Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси 08.05.2014 року із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 01.03.2007 року був укладений договір №ODXRRX10450015, за умовами якого позивач надав відповідачу строковий кредит в сумі 2354,40 грн., а [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 01.03.2009 року. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови зобов'язання, що випливають з кредитного договору, у нього станом на 25.03.2014 виникла заборгованість у загальному розмірі 25036,43 гривень, яку позивач разом із судовими витратами, просив стягнути з відповідача. Представник позивача за довіреністю - Туфекчі І.Ф. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що надала відповідну заяву, згідно якої проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату час та місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання за підписом представника [PERSON] за довіреністю - [PERSON] про розгляд справи за відсутності відповідача. Представником відповідача за довіреністю - [PERSON] також була подана заява про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог. В обґрунтування своєї заяви представник відповідача послався на те, що Малиновським районним судом м. Одеси від 12.05.2009 року було видано судовий наказ за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року у розмірі 3615,86 грн. У зв'язку із цим перебіг строку позовної давності щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року був перерваний та почав відліковуватись знову з дати видачі судового наказу, тобто з 12.05.2009 року. Отже, позивач мав звернутися до суду за захистом своїх прав до 12.05.2012 року, а звернувся лише 08.05.2014 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Представник відповідача не погоджується із посилання представника позивача на те, що [PERSON] під час отримання кредиту був ознайомлений із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які передбачають збільшення строку позовної давності до 5 років. [PERSON] зазначає, що на момент підписання заяви позичальника №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року [PERSON] Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), з якими відповідач був ознайомлений, не містили п. п. 5.4, 5.5 щодо зміни терміну позовної давності, що підтверджується матеріалами справи №2н-625/09 щодо видачі судового наказу за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк». До заяви ЗАТ КБ «ПриватБанк» про видачу судового наказу по стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості (справа №2н-625/09) були додані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які жодних умов щодо зміни строку позовної давності не містили. Представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що [PERSON] був ознайомлений із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які містять положення щодо зміни терміну позовної давності, відсутня дата прийняття зазначених Умов, з якого часу вони діяли, відсутній підпис [PERSON] в роздрукованому примірнику цих умов тощо. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник [PERSON] за довіреність - [PERSON] просить суд застосувати позовну давність, та з цих підстав відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно заяви позичальника №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 2354,40 грн. на строк 24 місяці з 01.03.2007 року до 01.03.2009 року, а [PERSON] зобов'язався здійснювати щомісячне погашення кредиту, та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] в заяві позичальника №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року зазначив, що він ознайомлений та згоден із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом в заяві на отримання кредиту. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АО1 №054809 від 17.07.2009 року, найменування позивача було змінено з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», зміну найменування Банку зареєстровано у Державному реєстрі юридичних осіб. З поданих доказів та розрахунків заборгованості за кредитом, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року в частині своєчасного повернення кредитних коштів та процентів за користуванням кредитом. В результаті неналежного виконання договірних обов'язків станом на 25.03.2014 року утворилась заборгованість за №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року у загальному розмірі 25036 гривень 43 коп., яка складається із: 1787 гривень 40 коп. - заборгованість за кредитом; 8481 гривня 49 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1718 гривень 80 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11380 гривень 34 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1168 гривень 40 коп. - штраф (процентна частина). Представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до ст. 267 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. За умовами кредитного договору №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] був наданий кредит на строк 24 місяці, з кінцевим терміном його повернення не пізніше ніж 01.03.2009 року, тому суд вважає, що строк виконання зобов'язання у повному обсязі за кредитним договором настав 01.03.2009 року. Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Судом встановлено, що Малиновським районним судом м. Одеси по справі №2-н-625/09 12.05.2009 року був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року у загальному розмірі 3615,86 грн. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний у зв'язку з поданням заяви про видачу судового наказу та його виданням, тобто ухваленням судового рішення в порядку наказного провадження, що передбачено розділом II ЦПК України. У зв'язку із видачею судового наказу від 12.05.2009 року перебіг строку позовної давності почався заново, його початком є час подання до суду заяви про видачу судового наказу, тобто - 07.05.2009 року. Враховуючи вищевикладені обставини, та відповідно до ст. 257, ч. 1 ст. 261, ст. 631 ЦК України трирічний строк для пред'явлення вимог до позичальника сплив 07.05.2012 року. Однак, позивач звернувся із позовом про стягнення кредитної заборгованості до [PERSON] тільки 08.05.2014 року, що підтверджується відповідним штампом про реєстрацію позовної заяви Малиновським районним судом м. Одеси за вхідним № 19082 від 08.05.2014 року. Суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що [PERSON] під час отримання кредиту був ознайомлений із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що додані до позовної заяви і які передбачають збільшення строку позовної давності до 5 років, та не приймає їх до уваги, з наступних підстав. Так, до даного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Зазначені Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) містять п.п. 5.5 щодо зміни терміну строку позовної давності до 5 років. Однак, зазначені Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) завірені печаткою та штампом ПАТ КБ «ПриватБанк», хоча на час укладення спірного кредитного договору найменуванням позивача було ЗАТ КБ «Приватбанк». Ці Умови не містять ні дати їх прийняття, ні дати затвердження, ні терміну їх дії, що позбавляє суд можливості встановити період дії цих Умов. Крім того, ці Умови не містять особистого підпису позичальника [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник заперечують щодо зміни строків позовної давності, вказують, що на час укладення спірного кредитного договору відповідач був ознайомлений із іншою редакцією Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), саме тих, що додані в якості доказу ЗАТ «КБ «ПриватБанк» до заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з [PERSON], які не містили жодних положень щодо зміни терміну позовної давності. Копію таких Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) представник відповідача додав до своїх заперечень. Згідно матеріалів цивільної справи №2-н-625/09, судом встановлено, що ЗАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні 07.05.2009 року до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року, до цієї заяви було додано Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), завірені печаткою та штампом ЗАТ КБ «ПриватБанк», які не передбачали зміну строку позовної давності, та взагалі не містили таких пунктів - 5.4., 5.5., на які в теперішній час за даним позовом посилається позивач. Позивачем в порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано жодних доказів, які б підтверджували, що [PERSON] був ознайомлений саме із зміненими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), завіреними печаткою та штампом ПАТ КБ «ПриватБанк». У зв'язку із цим, суд вважає, що саме Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), примірник яких міститься в матеріалах справи Малиновського районного суду м. Одеси №2-н-625/09, складають разом із заявою позичальника [PERSON] №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року відповідний кредитний договір. Враховуючи те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про зміну строку позовної давності щодо вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №ODXRRX10450015 від 01.03.2007 року, та на підставі досліджених доказів, суд вважає, що трирічний строк пред'явлення вимог до позичальника сплинув 07.05.2012 року. При таких обставинах, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог із передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України підстав, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності, клопотання про поновлення якого позивачем не заявлялося, а відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропущення такого строку в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України. Оскільки в задоволенні вимог судом було відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов'язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed