Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 13 березня 2016 року в м. Києві по вул. Воскресенська, 12-Б, сталася ДТП за участю автомобіля «Део», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Фольксваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] Належний позивачу автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП отримав пошкодження. Згідно звіту № С16-101 від 23.03.2016 року вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження вказаного автомобіля, становить 46231,36 грн., в тому числі втрата товарної вартості становить 5805,24 грн. За складання звіту позивачем було сплачено 600 грн. На підставі договору добровільного страхування від 10 березня 2015 року, укладеного між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 34011,89 грн. При цьому вартість відновлювальних та ремонтних робіт становила 34671,89 грн. і позивачем самостійно було сплачено розмір франшизи 660 грн. Позивач вказує, що в ході дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що відповідач під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з [PERSON], який є власником автомобіля «Део», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] під час ДТП. Посилаючись на положення ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків, позивач просить стягнути з [PERSON] втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 5805,24 грн., вартість складання звіту про визначення вартості матеріального збитку у розмірі 600 грн., 660 грн. франшизи, а всього 7065,24 грн. Також позивач вказує, що незаконним діями відповідача [PERSON] йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 6000 грн. та просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно. Позивач вказує, що моральна шкода полягає у погіршенні самопочуття, проявах нервового зриву, які пов'язані з пошкодженням майна та неможливістю експлуатації автомобіля протягом тривалого часу. Позивач зазначає, що втратив можливість заробляти грошові кошти для своєї родини. Це спричинило конфлікти в сім'ї. Крім того, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, якою в даному випадку є [PERSON] Представник відповідача [PERSON] вказав, що відповідач [PERSON] не перебував у трудових відносинах з [PERSON] і та обставина, що [PERSON] керував транспортним засобом, який належить [PERSON], не є підставою для покладення на [PERSON] обов'язку з відшкодування шкоди. Представник ПАТ «СК «Скайд» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 березня 2016 року в м. Києві по вул. Воскресенська, 12-Б в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Део», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Фольксваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено транспорті засоби. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», що підтверджується витягом з бази даних МТСБУ. Проте будь-яких доказів виплати позивачу страхового відшкодування вказаною страховою компанією суду не надано. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №С16-101 від 23 березня 2016 року матеріальний збиток, завданий позивачу, як власнику автомобіля «Фольксваген», державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, що трапилася 13 березня 2016 року, становить 46231,36 грн. Зі звіту також вбачається, що втрата товарної вартості транспортного засобу становить 5805,24 грн. Згідно квитанції від 28 березня 2016 року за складання вказаного звіту позивачем сплачено 600 грн. На підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2801-15-00069 від 10 березня 2015 року, укладеного між позивачем та ПрАТ «СК «Українська страхова група», згідно страхового акту №ДККА-49612 від 22 березня 2016 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 22 березня 2016 року, складених ПрАТ «СК «Українська страхова група», позивачу було розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 34011,89 грн. (при цьому вартість відновлювального ремонту у розмірі 34671,89 грн. зменшено на суму безумовної франшизи в розмірі 660 грн.). Згідно листа ПрАТ «СК «Українська страхова група» від 05 жовтня 2016 року страхове відшкодування в сумі 34011,89 грн. перераховано 22 березня 2016 року на рахунок СТО «Атлант-М». Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чим бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Будь-яких доказів, що [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з [PERSON] та виконував свої трудові обов'язки суду не надано. Тому передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми франшизи, суми втрати товарної вартості транспортного засобу, суми витрат на вкладання звіту, заподіяної моральної шкоди відсутні. Та обставина, що [PERSON] є власником автомобіля «Део», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], не є підставою для стягнення з [PERSON] суми відшкодування. Вимоги до [PERSON], як до особи, винної в ДТП, про стягнення на користь позивача суми франшизи, суми втрати товарної вартості транспортного засобу, суми витрат на вкладання звіту позивачем не заявлені. Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача 7065,24 грн. слід відмовити. Також з вищенаведених підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача про солідарне стягнення з двох відповідачів моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач зазначає, що йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у погіршенні самопочуття, нервовому зриві, втраті можливості заробляти грошові кошти для своєї родини, що спричинило негаразди в сім'ї, постійні конфлікти та сварки та вплинуло на здоров'я позивача. За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги в частині відшкодування завданої позивачу моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON], як з особи, яка винна у ДТП, на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач 17 травня 2016 року, тобто ще до звернення до суду з вказаним позовом (06 червня 2016 року), сплатив адвокату [PERSON], який представляв інтереси позивача під час розгляду цієї справи, 8000 грн. за правову допомогу. Згідно звіту адвоката від 03 червня 2016 року вказана грошова сума включає оплату роботи адвоката по підготовці позову, проведення переговорів з приводу досудового врегулювання спору, участь в судових засіданнях, отримання виконавчого листа та подання заяви про відкриття виконавчого провадження. Оскільки за наслідками розгляду справи позовні вимоги задоволені частково, суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Також, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Крім того, на підставі положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача до [PERSON], суд вважає за необхідне одночасно з ухваленням судового рішення скасувати арешт, накладений на автомобіль «DAEWOO LANOS», державний номер [NUMBER], який на праві власності зареєстровано за [PERSON], накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року (провадження №2-з/756/153/16, унікальний № 756/7106/16-ц).

Outcome: partial