Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши в його обґрунтування наступне. 15 вересня 2006 року [PERSON] за згодою [PERSON] колишнього власника будинку було зареєстровано в будинку за адресою: [ADDRESS]. 28.12.2010 року згідно з договором дарування позивачем було прийнято в дар нерухоме майно - будинок за вказаною адресою. Таким чином, з 28.12.2010 року він є власником будинку. Відповідач з часу тимчасової реєстрації в будинку не проживає, участі в його утриманні не приймає, її речей в будинку немає, вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS], яким володіє на правах приватної власності. 21.03.2015 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про зняття з реєстраційного обліку у будинку, яка до теперішнього часу не виконана. Реєстрація відповідача в цьому будинку створює йому перешкоди в реалізації прав власника, тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні, дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що будинок за адресою: [ADDRESS] вони з чоловіком тримали для сина - позивача по справі, і коли останній одружився, будинок подарували сину. Вона виїхала до села, близько 10 років в будинку не проживає, хоча і зареєстрована. Зараз вона проживає за адресою: [ADDRESS], але будинок за цією адресою не узаконений, тому вона не може виписатися зі спірного будинку, щоб зареєструватися за адресою фактичного проживання, для цього їй потрібні гроші, яких у неї немає. Крім того, дружина її сина створила такі умови, що вона не має змоги приїздити до сина в гості без наміру постійного проживання в спірному будинку. Заслухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що з 28.12.2010 року позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-9). У вказаному будинку зареєстрована з 15.09.2006 року відповідач [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до довідки сектору забезпечення та координації соціальних питань територіальних утворень «Мала Корениха» від 02.04.2015 р. [PERSON] з 2006 року по теперішній час по [ADDRESS] не проживає. Факт не проживання відповідача понад один рік за вказаною адресою підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Відповідач в судовому засіданні під час дачі особистих пояснень з приводу пред*явлених до неї позовних вимог також не заперечувала, що дійсно вже 10 років вона не проживає за вказаною адресою, і наміру проживати немає. Відповідач обрала інше місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] як член сім*ї власника і з 2006 року в цьому будинку не проживає. Доказів, які б свідчили, що [PERSON] не проживає в цьому житловому будинку з поважних причин або у зв*язку із тим, що [PERSON] чинить їй в цьому перешкоди, вона до суду не подала. Посилання відповідача на відсутність у неї коштів для зміни правового режиму будинку, в якому вона проживає на теперішній час, не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіти й користуватися майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Жку України члени сім*ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо про їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім*ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім*ї власника будинку (кварттири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із власником будинку (квартири) і ведуть із ним спільне господарство. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки [PERSON] без поважних причин більше одного року не проживала в будинкуза адресою: [ADDRESS], то за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України вона втратила право користування цим житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved