Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що він є влаником 2\\3 частини квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі до 2018 року була зареєстрована і проживала бувша дружина позивача - [PERSON] . Наразі в квартирі позивача зареєстровано 7 осіб, хоча відповідач фактично в квартирі не мешкає. Реєстрація відповідача в квартирі спричиняє незручності позивачу та додаткові витрати, а тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та зняти її з реєстрації в цій квартирі. В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю, підтримали позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, відзиву, письмових заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , згідно Свідоцтва на право власності внаслідок приватизації і згідно Свідоцтва про право на спадщину (а.с.6,7,8) Встановлено, що 1/3 частина вказаної квартири належить матері позивача [PERSON] (а.с.6). Встановлено, що [PERSON] перебував в шлюбі з відповідачем [PERSON] , з 22.04.2009 року по 26.09.2018 р.Наведене підтверджено копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 357/7312/18 (а.с.11). Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання позивача, відповідача, їх двоє дітей, матері позивача, нової дружини позивача та їх малолітньої доньки. Наведене підтверджено витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/17338 про реєстрацію 7 осіб у вказаній квартирі (а.с.33). Позивач суду пояснив, що з весни 2018 року відповідач добровільно виселилася з квартири, забрала свої речі і виїхала в інше місце проживання. Діти бувшого подружжя залишилися проживати з позивачем. Наразі позивач одружився, та мешкає в своїй квартирі з дружиною і малолітньою донькою [PERSON] [INFO] , дитиною дружини від попереднього шлюбу. Син позивача від попереднього шлюбу навчається і проживає в Києві, а донька [PERSON] від попереднього шлюбу, здебільшого проживає у бабусі, матері позивача. Мати позивача має інше місце проживання. Відповідач не намагалася вселитися в квартиру, не має жодного відношення чи претензій до помешкання позивача. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який проживає по сусідству з позивачем, в одному під`їзді, суду показав, що позивач вдруге одружився і мешкає в квартирі з дружиною і малолітньою дитиною. Відповідач виїхала з квартири позивача більше трьох років тому. Свідок не зустрічав відповідача близько 3 років. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. По справі встановлено, що позивач та його мати [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , відповідач була зареєстрована в цій квартирі, як член сім`ї власника житла, шлюб між сторонами було розірвано в 2018 році, відповідач не проживає в даному помешканні більше року без поважних причин, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідачем до вказаного житла. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, суду не надано, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача такою, що втратила право на користування зазначеним житлом. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; \Абзац другий частини першої статті 7 в редакції Закону № 888-VIII від 10.12.2015\, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; Отже, вимога про зняття з реєстрації місця проживання відповідача у вказаному помешканні - є зайвою, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням, вже й буде підставою органу реєстрації вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання особи. Позивач згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, оскільки має пільги, що підтверджено довідкою до акта МСЕК (а.с.4). Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved