Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що їй , відповідачу та третім особам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач в квартирі зареєстрований, однак фактично не проживає з 2005 року, оскільки проживає закордоном. Враховуючи, що реєстрація відповідача в квартирі порушує її права як власника, впливає на розмір оплати комунальних послуг, посилаючись на норми ст. 405 ЦК України просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2019 року провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У вступному слові позивачка надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Треті особи [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність. Третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в наданому суду клопотанні просила справу розглядати у відсутність представника установи. Суд, вислухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом № 1014 про право власності на житло від 15.12.1997 року підтверджено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. є співвласниками квартири [ADDRESS] . Як убачається з пояснень позивача, відповідач, який є її колишнім чоловіком, з 2005 року в спірній квартирі не проживає. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позову, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З аналізу змісту положень цієї статті слідує висновок про те, що визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням можна лише члена сім`ї власника житла, а не власника або співвласника житла, оскільки в такому випадку власник (співвласник) буде позбавлений права користування об`єктом права власності, яке гарантоване статтею 41 Конституції України. Враховуючи викладене і те, що відповідач є співвласником спірної квартири, він має рівне з позивачем право володіння, користування та розпорядження нею, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, не залежно від тривалості часу його відсутності. За таких обставин, позов не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі. На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України,

Outcome: dismissed