Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 26.10.2012 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Свої зобовязання за кредитним договором позичальник не виконує, в звязку з чим, станом на 31.12.2017 року має заборгованість в сумі 117000 грн., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 5073грн. 30 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 111926 грн. 70 коп. В звязку з цим, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою від 06.03.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та останню з урахуванням положень ст.11, ч.ч.4-6 ст.19, ст.274, ч.1 ст.277, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Частиною 2 ст.279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.3 ст.279 ЦПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятись протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Станом на 03.05.2018 року від сторін клопотань про розгляд справи з повідомленням останніх не надходило. Відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов та будь-яких інших заяв та клопотань не подано. Таким чином, розглядаючи справу в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін та за наявними матеріалами, дослідивши доводи позовної заяви та надані до неї письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокре-ма, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.10.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір, оформлений відповідною заявою, яка містить підпис відповідача про ознайомлення його з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було видано кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, в звязку з чим, згідно наданого до позовної заяви розрахунку, станом на 31.12.2017 року має заборгованість в сумі 117000 грн., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 5073грн. 30 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 111926 грн. 70 коп. Враховуючи зазначені вище обставини та положення законодавства, не надання відповідачем відзиву та будь-яких доказів на спростування заявлених до нього позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позову в повному обсязі і стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором від 26.10.2012 року, яка виникла станом на 31.12.2017 року, в сумі 117000 грн., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 5073грн. 30 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 111926 грн. 70 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved