Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 15 листопада 2013 року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки площею 2,9235 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцем померлої за заповітом, він спадщину прийняв. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 647437, який був виготовлений та виданий [PERSON], втрачено, що перешкоджає оформити спадщину у встановленому законом порядку. Просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в яких вказав, що позовні вимоги підтримуює. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився, сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пункту г частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України. У судовому засіданні встановлено, що 15 листопада 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 291407, виданим 18 листопада 2013 року виконавчим комітетом Кипячківської сільської ради Миронівського району Київській області. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим 08 серпня 2013 року секретарем виконкому Кипячківської сільської ради Миронівського району Київської області та зареєстрованим в реєстрі під номером 7. [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42114852 від 13 листопада 2015 року, який зберігається в матеріалах спадкової справи, даний заповіт є чинним. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач прийняв спадщину, звернувшись 20 квітня 2011 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Встановлено, що померлій на підставі розпорядження Миронівської РДА № 16 від 15 січня 2008 року передано у власність земельну ділянку площею 2,8199 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 647436, копія якого додана до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 17 жовтня 2008 року за № 010834500544. [PERSON] з пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.20 вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються листом державного нотаріуса [PERSON] № 204/02-14 від 09 березня 2016 року та матеріалами спадкової справи померлої [PERSON] № 288/2015. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування можливо лише у разі, якщо є документ, який підтверджує зазначене право власності. Встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON], втрачено. Чинне законодавство України не передбачає можливості видачі спадкоємцю дубліката державного акта про право власності на земельну ділянку, який був оформлений на померлого. У статті 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємець померлої [PERSON] не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, питання визначення належності права на майно має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 373, 1216, 1218, 1223, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 152 ЗК України,

Outcome: approved