Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 31.07.2013 року передав відповідачу у позик грошові кошти в сумі 107000 грн., які останній зобов'язався повернути в строк до 01.11.2013 року. Проте, на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобов'язання не виконав та кошти не повернув. В зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 107000 грн., проценти в сумі 3333 грн. 13 коп. та 3% річних в сумі 721 грн. 15 коп., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1100 грн. 54 коп. В наданій заяві представник позивача просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. З урахуванням зазначених обставин та положень ст.ст.158,169,197,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір про надання позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 107000 грн., а останній зобов'язався повернути останні в строк до 01.11.2013 року. Факт укладання договору позики підтверджується відповідною письмовою розпискою, оригінал якої залучено до матеріалів справи. Свої зобов'язання за договором позики [PERSON] не виконав та в обумовлений договором строк до 01.11.2013 року і станом на теперішній час отримані кошти не повернув. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Враховуючи зазначені вище положення закону, той факт, що відповідач у визначений в договорі позики строк отримані у позику кошти не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 107000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням зазначених положень закону, враховуючи, що договором позики розмір процентів за користування позикою сторонами визначено не було, відсутні передбачені ч.2 ст.1048 ЦК України підстави для визнання позики безпроцентною, а також факт несвоєчасного повернення відповідачем отриманих у позику коштів, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування позикою згідно ч.1 ст.1048 ЦК України в розмірі облікової ставки Національного банку України за період з 01.08.2013 року по 22.01.2014 року в сумі 3333 грн. 13 коп. та згідно ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми позики в розмірі 721 грн. 15 коп. за період з 01.11.2013 року по 22.01.2014 року, погоджуючись з письмовим розрахунком вказаних сум, наведеним позивачем у додатках до позову. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю та стягнути на користь останнього з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 107000 грн., проценти в сумі 3333 грн. 13 коп. та 3% річних в сумі 721 грн. 15 коп., а також у відповідності до ст.88 ЦПК України сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1100 грн. 54 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved