Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16.02.2017 між позивачем та відповідачем [PERSON] , який діяв через представника [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу автомобіля «AUDI A6 QUATRO», 2005 року випуску. Позивач зазначає, що має намір продати зазначений транспортний засіб, однак, у потенційних покупців виникають сумніви щодо дотримання належної форми договору та відсутність чіткого зазначення права власності щодо відчуженого автомобіля, що стало підставою для звернення до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] направили до суду свої відзиви на позовну заяву, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази суд встановив. 16.02.2017 між позивачем та відповідачем [PERSON] , який діяв через представника [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу автомобіля «AUDI A6 QUATRO», 2005 року випуску. 16.02.2017 була проведена державна реєстрація переходу права власності, на підставі якої позивач отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що сторонами договору виконано всі його умови, тобто цей договір є повністю виконаним сторонами. Статтею 637 ЦК України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього кодексу. Відповідно до частини 2 статті 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Правила тлумачення змісту правочину визначені в частинах 3, 4 ст. 213 ЦК України, згідно з якими при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючи умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки, сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов, а не після його повного виконання сторонами (Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладених у постанові від 01.07.2015 у справі № 910/24029/13). Отже, з огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що між сторонами договору відсутній спір щодо змісту правочину та можливості його виконання, підстави для тлумачення змісту договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8041/2017/335052 від 16.02.2017 щодо приведення до єдиної термінології змісту (в тому числі п.п. 1, 2) вказаного договору щодо належності продавцю транспортного засобу та відповідності зазначеного договору вимогам чинного законодавства та встановлення відсутності обставин, що зумовлюють правові наслідки недійсності правочину - відсутні, а тому у позові [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed