Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року йому та його дядьку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] його дядько помер, на день його смерті проживав та зараз проживає у вказаній квартирі, здійснює оплату комунальних послуг, проводить поточні ремонти, постійно, безперервно, безперешкодно користується квартирою. На підставі наведеного просив визнати за ним право власності вцілому на вказану квартиру у порядку набувальної давності. У свою чергу Перечинська міська рада подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю [PERSON] , посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року позивачу та його дядьку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Вказує на те, що у постанові Верховного суду України від 28 квітня 2020 року, справа №552/1354/18, провадження № 61-44893св18 викладено правову позицію стосовно належного позивача у справі про набуття права власності за давністю володіння та зазначено, що позов про визнання права власності за набувальною давністю не може заявляти особа, яка володіє ним за волею власника і завжди знала, хто є власником цього майна. Оскільки із позовної заяви та доданих документів встановлено, що [PERSON] було відомо хто є власником 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] , то у позові слід відмовити. Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,1 кв м у порядку спадкування за законом. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, змінені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, а також не вирішувати питання судових витрат. Представник Перечинської міської ради у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримав змінені позовні вимоги. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського РУЮ Закарпатської області 25 січня 2003 року (а. с. 3). На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року, виданого АТ «Перечинський лісохімічний комбінат» згідно з розпорядженням (наказом) від 10 липня 1997 року № 22, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї - племіннику [PERSON] (а. с. 5 зворот). Вказане також підтверджується архівною довідкою № В-320/07-07 від 02 жовтня 2020 року, виданою Перечинською міською радою про те, що у архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання Перечинській міській раді Закарпатської області, в інвентаризаційній справі наявні відомості щодо проведеної державної реєстрації на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року, виданого АТ «Перечинський лісохімічний комбінат» належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить запис у реєстровій книзі за № 200 (а. с. 11). Як вбачається з довідки Перечинської міської ради Закарпатської області № 1160 від 03 вересня 2020 року, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований позивач [PERSON] , 1969 року народження (племінник) (а. с. 12). Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року (далі - Постанова), відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року). В той же час як видно з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. від 24 березня 2021 року № 4/01-16, норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року передбачали тільки дві черги спадкування за законом, за якими племінники у коло спадкоємців включені не були, тому нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] (а. с. 43). Дійсно, нормами ЦК УРСР, зокрема статтями 529, 530 передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (перша черга спадкоємців за законом). При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відтак з врахуванням наведених обставин та з метою захисту прав позивача на спадкування,

Outcome: partial