Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визначення додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, обґрунтовуючи підставність своїх вимог тим, що 14 лютого 2005 року померла [PERSON], яка приходилась йому, [PERSON], рідною тіткою. Після її смерті відкрилась спадщина, однак прийнявши до уваги, що остання проживала одиноко, тому за заповітом вчиненим ще за її життя 20 червня 2002 року заповіла усе своє майно йому, [PERSON]. Вказаний заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Проте про існування такого заповідального розпорядження йому, [PERSON], не було відомо. За відсутності близьких родичів усі турботи по похованню та відправленню обідів він, [PERSON], узяв на себе. Коли зясувалось, що у померлої є в наявності земельний пай, він, [PERSON], звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, однак зясувалось, що шестимісячний строк визначений законодавцем для прийняття спадщини ним пропущено. Позивач вважає причини пропуску строку поважними, оскільки про існування заповіту він не знав. Крім того такі причини позивач повязує із віддаленістю його проживання від місця відкриття спадщини (с. Соколівка, Крижопільського району), що зумовлює нести витрати матеріального характеру, а дохід його сімї досить низький. Ураховуючи наведене, позивач просив суд визначити йому додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті рідної тітки [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача сільський голова Іваньківської сільської ради Липовецького району вимоги позову визнав за обставин, що у ньому наведені, не заперечував щодо задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як убачається із свідоцтва про смерть серія 1-АМ №007032 14 лютого 2005 року в селі Пісочин Липовецького району вінницької області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем за її життя 20.06.2002 року, відповідно до якого спадкоємцем усього належного їй майна було визначено [PERSON] позивача у справі. Згідно відповіді наданої завідувачем Липовецької державної нотаріальної контори від 04.09.2015 року спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, а відтак вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Статтею 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови№7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що [PERSON] проживала у [INFO], одиноко, сімї не мала (довідка сільської ради від 31.08.2015 року №190); у власності [PERSON] була земельна ділянка (пай), в підтвердження чого слугує Державний акт серія ВН №197380; майно (земельна ділянка) не визнавалась відумерлою спадщиною за рішенням суду (довідка від 31.08.2015 року №191); згідно паспортних даних [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO]. Прийнявши до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини були істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON]. Судом також встановлено, що відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про визначення позивачеві додаткового достатнього строку для подання ним заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved