Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору на стороні відповідача: приватний виконавець Щербаков Юрій Сергійович; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що виконавчий напис №2952 від 09 березня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» загальної суми заборгованості в розмірі 691 905,24 грн. вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. із порушенням строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», із порушенням процедури видачі виконавчого напису, яка встановлена вимогами чинного законодавства, а саме на підставі кредитного договору не посвідченого нотаріально, а заборгованість не є безспірною. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 10 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2952 від 03 березня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківськогої області Личуком Тарасом Володимировичем. У судове засідання 10 листопада 2021 року з`явилися представник позивача. Інші учасники процесу у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю представника відповідача прибути у судове засідання, судом його неявка була визнана неповажною. Розгляд справи відкладено на 20 грудня 2021 року. У судове засідання 20 грудня 2021 року сторони не з`явилися. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник Позивача адвокат Павельченко І.В., подав заяву про розгляд справи за відсутності Позивача, у якій зазначив про те що позов підтримує у повному обсязі, а також вказав на відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення суду. Інші учасники процесу про причини неявки суд не повідомили. Відзиву від відповідача та пояснень від третіх осіб по справі до суду не надходило. Доказів на спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 40/АА-008.06.2, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 38 250, 00 дол. США, зі сплатою 13,0 % річних за користування кредитними коштами на придбання автомобіля марки Subaru, модель Outback, 2006 року випуску, з датою остаточного повернення кредиту 13 листопада 2011 року. 09 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. вчинено виконавчий напис №2952 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» загальної суми заборгованості в розмірі 691 905,24 грн., що складається з: суми заборгованості 690 405,24 грн. (за період з 04.07.2019 року по 05.03.2021 року), що виникла за кредитним договором 40/АА-008.06.2 від 13.11.2006 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору № 23 про відступлення прав вимоги від 04.07.2019 року) та [PERSON] , та суми за вчинення виконавчого напису в розмірі 1500,00 грн., загальна сума стягнення за виконавчим написом становить 691 905,24 грн. Постановою приватного виконавця Щербакова Ю.С. від 05 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66413073 з виконання виконавчого напису №2952, виданого 09 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 691 905,24 грн. 05 серпня 2021 року приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. було винесено Постанову про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди приватного виконавця в розмірі 69 190,52 грн. 05 серпня 2021 року приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. було винесено Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, за якою стягнуто з [PERSON] мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 319,00 грн. 05 серпня 2021 року приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. було винесено Постанову про арешт коштів боржника [PERSON] . 09 серпня 2021 року приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує від Комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси», у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що датою остаточного повернення кредиту, відповідно до умов Кредитного договору № 40/АА-008.06.2 від 13 листопада 2006 року є 13.11.2011 року. При цьому, за виконавчим написом № 2952 від 09 березня 2021 року, стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 04 липня 2019 року по 05 березня 2021 року. Оспорюваний виконавчий напис № 2952 було вчинено 09 березня 2021 р., що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Так, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строк визначений у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил\~статті 264 ЦК України\~щодо переривання перебігу позовної давності. Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила\~глави 19 ЦК України\~про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. Вказані висновки про застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі\~\~№ 916/3006/17 та Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі № 361/1488/19 Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, судом встановлено, що кредитний договір № 40/АА-008.06.2 від 13 листопада 2006 року, який був укладений між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] не був посвідчений нотаріально. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 вказаний Перелік документів було доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 21.09.2021 року по справі №910/10374/17 звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи №910/10374/17 (пункти 93-94 Постанови від 21 вересня 2021 року). Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим, суд задовольняє позов [PERSON] . Згідно зі\~статтею 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 Цивільного кодексу України). На підставі викладеного та

Outcome: approved