Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування завданої майнової шкоди. В обґрунтування позову вказано, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 119211 від 13.10.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 25.02.2018 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Subaru, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Згідно з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON] . Відповідно до Звіту PZU/193271 від 13.03.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 32 727 грн. 94 коп., а матеріальний збиток завданий власнику пошкодженого транспортного засобу складає 14 682 грн. 68 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 17 936 грн. 74 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 02.03.2018 року та страхового акту № UA2018022500007/L01/03 від 19.07.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 18756 від 19.07.2018 року. Частина витрат позивачу було відшкодовано третьою особою, тож, позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування решти витрат. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 05 березня 2020 року. У судове засідання 05 березня 2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Від представника позивача Українець Т.А. поштою надійшла заява про розгляд справи без його особистої участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Розгляд справи було відкладено на 09 червня 2020 року з підстав неявки відповідача. У судове засідання 09 червня 2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Про причини неможливості прибуття до суду не повідомили. З урахуванням наявності заяви представника позивача про розгляд справи без його особистої участі та повторною неявкою належним чином сповіщеного відповідача суд розглянув справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте рекомендовані повідомлення поверталися до суду за закінченням терміну зберігання. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 119211 від 13.10.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 25.02.2018 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Subaru, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Згідно з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON] . Відповідно до Звіту PZU/193271 від 13.03.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 32 727 грн. 94 коп., а матеріальний збиток завданий власнику пошкодженого транспортного засобу складає 14 682 грн. 68 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 17 936 грн. 74 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 02.03.2018 року та страхового акту № UA2018022500007/L01/03 від 19.07.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 18756 від 19.07.2018 року. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Страхова компанія «АРКС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 001446562. В порядку досудового врегулювання спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Страхова компанія «АРКС» сплатило на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 12 759 грн. 83 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (17 936 грн. 74 коп.) і страховою виплатою (12 759 гри 83 коп.), яку здійснило ПрАТ «СК «АРКС» становить 5 176 гри. 91 коп. (17 936 грн. 74 коп. - 12 759 грн. 83 коп. = 5 176 грн. 91 коп.), то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Згідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини з боку відповідача у ДТП та здійснення виплати з боку позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному розмірі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved