Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, згідно якого просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24.12.2009 № 1100/3169 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва»;визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований 06.05.2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02517;відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га у [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 року № 1100/3169 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва» передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для цілей та за адресою, вказаними у рішенні. На виконання цього рішення відповідачу видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]). Відповідно до земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку спірна земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення. У порушення ст. ст. 51, 52 Земельного кодексу України спірну земельну ділянку передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, тобто для потреб, не пов'язаних з рекреаційними. Саме структурні підрозділи Міністерства охорони навколишнього природного середовища України є органами, наділеними повноваженнями щодо надання висновків, необхідних для вилучення (викупу), надання земельних ділянок в установленому законом порядку. Водночас, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] погоджено Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який не відноситься до органів Мінприроди. Таким чином, в порушення вимог ст. ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою не погоджено природоохоронним органом, як того вимагає закон. Обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки у [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва не проведена. З огляду на викладене, оспорюване рішення Київської міської ради від 24.12.2009 року прийнято з порушенням вимог законодавства, а отже підлягає визнанню незаконним у судовому порядку. У зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га у [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва видано на підставі незаконного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 року, він підлягає визнанню недійсним. Оскаржуваним рішенням, державним актом порушено право територіальної громади міста Києва на землю. Зазначене право підлягає захисту у спосіб, визначений п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, - відновлення становища, яке існувало до порушення. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, 01.12.2014 року направив клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, зазначив, що просить прийняти законне та обґрунтоване рішення за наявними матеріалами у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, заперечень, клопотань суду не надавав у зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності та постановити рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1100/3169 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. (а.с. 8-9) 06.05.2010 року на підставі зазначеного рішення Київської міської ради відповідачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. (а.с. 10) Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Згідно з пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою пункту 12 «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України. Так, частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України). Згідно зі статтею 50 Закону України «Про землеустрій» (яка була чинною на час виникнення правовідносин) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до статті 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду). Згідно ст.ст. 38, 39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Як вбачається з положень ст.ст. 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша, друга статті 20 ЗК України). Проект землеустрою щодо відведення [PERSON] відповідної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд погоджено із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради, Київською міською санепідемстанцією, Головним управлінням навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради, Головного управління охорони культурної спадщини, Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради. З висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради, яким погоджено проект відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без права забудови до погодження та затвердження містобудівної документації у встановленому законодавством порядку, вбачається, що зазначена територія земельної ділянки відповідно до Генерального плану м. Києва за функціональним призначенням належить до території житлової та громадської забудови. Також, за висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головного управління земельних ресурсів № 05-5437 від 14.12.2009 року цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 32-33) Головне управління охорони культурної спадщини не заперечувало проти надання земельної ділянки [PERSON] для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів погоджено проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, цільове призначення земельної ділянки зазначено як будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Наявність висновку Головного управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради є достатнім для погодження проекту відведення земельної ділянки й не потребує подальшого його погодження, оскільки відповідно до Положення про Головне управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 червня 2009 року № 632/1688 (яке було чинним на момент погодження проекту відведення) до повноважень Головного управління віднесено погодження проектів відведення земельних ділянок. Крім того, нормою закону не визначений інший спеціально уповноважений природоохоронний орган, до повноважень якого віднесено погодження проектів відведення земельних ділянок. Слід зазначити, що з пояснювальної записки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] вбачається, що земельна ділянка входить до складу земель наданих Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14.03.91 №72-р. Оскільки державний акт, який посвідчує право користування земельною ділянкою у відповідності з положеннями законодавства, не було видано і право користування землею за законом не виникло, земельну ділянку передбачається передати за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. Таким чином, враховуючи, що за інформацією Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київською міською санепідемстанції, Головного управління екології та охорони природних ресурсів, Головного управління земельних ресурсів викладеною у відповідних висновках цільове призначення спірної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, то підстав вважати вона відноситься до земель рекреаційного призначення у суду не має, а віднесення позивачем спірної земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення є необґрунтованим. Враховуючи, що підстав для визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 24.12.09 № 1100/3169 у суду не має, то як наслідок відсутні підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки та відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради спірної земельної ділянки. Згідно ч.6 ст. 154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки обставини, що були підставою для забезпечення позову відпали, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Оболонського районного суду м. Києва № 2/756/2775/14 від 02.06.2014 року, у виді накладення арешту на земельну ділянку по [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва, кадастровий номер [NUMBER], яка на праві власності належить [PERSON].

Outcome: dismissed