Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.08.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Миргородського місткрайонного суду Полтавської області від 22.09.2015 року з позивача на користь відповідача на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку позивача. В даний час у позивача суттєво змінилися життєві обставини, а саме матеріальний стан: в даний час він офіційно ніде не працює, а тому не може сплачувати на утримання сина вказаний розмір аліментів, а тому просить суд зменшити йому розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини до 1/4 частини зі всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться\~\~в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України (а.с.3, 24). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 10.01.2019 року за № 45 (а.с.35). З 10.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 10.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 187, свідоцтвом про народження, виданим 02.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 169 (а.с.4, 5, 25, 26). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.09.2015 року, яке набрало законної сили 05.10.2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання сина [PERSON] , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6, 27). Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів в період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року працює та отримує дохід (70). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] від 25.02.2008 року, останній з 31.10.2018 року звільнений зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, запис про нове місце роботи відсутній (а.с.7-11, 28-32). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 5\~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, беручи до уваги фінансовий стан позивача, а також вимоги ч.5 ст. 183 СК України, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.09.2015 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/3 частки його заробітку (доходу) на 1/4 частку його заробітку (доходу), оскільки стягнення аліментів саме в такому розмірі буде відповідати як фінансовим можливостям позивача, так і буде достатнім для утримання ним [PERSON] , оскільки відповідач є його батьком та повинен утримувати та дбати про його фізичний та духовний розвиток, до досягнення повноліття, не зважаючи на те, що у нього на теперішній час змінився фінансовий стан.\~\~ З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про наявність, передбачених ст. 182 СК України, підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини до 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~

Outcome: approved