Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що 01.02.2013 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н на суму 300,00 грн., зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, відповідачем не дотримано в повному обсязі умов вищезазначеного договору внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 15196,50 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засіданні представник позивача за довіреністю Сафір Ф.О. не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, вказав, що брав кредит на лікування дитини. Буде сплачувати заборгованість, як тільки влаштується на роботу. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено з матеріалів справи, 01.02.2013 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н на суму 300,00 грн., зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Також, частина 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник свою частину зобов'язань щодо сплати кредиту та заборгованості за комісіями, не виконував. /а.с.5,6/ Проте, відповідачем не дотримано в повному обсязі умов вищезазначеного договору внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 15196,50 грн. Також, статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Нормами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання боргового зобов'язання, повинен, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Крім, того ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунки заборгованості за кредитним договором від 01.02.2013 р № б/н станом на 31.10.2015р За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у зв'язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved