Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який у подальшому було уточнено 02.06.2021. В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначив, що відповідно до наказу № 1-к від 09.01.2019 року був прийнятий на роботу у штат відповідача на посаду сторожа. 23.12.2019 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням. На дату звільнення відповідач не виплатив позивачу всіх сум, що підлягають виплаті у зв`язку з звільненням. Позивач вказує, що з 01 січня 2018 року неодноразово звертався до відповідача як в усній так і в письмової, що до виплати заробітної плати, але йому було неодноразово відмовлено, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Рішенням Червонозаводського\~районного суду\~міста Харкова\~від 29.12.2020\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~про стягнення\~нарахованої,\~але не\~сплаченої заробітної\~плати задоволенні\~в повному\~обсязі та\~стягнуто на\~його користь\~44200\~грн.Відповідач не виконує жодних пунктів Статуту Інституту, Колективного договору та не виплачує позивачу заробітну плату згідно вказаного судового рішення. У зв`язку з цим позивач вимушений вдруге звернутися до суду. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 24 грудня 2019 року по день ухвалення рішення суду, моральну шкоду в сумі 18\~000, 00 грн. та судовий збір в сумі 1816, 00 грн. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано час для усунення недоліків. 02.06.2021 позивачем ю до канцелярії суду подано уточнену позовну заяву про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 24 грудня 2019 року по день ухвалення рішення суду, моральну шкоду в сумі 18\~000, 00 грн. та судовий збір в сумі 1816, 00 грн. Відповідно до ухвали суду від 26.04.2021\~ прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 5-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з прохання розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав. Також, відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем до суду у встановлений законом строк відзив, відповідно до вимог\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, що підтверджує заперечення проти позову, не надіслано. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1-к від 09.01.2019 [PERSON] прийнято на роботу в адміністративний господарський відділ Інституту, на посаду сторожа, що також підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. (а.с. 8, 16) 23.12.2019\~ [PERSON] \~ було\~звільнено з підприємства\~за власним\~бажанням,\~ згідно\~із п.\~1\~ст.\~38\~КЗпП України, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. (а.с.8 ). На час розгляду справи, відповідачем доводи позивача, викладені у позовній заяві, не спростовано. Станом на час розгляду справи, встановлено, що Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» (код ЄДРПОУ: 00114092) не ліквідоване. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.ст. 21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.94. ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Як передбачено ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком (ст. 238 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Крім того, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до абзацу третього п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Пунктом п`ятим розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). В абзаці п`ятому п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.12.2019, суд виходить з наступного. Згідно довідки №10/1 від 30 квітня 2020 року [PERSON] нараховано заробітну плату в сумі 3 798, 35 грн. за листопад 2019 та 3695,71 грн. за грудень 2019 року Судом розраховано середню заробітну плату позивача за місяць, яка становить: (3\~798, 35 + 3695,71 = 7494,06)/42 = 178,43 (42 - кількість робочих днів протягом листопада-грудня 2019 року) Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день винесення рішення, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що позивач був звільнений 23.12.2020 року, в цей день він знаходився на роботі і оплата за цей робочий день була нарахована. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, і по день постановлення судового рішення, тобто за період з 24.12.2020 року по 19.07.2021 року включно, в порядку, визначеному\~постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100. Враховуючи, що за період з 24.12.2019 по 19.07.2021 року пройшло 390 робочих днів, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за зазначений період становить 69 587, 70 грн. (із розрахунку 178,43 коп. х 390 днів). Таким чином, з відповідача Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 69 587, 70 грн Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 18\~000 грн., посилаючись на те, що внаслідок неправових дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, яка привела до моральних страждань. Позивач зазначає, що втратив життєві зв`язки, оскільки змушений був докладати додаткових зусиль, для організації свого життя. Крім того, вказує на знецінення національної валюти, його (позивача) хворобу, зокрема, неодноразове підвищення тиску, у зв`язку з чим позивач звертався за допомогою до лікаря. Також позивач вказує, що не мав коштів на купівлю лікарських засобів, оскільки він не отримав заробітну плату, у зв`язку з чим був змушений позичити кошти. Суму моральної шкоди оцінює у 18\~000, 00 грн., із розрахунку: розмір 1 мінімальної заробітної плати в Україні в 2021 року ( 6\~000 грн. ) х 3 місяці= 18\~000, 00 грн. На підставі\~ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень викладених в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4\~«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди»\~ під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Затримка виплати заробітної плати і не проведення розрахунку при звільненні є порушенням законних прав позивача на отримання оплати за свою працю, яка сталась з вини підприємства. Відсутність грошових коштів позбавляє особу на належне забезпечення своєї життєдіяльності, змінює спосіб його життя, вимагає докладати додаткові зусилля для влаштування свого побуту. За таких обставин суд, враховуючі ступінь порушень життєвих стосунків і характер додаткових зусиль для організації життя позивача, характер та тривалість моральних страждань позивача в зв`язку з затримкою виплати належних працівнику сум, вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума моральної шкоди в розмірі 2000 гривень. За правилами п. 1 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачі при поданні позову про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору. Позивачем було сплачено судовий збір за пред`явлення позовних вимог, відносно яких Законом України «Про судовий збір» пільги не передбачено. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1816, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial