Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Олімпійській, 29 в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 30 травня 2003 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька він, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 3089/02-14 від 03.09.2016 р. йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутні правовстановлюючі документи, а також державна реєстрація права власності на вказаний будинок. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що на час відкриття спадщини позивач був неповнолітній та проживав разом зі спадкодавцем у житловому будинку, а тому є таким, що прийняв спадщину. Однак, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а також державна реєстрація права власності на вказаний будинок. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, якою позов визнав в повному обсязі і просив справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, хоча була повідомлена про день слухання справи належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30 травня 2003 р. помер [PERSON] батько позивача, згідно свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Олімпійській, 29 в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області. Позивач є сином померлого [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с.29), а тому згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) являється спадкоємцем за законом першої черги. Відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON] спадщину не прийняли. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо\~\~він\~\~протягом шести місяців\~\~з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління\~\~чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної\~\~контори\~\~за\~\~місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач на час відкриття спадщини був неповнолітній та проживав разом зі спадкодавцем у житловому будинку, а тому є таким, що прийняв спадщину. Позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 3089/02-14 від 03.09.2016 р. йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутні правовстановлюючі документи, а також державна реєстрація права власності на вказаний будинок (а.с.12). Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради № 2820/02-14 від 18.07.2016 р. нерухоме майно за адресою: Одеська область Біляївський район с. Кагарлик вул. Олімпійська, 29, по філії КП «БТІ» ОМР м. Біляївка не зареєстровано (а.с.6). Той факт, що зазначений житловий будинок при житті належав [PERSON] підтверджується записом в погосподарській книзі Кагарлицької сільської ради № 06 за 2001-2005 роки, відповідно до довідки № 02-11200, виданої Кагарлицькою сільською радою Біляївського району Одеської області 18.07.2016 р. (а.с.7). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 р. № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що спірний житловий будинок побудований у 1989 р., а у 2015 р. відбулась його реконструкція і станом на 18.07.2016 р. він складається з таких приміщень: 1-1 прихожа площею 5,6 кв.м, 1-2 кухня площею 14,3 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 14,8 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 13,6 кв.м, 1-5 житлова кімната площею 10,9 кв.м, 1-6 коридор площею 11,7 кв.м, 1-7 санвузол площею 4,6 кв.м, з надвірними спорудами: літ. «Б» погріб, літ. «В» літня кухня, літ. «Г» сарай, літ. «Д» вбиральня, літ. «І» цистерна, № 1-3 огорожа. Приміщення житлового будинку: 1-2 кухня площею 14,3 кв.м, а також надвірна споруда літня кухня, є самочинно збудованими, що підтверджується даними технічного паспорту на житловий будинок і листом ПП «Одеське БТІ» від 18.07.2016 р. (а.с.9-11, 48). Відомостей про те, що спадкодавець набув право власності на ці приміщення, позивачем не надано, отже суд приходить до висновку, що таке майно не може бути обєктом спадкування, а відтак не входить до спадкової маси. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, але без врахування самочинно збудованого приміщення: 1-2 кухня площею 14,3 кв.м., та надвірної споруди літньої кухні (літ. «В»), оскільки в матеріалах справи містяться відомості про те, що ці приміщення збудовані самочинно, а позивачем не доведено, що спадкодавець набув на них право власності.\~\~

Outcome: partial