Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що між ним та відповідачем [PERSON] виникла домовленість про купівлю-продаж автомобіля марки BMW, моделі Х5, реєс.№[NUMBER], власником якого є відповідач [PERSON], за 58000,00 доларів США. 27.01.2012р. відповідач [PERSON], який діяв від імені та в інтересах відповідача [PERSON], видав на ім'я позивача довіреність на право розпорядження та вчинення будь-яких дій відносно вказаного автомобіля, довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], а позивач передав [PERSON] 58000,00 доларів США, що було оформлено розпискою від 27.01.2012р. Посилаючись на удаваність довіреності від 27.01.2012р., яка була вчинена для приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки BMW, моделі Х5, реєс.№[NUMBER], позивач просив визнати цей правочин удаваним та застосувати наслідки удаваного правочину, визнати за ним право власності на спірний автомобіль. Позивач в судовому засіданні доводи позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 11.03.2014р. звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов визнав, пояснив, що спірний автомобіль 08.07.2010р. продав відповідачу [PERSON] за 58000,00 доларів США та видав на його ім'я довіреність [NUMBER], посвідчену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], якою надав [PERSON] повноваження щодо розпорядження автомобілем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, що брали участь у справі, суд встановив, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03.04.2008р. відповідач [PERSON] є власником автомобіля марки ВМW, моделі Х5, 3.0D, 2008 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал-В, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно довіреності від 08.07.2010р., серія [NUMBER], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передав у тому числі і [PERSON] повноваження діяти від його імені з усіх питань щодо експлуатації та розпорядження вказаним автомобілем. Діючи від імені [PERSON] відповідач [PERSON] 27.01.2012р. вчинив на ім'я позивача [PERSON] довіреність серії [NUMBER] посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], якою уповноважив [PERSON] бути представником власника вищевказаного автомобіля з усіх питань щодо експлуатації та розпорядження автомобілем. В той же день, 27.01.2012р. [PERSON] передав [PERSON], а той прийняв грошові кошти в сумі 58000,00 доларів США за проданий [PERSON] спірний автомобіль, що встановлено судом на підставі розписки від 27.01.2012р. та визнано сторонами. Таким чином, судом встановлено, що в дійсності воля [PERSON] та [PERSON] як сторін, укладеного між ними договору про представництво, яке ґрунтується на довіреності від 27.01.2012р., була спрямована на створення наслідків, передбачених договором купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] виступив як представник власника спірного автомобіля, [PERSON], а [PERSON] виступив покупцем цього автомобіля, що встановлено судом на підставі довіреностей від 08.07.2010р. і 27.01.2012р. та розписки від 27.01.2012р. Відповідно до ч.1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (частина 3). Відповідно до п.3. ч.1 ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Враховуючи встановлені судом обставини та відповідні ним норми права, судом встановлено, що договір [PERSON] та [PERSON] про представництво, яке ґрунтується на довіреності від 27.01.2012р., - є удаваним та таким, що вчинений для приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки ВМW, моделі Х5, 3.0D, 2008 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал-В, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який, зокрема, є у продавця на момент укладення договору. Відповідно до ст.691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина 2). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, в силу ч.2 ст.235 ЦК України, правові відносини сторін регулюються ст.ст. 655, 656, 691, 692, 328 ЦК України, тобто, [PERSON], як повноважний представник [PERSON] передав у власність [PERSON] як покупця, а [PERSON] отримав у власність автомобіль марки ВМW реєстраційний номер [NUMBER]. З огляду на зазначені обставини, враховуючи визнання судом правочину удаваним та застосування до нього правил купівлі-продажу, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спірний автомобіль задоволенню не підлягають як нормативно необґрунтовані. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial