Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 18.10 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за № 83. Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. З квітня 2017 року шлюбні відносини між подружжям значно погіршились, відповідач почала безпідставно виявляти до позивача неповагу, неприязні стосунки посилилися подружньою несумісністю та призвели, як наслідок, до втрати почуттів, поваги один до одного та спільних сімейних інтересів. З цього часу спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить як інтересам позивача так і відповідача. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між подружжям. За наведених обставин шлюб сторін носить лише формальний характер, сім'я фактично розпалась. Спору про місце проживання та утримання дітей немає, після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з матір'ю. Спір про поділ спільного майна відсутній. Просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та в належній формі через оголошення в газеті «Запорізька правда», документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18.10.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.12.2011 року та серії [NUMBER] від 05.09.2013 року(а.с. 5,7). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved