Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на своє утримання з відповідача на час навчання у Харківському національному університеті будівництва та архітектури на денній формі навчання у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є його батьком, однак вони однією сімю не проживають, оскільки батьки шлюб розірвали, а він залишився проживати з матірю та знаходиться на її утриманні. 02 березня 2015 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було стягнуто з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2014 року і до закінчення навчання у ВСП «Мелітопольський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету». Вказаний навчальний заклад він закінчив у 2016 році. Цього ж року він вступив на 2 курс Харківського національного університету будівництва та архітектури, на денну форму навчання. Також зазначає, що у звязку з тим, що він навчається в іншому місті в значній мірі виросли й витрати, а тому він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на навчання у твердій грошовій сумі. В судове засідання позивач не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. 30 листопада 1996 року народився [PERSON], батьками якого є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС номер 349963 (а.с.5). Судом встановлено, що батьки [PERSON] разом не живуть, спільного господарства не ведуть, а сам позивач проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією довідки про склад сімї (а.с.6). Рішенням Мелітопольського міськрнайонного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року було стягнуто з відповідача аліменти на навчання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10 грудня 2014 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років (а.с.7). Як вбачається з вищезазначеного рішення позивач навчався в ВСП «Мелітопольський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» №157. Як встановлено судом, по закінченню вищезазначеного навчального закладу позивач вступив на другий курс Харківського національного університету будівництва та архітектури денного відділення, що підтверджується довідкою з відповідного ВУЗу. Навчається на бюджетній основі. Закінчує університет 30 червня 2019 року (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст. 199 ЦПК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №520 обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, судом при визначенні розміру аліментів було враховано матеріальне становище повнолітнього сина, матеріальне становище його батьків, а також інші обставини у справі, зокрема те, що відповідач [PERSON] згодний сплачувати аліменти, однак в розмірі не 1000 грн. щомісячно, а в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], у звязку з продовженням навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 29 серпня 2016 року, і до закінчення ним навчання, а саме до 30 червня 2019 року, але не більше як до досягнення ним 23 років. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок. Оскільки, позивач при звернені до суду, звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Outcome: partial