Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій зазначив, що з відповідачем по справі вони з 11 липня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, але внаслідок погіршення стосунків між ними, нею було подано до суду заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається на денній формі навчання в Чернівецькому Національному університеті. Відповідач на даний час сімю не утримує, матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно, хоча працює та має стабільний заробіток, аліментними зобовязаннями не обтяжений, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні немає. Зважаючи на вище викладені обставини, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним віку 23 років та на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. 19 квітня 2018 року в підготовчому судовому засіданні позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] починаючи з дня подання заяви до закінчення ним навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років та доньки [PERSON], починаючи з дня подання заяви до досягнення нею повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно віку дитини на кожного з дітей. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх зменшення позовних вимог від 19.04.2018 року, підтримали та просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмовій відповіді на відзив відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що діти сторін перебувають на повному грошовому утриманні відповідача. Окрім того, відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому також просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що діти сторін на даний час навчаються та з позивачем спільно не проживають і знаходяться на повному грошовому утриманні відповідача. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не зявилась, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки тимчасово проживає в місті Чернівці, де навчається, а тому немає змоги прибути в судове засідання. Також третя особа в своїй заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та вважає за необхідне спростувати викладені в письмових запереченнях відповідача обставини щодо повної оплати батьком його навчання та повного його утримання, оскільки зазначені витрати здійснюються як обома сторонами так і дідом і бабою з обох сторін. Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши та перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей, до досягнення ними повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено судом позивач та відповідач з 11 липня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено відповідний актовий запис № 99 Нетишівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] 1-БВ № 276847. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про її народження (а.с. 9) та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.10). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що повнолітній син сторін, [PERSON], [INFO], на даний час навчається на денній формі навчання в Чернівецькому Національному університеті імені [PERSON], на контрактній основі та на даний час тимчасово зареєстрований і проживає за місцем свого навчання в місті Чернівці в гуртожитку № 1, кімната 337 по вулиці Небесної Сотні в будинку № 2. Неповнолітня донька сторін, [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2017 року навчається в КЗ КОР «Переяслав-Хмельницький ліцей-інтернат «Патріот», перебуває на неповному державному утриманні та є ученицею 6 класу, що підтверджується копією довідки № 01-27/231 від 18.01.2018 року та в звязку з навчанням проживає тимчасово в гуртожитку при навчальному закладі за адресою м. Переяслів-Хмельницький, вул. Грушевського, 49, а не в квартирі № 31 в будинку № 20 по Дніпровському проспекту в місті Українка Обухівського району Київської області, що підтверджується копією акту обстеження вищезазначеної квартири за № 31 від 26 січня 2018 року. [PERSON] працює на підприємстві Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго» на посаді заступника начальника цеху на постійній основі та його середньомісячна заробітна плата за період липня 2017 року по грудень 2017 року складає 21495,76 гривень, що підтверджується копією довідки виданої за місцем роботи № 80 від 24.01.2018 року. Відповідач оплачує навчання свого повнолітнього сина [PERSON] в Чернівецькому Національному університеті імені [PERSON], що підтверджується відповідними квитанціями, наданими відповідачем, та саме ним укладено Договір про надання сину освітніх послуг. Окрім того, відповідач здійснює регулярні перерахування коштів на утримання свого сина на його банківську картку, що також підтверджується відповідними квитанціями. Відповідач здійснював оплату за навчання своєї доньки [PERSON] за вересень 2017 року та за грудень 2017 року згідно наданих ним квитанцій та періодично здійснював перерахування коштів на банківську картку доньки для її поточних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 СК України встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість, яких надана Верховною Радою України». Так як з обставин встановлених в ході судового розгляду справи вбачається, що відповідач по даній справі, в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина [PERSON], добровільно оплачує його навчання згідно укладеного ним договору та перераховує регулярно кошти на поточні потреби сина, а на утримання доньки [PERSON] кошти надає нерегулярно, тому суд, з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття, з 21 листопада 2017 року, тобто з моменту звернення до суду позивача з даною позовною заявою відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на повнолітнього сина [PERSON] суд відмовляє, оскільки посилання позивача на ті обставини, що відповідач нерегулярно надає кошти на його утримання були спростовані наданими відповідачем в якості доказів квитанціями про оплату навчання сина та регулярне перерахування коштів на його банківську картку на поточні потреби, окрім того, повнолітній син (як встановлено в ході розгляду справи) з позивачем не проживає, а позивачем в цій спраі є саме мати, а не повнолітня дитина, яка продовжує навчання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial