Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 11.02.2014 року між ним та відповідачем укладено Договір-Заява № 3000937/9317/370-14 про банківський строковий вклад /депозит/ «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, за умовами договору позивач вніс на депозитний рахунок кошти в сумі 30 000 грн. на строк з 11.02.2014 року по 16.02.2015 року, по закінченню строку дії договору кошти йому не повернули та запропонували продовжити термін депозиту, 04.03.2015 року між ним та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного договору, предметом якої є продовження строку розміщення грошових коштів у сумі 24700 грн. на період з 04.03.2015 року по 08.03.2016 року. На даний час позивачу терміново потрібні кошти для проведення ремонту у своєму будинку, а тому він повідомив відповідача про намір достроково розірвати договір письмовою заявою від 10.03.2015 року, але свої кошти забрати він не може. Позивач просить суд достроково розірвати Додаткову угоду № 1 від 04.03.2015 року до Договору-Заяви № 3000937/9317/370-14 про банківський строковий вклад /депозит/ «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, укладену між ним та відповідачем, стягнути з відповідача на його користь депозитний вклад в сумі 24700 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи банк повідомлено належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представника відповідача до суду не надходила, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою представника позивача. Представник 3-ї особи до суду також не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 11.02.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу /депозиту/ «Пенсійний» шляхом підписання договору-заяви № 3000937/9317/370-14 про банківський строковий вклад /депозит/ «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, за умовами якого банк приймає грошові кошти від [PERSON] на вкладний рахунок у сумі 30 000 грн. на строк з 11.02.2014 року по 16.02.2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», що стверджується копією договору-заяви та копією квитанції № 65 від 11.02.2014 року про внесення позивачем грошових коштів на відповідний рахунок в сумі 30 000 грн. Згідно з п.2 цього договору, за час користування коштами вкладу протягом встановленого строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 21,60 % річних. Умовами вказаного договору передбачено право вкладника поповнювати вклад за згодою банку, а також вимагати дострокового повернення суми вкладу у порядку та на умовах, викладених в п.5.3 Основних умов. Відповідно до п.6 даного договору, після закінчення строку, на який договір укладено, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. В п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які розміщені на сайті банку, передбачено, що вкладник не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу повинен надати банку письмову вимогу про повернення вкладу, де зазначити спосіб повернення: видача готівкою або перерахуванням на його власний поточний /картковий або інший вкладний рахунок. У разі ж, коли вкладник не надав банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення вкладу після закінчення строку, визначеного договором-заявою, строк розміщення строкового вкладу вважається продовженим на той же строк. При цьому кількість пролонгацій строку розміщення вкладу за договором не обмежена. Як встановлено в судовому засіданні, 04.03.2015 року між банком та позивачем укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного вище договору, підписанням якої сторони домовились продовжити розміщення грошових коштів у сумі 24700 грн. на вкладному рахунку на період з 04.03.2015 року по 08.03.2016 року включно. За час користування коштами вкладу протягом вказаного періоду банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 18,1 % річних, що слідує з копії цієї угоди. Як передбачено Додатковою угодою, інші умови договору -заяви, які не врегульовані Додатковою угодою, залишаються незмінними, та сторони підтверджують по ним свої зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За ч.2 цієї статті, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказано вище, умовами укладеного між сторонами договору передбачено право вкладника вимагати дострокового повернення вкладу /п.5 договору/. З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про дострокове розірвання вказаного вище договору, що слідує з копії цієї заяви. Листом від 07.04.2015 року банк фактично відмовив у задоволенні вимоги позивача, пославшись на дію постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року за № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Положеннями ст.651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або Як вказано вище в рішенні, саме умовами укладеного між сторонами договору передбачено право вкладника вимагати дострокового повернення суми вкладу. Згідно з п.20.8 Інструкції про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, зареєстровано в Мінюсті України 17.12.2003 року за № 1172/8493, для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу за бажанням вкладника-фізичної особи вкладнику достатньо повідомити про це банк шляхом подання заяви. Постанова НБУ, якою зобов'язано банки обмежити видачу /отримання/ готівкових коштів, на яку посилався банк у відповіді на заяву позивача про дострокове розірвання договору, не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки є підзаконним нормативно-правовим актом і суперечить умовам договору та вимогам ст. 1060 ЦК України. Отже, суд вважає, що відповідачем було порушено умови укладеного між сторонами договору, а тому вимоги позивача про дострокове розірвання договору та повернення йому залишку вкладу /депозиту/ є обґрунтованими. Згідно довідки від 22.07.2015 року, наданої відділенням № 5 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», залишок коштів на депозитному рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] згідно з депозитним договором № 3000937/9317/370-14 від 11.02.2014 року, станом на 22.07.2015 року становить 24 700 грн. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист його прав, як споживача, а тому на підставі ст.88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved