Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 17 730 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять) грн. 20 коп. недостачі матеріальних цінностей, що були ввірені відповідачці на підставі укладення між сторонами письмового договору про повну матеріальну відповідальність. В судове засідання представник позивача не з»явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з»явилася, звернулася до суду із письмовою заявою у якій просить справу слухати у її відсутність позов визнає у повному обсязі. Судом встановлено, що 21.10.2013 року згідно розпорядження № 42 голови правління Сквирського районного споживчого товариства, відповідача [PERSON], з 22.10.2013 року було прийнято на роботу продавцем магазину № 25 в с. К. Гребля Сквирського району Київської області 22.10.2013 року між уповноваженим органом товариства, в особі його голови правління - Мельника Андрія Михайловича та відповідачем [PERSON] укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідача за збереження нею товарно-матеріальних цінностей. 02 червня 2014 року ревізійною комісією Сквирського районного споживчого товариства в магазині № 25 в с. Кам'яна Гребля Сквирського району Київської області була проведена ревізія на підставі розпорядження № 31 від 02 червня 2014 року. Згідно порівняльної відомості була виявлена недостача матеріальних цінностей в магазині, що станом на 02 червня 2014 року склала 22 108 (двадцять дві тисячі сто вісім) грн. 83 коп. Розпискою відповідача [PERSON] від 02.06.2014 року, вбачається, що вона зобов»язується повернути борг до 03.06.2014 року. На адресу матеріально-відповідальної особи відповідача [PERSON] було направлено лист-вимога № 187 від 10 червня 2014 року про те, що вона повинна внести кошти в сумі 20 189 (двадцять тисяч сто вісімдесят дев»ять) грн. 05 коп. в касу Сквирського районного споживчого товариства. За період з 03.06.2014 р. по 19.06.2014 р. в касу споживчого товариства відповідачем частково внесені кошти в сумі 4 378 (чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн. 63 коп. Станом на день ухвалення судового рішення за відповідачем [PERSON] рахується недостача матеріальних цінностей на суму 17 730 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять) грн. 20 коп., що підтверджується матеріалами справи. Вказані обставини встановлені матеріалами справи. Відповідно до ч.1,2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Так, згідно ст. 1351 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. ст. 1353 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 136 КЗпП України, у випадках встановлених законом, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Суд враховує нанесення позивачеві з боку відповідача прямої дійсної шкоди, що виразилась в недостачі товарно-матеріальних цінностей, ввірених відповідачу на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та виявлених порівняльною відомістю шляхом проведення ревізії. Тому, при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховуючи ступінь вини відповідача, конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно, суд ухвалює рішення про стягнення з [PERSON] на користь Сквирського районного споживчого товариства 17 730 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять) грн. 20 коп. недостачі товарно-матеріальних цінностей. Крім того, оскільки позов задоволений на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені судові витрати у формі судового збору підлягають на підставі ст. 88 ЦПК України відшкодуванню з боку відповідача.

Outcome: approved