Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER] виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 10 січня 1997 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.», ЄДРПОУ 14073675, юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Г.Тимофєєвої, буд. 3, р/р 260019800772 в ПАТ «ФІНАНС БАНК», МФО 300055 грошові кошти в розмірі 721 044,04 гривень в рахунок відшкодування витрат по оплаті оренди земельної ділянки. Позивач посилався на таке: Фірма «Т.М.М.»-ТОВ (позивач) являється експлуатуючою організацією житлово-офісного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] перебувають у користуванні офісні приміщення позивача та інших осіб, в тому числі [PERSON] (далі - відповідач), які придбали ці приміщення у позивача на підставі відповідних правочинів. Вищезазначений житлово-офісний комплекс збудовано на земельній ділянці, яка була передана позивачу в оренду на підставі Рішення Київської міської ради від 27.02.2003 року №289-1/449 та Договору оренди земельної ділянки від 21 липня 2003 року для будівництва комплексу житлових будинків з приміщеннями громадського обслуговування. Згідно умов даного договору оренди позивач сплачує оренду плату за землю в розмірі та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України. 29 березня 2013 року, на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, фізичною особою - [PERSON] набуто право власності на нежиле приміщення №243 загальною площею 2 910,10 кв.м., та нежилих приміщень з №1 по №26 (групи приміщень №246 в літері А) - оздоровчий центр, загальною площею 442,2 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно п. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах, і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно п.4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно п. 5 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Ця частка визначається співвідношенням загальної площі приміщення до спільної площі усіх квартир і нежитлових будівель у будинку. За період березня 2013 року - березень 2015 року позивачем сплачено орендну плату за площі, до яких включена площа приміщень відповідача за цим позовом, підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до ст. 1160 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат. Відповідно, відповідач зобов'язаний позивачу відшкодувати суму витрат по сплаті орендної плати за землю за період березень 2013 року - березень 2015 року, в сумі 721 044,04 гривень. Позивач неодноразово повідомляв відповідача про необхідність оплати вартості оренди земельної ділянки пропорційно до площі вищезазначених приміщень, однак відповідач дані вимоги проігнорував, що свідчить про його небажання виконувати вимоги податкового законодавства України та відшкодувати позивачу витрати по орендній платі за землю. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступне: відповідно до положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Призначений балансоутримувач здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Згідно до статті 11 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» для отримання статусу балансоутримувача житлового комплексу Фірма «Т.М.М.»-ТОВ повинна була б мати один із наступних документів: договір з об'єднаням співвласників багатоквартирного будинку; рішення сільської, селищної, міської ради про призначення позивача балансоутримувачем; договори з усіма власниками приміщень у житловому комплексі. Жодного з названих документів у позивача не має, що свідчить про хибність його тверджень про наявність статусу балансоутримувача і відповідно особи, яка б могла проводити від імені власників комплексу юридично значущих дій. Також позивач надав до матеріалів справи договір оренди земельної ділянки від 21 липня 2003 року укладений між Київською міською радою та Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ, щодо земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] строком на три роки, тобто до 21 липня 2006 року. Рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 року №1034/1695 поновлено на 2 роки з 07.08.2006 року до 07.08.2008 року договір оренди земельної ділянки від 21 липня 2003 року, укладений між Київською міською радою та Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ, щодо земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS]. Інших документів, щодо прав позивача на земельну ділянку матеріали справи не містять. Враховуючи сплив терміну дії договору оренди земельної ділянки, ще у 2008 році, на сьогоднішній день у позивача відсутні будь які права на зазначену земельну ділянку, відсутні правові підстави для сплати будь-яких платежів та тим більше відсутні підстави вимагати їх відшкодування з [PERSON] Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню з наступних підстав: 29 березня 2013 року між ТОВ «Фірма «Т.М.М.» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до якого [PERSON] купила нежиле приміщення №243 загальною площею 2 910,10 кв.м., та нежилі приміщення з №1 по №26 (групи приміщень №246 в літері А) загально 442,2 кв.м., які розташовані за адресою [ADDRESS]. Позивачем не надано суду будь-яких доказів про існування між ним та відповідачем договорів оренди чи суборенди земельної ділянки. У судовому засіданні не встановлено будь-яких договірних правовідносин, які б зобов'язували відповідача сплачувати оренду плату за землю, або компенсувати її вартість позивачеві. Надані позивачем платіжні доручення щодо оплати ним орендної плати за земельну ділянку ніяким чином не є доказом, та підставою для стягнення плати за оренду земельної ділянки з відповідача. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У відповідності до ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до ПК України. Надання позивачем договору оренди земельної ділянки від 21 липня 2003 року, укладеного між ним та Київською міською радою щодо земельної ділянки за адресою м. Київ, вул.. Звіринецька, буд. 59 продовжено до 07.08.2008 року. Будь-яких інших договорів оренди земельної ділянки позивачем не надано. Таким чином у разі відсутності між сторонами договірних відносин відповідно відсутні і зобов'язання. Вимоги позивача не ґрунтуються на законі, тому підстави для задоволення відстуні. На підставі ст. ст.377, 1160 ЦК України,

Outcome: dismissed