Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідачка належним чином не займається вихованням доньки. У позивача створені необхідні умови для життя та навчання дитини, він має самостійний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, добре ставиться до дитини, піклується про неї, а тому просить визначити місце проживання малолітньої дитини разом з собою та звільнити від сплати аліментів, які він сплачує на користь відповідача на утримання доньки . Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд,вислухавши пояснення сторін вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 травня 2015 року виконавчим комітетом Копитківської сільської ради Здолбунівського районну Рівненської області , [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , з 17.12.2016 року мешкає разом із батьком [PERSON] за адресою:[ADDRESS] Згідно висновку комісії органу опіки та піклування виконкому Олександрівської сільської ради Рівненського районну , Рівненської області від 18.01.2017 року доцільним є визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , у батька [PERSON] який має житло, постійну роботу, оскільки мати дитини - [PERSON] - не працює, має низьке забезпечення з речей домашнього побуту та продуктів харчування . Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно акту обстеження умов проживання від 18 січня 2017 року дитина [PERSON] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS], де створені всі необхідні умови для проживання дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Петрівської селищної ради Кіровоградської області, суд вважає доцільним визначити проживання дитини з позивачем. У разі визначення місця проживання дітей з батьком вважають необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Здолбунівського районного суд Рівненської області від 05.09.2016, з [PERSON], на користь [PERSON], стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на утримання дитини , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно починаючи з 02 серпня 2016 року , а також на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку в сумі 200 грн. щомісячно. Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що неповнолітня дитина після розлучення батьків залишилася проживати з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина [PERSON] фактично проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджене матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У чинність ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як малолітня дитини проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів. Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved