Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 16.05.1950 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Херсонської міської ради на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.04.1950 року, та свідоцтва про право на спадщину від 06.08.1969 року, посвідченого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку його син [PERSON], який з моменту реєстрації за даною адресою не проживає, його особистих речей не має. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеному будинку порушує права позивача як власника. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 16.05.1950 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Херсонської міської ради на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.04.1950 року, та свідоцтва про право на спадщину від 06.08.1969 року, посвідченого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою. Право власності зареєстровано в ХДБТІ 25.05.1950 року в реєстровій кадастровій книзі за №560, та 05.01.1970 року в реєстровій кадастровій книзі за № 682. Відповідно до довідки №81 від 05.07.2018 року, виданої квартальним комітетом №22 ОСН виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради за адресою: [ADDRESS], зареєстрований, але з моменту реєстрації, тобто з 2008 року по теперішній час не проживає [PERSON], його особисті речі в будинку відсутні. З довідки Горностаївської селищної ради Херсонської області №1797 від 15.06.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved