючись до суду із вказаним позовом. Представник позивача підтримав заявлені ним вимоги, навести розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних витрат не зміг, підстав для стягнення пені не вказав. Зазначив, що кошти підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. В ході судових дебатів наголосив на тому, що суд не витребував необхідних для розгляду справи письмових доказів, зокрема спадкової справи померлого [PERSON], та доказів, що підтверджують наявність і вартість спадкового майна, не призначив ряд експертиз для встановлення вартості спадкового майна. Представник відповідачів [PERSON] вважає заявлені позивачем вимоги необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, а і його обов'язки. Винятком з цього правила є лише зобов'язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини 1 статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов'язання спадкодавця. Так, у спадщину переходять: обов'язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця); обов'язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов'язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов'язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов'язки за договором оренди житла з викупом. Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. При розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення грошових коштів Миронівським районним судом встановлено такі обставини: -20 червня 2014 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав [PERSON] кошти, а останній зобов'язувався повернути борг до 01 серпня 2014 року. Предметом договору були кошти в сумі 62000 гривень, які [PERSON] отримав 20 червня 2014 року; - 20 серпня 2014 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав [PERSON] кошти, а останній зобов'язувався повернути борг до 11 жовтня 2014 року. Предметом договору були кошти в сумі 62000 гривень, які [PERSON] отримав 20 серпня 2014 року; - [PERSON] помер [INFO] року внаслідок механічної асфіксії в результаті повішення; - померлий [PERSON] мав боргові зобов'язання перед позивачем за договорами позики, укладеними 20 червня 2014 року та 20 серпня 2014 року; - вимог до спадкоємців через нотаріуса за місцем відкриття спадщини позивач не заявляв, оскільки до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою про претензію щодо повернення боргу і покриття його за рахунок спадкового майна не звертався. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Миронівського районного суду від 28 березня 2016 року. Рішення набрало чинності 27 липня 2016 року. Вказані встановлені обставини є обов'язковими для суду відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При розгляді вказаної цивільної справи суд дійшов висновку про наявність між позивачем і [PERSON] правовідносин за договорами позики. Зобов'язання, які випливають з цивільно-правового договору позики, не є нерозривно пов'язаними з особою боржника та переходять до спадкоємців померлого. Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Умовою відповідальності спадкоємця по боргам спадкодавця є факт прийняття спадщини. Спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов'язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв відповідач [PERSON], оцінка майна у спадковій справі відсутня, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Дані обставини підтверджені повідомленням приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу В.В. Шепітко № 895/02-14 від 07 грудня 2016 року. З огляду на вказані обставини відповідач [PERSON] на підставі факту прийняття спадщини після смерті боржника позивача [PERSON] є відповідальним за його борговими зобов'язаннями. Згідно з правилами частин 2 та 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Поряд з шестимісячним строком для пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, також є строк в один рік. Такий строк обчислюється від дня настання строку вимоги. Цей строк застосовується тоді, коли кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини. Законодавець допускає два способи пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців; опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Як тільки кредитор дізнався, що його боржник помер, він повинен звернутися з письмовою претензією кредитора до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа. Якщо спадкова справа у жодного нотаріуса не відкрита, кредитор може звернутися до будь-якого нотаріуса за останнім місцем проживання померлого про відкриття спадкової справи. Нотаріус повідомляє спадкоємців про претензію кредитора, а також кредитора про спадкоємців. Якщо ж спадкоємці добровільно погашення боргу не виконують, то кредитор повинен звернутися в суд з позовом про стягнення грошових коштів з спадкоємців. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У даному випадку солідарної відповідальності спадкоємців не виникає. За положеннями частини 4 статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності. На ці строки не розповсюджуються норми ст. ст. 259, 263, 264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Вказані строки є обмежувальними і їх пропуск припиняє відповідні права кредиторів. В судовому засіданні встановлено, що про смерть [PERSON] позивач дізнався [INFO] року у день, коли він покінчив життя самогубством. Пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, він мав протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, тобто у строк до 12 липня 2015 року. Рішенням Миронівського районного суду від 28 березня 2016 року встановлено, що до нотаріуса за місцем відкриття спадщини позивач не звертався, тобто вимог до спадкоємців через нотаріуса за місцем відкриття спадщини позивач не заявляв. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів позивач посилався на ті обставини, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, обов'язок відшкодувати борг померлого перейшов до його спадкоємців: дружини [PERSON] та сина [PERSON]. Посилаючись на факт освідомлення про декількох спадкоємців померлого [PERSON], позивач позовні вимоги заявив до [PERSON], яка не є особою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] та яка повідомляла про вказаний факт в ході розгляду справи, заперечуючи проти заявлених до неї вимог. Вимоги до відповідача [PERSON] позивач заявив 01 вересня 2016 року, звертаючись із даною позовною заявою до суду. З огляду на положення частини 4 статті 1282 ЦК України непред'явлення позивачем у встановлені даною нормою строки претензій до відповідача [PERSON], який прийняв спадщину після смерті [PERSON], погашає належні йому права вимоги. Як кредитор позивач не використав свого права на вимогу, тому позбавляється права вимоги. Вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення з неї нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань у виді трьох відсотків річних від суми боргу, інфляційних витрати і пені та моральної шкоди є безпідставними, оскільки рішенням Миронівського районного суду від 28 березня 2016 року встановлено, що [PERSON] не є відповідальною за борговими зобов'язаннями [PERSON] Крім того, у спадщину переходять обов'язки по відшкодуванню моральної шкоди та обов'язки по виплаті пені, трьох відсотків річних та індексу інфляції, які були присуджені судом за життя спадкодавця. Такі кошти не були присуджені до стягнення на користь позивача за життя [PERSON] Згідно положень статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. Цивільне судочинство захищає права та інтереси не лише позивача, але й відповідача. Посилання представника позивача на ті обставини, що судом не вжито заходів до витребування необхідних для розгляду справи письмових доказів, що підтверджують наявність і вартість спадкового майна, та призначення у справі експертиз не заслуговують на увагу з огляду на факт погашення належних позивачу прав за договорами позики. Доказів, які спростовують факт погашення боргових зобов'язань, позивач та його представник не надали. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року за заявою представника позивача про забезпечення позову у справі накладено арешт на житловий будинок під номером [ADDRESS] Правилами частини 6 статті 154 ЦПК України визначено, що в разі, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Прийняте судом рішення про відмову у задоволенні позову є підставою для скасування застосованих заходів забезпечення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1218, 1220, 1221, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed