Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 500444353 від 25.12.2013 року у розмірі 62 864, 19 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218, 00 грн. і зазначає, що 25.12.2013 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит в сумі 49\~640, 00 грн. на строк до 26.12.2017 року з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 14, 99 %. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору за ним виникла заборгованість. Станом на 23.10.2015 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом 48\~878, 82 грн.; за відсотками 4\~707, 02 грн.; по комісії 7\~878, 35 грн.; штраф 1\~400 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,\~\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено наступне. 25.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500444353, відповідно до якого відповідач одержав кредит в сумі 49\~640, 00 грн. на строк до 26.12.2017 року з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 14, 99 %. /а.с. 5-9/. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовим рахункам [PERSON] з 25.12.2013 року по 23.10.2015 року. /а.с. 12/. 20.10.2015 року за вих. № 89552-102 б/б позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту. /а.с. 13-15/. Проте станом на день подання позову вимога відповідачем задоволена не була. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог\~ст. 525 ЦК України\~вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору, станом на 23.10.2015 року за ним виникла заборгованість в розмірі 62 864, 19 грн., яка складається з: 48\~878, 82 грн. - за кредитом; 4\~707, 02 грн.; по комісії 7\~878, 35 грн.; штраф 1\~400 грн. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с. 11/. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому вважає необхідним задовольнити вказаний позов повністю не виходячи за межі заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір, в розмірі 1218, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 20985 від 28.10.2015 року /а.с.1/, тому суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved