Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та відновлення становища, що існувало до порушення. В обґрунтування позову вказав, що рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 р. № 1155/3224 «Про передачу громадянці [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS]» передано відповідачу № 2 - [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для цілей та за адресою, вказаними у рішенні. На виконання цього рішення відповідачу № 2 - [PERSON] видано державний акт серії ЯД № 362352 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 8000000000:85:977:0005), який зареєстровано ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.05.2010 за № 04-7-02505. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 387073,79 грн. Як вказано у позові, вказане рішення Київської міської ради та державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим рішення має бути визнано незаконним і скасовано, а державний - визнаний недійсними з огляду на наступне. Оспорюваним рішенням Київської міської ради земельну ділянку у [ADDRESS] надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У відповідно до земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку (дані за формою № 6-зем, графа 57) спірна земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення. Як вказано у позові, у порушення законодавства обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки у [ADDRESS] не проведена. Тому заступник прокурора просить суд визнати незаконним рішення Київської міської ради 24.12.2009 р. № 1155/3224, визнати недійсним державний акт серії ЯД № 362352 на право власності на земельну ділянку (кадастровий № 8000000000:85:977:0005) площею 0,10 га у [ADDRESS], яке видане на підставі незаконного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 р. № 1155/3224, відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у розпорядження Київської міської ради земельної ділянки (кадастровий № 8000000000:85:977:0005) площею 0,10 га у [ADDRESS] вартістю 387073,79 грн. Представник позивача - прокуратури м. Києва в суді позов підтримала в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві. Представник відповідача № 1 - Київської міської ради у судове засідання не з'явився надіслав заяву щодо слухання справи на розсуд суду. Відповідач № 2 - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та вказала, що усі документи нею обули отримані законно. Представник відповідача № 2 [PERSON] - [PERSON] позов не визнала та заявила клопотання щодо застосування строку позовної давності щодо даного позову. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2009 р. на підставі зазначеного рішення Київської міської ради відповідачу [PERSON] було видано державний акт серії ЯД № 362352 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 8000000000:85:977:0005), який зареєстровано ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.05.2010 за № 04-7-02505. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 387073,79 грн. Судом встановлено, що позивач - заст. прокурора м. Києва звернувся до суду у квітні 2014 р., тобто сплив строку позовної давності по даній цивільній справі є очевидним. У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, суд, дослідивши обставини та докази надані позивачем на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, із врахуванням всіх обставин на які посилалася представник позивача у судовому засіданні, не знаходить підстав для визнання поважними причин пропущення строку позовної давності. Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову заступника прокурора м. Києва повинно бути відмовлено у зв'язку зі плином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача № 2 [PERSON], а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить.

Outcome: dismissed