overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19.09.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією посилаючись на те, що відповідно до договору № 001-16525-120413 від 12.04.2013 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 19481 грн. 48 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 001-16525-120413 від 12.04.2013 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача станом на 22.07.2014 року складають 19481 грн. 48 коп., які складаються з наступного : Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19.09.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією посилаючись на те, що відповідно до договору № 002-16525-121112 від 12.11.2012 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER]. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 002-16525-121112 від 12.11.2012 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER]. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача станом на 22.07.2014 року складають 18901 грн. 16 коп., які складаються з наступного : · тіло кредиту: 10402,47 грн.; · прострочене тіло кредиту: 2328,92 грн.; · заборгованість за відсотками: 1662,15 грн.; · заборгованість за комісіями: 4507,62 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19.09.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією посилаючись на те, що відповідно до договору № 003-16512-150513 від 15.05.2013 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 17000,00 грн., відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 003-16512-150513 від 15.05.2013 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 17000,00 грн., відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача станом на 21.07.2014 року складають 22594 грн. 89 коп., які складаються з наступного : · тіло кредиту: 10354,89 грн.; · прострочене тіло кредиту: 5610,00 грн.; · заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; · заборгованість за комісіями: 6630,00 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19.12.2014 року та уточнивши свої вимоги (а.с. 20-21просив постановити рішення, яким визнати інформацію «Реєстру заборон» запис від 21.04.2008 року з реєстраційним номером 7058322 та інформацію в «Реєстрі речових прав» - запис про обтяження за номером 7603231 недостовірною та визнати недійсним обтяження права [PERSON] на будинок [ADDRESS] з моменту його накладення як помилкове та зобов'язати Першу Сумську державну нотаріальну контору Головного управління юстиції у Сумській області виключити запис з «Реєстру речових прав» про обтяження 21.04.2008 року за № 7058322 та інформацію з «Реєстру речових прав» - запис про обтяження за номером 7603231, яким накладена заборона на відчудження будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому надав суду письмову заяву про можливість розгляду у відсутність його представника (а.с.27,28). Суд дослідивши матеріали справи та заслухавши позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, приходить до переконання, що його вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 4) відповідно до якого йому перейшло право власності на житловий будинок [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці, за вищевказаною адресою. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ( а.с. 5-6) мається запис про обтяження будинку, який перейшов у спадок позивача - реєстраційний номер 7058322 від 21.04.2008 року. Судом встановлено, що вказаний запис внесено з підстав укладення з [PERSON] договору довічного утримання ( серія та номер : б/н , виданого 05.07.1996 р.) . Будь-яких доказів на підтвердження того, що вказане домоволодіння передавалося у власність інших осіб, судом не встановлено. Доказів на спростування вказаної обставини сторонами не надано.В тому числі, ця обставина підтверджується листом І СДНК № 3364/02-17 від 19.11.2014 року (а.с.9). П.3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості, що містяться у «Реєстрі речових прав» мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх відсутності пріоритет мають дані реєстраційної справи. Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту укладення [PERSON] вищезазначеного договору довічного утримання, а також, те, що права свободи чи законні інтереси вказаної особи (на думку суду ) не порушуються, суд вважає за необхідне захистити право позивача з приводу правовідносин, які виникають з права власності. Згідно п.п.5.1 гр.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчудження майна за рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

позивач звернувся до суду 19 жовтня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 24 листопада 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою, допомогу на утримання дитини він не надає. З 08 січня 2015 року він не проживає з [PERSON], причиною розпаду їх родини стала несхожість характерів. Тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно і не підлягає відновленню, примирення він не бажає та просить розірвати шлюб (а.с.1). В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності (а.с.14). Відповідач [PERSON] про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації, причини неявки суд не повідомила (а.с. 16-18. 24-25). Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 901 (а.с. 22 копія актового запису про шлюб). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач належним чином повідомлена про дату розгляду справи в судове засідання не з'явилася, заперечення проти позову не надала, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19 лютого 2015 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 25 лютого 2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Домаської сільської ради міста Лозова, Харківської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Сім»я не склалася з причин відсутності взаєморозуміння, втраченої пошани та довіри один до одного, збереження сім»ї неможливе і суперечить їхнім інтересам. У судове засідання позивач не з»явився, надав на канцелярію суду письмову заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та прохав слухати цивільну справу за його відсутності. У судове засідання відповідач не з»явилася, але надала на канцелярію суду письмову заяву, в якій прохала задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та слухати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 25 лютого 2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Домаської сільської ради міста Лозова, Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від даного шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

позивач звернувся до суду 19 серпня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 08 червня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою припинились з весни 2015 року в звязку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, вони мешкають окремо та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 17). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 16 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 червня 2013 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 202 (а.с.6 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду 20.04.2016 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того,що вони мають різні погляди на сімейне життя, втрачена повага та довіра один до одного. Від даного шлюбу дітей немає. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачем шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2015 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ВЛ № 283973,виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області від 08.04.2016 року (а.с. 17). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на сімейне життя, втрачена повага та довіра один до одного. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У відповідності до ст. ст88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить держави витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду 20.08.2015 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 грудня 2011 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, в розмірі ? частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, прохає справу слухати у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], батьком якої являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Як зазначила [PERSON] в своєму позові,що дитина постійно мешкає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач працює у ТОВ « Тера», хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом, пенсіонером не є,інших дітей не має; позивачка ж працює апаратником пастеризації та охолодження молока 4 розряду у ТОВ «Лозівський молочний завод», та отримує невелику заробітну плату, тому не в змозі забезпечувати належне матеріальне становище дитини, отже відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved