overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.11.2012 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. Зазначив, що на теперішній час забезпеченням сина займається особисто й за домовленістю з дружиною, після розірвання шлюбу, син буде проживати з ним. З наведених підстав просив розірвати шлюб та залишити проживати сина з ним. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила доводи викладені в позовній заяві, не заперечувала проти розірвання шлюбу та залишення проживати малолітнього сина разом з батьком, оскільки має намір створити іншу сім'ю. Заслухавши доводи учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що між сторонами 24.11.2012 укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 24.11.2012 серії [NUMBER], актовий запис № 1050. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.05.2013 року серії [NUMBER], актовий запис № 04. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.04.2015 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття взаємоповаги, подальше збереження сімї суперечить його інтересам. З наведених підстав просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, зазначив, що не вбачає підстав для збереження сімї, тому категорично наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачки на підставі поданих доказів та в порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України(далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що між сторонами 25.04.2015 укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 25.04.2015 серії І-КГ № 097572, актовий запис № 35. Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження серії І-КГ № 208817 від 01.12.2015 року, актовий запис № 263. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.07.2013 року, він позичив відповідачу, [PERSON], грошову суму в розмірі 16000,00грн., зі строком повернення до 25.09.2013 року, про що була складена розписка. У встановлений строк відповідач не повернула грошові кошти. 26.09.2013 року позивач пред'явив [PERSON] усну вимогу повернення грошових коштів, на що відповідач не відреагувала. В зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 16000,00грн. та судовий збір в розмірі 229,41грн. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, у зв'язку з частковим поверненням відповідачем коштів, зменшивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача борг в розмірі 9400,00грн. та 229,41грн. сплаченого судового збору. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, не заперечувала проти того, що отримала грошові кошти, але наполягала на тому, що борг повернула, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Частиною другою зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 25.07.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] суму в розмірі 16000,00грн., зобов'язалась повернути до 25.09.2013 року. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 16000,00грн. зі строком повернення до 25.09.2013р., що підтверджується розпискою. Наприкінці грудня 2013 року відповідач повернула частину боргу в сумі 6540,00грн., тому суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 9460,00грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 229,41грн. Заперечення відповідача суд вважає безпідставними, оскільки не підтверджуються письмовими доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 серпня 2011 року між ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 013-02508-250811, згідно якої банк відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн. Відповідач порушив умови вказаного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 18 серпня 2014 року складає 8628,09 грн. Вищевказану суму банк просить стягнути з відповідача в свою користь, а також 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві позивач просить справу слухати у відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Волинь нова» (а.с.22,23). За даних обставин суд приходить до висновку про можливість та доцільність заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2011 року між ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 013-02508-250811 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.3-4). Підписавши вищевказаний договір, анкету клієнта - фізичної особи (а.с.5) та ознайомившись з тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с.4 зворот), відповідач підтвердив свою згоду на укладення між ним та позивачем кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості за договором №013-02508-250811 від 25 серпня 2011 року укладеного між банком та [PERSON] заборгованість відповідача перед банком по кредиту станом на 18 серпня 2014 року складає 8628,09 грн., з них: 5435,15 грн. заборгованість по тілу кредиту, 953,42 грн. прострочене тіло кредиту, 0,00 грн. заборгованість за відсотками, 2239,52 грн. заборгованість за комісіями. Приймаючи до уваги, що [PERSON] істотно порушив вимоги договору, не здійснюючи погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотками за користування ним, суд позов задовольняє та стягує з останнього суму кредитного боргу в розмірі 8628,09 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь позивача ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у сумі 243,60 грн., що був сплачений при подачі позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.09.2015 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 28.11.2018 по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 7-8). Ухвалою суду від 11.12.2018 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 12-13). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву, в якій висловив прохання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем реєстрації, про що свідчать поштові повідомлення про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної зави з додатками та судових повісток (а.с. 23, 24). Про причини неявки до суду не повідомила. Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що між сторонами 26.09.2015 зареєстровано шлюб, про що свідчить видана повторно копія свідоцтва про шлюб від 29.08.2018 серії [NUMBER], актовий запис № 127 (а.с. 5). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.12.2014 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 20.09.2019 по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 14-15). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 24). Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем реєстрації. Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 26.12.2014 зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого 26.12.2014 серії [NUMBER] , актовий запис № 187 (а.с. 09). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 29.07.2015 серії [NUMBER] , актовий запис № 151 (а.с. 10). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 27.01.2001 року він уклала шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не цікавляться особистим життям один одного. Шлюб існує формально, втрачені почуття любові та взаємоповаги, подальше збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. З наведених підстав просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачки на підставі поданих доказів та в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 27 січня 2001 року укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 20.05.2016 [NUMBER], актовий запис № 3. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.12.2006 року помер його батько [PERSON], після якого залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS]. Позивач є рідним сином померлого і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги, інших спадкоємців немає. Через юридичну необізнаність позивач вчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття спадщини, просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з»явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника на розсуд суду, про день та час розгляду справи повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою \\ ст.1220 ЦК України \\. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що 27 грудня 2006 року помер [PERSON], після якого залишилося спадкове майно. Позивач є рідним сином померлого і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги. Встановлено, що державний нотаріус другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [PERSON] в зв»язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини. З листа державного нотаріуса вбачається, що спадкова справа до майна померлого 27.12.2006 року [PERSON] не заводилася. Судом було встановлено, що позивач через юридичну необізнаність не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття ним спадщини. Враховуючи , що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем сроку для прийняття спадщини та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 січня 2015 року померла його мати [PERSON], після якої залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS], будинок 8 по вулиці Партизанській в селі Озерна Білоцерківського району, земельна ділянка розміром 0,1913 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельна ділянка розміром 0,2968 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в селі Озерна Білоцерківського району по вулиці Партизанська, 8, а також 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Позивач є рідним сином померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги, Через юридичну необізнаність позивач вчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач направив до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності та відсутності його представника, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні позову покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою \\ ст.1220 ЦК України \\. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що 27 січня 2015 року померла [PERSON], після якої залишилося спадкове майно. Позивач є рідним сином померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги. Встановлено, що державний нотаріус другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] в зв»язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини. З листа нотаріуса за вихідним № 427/01-16 вбачається, що спадкова справа до майна померлої 27.01.2015 року [PERSON] не заводилася. Враховуючи, що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved