Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього [PERSON], та [PERSON], [PERSON] і зареєстрованого 04.07.1999 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» за №99/С-0142. Також позивач просить припинити право спільної сумісної власності на спірне майно та визнати частки [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS] рівними, по 1/2 частини. Позов мотивується тим, що позивач та його мати - [PERSON] придбали зазначену квартиру шляхом реєстрації договору купівлі-продажу майна на Одеській універсальній біржі «Витязь». [INFO] року [PERSON] померла. Позивач звернувся завчасно до нотаріуса та йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчено нотаріально, як це передбачено ст.47 ЦК України (в ред.1963 року) та не визначені частки у праві спільної сумісної власності. Підставою позову визначено положення ст.ст.220,372,392, 1277 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. В судовому засіданні представник відповідача - Одеської міської ради проти позову заперечувала та пояснила, що права позивача відповідачем не порушувались, законом передбачено порядок оформлення спадщини, позивачу необхідно звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини, питання відумерлості спадщини Одеською міською радою не вирішувалось. Сторонам роз'яснено положення ст.33, ч.4ст.10 ЦПК України, клопотань від позивача про заміну відповідача, або залучення іншого співвідповідача - не надійшло. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, день та місце розгляду справи була повідомлені належним чином. Судом встановлено: 04.07.1999 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» за №99/С-0142 зареєстровано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього [PERSON], та [PERSON], [PERSON], без визначення часток у праві власності (а.с.5). [PERSON] є матір'ю позивача (а.с.8). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.7). 10.12.2013 року Четверта Одеська державна нотаріальна контора надала позивачу роз'яснення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за умови визнання, в судовому порядку, дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та визначення часток у праві спільної сумісної власності (а.с.10). Відповідно до ч.2ст.47ЦК України (в ред.1963 року), що діяв на час укладення договору, зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, ч.3 ст.370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 Кодексу. У разі поділу майна між співласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України). На цей час таке виділення (визначення) часток, у порядку визначеному ч.1ст.372 ЦК України, не може бути зроблено, у зв'язку з тим, що один з співвласників квартири [ADDRESS], а саме [PERSON] померла [INFO] року. Враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника та вважає можливим визначити, за співвласниками право власності кожного на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Вимога про припинення права спільної сумісної власності - безпідставна, так як це право припиняється відповідно до закону (ч.3 ст.372 ЦК України). Вимоги до Одеської міської ради не знайшли свого підтвердження та є безпідставними.

Outcome: partial