Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02.09.2011 року між ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» та відповідачем був укладений Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7159969, предметом якого є страхування транспортного засобу «ВАЗ» державний номерний знак «6996ДПЗ». 21 грудня 2011 року в місті Дніпропетровську з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, автомобілю „Фольксваген державний номерний знак „АЕ8414ЕР, під керуванням водія [PERSON] була заподіяна значна матеріальна шкода, яка згідно зі звітом №20/12/11-С від 27.12.2011 року та рахунку №КС00002015 становить 31052,27 грн., яка у звязку з настанням страхового випадку була виплачена страховій компанії потерпілого в порядку регресу. Та оскільки відповідач не повідомив їх у визначені законодавством строк та спосіб про настання страхового випадку просив стягнути з відповідача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 31052,27 грн. та судовий збір у сумі 1378,00грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ У відповідності до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 02.09.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7159969, предметом якого є страхування транспортного засобу «ВАЗ» державний номерний знак «6996ДПЗ». Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 21 грудня 2011 року в місті Дніпропетровську з вини відповідача, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2012, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, автомобілю „Фольксваген державний номерний знак „АЕ8414ЕР, під керуванням водія [PERSON] була заподіяна значна матеріальна шкода, яка згідно зі звітом №20/12/11-С від 27.12.2011 року та рахунку №КС00002015 становить 31052,27 грн. У звязку з настанням страхового випадку страхове відшкодування було виплачено страховій компанії потерпілого в порядку регресу. Згідно ст.ст.1166, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст..1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст..1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст..993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст..38 п.38.1 та п.38.1.1(ґ) Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо страхувальник не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 31052,27 грн. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved