Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, мотивуючи його тим, що ВО «Харцизьктепломережа» є структурним підрозділом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та виробником теплової енергії, постачання якої здійснює населенню. Відповідачі є споживачем теплової енергії, оскільки їх квартира за адресою [ADDRESS] підключена до мережі централізованого опалення, на дану квартиру відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідачі неналежним чином виконують свій обов'язок щодо оплати за фактично надані послуги, у зв'язку з чим за період з 01.10.2011р. по 31.04.2013р. утворилась заборгованість в загальній сумі 5910,67грн. Вказану суму боржник відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити з урахуванням 3% річних, яка становить 151,70грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги збільшила, мотивуючи їх тим, що заборгованість за період з 01.10.2011р. по 31.04.2014р. становить 8130,75грн. Вказану суму боргу відповідачі повинні сплатити з урахуванням 3% річних, що становить 325,15грн., та індексу інфляції в сумі 473,77грн.. Додатково пояснила, що між сторонами дійсно відсутній письмовий договір на надання послуг теплопостачання, однак між ними існують фактичні договірні відносини з надання цих послуг, оскільки позивач надає населенню послуги з теплопостачання, а відповідачі їх отримують і повинні оплачувати. При цьому, відповідачі оплачували отримані послуги до жовтня 2011р. Будинок відповідачів у спірний період був підключений до мережі централізованого теплопостачання, такі послуги фактично надавались і відповідачі користувались ними. Зі скаргами на неякісні послуги та їх ненадання відповідачі у спірний період не звертались. Звернення були раніше, за цими зверненнями були проведені заміри повітря в квартирі відповідачів, один раз температура була 17 градусів і було проведено перерахунок, іншого температура була 18 градусів і перерахунок не проводився у зв'язку з відсутністю для цього підстав. В 2012р. в будинку відповідачів було встановлено прибор обліку теплової енергії і нарахування здійснювалось за фактично спожиту енергію за показаннями лічильника. До цього нарахування проводилось за встановленими нормативами споживання. Також відповідач в січні 2011р. звертався до них з заявою про укладання письмового договору про надання послуг з теплопостачання, але йому була надана відповідь, що такий договір з ним повинно укладати ТОВ «ХЖБК», яка відповідає за надання цих послуг всередині будинку, в той час, коли ВО «Харцизьктепломережа» - до точки розподілу, тобто до будинку. Відмову в укладанні договору відповідач [PERSON] в судовому порядку не оскаржив. При цьому, в червні 2011р. між ВО «Харцизьктепломережа» як виробником, КП «МСЕЗ» м.Харцизька як балансоутримувачем та ТОВ «ХЖБК» як виконавцем було укладено договір про умови надання послуг з централізованого опалення, відповідно до якого саме виконавець - ТОВ «ХЖБК» зобов'язано укладати з споживачами послуг теплопостачання відповідний договір, в той час, коли виробник - ВО «Харцизьктепломережа» самостійно веде облік оплати за теплову енергію, заборгованості споживачів та самостійно стягує її в судовому порядку. Цей договір було укладено вже після звернення відповідача [PERSON] і він після цього ні до ВО «Харцизьктепломережа», ні ТОВ «ХЖБК» із заявами про укладання договору не звертався. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що усі відповідачі є власниками квартири, кожному належить по ? частині. Квартира підключена до мережі централізованого опалення, ці послуги їм дійсно надавались в спірний період, але неналежної якості. Він неодноразово звертався до позивача з заявами про неналежну якість цих послуг, відмовлявся від отримання цих послуг. Коли на будинок було встановлено лічильник теплової енергії, зі скаргами на неякісне теплопостачання не звертався, оскільки це вже було недоцільним, подання теплової енергії контролювалось лічильником і починаючи за цей період він фактично не оспорює розмір нарахованої оплати за ці послуги. Але вважає, що позивач немає права вимагати оплати за послуги з теплопостачання, оскільки між ними в порушення норм законодавства - ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення - не було укладено письмового договору, який би передбачав усі права та обов'язки сторін, зокрема, його обов'язку здійснювати оплату за отримані послуги і обов'язку позивача надавати ці послуги належної якості. Такий договір вони відмовились укладати з посиланням на те, що вони є лише виробниками теплової енергії і договір повинен укладати зі споживачами виконавець, яким є ТОВ «ХЖБК». Але після отримання відповіді на його звернення з приводу укладання договору, він звернувся до ТОВ «ХЖБК» з приводу укладання такого договору, але там йому також роз'яснили, що вони не укладають договори на надання цих послуг і що між ними та КП «Донецьктеплокомуненерго» мався судовий спір з цього приводу, за судовими рішеннями останньому було відмовлено в позові про зобов'язання ТОВ «ХЖБК» укладати договори зі споживачами про надання послуг. В подальшому він не звертався ні до Харцизьктепломережа, ні до ТОВ «ХЖБК» приводу укладання договору про надання послуг з теплопостачання, відмову укласти договір в судовому порядку не оскаржив, свої права ніяким чином не захищав. Про те, що між Харцизьктепломережа та ТОВ «ХЖБК» було укладено якийсь договір, на який посилається представник позивача, його ніхто не повідомляв, не ознайомлював. Якщо договір і було би укладено з ТОВ «ХЖБК», то оплату за послуги теплопостачання він повинен був би здійснювати саме цьому підприємству, а не позивачу. Позивач немає ніякого законного права вимагати стягнення оплати за послуги, які він не постачає населенню, а лише виробляє. Також у зв'язку з відсутністю будь-яких договорів, позивач немає права вимагати стягнення штрафних санкцій. Просить в позові відмовити повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, надали заяву про слухання справи у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. (далі - Правила). Згідно ст..11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст..16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст..18 Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст.. 20 вказаного закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Згідно ст.19,24 цього закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Згідно ст.25 вказаного закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Суд встановив, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Харцизьктепломережа» є виробником теплової енергії та здійснює її постачання населенню. Відповідно до п.4.1 Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго» метою діяльності Підприємства є виробництво та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та пари споживачам, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.3.1.1 Статуту, до складу Підприємства у вигляді структурного підрозділу входить Харцизьктепломережа як виробнича одиниця, що не має статусу юридичної особи та діє згідно з Положенням про виробничу одиницю, затвердженим Підприємством. Відповідно до п.2.1 Положення про виробничу одиницю ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Харцизьктепломережа» метою діяльності виробничої одиниці є виробництво теплової енергії та надання її споживачам згідно з договорами. 01.06.2011р. між ВО «Харцизьктепломережа» як виробником, КП «МСЕЗ» м.Харцизька як балансоутримувачем та ТОВ «ХЖБК» як виконавцем було укладено договір №105 про умови надання послуг з централізованого опалення, відповідно до якого Виробник забезпечує постачання теплової енергії у багатоквартирний житловий фонд Балансоутримувача, який знаходиться на обслуговуванні Виконавця, для забезпечення населення послугами з централізованого опалення відповідно до діючих норм до точки розподілу - зовнішньої стіни будинку. Виконавець забезпечує розподіл подачі теплової енергії у середині будинку (п.1.1, 1.3 договору). Відповідно до п.2.3.1 вказаного договору Виконавець зобов'язаний укладати договори із Споживачами послуг з теплопостачання згідно вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.4.1, 4.2, 4.3 вказаного договору за надані послуги Споживачі самостійно сплачують вартість отриманих послуг на розрахуноквий рахунок Виробника. Отримані кошти є доходами Виробника. Виробник самостійно веде облік оплати за теплову енергію, заборгованості споживачів та самостійно стягує її в судовому порядку. Виробник проводить перерахунок розміру плати споживачам за час відсутності послуги з централізованого опалення, надання її не в повному обсязі, зниження якості. Оплата за послуги теплопостачання з 01.01.2011р. розраховується для споживачів відповідно до загальної площі квартири згідно з тарифами, що затверджені постановою Національною комісії регулювання електроенергетики України № 1838 від 14.12.2010 р. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Харцизькою міською радою 23.12.2006р. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідним витягом. Будинок, де мешкають відповідачі, підключений до мережі централізованого опалення. Позивач здійснював постачання теплової енергії населенню, в т.ч. і в будинок відповідачів в опалювальний період 2011,2012,2013,2014р., що підтверджується відповідними актами, та фактично відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не оспорюється. В листопаді 2012р. в будинку відповідачів було встановлено прибор обліку теплової енергії і з цього часу нарахування оплати здійснюється за показаннями прибору обліку. Згідно довідки позивача за вищевказаною квартирою, особовий рахунок [NUMBER], мається заборгованість по оплаті за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2011р. по 31.04.2014р. в сумі 8130,75грн. Згідно розрахунку позивача на вказану суму боргу нараховано 3% річних в сумі 325,15грн. та індекс інфляції в сумі 473,77грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] фактично не оспорював розмір заборгованості по оплаті за послуги теплопостачання, 3% річних та індексу інфляції. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачі, як власники помешкання, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов'язання за фактично існуючим між ними та позивачем договором теплопостачання, зокрема, не здійснювали оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення, що в судовому засіданні фактично не оспорювалось відповідачем [PERSON] У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами обов'язку щодо оплати послуг теплопостачання утворилась заборгованість за період з 01.10.2011р. по 31.04.2014р. в сумі 8130,75грн, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача. Також суд вважає, що стягненню відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає сума індексу інфляції 473,77грн. та 3% річних в сумі 325,15грн., нараховані позивачем на вказану суму заборгованості. При визначенні порядку стягнення суд виходить з того, що вказана квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності, кожному належить по ? частини майна. Тому відповідно до вимог ст.322,360 ЦК України вони повинні брати участь у витратах на утримання спільного майна та нести відповідальність за порушення зобов'язання, пов'язаного з спільним майном, відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності. Таким чином, вказані суми підлягають стягненню з відповідачів не в солідарному порядку, як просить позивач, а з кожного по 1/4 частині від цих сум, тобто основна заборгованість по 2032,69грн. з кожного, індекс інфляції - по 118,44грн. з кожного, 3% річних - по 81,29грн. з кожного. При постановленні рішення суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності письмового договору між сторонами про надання послуг централізованого опалення і відповідно відсутності у нього обов'язку оплачувати ці послуги саме позивачу, оскільки поведінка сторін свідчить про те, що даний договір є - позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги, тобто вчиняє певні дії з централізованого опалення майна відповідача. Таким чином, враховуючи норми ст. 11 ЦК України, згідно з якою права та обов'язки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені законом, відповідачі в силу фактично існуючого договору зобов'язані проводити оплату за надані послуги з централізованого опалення. Дійсно діючими законодавчими актами в сфері надання житлово-комунальних послуг, які вказані вище, передбачено надання цих послуг на підставі відповідного письмового договору. Але відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Так, ні ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ні ЗУ «Про теплопостачання», ні Правилами не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність, а тому відсутність письмового договору про надання послуг теплопостачання не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Крім того, закон покладає саме на споживача обов'язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що після отримання відповідей з ВО «Харцизьктепломережа» та ТОВ «ХЖБК», куди він звертався в січні 2011р. з приводу укладання письмового договору на послуги теплопостачання, згідно з якими йому фактично було обома підприємствами відмовлено в укладанні цього договору, він ці відмови не оскаржив, свої права ніяким чином не захищав, в подальшому повторно ні до позивача, ні до ТОВ «ХЖБК» з цього приводу не звертався. При цьому, розглядаючи справу відповідно до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог, суд немає права давати оцінку діям позивача чи інших осіб щодо відмови в укладанні письмового договору на послуги теплопостачання з відповідачами. Однак суд вважає необхідним вказати, що, незважаючи на покладання договором №105 від 01.06.2011р. обов'язку укладати зі споживачами договори на послуги теплопостачання на Виконавця - ТОВ «ХЖБК», саме Виробник - позивач по справі, здійснює нарахування плати за послуги теплопостачання, самостійно контролює оплату цих послуг споживачами, облік заборгованості та її стягнення в судовому порядку. Це положення узгоджується з нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг. Тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачів заборгованості за отримані послуги теплопостачання. Також суд при вирішенні справи вважає необхідним вказати, що в спірний період відповідачі з письмовими заявами (претензіями) з приводу відсутності теплопостачання або його неналежно якості, проведення перерахунку оплати у зв'язку з цим, не звертались, ніякі обстеження та акти з цього приводу не складались. Суду надані копії звернень відповідача [PERSON] на адресу позивача, але вони стосувались його відмови від послуг централізованого опалення, відключення від мережі. При цьому, відключення квартири відповідачів від мережі централізованого опалення в установленому законом порядку не здійснювалось. По зверненню від 06.01.2011р. (тобто не за спірний період) проводились заміри повітря і відповідний перерахунок плати. Тому підстав для ненарахування оплати за послуги теплопостачання за період з 01.10.2011р. по 31.04.2014р. в даному випадку немає. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн., а саме з кожного по 60,90грн.

Outcome: approved