Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області 28 січня 2019 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач бажає приймати участь у вихованні, розвитку, соціальній адаптації своєї доньки, в спілкуванні з нею. Однак відповідачка чинить перешкоди для особистого спілкування та прямих контактів з донькою. Тому позивач просить постановити рішення, яким зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , такі способи участі: необмеженого спілкування особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншому засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; щотижневого систематичного графіку побачень позивача з його донькою без присутності матері кожної суботи з 09:00 год. до 15:00 год., а також кожної неділі з 09:00 год. до 15:00 год. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково, підтримали письмовий відзив на позов, наданий до канцелярії суду 10.02.2020 року, в якому зазначили власний графік спілкування позивача з донькою. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направивши висновок про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини і встановлення порядку участі у вихованні дитини, а також заяву, в якій даний висновок підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області № 592/15511/18 від 28 січня 2019 року (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). На даний час малолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні доньки, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідачка, він не в повному обсязі реалізує своє право на участь в житті та вихованні доньки, тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей з дитиною. Даний факт підтверджують свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які вказали, що відповідачка та її батько забороняють бачитися батьку зі своєю донькою, вигадуючи різноманітні причини. Судом встановлено, що відповідачка не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною, однак не погоджується з графіком, вказаним позивачем в позові, оскільки вважає його некоректним. Вважає надання можливості позивачу в спілкуванні з дитиною виключно без її участі недоцільність через вік дитини (менше 3 років), особливості дитини, у якої після останніх зустрічей з батьком був пригнічений психоемоційний стан. Заявила, що готова надавити можливість батьку спілкуватись з дитиною відповідно до порядку участі позивача у вихованні малолітньої доньки, рекомендованого Службою у справах дітей Сумської районної державної адміністрації у своєму висновку про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини і встановлення порядку участі у вихованні дитини. Оскільки батьки не можуть прийти до обопільної згоди в порядку участі у вихованні дитини, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування Виходячи з того, що ст. ст. 153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з його сином підлягає частковому задоволенню. Суд відзначає, що сторони неодноразово відкидали пропозиції суду мирним шляхом врегулювати спірні правовідносини та забезпечити участь обох батьків у вихованні дитини виходячи, в першу чергу, з інтересів останньої. При цьому враховуючи вік дитини та виходячи з її інтересів, суд не погоджується з вимогами позивача про участь у вихованні дитини без участі сторонніх осіб та зокрема матері дитини. Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох з батьків. Зважаючи на те, що дитина має надто незначний вік (менше трьох років) та враховуючи висновок Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації про визначення порядку участі у вихованні дитини, суд вважає, що спілкування батька з дитиною доцільно обумовити присутністю, при цьому, в разі існування на те об`єктивних підстав (стан здоров`я дитини, її психологічний, інші обставини, що мають суттєве значення) матері дитини, і вважає необхідним встановити позивачу наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з його дитиною: один вихідний день «субота» або «неділя» щотижня, з 09-00 години до 15-00 години на території [PERSON] або нейтральній території у присутності матері, оскільки вважає, що саме такий порядок буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: partial