Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивачзвернувся до суду з вищезгаданим позовом, за яким просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача на заявленому позові наполягла, Інші учасники судового розгляду в судове засідання не явилися. При цьому відповідач своїм листом проти позову не заперечував. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 14 липня 1961 року між позивачем та виконкомом Запорізької міської Ради депутатів трудящих, відділом комунального господарства виконкому Запорізької міської Ради депутатів трудящих був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти. Вказаний договір був зареєстрований 20 липня 1961 року нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, про що було внесено запис до реєстру за № 5746. 18 серпня 1961 року названий договір був зареєстрований в Запорізькому міжрегіональному бюро технічної інвентаризації. Відповідно до договору позивач отримав у безстрокове користування земельну ділянку на [ADDRESS], загальною площею 560 кв.м. Згідно відповіді ТОВ «ЗМБТІ» від 10 вересня 2014 року вказана адреса на сьогоднішній день є адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із пояснень представника позивача, останній на наданій земельній ділянці побудував житловий будинок - літ.А з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, на які сторона позивача і просить визнати право власності, а саме, окрім названого будинку, на: прибудову літ. «а», ганок до літ. «а», козирок до літ. «а», сход до літ. «а», прибудову літ. «А1», погріб з шийкою літ. «пг», літню кухню літ. «Б», козирок до літ. «Б», вбиральню літ. «Г», навіс літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», душ літ. «Л», замощення літ. «І», паркан «№1», ворота «№2», водопровід та водомір «№3», зливну яму «№4», паркан «№5», оглядову яму в літ. «Д», ганок до літ. «Д», гараж літ. «Д», У суду немає підстав не довіряти таким поясненням сторони позивача, оскільки вони узгоджуються із даними технічного паспорту на спірний житловий будинок. На підставі висновку ТОВ «ЗМБТІ» про реєстрацію будинку від 28.04.2982 року спірний житловий будинок із вище переліченими будівлями та спорудами пройшов державну реєстрацію права власності за позивачем, про що достовірно вбачається із дослідженої судом інвентарної справи на названий будинок, наданої спеціалістом ТОВ «ЗМБТІ» у судовому засіданні. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За поясненнями позивача він втратив оригінал договору від 14 липня 1961 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти. У суду немає підстав не довіряти таким поясненням сторони позивача, оскільки вони узгоджуються із рішенням державного реєстратора від 06.11.2014 року. Крім того, наявність вказаного договору достовірно вбачається із дослідженої судом інвентарної справи на названий будинок. Перелічені обставини відповідають вищевказаним положенням ст. 392 ЦК України. Отже, з викладеного суд доходить до висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved