Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15.04.2016 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 119. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя. На даний час вони проживають окремо,спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO], яка мешкає з відповідачем. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Крім того, після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 119 (а.с. 8). Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. На даний час вони проживають окремо,спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину- Радченко С.О.,[INFO], яка проживає з відповідачем. (а.с. 9). Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст.88 ЦПК України. Відповідно до Закону України « Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу станом на 01.01.2016 року складає 0,4 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, тому позивач при подачі позову до суду повинен був сплатити судовий збір у розмірі 551,20грн. Однак, враховуючи те,що він є учасником бойових дій та інвалідом війни,що підтверджується копією пенсійного посвідчення, серія Є № 121255 від 09.07.2014 року( а.с.10), то відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved