Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він звернувся до відповідача, представник якого знаходиться у м. Ковель, за інформацією про отримання у лізинг трактора ЮМЗ-6 АКМ 402. Йому надали інформацію про те, що необхідний трактор є у наявності, тому він може його отримати швидко. Ціна його складає 100000,00 грн. і якщо сплатить аванс в сумі 50000,00 грн., то йому доставлять трактор протягом 3-5 днів. Позивач був впевнений, що підписавши договір фінансового лізингу №009683 від 03.03.2014 року та сплативши частково аванс в сумі 35000,00 грн., він отримає необхідний трактор в строки, які вказав представник фірми. Коли після цього прочитав умови договору, то зрозумів, що умови є для нього неприйнятними, так як в момент укладення він володів усною інформацією щодо умов передачі предмета лізингу і розраховував, що трактор отримає протягом 3-5 днів. На наступний день після сплати авансу він звернувся до представника відповідача у м. Ковель за отриманням трактора, однак вона запропонувала йому з усіх питань виконання договору звернутися в м. Київ. Вважає, що ця угода є несправедливою відносно нього як споживача, його ввели в оману, оскільки відповідач свідомо занизив ціну товару, створивши собі переваги перед іншими лізинговими компаніями. Одночасно умовами договору відповідач надав собі право збільшити вартість предмета лізингу, розривати договір лізингу та виплачувати предмет лізингу, при цьому не повертаючи сплачені лізингові платежі. Просить визнати Договір фінансового лізингу №009683 від 03.03.2014 року недійсним та застосувати наслідки недійсного правочину. Крім того, стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 35000,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов, просять його задовольнити повністю. Разом з тим позивач пояснив, що при укладенні договору в нього було лише 35000,00 грн., а тому представник компанії погодилася, щоб він вніс у вигляді авансу 35000,00 грн., а решту оплатить по отриманні трактора. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку з тим, що позов є безпідставним та необгрунтованим, таким що не підкріплений жодним належним та допустимим доказом та грунтується виключно на припущеннях позивача, без належного ознайомлення з нормами закону, що безпосередньо регулюють діяльність відповідача. Одночасно представником відповідача подано письмові заперечення . Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] « Лізингова компанія «Автофінанс» було укладено договір №009683 фінансового лізингу від 03.03.2014 року. Предметом договору є трактор ЮМЗ-6 АКМ 402. Позивачем 03.03.2014 року було здійснено частково оплату за товар згідно договору №009683 від 03.03.2014 року в розмірі 35000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 44). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України передбачено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досянуто згоди. Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Встановлено, що представник відповідача сформулювала договір в односторонньому порядку, не роз'яснивши позивачу права та обов'язки сторін, умови поставки та прийому-передачі предмета лізингу, умови переходу права власності на предмет лізингу, відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу, що суд оцінює як створення істотного дисбалансу між правами та обов'язками сторін за договором на свою користь, не врахувавши при цьому інтересів учасника. Договір не містить конкретних визначень про його предмет, зокрема: модель, рік випуску, об'єм двигуна, його ціну, розмір щомісячних лізингових платежів, порядок та місце отримання лізингоодержувачем предмета договору, що є обов'язковим при укладенні договору і свідчить про недотримання вимог, передбачених Цивільним Кодексом. Позивач стверджує, що такі дії відповідача ввели його як споживача в оману, не надавши для ознайомлення і вивчення проекту договору, що спричинило неправильність сприйняття змісту договору. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що договір фінансового лізингу від 03.03.2014 року №009683 слід визнати недійсним та застосувати наслідки недійсного правочину, а також стягнути з [PERSON] «Лізингова компанія « Автофінанс» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 35000,00 грн. Також підлягає стягненню з відповідача в користь держави відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved