Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач\~ звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя із позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він після смерті [PERSON], померлого 25 грудня 2016 року, прийняв спадкове майно за заповітом,\~ а саме будинок №200 по вулиці Станіславського в м.Маріуполі, загальною площею 26,1 кв.м., житловою площею 11,4 кв.м. Право власності на вказаний будинок померлий набув на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, серія та номер 2744, виданий 19.11.1965 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно він звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 27 червня 2017 року\~ приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємець жодних документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок на імя померлого, подано не було, тобто відсутні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок №200 по вулиці Станіславського в м. Маріуполі. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 грудня 2016 року помер [PERSON], про що 26 грудня 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області\~ зроблений актовий запис №2066 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №973784. З матеріалів справи вбачається, що будинок 200 по вулиці Станіславського в м.Маріуполі належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, серія та номер 2744, виданий 19.11.1965 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 91909286 від 13 липня 2017 року. З урахуванням вищенаведеного суд дійшов до висновку, що будинок №200 по вулиці Станіславського в м.Маріуполі\~ входить до спадкової маси спадкодавця [PERSON], оскільки дійсно належав йому на праві приватної власності, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON]\~ 25 квітня 2016 року за реєстровим №593,594, відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON]. Згідно відповіді з Лівобережного районного відділу надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №04-18-1885 від 11.04.2017 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 16.08.1965 року по 05.04.2017 рік. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON], була заведена спадкова справа № 21/2017 на підставі поданої спадкоємцем [PERSON] заяви про прийняття спадщини. Проте останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на\~ квартиру було відмовлено через те, що спадкоємець жодних документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок на імя померлого, подано не було, тобто відсутні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно. Відповідно .п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються документи, які свідчать про право власності померлого [PERSON] на спадковий будинок, суд приходить до висновку, що за [PERSON] може бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок №200 по вулиці Станіславського в місті Маріуполі, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved