Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №50/2013 від 05.04.2013 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу [PERSON] грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування : сума кредиту - 195 037 грн. (п.1.1 Кредитного договору); процентна ставка за користування кредитом 16 % річних (п.1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 16 % річних (п.1.4.2 Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів, до 04 квітня 2028 року (п.13.1 Кредитного договору) Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку відповідача [PERSON] . Однак відповідач належним чином умови договору не виконує, починаючи з березня 2014 року не сплачує проценти за користування кредитними коштами, та не повертає кредитні кошти згідно графіку, передбаченого Кредитним договором. Станом на 11.03.2020 року [PERSON] не сплачено : нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2014 р. по 30.04.2015 р. - 34 106 грн. 80 коп.; заборгованість за кредитом - 182 610 грн. 61 коп. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №1 від 05.04.2013 року, за умовами п.1.1. якого [PERSON] зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання в повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. Просять суд стягнути з відповідачів на свою користь солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 216 717 грн. 41 коп. та судовий збір. Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 березня 2020 року визначена підсудність даної справи за Оболонським районним судом міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 01.06.2020 р. вищевказаний позов залишено без руху враховуючи не дотримання позивачем вимог статті 177 ЦПК України та надано 10-й строк для усунення недоліків. 02.09.2020 р. позивачем на виконання вимог ухвали суду від 01.06.2020 р. направлено до суду квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 11.09.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судові засідання призначені на 11.12.2020 р. та 03.03.2021 р. неодноразово не з`являлись, про дату, місце та час були повідомлені належим чином, як шляхом направлення судової повістки, так і шляхом публікації на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали,суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №50/2013 від 05.04.2013 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачеві [PERSON] грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування : сума кредиту - 195 037 грн. (п.1.1 Кредитного договору); процентна ставка за користування кредитом 16 % річних (п.1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 16 % річних (п.1.4.2 Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів, до 04 квітня 2028 року (п.13.1 Кредитного договору) Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку відповідача [PERSON] . Однак відповідач належним чином умови договору не виконує, починаючи з березня 2014 року не сплачує проценти за користування кредитними коштами, та не повертає кредитні кошти згідно графіку, передбаченого Кредитним договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Банк взяті на себе зобов`язання виконав, однак відповідач порушує умови договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Проте, як встановлено в судовому засіданні позичальник умови договору не виконує. Внаслідок порушення взятих зобов`язань за Договором, станом на 11.03.2020 р. заборгованість [PERSON] перед Банком складає 216 717 грн. 41 коп., а саме: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2014 р. по 30.04.2015 р. - 34 106 грн. 80 коп.; заборгованість за кредитом - 182 610 грн. 61 коп. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №1 від 05.04.2013 року, за умовами п.1.1. якого [PERSON] зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання в повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. Розділом V Договору поруки встановлено строк дії договору. Пунктом 5.1 Договору поруки, сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальником за кредитним договором. Пунктом 5.2 Договору поруки сторони передбачили, що порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом року з дня укладення цього договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №756/12263/15-ц. Окрім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №604/156/14-ц від 10.04.2019 року встановлено, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах, зокрема від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18). Як встановлено в судовому засіданні останній платіж було здійснено позичальником - [PERSON] 13.03.2014 року, таким чином починаючи з 13.04.2014 позичальником було прострочено здійснення чергового платежу в рахунок погашення кредитної заборгованості чим порушено умови кредитного договору, відповідно до якого повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця в розмірі і строки, визначені у графіку платежів. Відповідно до п.п.4.2.4 п.4.2 Кредитного договору встановлено, що банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому Договору включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій у випадку, зокрема, невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому Договору, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з простроченням їх виконання більше, ніж на один банківський день), що випливають з цього Договору. Відтак, починаючи з 13.04.2014 + 30 календарних днів, тобто 13 травня 2014 року настав строк виконання зобов`язання. Таким чином, з 13.12.2014 порука припинилася, оскільки саме в цей день минув шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано відомостей, що кредитор звертався до суду з позовними вимогами до поручителя в межах дії договору поруки. Таким чином суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню лише в частині стягненні заборгованості з позичальника. Слід стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за тілом кредиту в сумі 182 610 грн. 61 коп. та заборгованість по відсотками за користування кредитом в сумі 34 106 грн. 80 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 3 250 грн. 76 коп. В задоволенні решти вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial