Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що є двоюрідним дядьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] - померла [INFO] . На даний час [PERSON] проживає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні. Батько дитини [PERSON] з 2011 року не проживав разом із сім`єю, жодним чином не приймав участі у вихованні дочки, не піклувався про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням. Посилаючись на те, що відповідач не виконує покладених на нього обов`язків по вихованню дитини, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 03 лютого 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 29 березня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. 12.03.2021 року від третьої особи на адресу суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Також від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. В зв`язку з цим, з урахуванням думки позивача, судом у відповідності до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 06.08.2004 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб. 26.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №18 від 26.01.2011 року. [INFO] [PERSON] померла, про що в Амур-Нижньодніпровському Районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30.11.2019 року складено відповідний актовий запис №2151. [PERSON] зареєстрована та проживала до смерті матері за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як зазначив позивач у своєму позові та під час судового засідання, неповнолітня [PERSON] після смерті матері проживає в його родині за вказаною адресою, повністю перебуває на його утриманні. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. [PERSON] у письмовій заяві від 05.02.2020 року, яку було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В., та зареєстровано в реєстрі за №183, вказав, що не проживає разом з дитиною та не може займатися її вихованням, надає згоду на установлення опіки над [PERSON] родичем [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради №5/5-59 від 11.03.2021 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , 1964 р.н., відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В наданому висновку, окрім іншого, зазначено, що відповідач наміру здійснювати належне виховання та утримання своєї доньки, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не має, від виконання покладених на нього батьківських обов`язків самоусувається, такі дії є свідомими, тривалими та носять системний характер. Таким чином, судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що відповідач на протязі тривалого часу не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, не забезпечує необхідного медичного догляду, не переймається її життям та здоров`ям, матеріальним забезпеченням її потреб взагалі. Під час розгляду справи відповідач за викликами до суду жодного разу не з`явився, відзиву з запереченнями проти позову не надав. З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідача до питання виховання дитини, її навчання, лікування, розвитку, матеріального забезпечення, суд вважає, що наразі наявні передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. В зв`язку з цим, позовні вимоги суд вважає обгнутованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню та слід позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неп-внолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved