Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1996 року по 10.03.2017 року, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], після розлучення дочка залишилася проживати з відповідачкою, а син проживає з ним, на даний час матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини її заробітку /доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказано на те, що він позов підтримує, але просить стягнути аліменти з 01.05.2017 року. Відповідач також надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.07.1996 року, мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Згідно довідки виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району, син сторін по справі проживає разом з позивачем по вулиці Московській,142 в м. Узині Білоцерківського району. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатною за віком та станом здоров»я, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А тому відповідно до ст.183 СК України суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на користь позивача на утримання сина 1/4 частину всіх видів заробітку /доходу/ відповідача з врахуванням всіх вищенаведених обставин. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, але позивач просить суд стягнути аліменти з 01.05.2017 року. На підставі ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, а відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. За ст.367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved