Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів , посилаючись на те, що 21 червня 2006 \~\~\~ року\~ між ним та відповідачем [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~ було укладено договір, згідно умов якого\~ відповідач отримав кредит в сумі 40 000 доларів США\~ на строк зазначений в кредитному договорі до 20 червня 2021\~\~ року\~\~ зі сплатою 13% річних. Зазначений договір було забезпечено договором\~ поруки від 21 червня 2006\~ року укладеним між банком та [PERSON] \~ та договором поруки від 21 червня 2006 року, укладеним між банком та [PERSON] . Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач [PERSON] \~\~ несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 10 грудня 2015 \~\~\~\~ року\~\~ в сумі 69073,06\~\~ доларів США яка складається з наступного : 34831,41\~ доларів США -заборгованість за кредитом, 34241,65\~\~ доларів США\~ -заборгованість по несплаченим відсоткам , пеня за прострочення сплати кредиту\~ в сумі 436176,21 гривень , пеня за прострочення сплати процентів в сумі 317274,95 гривень .Враховуючи, що відповідач суму боргу добровільно не погашає, просив стягнути солідарно з відповідачів\~ заборгованість за кредитним договором в сумі 69073,06\~ доларів США , пеню в сумі 753451,16 гривень. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засіданні не з»явилися , про причини неявки суд не повідомили, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідачів, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту № 06П131-К від 21 червня 2006 року ( а.с.15-20). Відповідно до договору кредиту укладеного між сторонами , позивач надав [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті сумі 40 000 доларів США на строк до 20.06.2021 року зі сплатою процентів в розмірі 13% річних (а.с.15-20). Згідно умов п. 1.1.1 договору [PERSON] зобов»язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в сумі 222,00 доларів США щомісячно до 10 числа. Пунктом 4.2 договору також встановлено відповідальність сторін за порушення термінів погашення повернення кредиту та сплати процентів , а саме нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу . Зазначений договір кредиту забезпечено договорами поруки укладеними з [PERSON] та [PERSON] 21 червня 2006 року (а.с.26-27,30-31). Позивач виконав обовязок перед відповідачем [PERSON] відповідно до умов договору шляхом надання кредитних коштів в сумі 40\~000 доларів США , що встановлено випискою по особовому рахунку (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 10 грудня 2015 року року виникла заборгованість в сумі 69073,06\~\~ доларів США яка складається з наступного : 34831,41\~ доларів США -заборгованість за кредитом, 34241,65\~\~ доларів США\~ -заборгованість по несплаченим відсоткам , а також банком нарахована пеня за прострочення сплати кредиту\~ в сумі 17\~553,10 доларів США , що за курсом НБУ станом на 27.01.2016 року( 24,848956) складає 436176,21 гривень , пеня за прострочення сплати процентів в сумі 12\~768,14 доларів США що за курсом НБУ станом на 27.01.2016 року( 24,848956) складає, 317274,95 гривень (а.с.10-14). Вимога Банку до [PERSON], [PERSON] про погашення боргу від 27.11.2015 року, залишена без задоволення (а.с.24,25). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За таких умов, суд приходить до висновку, що є встановленим наявність між [PERSON] та Банком кредитних правовідносин , факт порушення відповідачем зобов»язання , наявність заборгованості та наявність підстав для її дострокового стягнення з [PERSON] Щодо позовних вимог до відповідачів [PERSON], [PERSON] , суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Правові відносини щодо порушення зобов'язання, забезпеченого порукою,\~\~регулюються\~статтею\~\~554 Цивільного кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зі змісту цієї норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає на підставі її спільного надання, у формі укладення одного договору. Тільки в\~\~такому разі поручителі відповідають перед кредитором солідарно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що з поручителями укладені окремі договори поруки від 21 червня 2006 року , за якими вони зобов»язалися відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх його зобов»язань за договором кредиту № 06П131-К від 21 червня 2006 року (а.с. 26-27,30-31).\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~Укладення\~\~кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання відповідає принципу свободи договору в цивільному праві, але в цьому випадку\~ч. 3\~ст. 554 ЦК України\~застосована бути не може. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності, оскільки не можна сказати про їхню спільну поруку. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають з кредитних правовідносин» , відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог , оскільки підстав для солідарного стягнення суми боргу з поручителів не встановлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial