Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення заборгованості за несвоєчасну виплату заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що станом на 17.08.2020р. рахується заборгованість по невиплаті заробітної плати у розмірі: 19273.19 грн., що вказує на порушення вимог ст. 116 КЗпПУ. Просила суд стягнути з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та заборгованість по заробітній платі. Ухвалою суду від 29.01.21р. за даною справою відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі. Враховуючи подану заяву позивача, неявку відповідача та від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] у період часу з 14.11.2007р. по 17.08.2020р. працювала в ПОКП «Полтавафарм», що підтверджується відомостями трудової книжки і на день звільнення, 17.08.2020р. сума заборгованості по невиплаченій заробітної платі у відповідача, ПОКП «Полтавафарм» перед позивачем, [PERSON] , - становила 19273.19 грн. Згідно положень статті 116 Кодексу законів про працю України встановлено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких підстав можливо зробити висновок про те, що з дати звільнення по дати звернення до суду із даним позовом, позивач відповідно до вимоги ст. 117 КЗпП набув право на стягнення з відповідача середнього заробітку. Згідно розрахунку заборгованості середнього заробітку, встановлено, що за період з 17.08.2020р. по день звернення до суду із даним позовом, а саме: 27.01.2021р. сума заборгованості відповідача перед позивачем становить - 39211 грн. (кількість робочих днів становить - 113; середньоденна заробітна плата становить 347.00 грн.). За даних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача стягнення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та суми заборгованості заборгованості по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплатиу примусовому порядку, посилаючись на норми чинного законодавства, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved