Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18 жовтня 2003 року Липецькою сільською радою в Харківській області, актовий запис за №17. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований 18 жовтня 2003 року Липецькою сільською радою в Харківській області, актовий запис за №17. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В процесі сумісного життя з [PERSON] я позивач зрозумів, що шлюб був помилкою. Вони зовсім різні люди, з різними поглядами на життя, сім'ю, тощо. Із-за цього між ними виникали непорозуміння, вони віддалялися один від одного, втратили почуття любові, взаємної поваги, стали чужими людьми, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, проти заочного розгляду справи не заперечує, справу просив розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причину неявки до суду не повідомила. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки доказів поважності причин неявки в судове засідання відповідачем не надано, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 18 жовтня 2003 року Липецькою сільською радою в Харківській області, актовий запис №17, був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 2003 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Крім того з квітня 2014 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не створюють спільну сумісну власність. Тобто з квітня 2014 року сім'я перестала фактично існувати та сторони не мають наміру та бажання поновляти сімейні стосунки. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved