Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, у якій після уточнення позовних вимог, прийнятих судом, просив суд стягнути [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сина навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років або до закінчення (припинення) нею навчання. В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. [PERSON], [INFO], є сином відповідача, яка продовжує навчання у навчальному закладі після досягнення повноліття. [PERSON] має обов'язок та можливість утримувати його до закінчення (припинення) ним навчання або до досягнення ним 23-річного віку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В судове засідання, призначене на 04.03.2014 року, позивач не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 27), до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі у якій також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 23). В судове засідання, призначене на 04.03.2014 року, відповідач не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 36), до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та повним визнанням позовних вимог (а.с. 29). Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, а часткове визнання позовних вимог прийняттю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.11.1995 року, виданого Шелестівськоюю сільською радою Харківської області, про що було зроблено актовий запис № 16 (а.с. 21). Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до довідки Шелестівської сільської ради Коломацького району Харківської області № 20 від 10 січня 2014 року про склад сім'ї, [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином: [PERSON], [INFO] (а.с. 11) . Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи судом вбачається, що днем пред'явлення позову позивачем є 10.01.2014 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову (а.с. 2). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 N 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на теперішній час продовжує навчання на 1 курсі Харківського вищого професійного механіко-технологічного училища, що підтверджується довідкою від 13.12.2013 року № 1530 (а.с. 10). Між тим, можливість у [PERSON] надавати [PERSON] належну матеріальну допомогу у зв'язку з продовженням ним навчання відсутня, у зв'язку зі скрутним матеріальним станом. Відповідач, в свою чергу, аліменти на забезпечення інших утриманців не платить, працює, отримує стабільний дохід, що підтверджується довідкою ПАТ НВП «Теплоавтомат» від 18.02.2014 року № 21/121 (а.с. 30), а тому має можливість утримувати та сплачувати аліменти на утримання свого сина - [PERSON]. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Враховуючи досліджені судом факти, суд приходить до висновку про можливість прийняття повного визнання позову, оскільки таке визнання не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів та не суперечить вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим - до можливості задоволення позову про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved