Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [NUMBER], розташованого за адресою: [ADDRESS] В даному житловому будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання його сина [PERSON], відповідача по справі, який не проживає за вказаною адресою без поважних причин з 2000 року, а існування його реєстрації порушує права позивача як власника житлового будинку, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідачаку, який фактично не проживає у вказаному житловому будинку. Посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 26 березня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на земельну ділянку №77 виданого 17.04.1998 року на підставі рішення Виконавчого комітета Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області за №5, [PERSON] є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності позивача на земельну ділянку підтверджується також витягами [NUMBER] та [NUMBER] виданими 10.09.2017 року відділом у Білозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Крім того, згідно довідки №734 виданої Музиківською сільською радою Білозерського району Херсонської області, будинок за [NUMBER], розташований на вищевказаній земельній ділянці, обліковується за [PERSON]. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації позивача №192/02-2Т від 14.02.2018 року, відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], в якості члена сім'ї позивача, проте фактично за вказаною адресою не проживає протягом тривалого часу. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved