Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 27.01.2018 року близько 16 год. 15 хв. на автодорозі Н-16 Золотоноша-Черкаси-Умань сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Pontiak Bonnevile» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy 2.0» д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач [PERSON] , внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, в результаті чого вартість відновлюваного ремонту його автомобіля становила 78869,00 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Арсенал Страхування», тому позивач звернувся до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду його заяви ПАТ «СК «Арсенал Страхування» позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 49000,00 грн. При цьому вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Volkswagen Caddy 2.0» д.н.з. [NUMBER] становила 78869,00 грн. Оскільки ДТП сталося з вини відповідача, то позивач вимагає стягнути з відповідача на його користь зазначену суму коштів та судові витрати, які складаються з оплати судового збору в сумі 704,80 грн та розміру витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 11913,60 грн. Також позивач зазначив, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 20000,00 грн., а тому на її відшкодування просить стягнути цю суму з винуватця ДТП. Відповідно до ухвали суду від 05.12.2018 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі з підстав викладених у відзиві та пояснив, що 13.09.2017 року між ним та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» був укладений поліс № АК/4229059, страхова сума зазначена в договорі на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну на момент дорожньо-транспортної пригоди була 100000,00 грн, тому вважає, що обов`язок на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП повністю покладений на ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». З приводу стягнення моральної шкоди, зазначив, що позивач не вказав в чому саме полягає моральна шкода, якими діями чи бездіяльністю її було заподіяно та не надав доказів на підтвердження визначеного позивачем розміру моральної шкоди, тому вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В частині судових витрат на правничу допомогу позовні вимоги не визнає, з причини, що договір про надання правової допомоги від 30.07.2018 року не містить посилання на реквізити або сторін судової справи, таким чином не зрозуміло стосовно якої справи укладено цей документ. Також зазначив, що позовна заява підписана позивачем, а не адвокатом, тому виникають сумніви, щодо надання адвокатом позивачу послуги щодо складання позовної заяви. Отже витрати на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а тому все судові витрати мають бути покладені на позивача. Відповідач ПАТ «СК «Арсенал Страхування» надали відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнають в повному обсязі та заперечують проти їх задоволення, виходячи з наступного, 05.03.2018 року позивач подав Страховику заяву про виплату страхового відшкодування та заяву про погодження розміру страхового відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу, відповідно до якої, позивач погодився із розміром страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. та з розміром франшизи за полісом в розмірі 1000,00 грн., на проведенні експертизи не наполягав, в якій також засвідчив, що після виплати страхового відшкодування в розмірі узгодженої суми у передбачений Законом строк - претензій до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не матиме. Таким чином, позивач та страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, тому 12.03.2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування в узгодженому з позивачем розмірі 49000,00 грн. З приводу солідарного стягнення матеріальної шкоди ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначають наступне, що у них був лише обов`язок виплатити позивачу страхове відшкодування за шкоду, заподіяну [PERSON] , свій обов`язок з цього приводу «СК «Арсенал Страхування» виконало, а саму шкоду позивачу завдав тільки [PERSON] , тому вважають, що позовні вимоги про солідарне стягнення матеріальної допомоги є необґрунтованими. В частині позовних вимог щодо солідарного стягнення судових витрат на правничу допомогу, вважають, що витрати на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають та враховуючи те, що позовна заява в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» необґрунтована в цілому, в задоволені позову має бути відмовлено, а тому судові витрати мають бути покладені на позивача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.02.2018 року [PERSON] 27.01.2018 року о 16 год. 15 хв. на автодорозі Н-16 Золотоноша-Черкаси-Умань 40 км 100 м, керуючи автомобілем марки «Pontiak» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , за що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Відповідно до акта виконаних робіт від 29.05.2018 року вартість ремонту автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , якій належить [PERSON] , складає 78869,00 грн. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути солідарно з [PERSON] та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на його користь матеріальну шкоду в сумі 31862,81 грн. Тож між сторонами існує спір з приводу солідарного відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Матеріальну шкоду [PERSON] внаслідок ДТП було завдано лише [PERSON] , якого визнано винним у скоєнні ДТП постановою суду, а у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виник обов`язок щодо виплати страхового відшкодування [PERSON] за шкоду, заподіяну [PERSON] на підставі полісу № АК/4229059, а тому в даному випадку ст.1190 ЦК України застосована бути не може. Відповідний правовий висновок міститься в п.33 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 20 червня 2018 року по справі №308/3162/15-ц, відповідно до якої законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За змістом ст.ст.9,22-31,35,36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ( ст. 3 Закону). З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом № АК/4229059 в ПАТ «СК «Арсенал Страхування» зі строком дії з 14.09.2017 року по 14.09.2018 року. Розмір франшизи за даним полісом передбачений в сумі 1000 грн. Відповідно до заяви про погодження розміру страхового відшкодування від 05.03.2018 року [PERSON] та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» погодили розмір страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., розмір франшизи за полісом №АК/4229059 1000,00 грн. Крім того, в цій заяві позивач засвідчив, що після виплати страхового відшкодування в розмірі узгодженої суми, претензій до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не матиме. 12.03.2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в узгодженому з позивачем розмірі 49000,00 грн., що не заперечується сторонами по справі. Надані суду акти виконаних робіт, на які позивач посилається як на доказ розміру нанесеного йому збитку, суд не бере їх до уваги як належний доказ, оскільки останній не ґрунтуються на законі, так як відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця. Отже, на думку суду, дії ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідають вимогам законодавства, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому виходячи з того, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в узгодженому з останнім розмірі 49000,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги в частині солідарного відшкодування із [PERSON] та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» матеріальних збитків на користь [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Також позивачем в позовній заяві було пред`явлено вимогу до [PERSON] про стягнення з останнього на його користь моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Отже враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в запропонованому ним розмірі завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що в результаті неправомірних дій та порушення ПДР України водієм [PERSON] , під час ДТП та після неї [PERSON] було завдано моральних та душевних страждань, він хвилювався, змінився його нормальний життєвий ритм, йому довелось відвідувати медичні заклади та ті обставини, що він на певний час втратив можливість користуватися своїм транспортним засобом, проте [PERSON] не вказує якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю [PERSON] йому було заподіяно моральну шкоду в запропонованому ним розмірі, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується, а тому,

Outcome: partial