Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] посилаючись на те, що він та його батьки [PERSON] й [PERSON] проживали та були зареєстровані в даному житловому будинку станом на 14 квітня 1991 року, який відносився до типу колгоспного двору, а отже кожному з них належало по 1/3 частині будинку. Після смерті [PERSON] та [PERSON] за ним та [PERSON] рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 26 лютого 2015 року було визнано право власності на належні померлим 2/3 частини житлового будинку по 1/9 та 5/9 частин відповідно. 14 квітня 2015 року Реєстраційною службою було зареєстровано за [PERSON] право власності на 1/9 частину вищезазначеного будинку, за [PERSON] - на 5/9 частин будинку. При зверненні до Реєстраційної служби для реєстрації права власності на належну йому як члену колишнього колгоспного двору 1/3 частину будинку йому було відмовлено в реєстрації. Таким чином, набувши право власності на частину будинку, на даний час він не може його зареєструвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області до судового засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про слухання справи сповіщений належним чином. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області двір по [ADDRESS] станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинкові були прописані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено довідками виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 648 та № 649 від 02 червня 2014 року. [PERSON] померла [INFO], [PERSON] помер [INFO], та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 26 лютого 2015 року за відповідачем [PERSON] в порядку спадкування за законом було визнано право власності на 5/9 частин житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], за позивачем [PERSON] було визнано право власності на 1/9 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. 14 квітня 2015 року Реєстраційною службою було зареєстровано за [PERSON] право власності на 1/9 частину вищезазначеного будинку, за [PERSON] - на 5/9 частин будинку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49739465 від 14 грудня 2015 року. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 25682967 від 29 жовтня 2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області позивачеві [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Враховуючи вищезазначене, оскільки позивач станом на 14 квітня 1991 року проживав та був зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS], який станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, про що наявні відомості в погосподарській книзі Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району, а отже набув право власності на нерухоме майно на підставі, що не заборонена законом, його право на спірне майно ніким не оскаржується, сама незаконність набуття права власності не встановлена судом, однак позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном та не може зареєструвати право власності на належну йому частину житлового будинку, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved