Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 11.01.2014 року між нею та відповідачем був укладений Договір №AG-744_L, згідно умов якого відповідач зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Відповідно до п.1.1., 2.1. договору замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов даного договору. Вартість виробів складає 3976 грн. На момент пропонування співробітниками відповідача дешевих пластикових виробів у позивача не було грошей, тому вона, під впливом введення її в обману, підписала кредитний договір на вказану суму. Співробітники відповідача запевнили її, що вона буде сплачувати щомісячний платіж в розстрочку в розмірі 150-200 грн. У зв'язку з юридичною необізнаністю позивача, поганим зором, вона підписала кредитний договір, в наслідок чого вона повинна сплачувати банку 554 грн. на місяць та страховку в розмірі 519,87 грн., про що її не повідомили взагалі. Також в договорі №AG-744_L від 11.01.2014 року невірно зазначене ім'я позивача, договір датований 11.01.2013 року, а підписаний 11.01.2014 року, договір укладений з ПП Калюжним, а в реквізитах поставлена печатка ФОП Гордієнко, який не має жодного відношення до даного договору, не зазначено, на підставі яких документів діє ПП Калюжний та не вказана загальна площа виробів. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, підприємницька діяльність відповідачем здійснюється з порушеннями та вводить в оману споживача послуг, що мають істотне значення щодо ціни договору, тому позивач просить визнати договір №AG-744_L від 11.01.2014 року, укладений між позивачем та відповідачем недійсним. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що дійсно між позивачем та відповідачем був укладений договір №AG-744_L від 11.01.2014 року. Сторони досягнули згоди стосовно всіх умов даного договору, в тому числі і ціни договору та порядку плати. 18.01.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про розірвання договору по причині неплатоспроможності, на що на її адресу було направлено листа щодо неможливості розірвання цього договору у зв'язку з тим, що ПВХ конструкції знаходяться в процесі виробництва і зупиняти виробничий процес заводу виробника ТОВ «Статус Групп» відповідач не має права. 10.02.2014 року відповідачем була здійснена доставка замовлених позивачем виробів, на що позивач відмовилась їх приймати. На підтвердження позовних вимог позивачем не надано жодного доказу щодо введення її в оману при укладанні договору, щодо оплати послуг та ціни договору. Умови договору зі сторони відповідача виконані в повному обсязі та належним чином і обґрунтування позовних вимог позивача не стосується визнання договору недійсним, а є підставою для розірвання договору, що нею не заявлялось. Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено в судовому засіданні, 11.01.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір №AG-744_L, згідно умов якого відповідач зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Відповідно до п.1.1., 2.1. договору замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов даного договору. Вартість виробів складає 3976 грн. 11.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено додаток №1 до договору №AG-744_L, що є невід'ємною частиною договору, де зазначено, що підписуючи цей документ, позивач підтверджує надання їй в повній мірі інформації про товар, умови оплати та доставки. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особи, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до наданих відповідача документів, замовлення позивача було прийнято на завод-виготовник ТОВ «Статус Групп» 17.01.2014 року. Замовлення було виготовлено та відвантажено зі складу готової продукції ТОВ «Статус Групп» 10.02.2014 року після чого доставлено за адресою позивача, де вона відмовилась від отримання товару, про що складено співробітниками відповідача доповідну записку. Разом з тим, слід зазначити, що позивач 14.01.2014 року звернулась до відповідача з заявою про розірвання договору від 11.01.2014 року, на що 20.01.2014 року відповідач надав їй відповідь про неможливість розірвання цього договору, оскільки замовлення вже знаходиться в обробці та відповідач не має можливості зупинити виробничий процес виготовлення замовлених нею ПВХ конструкцій. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що всі умови договору відповідачем виконані, навмисного введення позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину позивачем не доведено, тому немає жодних підстав для визнання договору №AG-744_L, укладеного між позивачем та відповідачем, недійсним. Відповідно ст. 79, 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed