Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.12.2006 року між ним та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого він передав у власність відповідачів квартиру № 65, що знаходиться в [ADDRESS], а відповідачі зобов'язались забезпечити його: житлом, шляхом збереження права по життєвого проживання у відчужуваній квартирі; придатним для носіння одягом і взуттям; належним медичним обслуговуванням; продуктами харчування. Вартість матеріального забезпечення утримання (харчування, ліки, необхідна допомога, догляд), яке щомісячно повинно було надаватись йому, встановлена в 100 грн. щомісячно. Вважає, що вказаний договір було укладено ним під впливом обману з боку відповідачів, оскільки відповідачі не мали наміру фактично виконувати умови договору та скориставшись обставиною його похилого віку, погіршенням стану здоров'я та необхідністю в догляді і лікуванні ввели його в оману щодо дійсності своїх намірів спрямованих на виконання договору, тобто фактично, ввели його в оману щодо істотних обставин укладання договору, в зв'язку з чим вказаний договір довічного утримання (догляду) вважає таким що підлягає визнанню недійсним. У зв'язку з чим просив визнати недійсним та розірвати договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за р. № 6141 від 22 грудня 2006 року; скасувати державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки); скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава - довічне утримання, 6141, 22.12.2006 [PERSON]; об'єкт обтяження - квартира, трикімнатна, [ADDRESS]; реєстраційний номер - 4275816. Позивач в судове засідання не з'явився, надав повноваження представнику. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував, проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала, що умови договору нею не виконуються. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. За змістом договору довічного утримання обов'язки відчужувача, фактично вичерпуються з передачею набувачу права власності на нерухоме майно, а також рухоме майно, що має цінність. В свою чергу набувач зобов'язується виконувати всі вимоги, що полягають у здійсненні всіх необхідних дій з матеріального забезпечення відчужувача, з його утримання та догляду. Із змісту договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за р. № 6141 від 22 грудня 2006 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зобов'язались забезпечити його: житлом, шляхом збереження права по життєвого проживання у відчужуваній квартирі; придатним для носіння одягом і взуттям; належним медичним обслуговуванням; продуктами харчування. Вартість матеріального забезпечення утримання (харчування, ліки, необхідна допомога, догляд), яке щомісячно повинно було надаватись йому, встановлена в 100 грн. щомісячно. [PERSON] в свою чергу передав у власність [PERSON] та [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру № 65, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір підписано сторонами особисто, що представник позивача та відповідачі у судовому засіданні не заперечували. Судом в судовому засіданні встановлено та визнається відповідачами, що вони неналежно виконували свої обов'язки передбачені договором довічного утримання, щодо забезпечення позивача придатним для носіння одягом і взуттям; належним медичним обслуговуванням; продуктами харчування, не надавали матеріального забезпечення на утримання (харчування, ліки, необхідна допомога, догляд), яке щомісячно повинно було надаватись йому в розмірі 100 грн., щомісячно. Отже, матеріалами справи встановлено і це визнається відповідачами, що підставою припинення договору довічного утримання є невиконання набувачами обов'язків, передбачених цим договором. Суд враховує, що окрім гарантованого Конституцією України матеріального забезпечення громадян у випадку їх непрацездатності і по старості, таке забезпечення здійснюється цивільно-правовими способами, одним з яких є договір довічного утримання, невиконання чи неналежне виконання такого договору є прямим порушенням майнових прав людей похилого віку, які потребують в цьому випадку, судового захисту. [PERSON], не маючи можливості в силу свого стану здоров'я, віку, забезпечити свою старість, передавши у власність [PERSON] та [PERSON] свою квартиру, повинен був отримати від останніх належне довічне матеріальне забезпечення, не отримавши такого, він вправі вимагати розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. За діючим в Україні цивільним законодавством, якщо договір довічного утримання був розірваний внаслідок невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, останній повинен повернути мано відчужу вчу. Отже, право власності на майно передане за договором довічного утримання у набувача припиняється, після припинення договірних відносин, а у відчужувача поновлюється право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору довічного утримання є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню, оскільки фактично між сторонами склались такі відносини, які виключають можливість нормального виконання ними зобов'язань за договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved