Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом, в якому вказав, що йому належить земельна ділянка та житловий будинок за адресою [ADDRESS]. В порушення земельного та цивільного законодавства [PERSON], що є сусідкою позивача за адресою [ADDRESS] встановила паркан на належній позивачу земельній ділянці, чим унеможливила доступ до частини будинку та комунікацій позивача. А тому він звертається до суду з позовом до відповідача та просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення збудованого паркану, що незаконно розміщений на вищевказаній ділянці та стягнути документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач та його представник проти позову заперечували та вказали, що межа встановлювалася по існуючому паркану, а тому відповідач норм земельного законодавства не порушувала. Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, позивач звертався за вирішенням питання щодо порушення земельного законодавства, але Кремінською міською радою рекомендовано позивачу звернутися до суду. Суд, вислухавши сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позивачем позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає за наступними обставинами. Як встановлено в судовому засіданні сторони є власниками земельних ділянок за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 5-25). Сторони перебувають в родинних зв'язках, між ними виникли неприязне ні відносини з приводу меж земельної ділянки, а саме з того приводу, що відповідач збудувала паркан на належній позивачу земельній ділянці, внаслідок чого позивач звертався до міліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 26), з заявою про вирішення земельного спору до Кремінської міської ради (а.с. 28), згідно відповіді якої позивачу рекомендовано звертатися до суду. Позивач в обґрунтування свого позову просив залучити до участі у справі спеціаліста для дачі висновку щодо порушення земельного законодавства. Згідно наданого висновку межі земельної ділянки порушені (а.с. 62-67). Але в судовому засіданні спеціаліст Кулигін зазначив, що перевірці висновку, який надано [PERSON] з застосуванням новітньої апаратури встановлено, що межі земельних ділянок знаходяться в тому стані, який були визначено на момент приватизації позивачем. Тобто, ніяких порушень земельного законодавства з боку відповідача не встановлено. На уточнене питання спеціаліст повідомив, що підстав, на його думку, для пред'явлення такого позову у позивача не було. Це підтверджується і пояснювальною запискою, згідно якої межа земельної ділянки № 129 проходить по існуючому паркану земельної ділянки [ADDRESS] (а.с. 91-97, 100-106). Відповідно до ст. 91 ЗК України Власники земельних ділянок зобов'язані зокрема не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 373 ЦК України Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що підтвердження того, що відповідач порушила межу сусідньої земельної ділянки суду не надано, паркан встановлено до визначення меж суміжних ділянок та межа проходить згідно документів по існуючому огородженню. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача, що все ж в одній точці на схемі відповідач заступила засвою межу, оскільки спеціаліст Кулигін вичерпно дав відповідь на поставлене питання та вказав, що підстав для позову не було, все відповідає землевпорядним документам. А тому у позові потрібно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідачем судові витрати заявлені не були. На підставі викладеного, ст.ст. 91,103,106,107,152 ЗК України, ст.ст. 16, 319, 373 ЦК України та

Outcome: dismissed