Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору № б/н, укладеного 14 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , банк надав останньому кредит у розмірі 13700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті [PERSON] за ним рахується заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 11374,76 грн. Згідно повідомлення Бородянської районної державної нотаріальної контори від 19 жовтня 2018 року спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після його смерті заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». З відміток у копіях паспортів покійного [PERSON] та відповідачки [PERSON] убачається, що вони були зареєстровані за однією адресою, а відповідно постійно проживали разом, а тому остання згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті боржника за зазначеним кредитним договором до складу якої входять, у тому числі і кредитні зобов`язання померлого позичальника. 12 вересня 2019 року банком було направлено лист-претензію на адресу відповідачки щодо погашення наявної заборгованості у спадкодавця [PERSON] за зазначеним кредитним договором, однак до цього часу така заборгованість відповідачкою не погашена. Тому просив стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 11374,76 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що на підставі заяви від 14 грудня 2010 року, поданої [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», банком останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з базовою процентною ставкою 30 % річних, строком кредитування, що відповідає терміну дії картки /а.с. 8-33/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.64/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 18 липня 2019 року за [PERSON] рахується заборгованість, яка становить 11374,76 грн. та включає в себе: 11374,76 грн. - тіло кредиту /а.с. 5-7/. З матеріалів спадкової справи № 404/2014, заведеної після смерті [PERSON] убачається, що дана спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк» від 01 листопада 2014 року, сини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, про що у матеріалах спадкової справи мається їх відповідна заява від 29 листопада 2014 року; відповідачка [PERSON] із заявою про прийняття чи відмову від спадщини не зверталась /а.с. 72-89/. Як зазначило АТ КБ «Приватбанк» у позовній заяві та що підтверджується матеріалами справи /а.с. 33-34/, банк, встановивши з копій паспортів покійного [PERSON] та відповідачки [PERSON] , що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] вони були зареєстровані та проживали за однією адресою, у зв`язку з чим, вважаючи, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, її /відповідачку/ такою, що належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] , направив їй / [PERSON] / 04 вересня 2019 року, як спадкоємиці майна померлого, лист-претензію якою повідомляв про наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором та просив її погасити. Однак відповідачка таку заборгованість до цього часу не сплатила. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до положень ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оскільки з матеріалів спадкової справи, заведеної після [PERSON] , встановити спадкоємців його майна неможливо, належних доказів отримання відповідачкою спадкового майна позивачем суду не надано, а посилання останнього на те, що відповідачка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем внаслідок чого є його спадкоємцем, суд не приймає до уваги, так як та обставина, що згідно відміток у ксерокопії паспорту відповідачки місце її реєстрації збігається з місцем реєстрації померлого, вказаним у ксерокопії його паспорту, не доводить факту постійного проживання спадкодавця разом із відповідачкою на час відкриття спадщини, а тому суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними, і вбачає за необхідне у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю.

Outcome: dismissed