Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №376нп у розмірі 27037,27 грн. Підставою даного позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №376нп. У встановлений судом строк відповідачі відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не пред'явили, клопотання від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року позивач та [PERSON](далі - Відповідач-1) уклали кредитний договір №376нп (далі -Договір), згідно якого позивач надав Відповідачу-1 кредит у розмірі 6900 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 Договору становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 Договору строк дії договору становить 24 фактичних місяці від дати отримання позичальником кредиту (а.с. 4-5). За згодою сторін згідно п. 3.3. Договору та Додатку до нього було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач зобов'язався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Відповідно до п.2.3. Договору, Відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. Договору. Згідно п. 3.3 Договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку платежів, що є Додатком до цього Договору. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту, що передбачено п. 3.5 Договору. Відповідно до п. п. 3.7, 3.8 Договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитором з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Пунктом 4.1 Договорів передбачено, що зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою договір № 376нп від 12.08.2013, всім належним позичальнику на праві власності майном та коштами, на які згідно чинного законодавства України може бути звернено стягнення. Згідно п. 5.1.3. Договору відповідач зобов'язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. В якості забезпечення виконання Відповідачем 1 своїх зобов'язань за Кредитним договором №376нп від 12.08.2013 міжПозивачем, [PERSON] та [PERSON] (далі Відповідач-2) було укладено договір поруки №376нп/1, відповідно до якого Відповідач-2 взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями Відповідача-1, що випливають з кредитного договору (а.с. 5). При складанні договору поруки Відповідач-2 був попереджений про солідарну відповідальність з Відповідачем-1, яку вони несуть в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено істотні умови Кредитного договору. Згідно п. 2.1. договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором. В п. 2.2. договору поруки зазначено, що якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Відповідно до п. 2.4 договору поруки якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредиту, боржник зобов'язується повідомляти поручителя про прострочення платежу. Згідно п. 2.5 договору поруки поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення боржника згідно з п. 2.4. даного договору виплатити несплачену боржником суму кредиту. Згідно п. 3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до п. 3.1.1. договору поруки поручитель дає згоду на зміну розміру процентної ставки за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення та укладення окремої угоди. Дана умова договору є результатом домовленості кредитора і поручителя, а отже, поручитель розуміє покладену на нього відповідальність та дає згоду на зміну основного зобов'язання та строків виконання за зобов'язаннями боржника. Пунктом 3.2 договору поруки передбачено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п. п. 4.1., 4.2., 4.3. договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.2. цього договору, не пред'явить вимоги до поручителя. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. Пунктом 5.2 договорів поруки передбачено, що сторони домовились, що кредитор має право звернутись з вимогою до поручителя у трирічний термін, з моменту настання права вимоги за зобов'язанням. Незважаючи на прийняті зобов'язання, Відповідач-1 постійно порушує графік сплати кредиту, не доплачує необхідні до сплати суми. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №376нп від 12.08.2013станом на 15.12.2017 сума заборгованості за Договором становить 27051,14 грн., з яких 6513,87 грн. - заборгованість зі сплати основного боргу; 20537,27 грн. - заборгованість зі сплати процентів, яка нарахована за період з 31.05.2015 по 15.12.2017 (а.с. 8). Відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором №376нп від 12.08.2013 у сумі 27037,27 грн. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як було встановлено п.4.2, п.5.2 договорів поруки, укладених між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON], [PERSON] порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.2. цього договору, не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №376нп від 12.08.2013 останнє погашення кредиту позичальником [PERSON] було здійснено 30.04.2015. Кредитні кошти були надані [PERSON] строком на 24 місяців, останній строк повернення - 12.08.2015. З даним позовом КС «Імперіал ЛТД» звернувся до суду 18.12.2017, тобто у межах передбаченого договорами поруки трирічного строку, а тому строк звернення до суду з даним позовом не пропущений. Вказана практика викладена у правовій позиції Верховного Суду України у постанові № 6-18цс16 від 03 лютого 2016 року, згідно якої, коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов'язання. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] як фінансовий поручитель відповідно до умов договору поруки, зазначеного вище, має відповідати за зобов'язаннями боржника за кредитним договором №376нп від 12.08.2013. При вирішенні позову суд враховує також, що відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 541 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як ці вимоги законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. у рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved