Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 року в справі № 806/7819/13-а, що набрало законної сили, встановлено факт порушення Міністерством соціальної політики України вимог чинного законодавства України в частині встановленого порядку виконання судових рішень, і бездіяльність боржника-посадових осіб Міністерства соціальної політики України в особі Міністерства соціальної політики України щодо невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2011 року у справі № 0670/10088/11 по відношенню до позивача було визнано протиправною. Отже, в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вина заподіювача позивачу моральної шкоди Міністерством соціальної політики України, як одна з підстав цивільно-правової відповідальності, що підлягає обов'язковому з'ясуванню у передбаченому законом порядку, вже була встановлена судовим рішенням, а тому не підлягає додатковому з'ясуванню. На підставі викладеного, просить постановити рішення, яким відшкодувати за рахунок Міністерства соціальної політики України спричинену йому моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн., які є коштами Державного бюджету України, розпорядником яких є Держава Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Представники відповідача Міністерства соціальної політики України в судовому засіданні вимоги позову не визнали, надали письмові заперечення на позов, згідно яких звернули увагу на відсутність належних доказів заподіяння позивачу шкоди та протиправності поведінки відповідача. Представник Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, також не з'явився в судове засідання. Подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Суд, заслухавши думку представників відповідача Міністерства соціальної політики України, на підставі ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача та представника Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва. Суд, заслухавши пояснення представників відповідача Міністерства соціальної політики України, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 року в справі № 806/7819/13-а, визнано протиправною бездіяльність боржника - посадових осіб Міністерства соціальної політики України в особі Міністерства соціальної політики України щодо невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2011 року у справі № 0670/10088/11. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014 року вказана вище постанова залишена без змін. Посилаючись на зазначені обставини, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1173 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, з огляду на положення ст. 1173 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки органів державної влади та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed