Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що відповідач, яка мешкає за адресою [ADDRESS] користується електроенергією на підставі особового рахунку, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, тому у відповідача за період з 15.07.2016 року по 25.10.201 року виник борг у сумі 6457,47 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості та судові витрати. У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, при цьому відповідач,\~не подав\~відзив. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Пунктом 2 «Правил користування електричною енергією для населення» (N 1357, 26.07.1999, Постанова, Кабінет Міністрів України) дано визначення об`єкта споживача електроенергії, яким є житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування\~електричною і\~тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст..\~714\~ЦК України\~за договором\~постачання енергетичними\~та іншими\~ресурсами через\~приєднану мережу\~одна сторона\~(постачальник)\~зобов`язується\~надавати другій\~стороні (споживачеві,\~абонентові)\~енергетичні та\~інші ресурси,\~передбачені договором,\~а споживач\~(абонент)\~зобов`язується\~оплачувати вартість\~прийнятих ресурсів\~та дотримуватись\~передбаченого договором\~режиму її\~використання,\~а також\~забезпечити безпечну\~експлуатацію енергетичного\~та іншого\~обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач є користувачем послуг, які надає ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідачу за адресою [ADDRESS] , а тому не зважаючи про відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, не звільняється від оплати даних послуг. Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки матеріали справи не містять докази, що підтверджували б право власності, володіння чи користування відповідача на квартиру [ADDRESS] . За правилами ст. 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.. 76-81, 83, 84, 89, 228, 229, 235 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Враховуючи, що позивачем не надано належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою [ADDRESS] , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed