Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідачів, посилаючись на те, що 25 березня 2008 року між [PERSON] та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було укладено Кредитний договір № 689-008/08Р, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит на суму 17 153 дол. США із розрахунку 11,99 % річних строком до 25 березня 2015 року. Відповідно до договору поруки [PERSON] та [PERSON] зобовязалися відповідати як солідарні боржники. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 18.06.2015 року за ним рахується заборгованість в сумі 19\~365 доларів США 71 цент., що за курсом НБУ станом на 28.10.2015 року становить 442\~700 грн. 13 коп., яка складається з кредиту 13\~904,72 дол. США (317\~861,90 грн.); відсотків 5\~460,99 дол. США (124\~838,23 грн.), що підтверджено відповідним розрахунком заборгованості. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду представник відповідачів надала заяву, в якій проти позову заперечує та просить суд застосувати до даних правовідносин строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову, просить слухати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наступне. Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 689-008/08Р, за умовами якого Банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 17 153 дол. США. Ціль кредиту - придбання Автотранспортного засобу. Плата за користування кредитом - відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 11,99 % відсотків річних. Строк, на який Банк надає позичальнику кредит - до 25 березня 2015 року. Відповідно до пунктів 4.4 та 4.5 договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 205 дол. США та сплачувати відсотки за користуванням кредитом щомісячно до 10 числа наступного місяця. 25 березня 2008 року [PERSON] отримав суму кредиту згідно заяви на видачу готівки №5 та меморіального ордеру № 12, тобто\~\~Банк свої зобовязання виконав, надавши позичальнику кредитні кошти відповідно до вказаного вище Кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, у звязку з чим станом 18.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 19\~365 доларів США 71 цент, що за курсом НБУ станом на 28.10.2015 року становить 442\~700 грн. 13 коп., яка складається з кредиту 13\~904,72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.10.2015 року становить 317\~861,90 грн.; відсотків 5\~460,99 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.10.2015 року становить 124\~838,23 грн. Разом з тим, представник відповідачів подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій просив з цих підстав відмовити в задоволенні позову. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлений трирічний строк позовної давності, який застосовується до всіх правовідносин, за винятком тих, для яких законом встановлені інші, більш короткі або більш тривалі строки. До вимог, що виникли з кредитних правовідносин застосовується трирічний строк позовної давності. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1\~статті 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5\~статті 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За змістом Кредитного договору та Договору про внесення змін до нього [PERSON] зобовязаний був сплачувати кредит щомісяця до 10-го числа включно згідно погодженого сторонами графіку погашення кредиту, встановленому у Додатку №2 до Договору. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною 3\~статті 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором та графіком, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Право кредитора вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено\~ст. 1050 ЦК України. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 261,\~530,\~631 ЦК України, суд приходить до висновку, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2\~статті 1050 ЦК України\~кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Оскільки пунктами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд вважає, що у випадку неналежного виконання відповідачем-позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. При цьому Суд враховує також правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які є обов'язковими для всіх судів відповідно до положень\~ст. 360-7 ЦПК України. Як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 6-8), суму заборгованості [PERSON] за кредитом та відсотками розраховано за період, починаючи з 01 березня 2008 року. З даним цивільним позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду 09 листопада 2015 року, що підтверджується відповідною реєстраційною відміткою на штемпелі на поштовому конверті, в якому відправлено позовну заяву. Аналізуючи умови договору та зміст правових норм, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача заборгованість за невиконання позичальником кредитного зобов?язання за період з 09 листопада 2012 року по 09 листопада 2015 року (часу звернення позивача до суду). В іншій частині вимог за період, який виник до 09 листопада 2012 слід відмовити\~з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду без поважної причини, оскільки позивач у межах загального строку позовної давності, який обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за останнім здійсненим платежем позичальником, не звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного інтересу, а представником відповідача зроблено заяву до винесення рішення про застосування позовної давності, що у відповідності до частини 4 вимог\~статті 267 ЦК України\~є підставою для відмови у позові в цій частині вимог. При визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягнення на користь позивача, колегія суддів виходить з наступного. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотками вбачається, що її розмір було розраховано з моменту укладання кредитного договору по 18.06.2015 року, тобто за весь період дії договору. Однак, суд з ним погодитися не може, оскільки розрахунок було проведено не по кожному дню (місяцю), за яким повинні нараховуватися проценти за користування кредитом, окремо, а безпосередньо на весь розмір заборгованості за необхідними платежами, тобто навіть на ту заборгованість, строк позовної давності за який було пропущено, до 09 листопада 2012 року. Крім того, як видно з матеріалів справи, а саме: графіку погашення щомісячних платежів (а.с.13-14) та розрахунку заборгованості (а.с.6-8), розмір нарахованої позивачем заборгованості за кредитом «очікувана сума погашення» значно відрізняється і не співпадає з «необхідними платежами» визначеними графіком погашення (Додаток №2 до договору) та самим договором (п.4.4). Так у «графіку» за період з 01 листопада 2012 року щомісячний «необхідний платіж» становить 205 дол.США, який у відповідності до п. 6.1.2. Договору розподіляється на погашення тіла кредиту, відсотків та комісії, які в свою чергу щомісяця мають різні розмірі. Тоді, як у «розрахунку», з невідомих причин, ці нарахування визначені в інших розмірах, ніж передбачені графіком погашення. Зясувати дану невідповідність колегія суддів можливості не мала, оскільки належним чином повідомлений представник позивача неодноразово не зявлявся на виклики суду в судові засідання, без поважних причин, клопотав про розгляд справи за відсутністю представника. Тому, суд вважає, що заборгованість за користування кредитними коштами (тіло кредиту, відсотки) слід нараховувати відповідно до «Графіка погашення», який є невідємною частиною Додаткової угоди і безпосередньо був погоджений сторонами, в межах трирічного строку позовної давності. Отже, враховуючи все вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору лише за період з 09 листопада 2012 року по 09 листопада 2015 року в сумі, що відповідно становить: заборгованість за тілом кредиту - 5878 дол.США (з листопада 2012 року по березень 2015 року в межах строку, на який укладався договір), заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2862,04 дол.США. Визначаючи розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом суд виходив з наступного: сума боргу х процентної ставки, визначений п.1.2 кредитного договору, який відповідно до п.1.3 цього договору збільшений на 1% річних та становить 12,99 % (12,99/12=1,08% щомісяця). Так, з Графіка погашення вбачається, що у листопаді 2012 року сума боргу для нарахування відсотків становить 5878 дол.США, орієнтовна сума відсотків 61 дол.США, таким чином: 5878+61 = 5939*1, 08% = 64, 14 дол.США. За аналогічним принципом розрахована сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а саме: 64, 14 +5939=6003, 14 *1, 08% =64, 83 (грудень 2012 р.); 64, 83 +6003, 14 =6067, 97 *1, 08% =65, 53 (січень 2013 р.); 65, 53 +6067, 97 = 6133,5*1, 08% = 66, 24 (лютий 2013 р.); 66,24+6133, 5=6199, 74 *1, 08% =66,95 (березень 13 р.); 66, 95 + 6199, 74 =6266, 69 *1, 08% =67, 68 (квітень 2013 р.); 67, 68 + 6266, 69 =6333, 77 *1, 08% =68, 40 (травень 2013 р.); 68, 40 + 6333, 77 =6402, 17 *1, 08% = 69, 14 (червень 2013 р) ; 69, 14 % +6402, 17 =6471, 31 *1, 08% =69, 89 (липень 2013 р.); 69, 89% +6471, 31 =6541, 20 * 1, 08% =70, 64 (серпень 2013 р.) ; 70, 64 + 6541, 20 =6611, 84* 1, 08% =71, 40 (вересень 2013р.); 71, 40 +6611,84 = 6683, 24 * 1, 08% = 72, 17 (жовтень 2013 р.);72, 17 + 6611, 84 =6684, 01 *1, 08% =72, 18 (листопад 2013р.); 72, 18 + 66841, 01 =6756, 19 * 1, 08% = 72, 96 (грудень 2013 р.) ; 72, 96 + 6756, 19 = 6829, 15 * 1, 08% =73, 75 (січень 2014 р.) ; 73, 75 +6829, 15 =6902, 90 * 1, 08% =74,55 (лютий 2014 р.) ; 74, 55 + 6902, 90 =6977, 45 * 1, 08% =75, 35 (березень 2014 р.) ; 75, 35 + 6977, 45 =7052, 8 * 1, 08% =76, 17 (квітень 2014 р.) ; 76, 17 + 7052, 8 =7128, 97 *1, 08% =76, 99 (травень 14 р.) ; 76, 99 +7128, 97 =7205, 96 * 1, 08% =77, 82 (червень 2014 р.) ; 77, 82 +7205, 96 =7283, 78 * 1, 08% =78, 66 (липень 2014 р.) ; 78, 66 +7205, 96 =7284, 62 * 1, 08% =78, 67 (серпень 2014 р.) ; 78, 67 +7284, 62 =7363, 29 * 1, 08% =79, 52 (вересень 2014р.) ; 79, 52 +7363, 29 =7442, 81 * 1, 08 % =80, 38 (жовтень 2014 р.) ; 80, 38 +7442, 81 =7523, 19 * 1, 08% =81, 85 (листопад 2014р.) ; 81, 85 + 7523, 19= 7604, 44 * 1, 08% =82,12 (грудень 2014 р.) ; 82,12 + 7604, 44 =7686, 56 * 1, 08% =83, 01 (січень 2015 р.) ; 83, 01 + 7686, 56 =7769, 57 * 1, 08% =83, 91 (лютий 2015 р.) ; 83, 91 +7769, 57 =7853, 48 * 1, 08%=84, 81 (березень 2015 р. ) ; 84,81 +7853, 48 =7938, 29 * 1, 08% =85, 73 (квітень 2015 р.) ; 85, 73 + 7938, 29 =8024, 02 * 1, 08% =86, 66 (травень 2015р.) ; 86, 66 + 8024, 02 =8110, 67 * 1, 08%= 87, 59 ( червень 2015 р.) ; 87, 59 + 8110, 67 =8198, 26 * 1, 08%=88, 54 (липень 2015 р.) ; 88,54 +8198, 26= 8286, 80 ** 1, 08%=89, 49 (серпень 2015 р.) ; 89,49 +8286, 80 =8376,29 *1, 08% =90, 46 (вересень 2015 р.) ; 90,46 + 8376,29=8466,75 * 1, 08% =91,44 (жовтень 2015 р.) ; 91, 44 + 8466, 75 =8558, 19 * 1, 08%=92,42 (листопад 2015 р.) Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за Кредитним договором солідарно з боржника та поручителів суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, 25 березня 2008 року між ПАТ КБ «Првекс-банк» та [PERSON] укладено договір поруки №689-008/08Р, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що випливають із договору № № 689-008/08Р. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у договорі повністю чи у будь-якій його частині як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. На аналогічних умовах 25 березня 2008 року між ПАТ КБ «Првекс-банк» та [PERSON] укладено договір поруки №689-008/08Р. Частиною 1 статті 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно з частинами 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобовязувався повернути кредит до 25 березня 2015 року. В той же час, пунктами 4.1 договорів поруки визначено строк їх дії до 25 березня 2018 року. За змістом частини 4\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Таким чином, враховуючи те, що сторонами в договорах поруки було визначено збільшений, поряд з основним зобовязанням, строк дії поруки, посилання представника відповідачів на факт непредявлення банком вимог до поручителів протягом шести місяців після закінчення основного зобовязання, як на підставу припинення поруки, є необґрунтованими. Виходячи з положень першого речення частини 4\~статті\~\~559 ЦК України\~слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителів про виконання ними солідарного з боржником зобов'язання за договором, кредитор має право пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто\~до 25 березня 2018 року, отже, сума заборгованості підлягають стягненню у солідарному порядку з боржника та поручителів. Із дослідженого в судовому засіданні кредитного договору № 689-008/08Рвстановлено, що кредит надавався позивачем [PERSON] в іноземній валюті - доларах США. При вирішенні справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України висловлену в постанові № 6-145 цс14 від 24 вересня 2014 року про те, що в силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Судом встановлено, що позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» має ліцензію на здійснення операцій у іноземній валюті, тому з урахування положень ст. 192 ЦК України суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками у доларах США. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2997,28 грн. (8740,04 дол.США х 100% : 19365,71 дол.США = 45,13%; 6641,44 грн. х 45,13 % : 100%) по 999,09 грн. з кожного.

Outcome: partial