Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 25.07.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 20.05.2015 року Суворовським РВ у м.Херсоні УДМС в Херсонській області було зареєстровано місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщення позивач відповідачу не чинить. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки за місцем реєстрації відповідача, яка повернулася за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просив винести законне та обґрунтоване рішення відповідно до законодавства України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 25.07.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС Херсонської області відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] з 20.05.2015 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача в квартирі позивача понад рік без поважних на те причин. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved