Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2005 року. 03 квітня 2006 року між ним та відповідачем було укладено іпотечний договір №10/06-43/102, відповідно до умов якого він передав вказане нерухоме майно в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №010/06-43 від 30.03.2006 року. Вказував на те, що [INFO] [PERSON] помер та після його смерті спадщину ніхто не прийняв, а тому у зобов'язані відсутні правонаступники, відповідач не повідомляв його про відступлення прав вимоги за кредитним договором, що передбачено вимогами п. 8.6 укладеного договору. Вважає, що у зв'язку з смертю боржника припинилось зобов'язання позивача за договором іпотеки, оскільки заміни боржника у зобов'язанні не відбулось, а тому, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати припиненим іпотечний договір №10/06-43/102 від 03 квітня 2006 року, зобов'язати Реєстраційну службу Чернівецького міського управління юстиції зняти заборону відчуження з квартири [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні його змісту та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні змісту письмових заперечень на позов, в яких зазначав, що зі смертю боржника зобов'язання не припинилось, оскільки вказані правовідносини допускають правонаступництво, а тому застосування в даному випадку норми ч. 1 ст. 608 ЦК України не можливе, а також безпідставними є посилання позивача на норми ч. 1 ст. 523 ЦК України, оскільки у зобов'язані не відбулось заміни боржника, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення позову, а також застосування до спірних правовідносин норм матеріального права на які посилається позивач у своїй позовній заяві. Представник третьої особи Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, яку залучено до участі у справі відповідно до ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.01.2014 року, в судовому засіданні вирішення спору між сторонами залишив на розсуд суду та пояснив, що в разі задоволення позову в частині визнання іпотечного договору припиненим, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою Реєстраційною службою відбудеться лише у разі наявності про це вказівки в резолютивній частині рішення суду, оскільки саме по собі припинення іпотечного договору не може слугувати підставою для припинення обтяження без рішення суду про таке припинення. Від третьої особи приватного нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач в судове засідання не з'явився, не зважаючи на те, що належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 30 березня 2006 року відповідач та [PERSON] уклали між собою кредитний договір №010/06-43 відповідно до якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію у сумі 500000 грн. строком до 29 березня 2009 року зі сплатою 17 % річних (а/с 6). Відповідно до п. 3.4 вказаного кредитного договору забезпеченням договору є квартира загальною площею 58,70 кв. м., оціночною вартістю 275100 грн., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно вимог ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Судом встановлено, що 03 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір №10/06-43/102 в забезпечення виконання вимоги іпотеко держателя, що витікають з кредитного договору №010/06-43 від 30.03.2006 року, укладеним між банком та [PERSON] Відповідно до п. 1.2 вказаного іпотечного договору предметом іпотеки є [ADDRESS]. У відповідності до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а/с 9). Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Так, зобов'язання за кредитним договором не є таким, що тісно пов'язане з особою, а тому допускає правонаступництво. Як вбачається з положень кредитного договору №010/06-43 від 30.03.2006 року, він укладений між банком та [PERSON], який діяв як фізична особа -підприємець та відповідно до п. 2.1 вказаного договору кредитні кошти призначені для проведення будівельних робіт, поновлення обігових коштів (придбання побутової техніки) та інші потреби, пов'язані з підприємницькою діяльністю. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Зі змісту ст.ст. 1218, 1282 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, проте представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів наявності спадкоємців майна померлого [PERSON], які являються його правонаступниками у зобов'язанні, яке забезпечене спірним іпотечним договором. Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Окрім того, як вбачається зі змісту п. 8.6 іпотечного договору, іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення іпотекодавцем боргу за кредитним договором на іншу особу. Відступлення прав за цим договором здійснюється іпотеко держателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Відступлення прав іпотеко держателем за цим договором здійснюється за правочином про відступлення прав, який підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (якщо така реєстрація була проведена). Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити іпотекодавця про відступлення прав за цим договором і права вимоги за кредитним договором. Проте за результатами розгляду даної справи судом не здобуто та сторонами не надано належних та допустимих доказів наявності обставин передбачених п. 8.6 іпотечного договору, які зумовлюються продовження дії основного зобов'язання після смерті боржника та відсутності його спадкоємців. За таких обставин суд приходить до висновку, що основне зобов'язання припинене, внаслідок чого з врахуванням положень ст. 3,17 Закону України «Про іпотеку» слід визнати припиненим іпотечний договір №10/06-43/102 від 03.04.2006 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 63 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 - припинення обтяження нерухомого майна проводиться органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Так, згідно Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» постановлено утворити Державну реєстраційну службу України, поклавши на цю Службу функції з реалізації державної політики у сфері реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у сфері реєстрації релігійних організацій, а також функції Міністерства юстиції України з реалізації державної політики у сфері реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Таким чином, визнаючи іпотечний договір припиненим, слід зобов'язати Реєстраційну службу Чернівецького міського управління юстиції зняти заборону відчуження з квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] та вилучити запис з реєстру іпотек №1299 від 03.04.2006 року за іпотечним договором №10/06-43/102 від 03 квітня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], оскільки наявність зареєстрованого обтяження на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] На підставі вище викладеного та

Outcome: approved