Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2016 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 100,00 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 87-б, строком до 09 серпня 2017 року, відповідно до умов якого розмір орендної плати за місяць становить 1500,00 гривень. Як зазначає позивач, станом на 16 грудня 2016 року, заборгованість відповідача по орендній сплаті становить 6 000,00 гривень. Позивач стверджує, що [PERSON] в добровільному порядку сплатити заборгованість відмовляється, а тому він змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути заборгованість, розірвати договір оренди від 10 серпня 2016 року та повернути орендовані нежитлові приміщення позивачу шляхом виселення відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечують Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення, загальною площею 748,0 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 87-б, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15 вересня 2009 року , посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1368 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23899037. 10 серпня 2016 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 100,00 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 87-б, строком до 09 серпня 2017 року, відповідно до умов якого розмір орендної плати за місяць становить 1500,00 гривень. Як зазначає позивач, станом на 16 грудня 2016 року, заборгованість відповідача по орендній сплаті становить 6 000,00 гривень. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, [PERSON] має заборгованість в розмірі 6 000,00 гривень, а саме: за серпень - 1500,00 гривень, за вересень - 1500,00 гривень, за жовтень - 1500,00 гривень, за листопад - 1500,00 гривень. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності \~таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.ст.525 і 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. За договором оренди наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні, (ст. 579, 760 ЦК України). Згідно статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно статті 761 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Також, відповідно статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Стаття 795 Цивільного кодексу України, передбачає, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 797 Цивільного кодексу України, плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 782 ЦК України, невнесення Орендарем орендної плати протягом трьох місяців с підставою для дострокового розірвання договору оренди. У відповідності зі ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Враховуючи, що судом на підставі зібраних про справі доказів установлено те, що відповідач взяті на себе зобовязання за укладеним з позивачем договором оренди нежитлового приміщення не виконав, чим істотно порушив умови договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення частково, а саме відмовляючи в частині виселення відповідача, оскільки чинним законодавством України не передбачено право виселення осіб з нежитлового приміщення, так як, порядок виселення осіб передбачений Житловим кодексом України, який не регулює правовідносини між власником нежитлового приміщення та орендарем, а оскільки вказане приміщення має статус нежитлового, що підтверджується матеріалами справи, підстав для виселення відповідача з нежитлового примішення не має. Крім того згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial