Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом до відповідачки, просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання його дочки. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було укладено 16.01.2010 року, який зареєстровано відділом РАЦС міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 9. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Стверджує, що подружнє життя спочатку було добрим, сторони планували спільне майбутнє. В останній час сімейні відносини різко погіршились, почали виникати сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У кожного із сторін з»явились протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Також останні не проживають разом більше чотирьох років, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Також [PERSON] зазначає, що відповідачка зловживає алкогольними напоями, не працює та не займається вихованням дочки, в зв»язку з чим просить передати дочку йому на утримання, оскільки має роботу, постійне місце проживання, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. В судове засідання сторони не з'явилися, від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, зокрема через оголошення в пресі. Заперечень на позовну заяву від відповідачки не поступило. За таких обставин суд вважає, що можливо розглянути справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16.01.2010 року, який зареєстровано відділом РАЦС міста Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 9 та видане свідоцтво серії [NUMBER] Від даного шлюбу у подружжя народилась дочка [PERSON], [INFO] (а/с 10). Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що протягом тривалого часу подружжя не підтримує подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини , яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Принцип 6 Декларації прав дитини, зокрема, закріплює, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Як вбачається із довідки про склад сім»ї № 5485 від 10.09.2015 року (а.с. 12) малолітня дочка [PERSON] проживає без реєстрації разом з батьком [PERSON] по [ADDRESS] Згідно акту від 03.09.2015р., складеного представниками КП ЖЕО, малолітня [PERSON] проживає постійно у будинку [ADDRESS] від 20.05.2015 року по день обстеження з батьком [PERSON] (а.с.13) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.12.2015 року, складеного представниками Відділу служби у справах дітей та проведеного у будинку [ADDRESS] [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] без реєстрації та має створені усі необхідні умови для проживання по даній адресі . Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи наведені обставини, інтереси малолітньої дочки [PERSON] , суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати, малолітню [PERSON] залишити проживати разом із батьком [PERSON].

Outcome: approved