Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву №б/н від 31.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 29100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 08.12.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 49881,77 гривень, з яких: 32107,35 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 32107,35 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченим відсотками; 5098,41 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 9824,50 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована часина); 2351,51 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. 26.08.2020 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив, згідно якого просила в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю. Відповідач зазначила, що дійсно у неї була пластикова кредитна картка Приватбанку, але кредитні кошти, що стягуються фактично нею не були отриманні. Кредитними коштами заволоділи інші невстановлені особи, з приводу чого відкрито кримінальне провадження за ст.185 ч.1 КК України. З 16.10.2018 року відповідач постійно працювала на роботі в м.Херсоні економістом у відділенні А-банку, нікуди не виїжджала. 24.10.2018 року раптово на відкриту невстановленими особами пластикову картку під ім`ям відповідача було зачислено суму в розмірі 9250 грн. о 14 год. 28 хв. та суму в розмірі 10\~000 грн. о 14 год. 26 хв., які було одразу же знято о 14 год. 38 хв. через банкомат у відділенні банку м.Кривий Ріг, проспект Миру, 33, що підтверджується випискою по рахунку у Приват24. Відповідач вищевказані кошти не замовляла, не отримувала нову пластикову картку і не може нести відповідальність за шахрайські дії інших осіб. В позовній заяві позивач лише перераховує загальну суму заборгованості, однак жодним чином не зазначає доказів про фактичне отримання саме відповідачем кредитних коштів, адже фактично цього не було. Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на Анкету-заяву і на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт як на підставу укладення договору кредиту, однак це є необґрунтованим. Крім того, у заяві-анкеті, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розмір. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідач вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладені договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженим банк. Розрахунок заборгованості позивача є фактично нечитабельним і незрозумілим виходячи із шрифту і структури розрахунку, що не є належним і достовірним доказом по справі. 22.09.2020 року представник позивача відповідь на відзив, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Зазначив, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомився, про що свідчить підпис в заяві. На підставі заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість до карткового рахунку можливими шляхами. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 31.10.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згоден з тим, що заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуй виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування використанням кредитки «Універсальна з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 36,00% на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячні платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщені у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. У зв`язку з відсутністю доказів звернення відповідача в банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких заперечень відповідача про втрату карти, заперечення відповідача не можуть прийматися судом до уваги, оскільки являються необґрунтованими. Згідно вищевказаного клієнт не подав заяви до банку про блокуванню або встановлення в стоп-лист платіжної системи карти, а отже заявлені заперечення являються не обґрунтованими, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач зазначив, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже, заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги. Відповідач в свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. Відповідач звернувся в банк з заявою про пере випуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. Перевипуск карти відповідачем підтверджується банківською випискою по картковому рахунку. Відповідач здійснив погашення заборгованості, вже на пере випущену карту, що ще раз підтверджується її отриманням відповідачем. Оскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору в заповненні додаткових документів для пере випуску карти не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України. Активація перевипущеної карти здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації на телефон клієнта, а відповідно карта не може бути активована без згоди/відома клієнта. Подальше користування карткою, періодичні погашення заборгованості в тому числі після останнього перевипуску карти підтверджує, що відповідач знав про наявність заборгованості, що утворилася і усвідомлював характер і наслідки невиконання договірних зобов`язань. Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Розрахунок нарахування відсотків з урахуванням коефіцієнта на тіло/прострочене тіло кредиту за період. Нарахування за відповідною ставкою проводиться на максимальний залишок відповідної заборгованості по тілу/простроченому тілу кредиту за період. Сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачали умови сплати пені та штрафу. Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматися судом до уваги. Враховую викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про закінчення справи у їх відсутність, проти позовних вимог повністю заперечували. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву №б/н від 31.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 29100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач визнав та підтвердив факт підписання 31.10.2011 року Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та не заперечив факту отримання платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк». Звертаючись до суду з позовною заявою, АТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач свої зобов`язання за договором №б/н від 31.10.2011 не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносить, внаслідок чого станом на 08.12.2019 року існує заборгованість у розмірі 49881,77 гривень, з яких: 32107,35 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 32107,35 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченим відсотками; 5098,41 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 9824,50 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована часина); 2351,51 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача. Статтею 629 Цивільного кодексу Українивстановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першоюстатті 1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт укладення договору та отримання платіжної картки АТ КБ «Приватбанк», сторонами не заперечується. АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що станом на 08.12.2019 року, у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість у розмірі 49881,77 грн., яку відповідач, на думку позивача, повинен сплатити на їх користь у виконання умов договору. Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018230040003900 за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка) до Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області 25.10.2018 року надійшла заява [PERSON] , яка повідомила про те, що 24.10.2018 року невстановлена особа, зняла з її банківського рахунку «А-Банк» грошові кошти у сумі 10350,00 грн. та з рахунку «Приватбанк» грошові кошти у сумі 20800 грн. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України(далі за текстом -ЦПК України). За змістом статей 12, 81\~ЦПК України саме на сторін процесу покладено обов`язок доказування обставин, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається, з Виписки за договором від 31.10.2011 року заборгованість, яку АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути на свою користь з відповідача, виникла 24.10.2018 року, та саме у зв`язку із вказаною заборгованістю відповідачу і нараховані проценти, відносно яких банком заявлені позовні вимоги у даній справі. Відповідно до частини першої статті 1071\~Цивільного кодексу\~України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження За змістом пункту 1.32 статті1, пункту 20.1 статті20\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» власник рахунку може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними. Відповідно до пунктів 6 - 9 розділу VI Положення про порядок емісії платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулося з вини клієнта банка. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, не встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, свідчить про відсутність вини, як підстави цивільно-правової відповідальності. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц та від 20.06.2018 року у справі №691/699/16-ц. У постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №182/3171/16 (провадження № 6-24548св18) зроблено висновок, відповідно до якого саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З`ясовано, що [PERSON] 25.10.2018 року, відразу як тільки довідалася про оформлення на її ім`я невстановленими особами кредит повідомила про це банк та звернулася до поліції. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за допомогою її карткового рахунку, досудове розслідування ж за фактом крадіжки та шахрайських дій, зокрема, не закінчене. Сам по собі факт списання АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] та облік банком заборгованості на цьому рахунку не є підставою для задоволення позову. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановивши, що позивачем не доведено вчинення [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Крім цього, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що на час отримання кредиту та зняття кредитних коштів 24.10.2018 року у відділенні банку м.Кривий Ріг, відповідач перебувала на робочому місці у м.Херсоні та виконувала свої трудові обов`язки, помітила, що мобільний телефон не працює, сім карта мобільного телефону не активна. Як банківський працівник, вона відкрила програму Приват24 та виявила, що невідомі особи отримали миттєвий кредит та зняли ці кошти у м.Кривий Ріг. Вона зразу зателефонувала до Приватбанку, повідомила про шахрайські дії та звернулася до поліції. Відповідно до довідки від 08.06.2021 року вбачається, що 24.10.2018 року [PERSON] , менеджеру відділення АТ «А-Банк» «Центр обслуговування клієнтів №282» в м.Херсон, для здійснення банківських операцій в автоматизованих банківських системах та інших програмних комплексах в межах виконання трудових обов`язків користувалися особистим ключем 24.10.2018 року з 09-18 год. по 13-31 год. За таких обставин, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 31.10.2011 року. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені АТ КБ «Приватбанк» при зверненні до суду, стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed