Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що [PERSON] на підставі рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 17.06.1975 р. по справі № 8-1120/75 належав на праві власності жилий будинок під [ADDRESS], який складається з одного кам'яного одноповерхового будинку з господарчими спорудами. Позивач 1985 р.н. є онуком [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. Батьки позивача померли у 1985 та 1987 р. З цього часу [PERSON] постійно проживав разом з бабусею та дідом в будинку [ADDRESS], з 2001 р. зареєстрований за вказаною адресою. У 2002 році померла [PERSON], а у 2003 році - [PERSON] Відповідно до норм цивільного законодавства, які були чинними на момент відкриття спадщини, за фактом спільного проживання з [PERSON] її чоловік - [PERSON] та онук [PERSON], як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину у вигляді вказаного житлового будинку в рівних частках. Так само, після смерті діда [PERSON] прийняв у спадщину частину будинку, що перейшла до [PERSON] після смерті [PERSON] У 2016 році позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх прав на спадкове майно, але у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду. З урахуванням вищенаведеного позивач просить суд в порядку спадкування після смерті бабусі, [PERSON] та дідуся, [PERSON] визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з одного кам'яного житлового будинку, загальною площею 33,6 кв. м, житловою - 28 кв. м, надвірних споруд: сараю, вбиральні, гаражу, літньої кухні, огорожі, мостіння. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04.12.1964 р., посвідченого державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори Колесніченко І.Б., р/н 2-6034, [PERSON] купила у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок під [ADDRESS], який складається з одного кам'яного одноповерхового будинку з господарчими спорудами. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи на домоволодіння [ADDRESS], копію якої було витребувано ухвалою суду від 21.11.20018 р., належне [PERSON] та [PERSON] домоволодіння [ADDRESS], яке в цілому складалось з двох житлових будинків літ. «А», «Г», службових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 629 кв. м., було поділено на два самостійні домоволодіння: № 20 у складі житлового будинку літ «Г» з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 390 кв. м., та № 20-а у складі житлового будинку літ «А» з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 239 кв. м. Відповідно до викопіювання з плану будівельного кварталу [NUMBER] на садибну ділянку [ADDRESS] [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння у складі житлового будинку літ. «А» з надвірними будівлями літ. «В», «Е» - сараї, літ. «Ж» - вбиральня, огорожею та мостінням, розташованими на земельній ділянці площею 239 кв. м. Рішенням народного суду Іллічівського району м. Одеси від 17.06.1975 р. по справі № 8-1120/75 встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, після її смерті спадщину прийняла родичка покійної - [PERSON], у зв'язку з чим вказаним рішенням за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS]. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що з 22.09.1975 р. вона зареєстрована в будинку [ADDRESS]. Наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про реєстрацію актових записів про народження, реєстрацію шлюбу та смерть свідчать про наступне. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилась дочка - [PERSON], яка в свою чергу 07.04.1984 р. уклала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народився син - позивач по справі - [PERSON]. Отже [PERSON] є бабусею позивача, а [PERSON] - його дідом. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], а [INFO] помер його батько - [PERSON] [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], а [INFO] його дід - [PERSON] Згідно з наявними в матеріалах справи копіями паспорту [PERSON] та довідки про склад сім'ї та прописку, станом на момент смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] разом з нею проживав її чоловік - [PERSON], зареєстрований в будинку з 22.09.1975 р., та онук - [PERSON], зареєстрований в будинку з 19.09.2001 р. Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 р., норми якого діяли на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Таким чином, на момент смерті [PERSON] було двоє спадкоємців першої черги: чоловік покійної - [PERSON] та її онук - [PERSON] Згідно ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з [PERSON] станом на момент відкриття спадщини, продовжили проживати в будинку, нести витрати по його утриманню суд вважає їх такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] у складі домоволодіння [ADDRESS], по 1/2 частині кожний. Так само, на підставі наведених вище положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, [PERSON] прийняв спадщину після смерті діда - [PERSON] у вигляді 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS]. З метою оформлення своїх прав на спадкове майно [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О.О., проте листом від 11.07.2016 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Як зазначено в ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки як відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 р., норми якої діяли на моменті відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], так і відповідно до ч. 5. ст. 1268 ЦК України, норми якого діють на момент розгляду справи, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, суд вважає за можливе на підставі ст. 392 ЦК України визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Щодо складу спадщини суд зазначає наступне. Відповідно до наявних в матеріалах справи даних останньої технічної інвентаризації, а саме - технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] від 09.12.1994 р. до складу зазначеного домоволодіння входять житловий будинок літ. «А», загальною площею 33,6 кв. м, житловою - 28 кв. м, надвірних споруд: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», вбиральні літ. «Г.», гаражу літ. «Д», огорожі, мостіння. Також в зазначеному технічному паспорті міститься штамп із зазначенням того, що прибудова літ «а» до жилого будинку, прибудова літ. «в» між жилим будинком та літньою кухнею, гараж літ. «Д» - є самочинними. Між тим, вказані самочинні будівлі відображені також в технічному паспорті 19.04.1955 р. із змінами, внесеними 16.02.1973 р. та 22.04.1975 р. Згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127 в редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2012 р. № 404 не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 р. Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 р. № 95 документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За наведених обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] у складі приміщень, зазначених на технічному паспорті від 09.12.1994 р. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі доведеність позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. На підставі ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 р., ст. ст. 16, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved