Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 13 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір. Відповідно до вказаного Договору [PERSON] та [PERSON] зобовязались у строк не пізніше 12 листопада 2015 року на умовах, встановлених Попереднім договором, укласти основний договір оренди нерухомого майна гаражів, розташованих у місті Дніпрі по вулиці Караваєва, 26 Г, для чого Сторони зобовязались виконати всі юридичні та інші дії, необхідні для укладення договору. Відповідно до п. 3 Попереднього договору [PERSON] взяв на себе зобовязання надати [PERSON] документи, що підтверджують його право власності на нерухоме майно, яке є предметом Попереднього договору (технічний паспорт, витяг з реєстру прав власності, інші документи, які посвідчують право власності). У визначений термін укладення договору оренди не відбулось. Позивач вважає, що укладення договору оренди не відбулось з вини відповідача, а тому відповідно до п. 7 укладеного Попереднього договору просить стягнути з відповідача розмір неустойки в розмірі 500,00 грн. 20.06.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, в обґрунтування їх змін, посилалася на необхідність захисту свого цивільного права у звязку з наявністю сумнівів у відповідача щодо відповідності нерухомого майна чинним будівельним нормам та належності його на праві власності позивачу, просив суд стягнути суму неустойки та визнати за ним право власності на нерухоме майно індивідуальні гаражі по вулиці Караваєва, 26 Г, що у місті Дніпрі. В судове засідання [PERSON] та його представник не зявились, до суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій вони підтримали позов та просили його задовольнити в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, в якій просив суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, 13 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір. Відповідно до вказаного Договору [PERSON] та [PERSON] зобовязались у строк не пізніше 12 листопада 2015 року на умовах, встановлених Попереднім договором, укласти основний договір оренди нерухомого майна гаражів, розташованих у місті Дніпрі по вулиці Караваєва, 26 Г, для чого Сторони зобовязались виконати всі юридичні та інші дії, необхідні для укладення договору. Відповідно до п. 3 Попереднього договору [PERSON] взяв на себе зобовязання надати [PERSON] документи, що підтверджують його право власності на нерухоме майно, яке є предметом Попереднього договору (технічний паспорт, витяг з реєстру прав власності, інші документи, які посвідчують право власності). Згідно п. 7 укладеного Попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору на умовах, передбачених Попереднім договором, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Розмір неустойки за ухилення від укладення Основного договору складає 500,00 грн. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1,3,5 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. До кола способів захисту цивільних прав та інтересів чинним законодавством віднесено припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі. Так, відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачу на праві власності належать індивідуальні гаражі по вулиці Караваєва, 26Г у місті Дніпрі. Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно, його виникнення, перехід, припинення, обмеження є рішення суду, яке набрало чинності. Рішення суду про визнання права власності відноситься до правовстановлювальних документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved