Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачу - [PERSON] , на підставі договору дарування квартири від 18.03.2015, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріального контори Лісовою Н.В., за реєстровим № 1- 323, належить квартира [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] , є колишньою співмешканкою позивача, оскільки останній перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах з кінця 2019 року. Між тим, в липні 2020 року позивач з відповідачем остаточно припинили фактичні шлюбні відносини і з того часу відповідач тільки значиться зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] , яка є приватною власністю [PERSON] , оскільки з липня 2020 року не мешкає у квартирі. Відповідач [PERSON] добровільно змінила своє місце проживання, і з початку липня 2020 року переїхала на постійне місце проживання до Автономної Республіці Крим, де мешкала і раніше. Відповідач вже більше року не приїжджає в місто Мелітополь. Факт непроживання відповідача у квартирі [ADDRESS] , підтверджується письмовим доказом, а саме: довідкою з місця проживання від 03.09.2021, наданою головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружба-218» В. Стойчевим. Позивач [PERSON] просить суд врахувати те, що реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS] , яка є його приватною власністю, істотно ускладнює в повному обсязі його права як власника житла по користуванню, володінню та розпорядженню нею. Крім того, позивач не має можливості оформити пільги по сплаті житлово-комунальних послуг, тощо. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки з іншими документами на зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , до суду повернувся конверт з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст. 130 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно\~ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як вбачається зі\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено,\~що позивачу\~ [PERSON] на підставі Договору дарування квартири №1-323 від 18.03.2015 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування житлового квартири №1-323 від 18.03.2015, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Лісовою Н.В.. Також право власності підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.09.2021 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності/а.с.6-9/. Згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 05.10.2021 №8279, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Відповідно до довідки з місця проживання, виданої [PERSON] , він мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Громадянка [PERSON] за вказаною адресою не проживає, спільне господарство не веде, комунальними послугами не користується та не сплачує їх з липня 2020 року/а.с.10/. Відповідно до\~статті 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 29\~ЦК України місцем\~проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 317\~ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як передбачено приписами ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України та ст. 150\~ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, реєстрація відповідача в квартирі створює позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами\~ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за ним.

Outcome: approved