Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17 березня 2015 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 01 жовтня 2010 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 320. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Подальше збереження сім»ї неможливе і суперечить їхнім інтересам. У судове засідання позивач не з»явилася, але надала на канцелярію суду письмову заяву, в якій прохала позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, слухати цивільну справу за її відсутності та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з»явився, надав на канцелярію суду телефонограму, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки з позивачем не проживають більше двох років, спільне життя не склалося, також просив не стягувати з нього сплачений судовий збір, оскільки він не працює, оформлює медичні документи для оформлення групи інвалідності та прохав слухати цивільну справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 01 жовтня 2010 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції, Харківської області, актовий запис № 320, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та після розірвання шлюбу буде мешкати з нею. Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved