Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 263 908 грн. 61 коп., мотивуючи вимоги тим, що між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено 03 березня 2007 року кредитний договір №27/07. Відповідно до умов якого [PERSON] надає Позичальнику грошові кошти у сумі 20 000 тисяч доларів США грн. в порядку і на умовах, визначних цим Договором, зі сплатою процентів у розмірі 12,5 % річних. . Проте, відповідач не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 263 908, 61 гривень, що складається з: 3 416, 08 доларів США- заборгованість за кредитом; 5 857, 93 доларів США - заборгованість за відсотками; 0, 00 грн. комісія за РО; 4 112, 37 грн. штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Тому, позивач [PERSON] заборгованість за кредитним договором №27/07 від 03 березня 2007 року в загальній сумі 263 908, 61 гривень. Представник позивача за довіреністю [PERSON] клопотань, на підставі ст. 279 ЦПК України, до суду не надав, але на адресу суду надійшло клопотання про про участь у судовому засіданні у режимі відео конференції, що не є клопотанням у розумінні ст. 279 ЦПК України- про розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено 03 березня 2007 року кредитний договір №27/07. Відповідно до умов якого [PERSON] надає Позичальнику грошові кошти у сумі 20 000 тисяч доларів США грн. в порядку і на умовах, визначних цим Договором, зі сплатою процентів у розмірі 12,5 % річних. (а.с. 8-12) У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Отже, основним зобов'язанням позичальника за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафа, пені). Згідно розрахунку заборгованості, відповідач належно не виконував свої зобов'язання за кредитним договором № 27/07 від 03 березня 2007 року внаслідок чого заборгованість становить 263 908, 61 гривень, що складається з: 3 416, 08 доларів США- заборгованість за кредитом; 5 857, 93 доларів США - заборгованість за відсотками; 0, 00 грн. комісія за РО; 4 112, 37 грн. штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №27/07 від 03 березня 2007 року у загальному розмірі 259 796, 24 гривень, що складається з: 3 416, 08 доларів США- заборгованість за кредитом; 5 857, 93 доларів США - заборгованість за відсотками; 0, 00 грн. комісія за РО є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. В частині заборгованості: 4 112, 37 грн. штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту суд дійшов наступного. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористичная операція, в якому міститься м. Луганськ Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №27/07 від 03.03.2007 вбачається, що нарахування пені позивачем відповідачу здійснено починаючи з 11.01.2017р. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення суми 4 112, 37 грн. штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, необхідно відмовити в стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3896,94 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 509, 610-612,625,628, 638, 1049, 1055 ЦК України,

Outcome: partial