Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої уточнені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував з 16.09.2002 року у трудових відносинах з відповідачем. 25.01.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. Заборгованість по заробітній платі на дату звільнення складає 20485,03 грн. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку у розмірі 20485,03 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19971,78 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та 560 грн. за надання правової допомоги. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення, де зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Також вказав, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах з 16.09.2002 року по 25.01.2017 року, звільнений 25.01.2017 року за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 8-10). Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 19.08.2017 року № 16-07/937 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 20485 грн. 03 коп., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору - 15327 грн. 31 коп. (а.с. 34). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, що фактично визнано представником відповідача у наданих письмових поясненнях. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 20485 грн. 03 коп. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» середньоденна заробітна плата позивача (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 232 грн. 23 коп. (а.с. 34). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа (а.с. 35). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення данного рішення, тобто з 26.01.2017 року по 31.08.2017 року становить 86 робочих днів. Сторони погодили між собою розмір середнього заробітку, розмір якого становить 19971 грн. 78 коп. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3000 грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 20485 грн. 03 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.01.2017 року по 31.08.2017 року включно у сумі 19971 грн. 78 коп., а також 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 560 грн., сплачені відповідно до квитанції від 24.07.2017 року за юридичну консультацію (а.с. 14). А також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн., а на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial