Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007 р. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2016 року на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, в даний час матеріальний стан [PERSON] значно погіршився, у звязку з народженням дитини [PERSON], [INFO]. [PERSON] офіційно не працевлаштований, його дохід з 3-го кварталу 2016 року по 1 й квартал 2017 року склав 7\~183 грн., що становить 800 грн. на місяць. З другого кварталу 2017 року і по теперішній час доходів він не отримує. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, [PERSON] нараховані до сплати аліменти, виходячи з розміру доходу 5\~550 грн. на місяць, 1\~392 грн. 14 коп. на місяць. Дружина позивача знаходиться у декретній відпустці, отримує допомогу при народження дитини. Через скрутне матеріальне становище він не має можливості належним чином виконувати рішення суду і сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку. Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до розміру 50-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, довірив свої інтереси представляти [PERSON], який позов підтримував, просив задовольнити, так як у [PERSON] змінився сімейний стан, він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], крім того, його дружина [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач [PERSON] (до розірвання шлюбу та зміни прізвища - [PERSON]) Н.О. заперечувала проти позову, суду пояснила, що вона працює в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, її дохід з квітня 2017 року по вересень 2017 року складає 30\~528 грн. 98 коп., тобто середньомісячна заробітна плата становить 5\~088 грн. 16 коп. [PERSON], [INFO] навчається у 3-Б класі Запорізької загальноосвітньої школи № 103 Запорізької міської ради Запорізької області, в класі з поглибленим вивченням англійської мови, відвідує репетитора з англійської мови. Крім того, дитина має певні захворювання, що потребує додаткових затрат на обстеженні, лікування та спеціальне взуття. Просить у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007 р. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який після розірвання шлюбу мешкає разом з матірю відповідачкою у справі (а.с. 24). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2016 р., яке набрало законної сили 07.10.2016 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з розрахунком заборгованості старшого державного виконавця Комунарського відділу ДВС м. Запоріжжя від 27.06.2017 року, заборгованість від 22.12.2016 року складала 3\~657 грн. 55 коп., станом на 31.05.2017 року наявна переплата 0,08 грн. Встановлено заробіток [PERSON] 5\~550 грн. (1/4 частина складає 1\~387 грн.) (а.с. 11). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 46804 від 18.07.2017 року [PERSON] за третій квартал 2016 року складають: доходи від кооперативу 1\~369 грн., наданні майна в лізинг 5\~814 грн., зав четвертий квартал 2016 року та перший квартал 2017 року дохід відсутній (а.с. 5). Позивач 17.01.2017 року уклав шлюб з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії І-ЖС № 182762 (а.с. 8). 03.11.2016 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батько зобовязаний утримувати дитину, створювати для неї необхідні умови для розвитку і забезпечення організації життя. Приймаючи рішення по справі, суд врахував, що позивач [PERSON], має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], яка народилась після рішення суду про стягнення аліментів, отже у позивача виник обовязок утримувати ще одну дитину. Але суд також враховує розмір стягнутих аліментів на утримання сина [PERSON] протягом 2017 року, який не перевищував 1392,14 грн. на місяць, зважаючи, що розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку складає 1777 грн. (ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік»), тобто розмір стягнутих аліментів не досягає прожиткового мінімуму на дитину. Суд зважив, що дитина проживає з матірю, отже більший тягар щодо його забезпечення покладається на матір, яка отримує заробітну плату як державний службовець в сумі близько 4000 грн. на місяць, що підтверджується відповідною довідкою. Аліменти позивачем сплачуються нерегулярно, тобто не кожного місяця, що підтверджується довідкою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, з якої вбачається, що протягом грудня 2016 р. травня 2017 року аліменти не сплачувались, заборгованість погашалась двома платежами після травня 2017 року. Державним виконавцем розмір аліментів розраховується від суми 5550 грн., тобто від суми отриманого доходу від надання майна в оренду, в той час коли платник аліментів - позивач у справі здоровий, працездатний, офіційно не працевлаштований, в добровільному порядку коштів на утримання дитини не виділяє. С уд не приймає доводи представника позивача, що останній не може знайти роботу, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Приймаючи до уваги інтереси неповнолітнього [PERSON], [INFO], потреби на його утримання, в т.ч. повязані з навчанням та розвитком здібностей дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини саме в розмірі ? частини. Беручи до уваги, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини, обидва батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed