Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою про стягнення з [PERSON] боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення зазначивши, з 01.04.2012 року позивач є правонаступником прав і обов'язків комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно - каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», яке у період з 01.07.2008 року до 31.03.2012 року надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Про укладення з відповідачем договірних правовідносин позивач вказує на відкритий на ім`я відповідача особовий рахунок [NUMBER] та видачу абонентської книжки, тобто відповідач, як споживач вступила з позивачем у фактичні договірні відносини та їй було надано послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. За уточненими позовними вимогами позивача від 14.01.2015 року, відповідачеві було надано послуги на суму 541, 10 грн. з 01 липня 2008 року по 17 листопада 2008 року включно, згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Крім того позивач просить стягнути з відповідача 100, 82 грн. - 3% річних , індекс інфляції у сумі 260,22 грн., а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату , час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява є такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що на ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок [NUMBER] та видано абонентську книжку, тобто відповідач, як споживач вступила з позивачем у фактичні договірні відносини та їй було надано послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.1 ст.30 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом,. У період з 01 липня 2008 року по 17 листопада 2008 року включно, відповідачеві надавалися послуги згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Заборгованість відповідача рахується з грудня 2008 року. Починаючи з грудня 2008 року позивач мав право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у даній справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто позивач мав право звернутися до суду з позовом коли у нього виникло право на пред'явлення такого позову до суду. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed