Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що 19 грудня 2014 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 300937/80374/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 міс. в національній валюті. Відповідно до договору позивач передав, а відповідач прийняв на рахунок № 2630.5.171038.005 грошові кошти в національній валюті у сумі 23600,00 грн. з нарахуванням 23.10 % річних. Договір був укладений на строк з «19» грудня 2014р. по «19» березня 2015 року. Після закінчення терміну договору позивач звернувся письмово до відповідача з вимогою повернути депозитні кошти, але відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, грошові уошти не повернув, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму вкладу розмірі 23600,00 грн., а також 1362,90 грн. процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом, відповідно до дії Договору-заяви №300937/80374/3-14 від 19.12.14 та 23,10% річних від простроченої суми вкладу понад строк дії договору в розмірі 1150,84 грн. Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму втрат від знецінення грошей (передбачених положеннями статті 625 ЦК України) в сумі 3% річних 157,98 грн. та індекс інфляції 3494,81 грн. Всього стягнути з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь - 29766,53 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.12.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір-заява №300937/80374/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в національній валюті, відповідно до якого вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 23600,00 грн. на строк до 19.03.2015 року з процентною ставкою у розмірі 23,10%. 19.03.2015 року позивач звернувся до відділення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про видачу депозитного вкладу, але станом на день розгляду справи Банком вклад позивачу повернутий не був. Відповідно до п.6.3.1 Договору-заяви відповідач був зобов'язаний нарахувати та сплатити позивачу відсотки за вкладом, а також п.6.3.2. при припиненні дії Договору-заяви здійснити розрахунок, повернути суму вкладу і суму нарахованих процентів за період користування ним та закрити вкладний рахунок. Після спливу строку Договору-заяви позивач звертався до відповідача з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним відсотки, але його вимоги не були задоволені, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Зазначені обставини повністю підтверджуються наданою суду копією Договору-заяви, копією заяви позивача до відповідача ( а.с.8-11). У відповідності до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до час тини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не викопав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України, банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного документа. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). У відповідності до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня. який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Тому відповідно до положень Цивільного кодексу України частини 2 статті 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума вкладу, відсотки та 3% річних, які зазначені у позовних вимогах і з якими суд погоджується. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При вирішені позовних вимог по суті суд враховує, що позивач не надав належних та допустимих доказів і розрахунку втрат від знецінення грошових коштів відповідно до індексу інфляції, тому в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial