Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що відносно нього наявне тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, яке на теперішній час не відповідає вимогам законодавства та є безпідставним, тому він звернувся до суду з даним позовом та просив пред`явлені вимоги задовольнити у повному обсязі, а справу розглядати без його участі. Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що 30 січня 2017 року на КПВВ «Чонгар» позивачу [PERSON] було відмовлено у виїзді з материкової частини України на підставі абзацу 2 пункту 38 «Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї». Також встановлено, що в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України перебувала на виконанні Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2011 року у цивільній справі № 6-78/2011, якою суд за поданням заступника начальника - начальника ВДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України громадянина України [PERSON] до повного виконання усіх зобов`язань перед ПАТ «Фінанси та кредит» за виконавчим листом № 2-2181/10, що виданий 22.11.2010 р. за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Разом з тим судом встановлено, що 29.10.2019 року позивач звернувся до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області з приводу встановлених відносно нього обмежень та йому було повідомлено, що виконавчі провадження стосовно нього про стягнення заборгованості перебували на виконанні у період з 2009 по 2015 роки. Всі виконавчі провадження, що перебували на виконанні, завершені та передані на зберігання до архіву. Відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, у зв`язку із чим, вони знищені та задовольнити заяву не представляється можливим, тому стосовно отримання інформації щодо обмеження у праві виїзду за кордон йому було запропоновано звернутися суду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2011 року, копія якої наявна в матеріалах справи, [PERSON] було встановлено тимчасово (до повного виконання усіх зобов`язань перед ПАТ «Фінанси та кредит» за виконавчим листом № 2-2181/10) обмеження у праві виїзду за кордон. Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право, в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Згідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно п.9.9 розділу IX «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженої наказом Міністерства юстиції №2274/5 від 25 грудня 2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративних штрафів, строк зберігання яких становить 1 рік. Разом з тим, судом встановлено, що виконавчий лист, на підставі якого було відкрите відповідне виконавче провадження та накладено тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, повторно на примусове виконання не пред`являвся, інші виконавчі документи відносно позивача, як боржника на примусовому виконанні в відділі ДВС - відсутні, а ті, що були на виконанні - завершені, що підтверджується відповідним листом від відповідача. Так, відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, виключно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до\~ст.40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~у разі\~закінчення виконавчого\~провадження (крім\~закінчення виконавчого\~провадження за\~судовим рішенням,\~винесеним у\~порядку забезпечення\~позову чи\~вжиття запобіжних\~заходів,\~а також,\~крім випадків\~нестягнення виконавчого\~збору або\~витрат виконавчого\~провадження,\~нестягнення основної\~винагороди приватним\~виконавцем),\~повернення виконавчого\~документа до\~суду,\~який його\~видав,\~арешт,\~накладений на\~майно (кошти)\~боржника,\~знімається,\~відомості про\~боржника виключаються\~з Єдиного\~реєстру боржників,\~скасовуються інші\~вжиті виконавцем\~заходи щодо\~виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно зі ст.ст. 270, 271, 272, 273 ЦК України, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Зміст особистого немайнового права становить можливості фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав. Органи державної влади у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. З огляду на вказані обставини суд приходить до висновку, що станом на теперішній час, в урахуванням вказаних обставин, існуюча заборона є необґрунтованою та безпідставною, тому пред`явлені вимоги позивача знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved