Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено відповідний кредитний договір, для забезпечення виконання якого між сторонами 21.07.2008 року також було укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований по [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,0709 га, кадастровий номер: 0520655900:02:003:0188, яка розташована за вищезазначеною адресою, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстроване у передбаченому законом порядку шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (ТОВ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Сведбанк» відступив останньому свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі й за договорами, укладеними з відповідачем [PERSON] Разом з тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та позивачем також було укладено договір факторингу. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора (стягувача), в зв'язку з чим 04.12.2012 року були внесені відповідні зміни до Державного реєстру іпотек. 16.05.2013 року відповідач [PERSON] передав нерухоме заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи» з метою добровільної реалізації майна та спрямування коштів від його продажу в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. Проте, позивачу стало відомо, що постановами Відділу ДВС Вінницького РУЮ про відкриття виконавчих проваджень від 09.08.2011 року по виконавчому провадженню № 28062113 та від 13.06.2012 року по виконавчому провадженню № 33021824 було накладено арешт та заборонено відчужувати все майно, що належить [PERSON], в тому числі й те, що є предметом іпотеки. Крім того, з листа Відділу ДВС Вінницького РУЮ позивач також дізнався, що на виконанні в ДВС перебуває зведене виконавче провадження № 42966891, в рамках якого 03.06.2014 року було складено акт опису й арешту майна боржника [PERSON], в тому числі й того, що є предметом іпотеки. Позивач вважає, що діями Відділу ДВС Вінницького РУЮ порушені права ТОВ «Кредитні ініціативи» як іпотекодержателя, оскільки накладення арешту на іпотечне майно унеможливлює його добровільну (позасудову та поза межами виконавчого провадження) реалізацію, оскільки відповідно до чинного законодавства України позивач має переважне право задовольнити свої вимоги за кредитним договором за рахунок вищевказаного предмету іпотеки. Крім того, в порушення норм чинного законодавства України Відділом ДВС Вінницького РУЮ не було повідомлено ТОВ «Кредитні ініціативи», як іпотекодержателя вказаного майна, про накладення на це майно арешту в інтересах іншого стягувача. Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просить задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому представник позивача - Шкаран І.І. в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник Відділу ДВС Вінницького РУЮ - Голубєв С.В. у поданій заяві у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» Молодецький О.С. в своїй заяві зазначив, що при розгляді справи покладається на думку суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача -ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0104/0708/45-032. В забезпечення виконання даного договору між сторонами 21.07.2008 року було укладено договір іпотеки № № 0104/0708/45-032-Z-1, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований по [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,0709 га, кадастровий номер: 0520655900:02:003:0188, яка розташована за вищезазначеною адресою, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстроване у передбаченому законом порядку шляхом внесення відомостей 21.07.2008 року до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек (9 - 17, 18 - 21, 22 - 23, 24). 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (ТОВ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Сведбанк» відступив останньому свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі й за договорами, укладеними з відповідачем [PERSON] (а.с. 25 - 29). Разом з тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та позивачем також було укладено договір факторингу (а.с. 30 - 36). Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора (стягувача), в зв'язку з чим 04.12.2012 року були внесені відповідні зміни до Державного реєстру іпотек (а.с. 37). 16.05.2013 року відповідач [PERSON] передав нерухоме заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи» з метою добровільної реалізації майна та спрямування коштів від його продажу в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, що підтверджується копією письмової заяви (а.с 47). Проте, постановами Відділу ДВС Вінницького РУЮ про відкриття виконавчих проваджень від 09.08.2011 року по виконавчому провадженні № 28062113 та від 13.06.2012 року по виконавчому провадженні № 33021824 було накладено арешт та заборонено відчужувати все майно, що належить [PERSON], в тому числі й те, що є предметом іпотеки. Крім того, з листа Відділу ДВС Вінницького РУЮ вбачається, що на виконанні ДВС також перебуває зведене виконавче провадження № 42966891, в рамках якого 03.06.2014 року було складено акт опису й арешту майна боржника [PERSON], в тому числі й того, що є предметом іпотеки (а.с. 38 - 39, 40 - 41, 42 - 44, 45). Також факт накладення арешту на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки, підтверджується копією інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 16.04.2014 року (а.с. 55 - 58). Крім того, згідно позовної заяви, позивач вважає, що діями Відділу ДВС Вінницького РУЮ порушені права ТОВ «Кредитні ініціативи» як іпотекодержателя, оскільки накладення арешту на іпотечне майно унеможливлює його добровільну (позасудову та поза межами виконавчого провадження) реалізацію, оскільки відповідно до чинного законодавства України, позивач має переважне право задовольнити свої вимоги за кредитним договором за рахунок вищевказаного предмету іпотеки. Крім того, в порушення норм чинного законодавства України Відділом ДВС Вінницького РУЮ не було повідомлено ТОВ «Кредитні ініціативи», як іпотекодержателя вказаного майна, про накладення на це майно арешту в інтересах іншого стягувача. Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Тому Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи вищезазначене, а також те, що станом 18.07.2014 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 3266006 грн. 27 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 46), суд вважає, що накладення арешту на майно, що є предметом застави в забезпечення грошових вимог, порушує майнові інтереси позивача, тобто позбавляє його можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у випадках, передбачених кредитним договором та договором іпотеки, в зв'язку з чим наявні підстави для звільнення вказаного вище майна з-під арешту, накладеного постановами Відділу ДВС Вінницького РУЮ про відкриття виконавчих проваджень від 09.08.2011 року по виконавчому провадженню № 28062113, від 13.06.2012 року по виконавчому провадженню № 33021824, а також постановою від 03.06.2014 року по зведеному виконавчому провадженню № 42966891. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved