overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , вказавши, що ним безперебійно надається електрична енергія останньому за адресою [ADDRESS] , який є споживачем, але відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує її вартість , в зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 03.01.2011 року по 06.09.2013 рік у розмірі 1433.06 грн., 3% від простроченої суми 111,43 грн. . Просить суд стягнути вказану суму заборгованості, судовій збір . Представник позивача , яка була присутня в судовому засіданні, підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення заперечень не мала. Відповідач до суду не з'явився, про час та розгляд справи повідомлявся належним чином , суд ухвалив заслухати справу за відсутності відповідача з винесенням заочного рішення у відповідності зі ст.224-225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона ( постачальник) зобов'язується надавати другій стороні ( споживачу, абоненту ) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором , а споживач ( абонент) зобов'язується сплачувати вартість прийнятих ресурсів і дотримуватись передбачений договором режим її використання , а також забезпечувати безпечну експлуатацію і іншого оснащення. Відповідач мешкає за адресою [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг з електропостачання ( особовий рахунок [NUMBER]) , яку йому постачає Публічне акціонерне товариства « ДТЕК Донецькобленерго» на підставі договору № 724 від 29.12.2010 року ( а. с.11-12) , зазначений будинок придбаний 16.07.2008 році [PERSON] у [PERSON] згідно договору купівлі - продажу ( а. с. 13-14) . З цього приводу між сторонами виникли та існують цивільні правовідносини. Станом на теперішній час у зв?язку з несплатою, виникла заборгованість за спожиту електричну енергію , згідно довідки ( а. с.5-9) за період з 03.01.2011 року по 06.09.2013 рік у розмірі 1433.06 грн., 3% від простроченої суми 111,43 грн .. .. Відповідно до ст. 625 ЦК України , боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання , на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи наведене, суд вважає що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з урахуванням 3% річних. На підставі ст.ст. 526, 625, 714 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в обгрунтування якого зазначив, що 02.09.2008 року відповідач позичив у нього 20000 дол. США, які зобов'язався повернути не пізніше 16.09.2008 року, про що написав відповідну розписку. 25 листопада 2010 року відповідач знову позичив у нього 10000 дол. США, які зобов'язався повернути не пізніше 25.12.2010 року, про що написав відповідну розписку. Таким чином, загальна сума позичених відповідачем коштів становить 30000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.02.2011 року становить 238200 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача, посилаючись на те, що останній суму позики не повернув та уникає з ним зустрічей. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено що 02.09.2008 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачу 20000 дол. США на строк до 16.09.2008 року. 25.11.2010 року відповідач знову отримав позику від позивача у розмірі 10000 дол. США, яку зобов'язався повернути не пізніше 25.12.2010 року Укладення між позивачем та відповідачем вказаних договорів позики підтверджується розписками позичальника від 02.09.2008 року та від 25.11.2010 року. (а.с. 35, 36). У встановлений строк відповідач своє зобов'язання по поверненню позики не виконав. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 238200 грн. боргу за договорами позики згідно розписок від 02 вересня 2008 року та від 25 листопада 2010 року (суму еквівалентну 30000 дол. США станом на 24.02.2011 р., в межах заявлених позовних вимог). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати: 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача в якому вказав, що 26.11.2019 року між ним та туристичним агентством «Онікс-тур» в особі СПД [PERSON] був укладений договір№679 відповідно до умов якого він доручив відповідачу прийняти від нього грошові кошти в розмірі 19000 грн. і внести їх на поточний рахунок СПД [PERSON] в якості оплати за туристичні послуги у вигляді туру [PERSON] 22.03.2020р., але договір про надання туристичних послуг укладений не був, у зв`язку з чим [PERSON] звертався до відповідача із заявами про повернення грошових коштів, але відповідач відмовляє у їх поверненні. Просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 19000 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність, задовольнити позов в частині стягнення судових витрат на правову допомогу. Представник відповідача [PERSON] просила закрити провадження по справі оскільки позивачу повернені грошові кошти в сумі 19000 грн., не заперечувала проти стягнення з відповідача судових витрат на адвоката у сумі 200 грн. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 26.11.2019 року між [PERSON] та туристичним агентством «Онікс-тур» в особі СПД [PERSON] був укладений договір №679 відповідно до умов якого він доручив відповідачу прийняти від нього грошові кошти в розмірі 19000 грн. і внести їх на поточний рахунок СПД [PERSON] в якості оплати за туристичні послуги у вигляді туру [PERSON] 22.03.2020р. Грошові кошти були перераховані позивачем на рахунок відповідача, однак туристичні послуги у вигляді туру надані не були. Судом також встановлено, що відповідач повернув добровільно позивачу грошові кошти в сумі 19000 грн., що підтверджено представником позивача адвокатом Довженко В.І. у поданій суду письмовій заяві. Враховуючи, що відповідач добровільно сплатив позивачу грошові кошти в сумі 19000 грн., суд не вбачає підстав для задоволення позову. Приймаючи до уваги позицію представника відповідача, яка не заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 200 грн., суд задовольняє вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу частково, в сумі 200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому вказано, що працював у відповідача охоронником відділу охорони з 04.10.2010 року по 08.07.2015 року. З 16.12.2014 року був відсторонений від роботи і до дня звільнення не працював, однак перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 28.01.2015 року по 09.02.2015 року, з 10.02.2015 року по 27.02.2015 року, з 02.03.2015 року по 13.03.2015 року, з 16.03.2015 року по 25.03.2015 року, з 08.04.2015 року по 17.04.2015 року. 02.09.2015 року відповідач надав довідку №610/09 від 01.09.2015 року про те, що станом на 01.08.2015 року заборгованості з виплати коштів за листами непрацездатності відповідач немає. Вказана довідка не відповідає дійсності, оскільки вказаних коштів не отримував. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що зазначені в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився. Судом встановлено наступні обставини. Згідно наданих позивачем копій листків непрацездатності, позивач перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванніу періоди, що в них вказані. В довідці №610/09 від 01.09.2015 року зазначено, що станом на 01.08.2015 року заборгованості з виплати коштів за листами непрацездатності немає. Відповідно до довідки про доходи позивача від 26.08.2015 року відповідачем нараховано за січень 2015 року 242 грн. 10 коп., за лютий 2015 року 1694 грн. 70 коп., за березень 2015 року 735 грн. 08 коп. Згідно копії виписки по картці позивача №5168742060334871 за період з 01.01.2015 року по 04.09.2015 року вказані вище суми не надходили. Згідно з п.2 ст.16 Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці, застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом, а з п. 9 - на судовий захист своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Усі інші докази сторін і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що останній в квартирі не проживає з червня 2015 року без поважної причини , квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, на теперішній час його місце перебування позивачу невідоме. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову . Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , однак до суду не з'явився, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив. В силу ст.169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів які надані позивачем і знаходяться в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає що позов належить задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло № 16 від 03.03.2014 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та сину позивачки [PERSON] (а.с.11, 7). Як вбачається з довідки з місця мешкання відповідача, [PERSON] , який є чоловіком позивачки , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.8) . Однак , відповідач зареєстрований, але за вказаною адресою не мешкає з травня 2014 року по теперішній час , що підтверджується актом ЦОА № 6 від 26.05.2016 року (а.с.12 ). Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше одного року без поважної причини, тому позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив \~ визнати\~\~ [PERSON] таким, що втратив право користування\~ житловим приміщенням у будинку 2 по вул. Українська \~ в м. Запоріжжі . Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач, який є її колишнім чоловіком , в спірному житлі не проживає без поважної причини з 2013 року, комунальні послуги не сплачує, не виявляє інтересу до житла. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , до суду не зявився, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, які надані позивачами і знаходяться в матеріалах справи. Третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в наданому клопотанні просила справу розглядати без участі її представника, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] , повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з»явився, в зв»язку з чим справу також вирішено у його відсутність згідно ст. 169 ЦПК України. Суд , дослідивши матеріали справи, вважає що позов належить задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 71 ЖК України наймач і члени його сімї можуть бути визнані втратившими право користування житловим приміщенням в квартирі, якщо вони більше шести місяців без поважної причини в ній не мешкають. В ході розгляду справи встановлено, що позивач, третя особа [PERSON] зареєстровані та проживають в [INFO] . Вказаний будинок мав статус гуртожитку , перебуває у комунальній власності , що встановлено рішенням Запорізької міської ради № 20 від 25.09.2013 року (а.с.15). Також, судом встановлено, що рішенням Запорізької міської ради № 66 від 25.03.2015 року було змінено статус гуртожитку по вул. Українській , 2 на статус житлового будинку в цілому без проведення реконструкції (а.с.17). Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.03.2017 року , за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 2 також зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.22) . Свідоцтвом про розірвання шлюбу підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06 серпня 2013 року (а.с.25) . Відповідно до акту від 27.03.2017 року колишній чоловік [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2013 року, в квартирі відсутні його особисті речі (а.с.23) . Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше шести місяців без поважної причини, тому позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 71 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача\~\~ , в якому просив\~\~\~\~ визнати за нею\~ право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON], померлого 08.12.2015 року\~\~ . Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка . В звязку з тим, що за життя [PERSON] незважаючи на те, що в повному обсязі сплатив пай за квартиру в ЖБК -3 «Моторобудівельного заводу» , не оформив належним чином право власності на спірну квартиру , вона не може оформити право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача голова ОСББ «МОТОРОБУДІВНИК-3» позов визнав в повному обсязі, в наданій до суду заяві просив справу розглянути у його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає що позов належить задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки ЖБК «Моторобудівельного заводу» від 02.04.2016 року [PERSON] був членом ЖБК-3 «Моторобудівельного заводу» та отримав там трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Вартість квартири у сумі 4299,40 карб. виплачена повністю . Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] чоловік позивача [PERSON], помер 08 грудня 2015 року. Згідно ч.3 ст. 384 ЦК України при викупі квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 , встановлено, що у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо він повністю вніс пайовий внесок, до складу спадщини включається квартира. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадок по закону мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив , та батьки. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу , позивачка по справі є дружиною спадкодавця [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2016 року вбачається, що інші спадкоємці, а саме діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовилися на користь позивачки. Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право прийняти спадок або не прийняти його. Незалежно від часу прийняття спадку воно належить спадкоємцю з часу його відкриття . Спадкоємець, що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що її прийняв, якщо він протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив відмову від неї. Після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу і заяву про прийняття спадщини подала позивачка . На час смерті чоловіка вона була зареєстрована та проживала в спірній квартирі разом з чоловіком . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню і за нею слід визнати в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі ст. ст. 384 , 1261, 1268, 1274 ЦК України, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на будинок , за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] . Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що батькам її померлого чоловіка [PERSON] на праві власності належав будинок по [ADDRESS]. Після смерті батьків її чоловік не оформив належним чином спадкові права на будинок, а [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Коли вона звернулася до нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті чоловіка, їй було відмовлено, з тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину , яке було видане її чоловіку , не було зареєстроване в БТІ , з огляду на що позивачка вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність , наполягала на задоволенні позову. Відповідач Горлівська міська рада в наданому до суду клопотанні просила справу розглянути у відсутність її представника, не навівши будь-яких заперечень на доводи позивача. Суд , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13 березня 1982 року (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2008 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину на ? частину будинку [ADDRESS] на підставі заповіту після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] (а.с.8). Крім того, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.09.2008 року підтверджується, що [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину на ? частину будинку [ADDRESS] як сину, на підставі ст. 1261 УЦК України , після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] (а.с.9). Право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , в БТІ не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП «Горлівське міське БТІ» . Зазначеною довідкою підтверджено, що вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.05.1993 року , належить [PERSON] (а.с.10). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). За життя він в встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на спірне нерухоме майно після смерті батьків , що встановлено довідкою БТІ. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за законом або заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців . Позивачка [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] (а.с.23) є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України . Позивач прийняв спадщину після смерті чоловіка шляхом надання заяви до нотаріальної контори , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено , оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на спірне нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] на підставі спадкової трансмісії , та вчиненням дій , що свідчать про прийняття спадщини, має право на спадкування спірного нерухомого майна, належного [PERSON] , тому позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визначити їй додатковий строк достатній для прийняття спадщини, в тому числі у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], що залишилася після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що її померлому батьку на праві власності належить за адресою : [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті батька. Коли вона звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, їй було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. Вважає, що зазначений строк пропустила з поважної причини, оскільки тривалий час перебувала у відрядженні за межами м. Запоріжжя , а тому не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори. В судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для надання ним заяви про прийняття спадщини . Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України (а.с.8). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.4). Свідоцтвом про право власності на житло від 23.11.1994 року № 1872 та свідоцтвом про право на спадщину4 за законом від 24.04.2007 року підтверджується, що квартира [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (а.с.10, 14.). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2015 року , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька через пропуск строку для прийняття спадщини (а.с.15). Згідно довідки Кінологічної спілки України , [PERSON] перебувала у службовому відрядженні в м. Київ з 10.01.2015 року по 24.03.2015 року (а.с.17). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] пропустила строк для надання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved