Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, яку в ході розгляду справи уточнив в частині розміру суми, та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.07.2013 року у розмірі 49 393,11 грн., мотивуючи вимоги тим, що 01.07.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту №2004465655, відповідно до умов якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 30 000 грн., строком до 01.07.2016 р. у тимчасове користування на умовах поворотності, строковості та платності, у вигляді відновлювальної кредитної лінії. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 01.07.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2004465655 (а.с. 7-11). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 30 000 грн., зі сплатою 0,01% річних, строком до 01.07.2016 р. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №2004465655 від 01.07.2013 р. позичальник неналежним чином виконує умови договору, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 13.07.2017 р. становить 49 393 грн. 11 коп. та складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - в розмірі 30 000 грн., суми заборгованості за відсотками по кредиту - у розмірі 4,50 грн., суми заборгованості за комісіями по кредиту - у розмірі 19 388,61 грн. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушила норми законодавства та умови кредитного договору. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає чинному законодавству та умовам договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст.526 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредитні ресурси в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером від 01.07.2013 р. (а.с. 77). Однак, позичальник всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Матеріали справи свідчать, що на адресу відповідача 09.02.2017 р. було відправлено вимогу про погашення простроченої заборгованості ( а.с. 5). Із встановлених у судовому засіданні обставин справи вбачається те, що відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а тому, суд приходить до висновку про те, що позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідач у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність її вини у невиконанні зобов'язань за кредитним договором, іншому їх розмірі. Відсутні посилання на підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] сплачений позивачем за подачу позову судовий збір в розмірі сумі 1600 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved