Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд розірвати їхній з відповідачкою шлюб, який було зареєстровано 18 жовтня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 99. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони постійно сперечаються та принижують однин одного, постійно виникають сварки та скандали, відносини між ними переросли в ворожі, що й привело до розпаду їхньої сім'ї, на примирення не згідний, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з 21 січня 2016 року та проживають окремо. Судові витрати по сплаті судового збору просить залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, з причинами розірвання шлюбу погодилася і проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згідна, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 99. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони постійно сперечаються та принижують однин одного, постійно виникають сварки та скандали, відносини між ними переросли в ворожі, що й привело до розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з 21 січня 2016 року та проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Позивач просить суд залишити витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. за ним. Відповідач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачем, оскільки він про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved