Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 20.09.2005 у розмірі 53018,33 грн., з яких: 12928,97 грн. заборгованість за кредитом, 36988,49 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 2500,87 грн. штраф (процентна складова), та судові витрати. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору б/н від 20.09.2005. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не надав, викликався до суду шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідача. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.09.2005 відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», отримавши кредит у розмірі 13900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений Договір відповідно до ст. 1054 ЦК України є кредитним. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до приписів п.п. 3.2, 3.3 Умов клієнт (відповідач) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт; підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. За умовами п. 5.5 Правил користування платіжною карткою за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році. Пунктом 5.3 Умов передбачено право банку односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Відповідно до п. 6.4 Умов, у разі незгоди зі зміною Правил та/або «тарифів Банку» позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Згідно п. 6.5 Умов відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 4.6 Умов передбачено, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміта, в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміта картрахунку. Згідно п.6.6 Умов у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу позивача відповідач повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди позивачу. Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.09.2005, укладеним між Приват Банком та клієнтом [PERSON], та Умов і правил надання банківських послуг вбачається, що станом на 30.06.2016 сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 53018,33 грн., з яких: 12928,97 грн. заборгованість за кредитом, 36988,49 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 2500,87 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з позовної заяви, останнє відоме місце проживання [PERSON]: мікрорайон 2-й[ADDRESS], м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області. Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р м. Хрустальний (Красний Луч) віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. На підставі викладеного судом встановлено, що відповідач [PERSON]є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані розяснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобовязані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Згідно наведеного у позові розрахунку штрафні санкції позивачем нараховані станом на 30.06.2016 фактично після 14.04.2014 дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій. При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку у 100 грн. складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремої від пені, та перевірити правильність її нарахування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по сплаті пені та комісії в розмірі 100 грн., штрафів за неналежне виконання зобовязань в розмірі 500 грн. і 2500,87 грн., а всього 3100,87 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.09.2005 у сумі 49917,46 грн., яка складається із 12928,97 грн. заборгованість за кредитом, 36988,49 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1798 грн. (судовий збір 1378 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача 420 грн.). Враховуючи те, що задоволено 94,15% позовних вимог (49917,46 грн. від 53018,33 грн. складає 94,15%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1692,82 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1798 грн. х 94,15 % / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial