Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за час перебування у шлюбі ним та відповідачкою були придбані будівельні матеріали для проведення реконструкції дачного будинку, розташованого на земельній ділянці № [NUMBER] в садівничому товаристві «Дружба», на загальну суму 32 200,72 грн. Після розірвання шлюбу у 2010 року він мав намір постійно в цьому будинку проживати, а тому продовжував його будівництво та реконструкцію, але вже за власні кошти, витративши додатково на з цією метою ще 2024, 50 грн. Оскільки на даний час між ним та відповідачами склалися вкрай неприязні стосунки, колишня дружина переоформила своє членство у садівничому товаристві «Дружба» на свого сина від першого шлюбу - [PERSON], який категорично заперечує проти його проживання та користування земельною ділянкою та спорудами на ній, просив стягнути з [PERSON] на свою користь половину вартості виконаних робіт та будівельних матеріалів, придбаних за час шлюбу, оскільки вони є спільною сумісною власністю подружжя, а також вартість тих матеріалів, які він придбавав вже після його розірвання, всього - 18124, 86 грн. Крім того, позивач просив також стягнути з [PERSON] на свою користь 402 грн, 10 коп. - половину вартості будівельних матеріалів, придбаних ним та використаних вже після переоформлення на останнього членства у садівничому товаристві. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав з підстав, у ньому зазначених, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідачі позовні вимоги [PERSON] повністю не визнали, стверджуючи, що будівництво на дачній ділянці відбувалось в основному з безкоштовних для них будівельних матеріалів, оскільки позивач на той час працював у туристичному комплексі завідуючим господарством та мав відповідну можливість їх придбавати, заперечували також щодо їх вартості та вартості виконаних робіт, визначених позивачем. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних, встановлених в ході розгляду справи обставин та відповідних їм правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.10.1995 року по 13.05.2013 року. В судовому засіданні встановлено, що за час сумісного життя подружжям [PERSON] була придбана земельна ділянка № [NUMBER] в садівницькому товаристві «Дружба» в м. Нова Каховка. На цій земельній ділянці знаходився недобудований двоперховий дачний будиночок , який також був ними придбаний при покупці земельної ділянки. Подружжям будиночок відбудований з добудовою другого поверху, також побудовані господарські споруди та огорожа, виконані внутрішні та зовнішні оздоблювальні роботи, влаштовано опалення. Після розірвання їх шлюбу 20.03.2013 року позивач постійно там проживав, оскільки не знаходив спільну мову з відповідачкою з приводу користування належною їм на праві спільної сумісної власності квартирою, та продовжував будівництво, але 13.05.2013 року [PERSON] розпорядилась спільним майном без його згоди, переоформивши своє членство в СТ «Дружба» на свого сина від першого шлюбу - [PERSON], і з цього часу він та відповідачка не допускають [PERSON] на зазначену земельну ділянку та заперечують проти його проживання та користування спорудженими на ній будиночком та іншими будівлями. На даний час будівництво дачного будинку не завершено, в експлуатацію він не зданий, а відтак позивач має право на частку в будівельних матеріалах і вартості проведених робіт (сам факт участі позивача у будівництві, придбання будівельних матеріалів відповідачами в судовому засіданні не заперечувався, а також підтверджується документально та поясненнями всіх допитаних в ході розгляду свідків), з урахуванням вимог ст. 331 ч.3 ЦК України, яка передбачає що до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва. Отже, суд вважає що подружжя придбало у шлюбі будівельні матеріали недобудованого будинку на земельній ділянці № [NUMBER] в садівницькому товаристві «Дружба» в м. Нова Каховка. Згідно ст. 60 СК України майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користуванні і розпорядженні майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Відповідно вимог ст.ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу,є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно наданих позивачем оригіналів розрахункових документів: товарних чеків, квитанцій, накладних, розписок, договорів підряду, вартість використаних на спірне будівництво коштів за час перебування сторін у шлюбі складає 32 200, 72 грн.; 2024,50 грн. - кошти, витрачені позивачем з цією ж метою вже після його розірвання та 402,10 грн. - кошти, витрачені ним вже після переоформлення членства у садівницькому товаристві на [PERSON] Згідно вимог ч. 3 ст.10, ч. 1 та 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні відповідачі не погоджувалися з вартістю майна, зазначеного позові, але від призначення експертизи необхідної для її визначення вартості відмовилися, в зв»язку з чим суд виходить із наявних в матеріалах справи доказів. При цьому доводи відповідачів про те, що більшість з цих будівельних матеріалів придбано позивачем безкоштовно, оскільки останній мав таку можливість в зв»язку з роботою завідуючим господарством у туристичному комплексі суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються належними та об»єктивними доказами по справі, а саме вище переліченими документами та взагалі є голослівними та необґрунтованими, адже з трудової книжки позивача вбачається, що він не займав посаду завідуючого господарством, а працював сантехніком. Твердження відповідачки [PERSON] про те, що позивач не мав коштів на будівництво, і воно відбувалось не за його кошти суд до уваги не приймає з огляду на положення ст. ст. 60 та 61 СК України, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Відповідно до правил ч.ч.4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як слідує із зазначеної норми Закону грошова компенсація замість частки у спільному майні подружжя присуджується за згодою іншого з подружжя. Зі змісту позову убачається, що позивач просить стягнути грошову компенсацію замість його частки у спільному майні подружжя, залишивши земельну ділянку та збудовані на ній споруди у власності відповідачки. Тобто, позивач чітко висловив свою згоду на отримання грошової компенсації замість своєї частки у спільному майні подружжя. При наявності такого бажання позивача на отримання компенсації згоди відповідача на її виплату Закон не передбачає. Таким чином, вимога про стягнення грошової компенсації є обґрунтованою та такою, що узгоджується з нормами і СК, і ЦК України, з урахуванням того, що дане майно є неподільним. Отже, половину з суми вартості будівельних матеріалів, затрачених колишнім подружжям на добудову дачного будиночку та інших споруд на земельній ділянці № [NUMBER] в садівницькому товаристві «Дружба» в м.Нова Каховка: 32200, 72 : 2 = 16 100, 36 грн. слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача. Разом з тим, решту будівельних матеріалів на суму 2024,50 грн. та 402, 10 грн., половину вартості яких позивач просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] відповідно, як встановлено судом було придбано теж позивачем, але вже після розірвання шлюбу, тобто це майно не є спільною сумісною власністю подружжя і поділу в цьому порядку не підлягає. При цьому позивач не ставить питання про витребування майна із чужого володіння згідно із приписами глави 29 ЦК України. За таких обставин, в цій частині у позові слід відмовити. На підставі ст.ст. 60, 63, 69-71 СК України,

Outcome: partial