Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 09.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно з яким позичальнику надано кредит в сумі 41 300 грн., позичальник зобовязувався повернути вказані кредитні кошти та нараховані проценти за користування кредитом, сплатити неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту, однак умови кредитного договору не виконані, станом на 12.01.2016 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом -35430,41 грн., за відсотками -2118,14 грн., по комісії -6091,08 грн., всього 43 639 грн.63 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, про час розгляду справи повідомлений, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника банку, в якому вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання також не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем його проживання [ADDRESS], поштові відправлення повернуто до суду з відміткою відділення зв»язку, що за вказаною адресою адресат не проживає, крім того, оголошення про виклик відповідача до суду опубліковано в газеті «Урядовий кур»єр» за 26.03.2016 року, причини неявки відповідача суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України. Так, за ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання /перебування/, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 09.08.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500912458, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 41 300 грн. на строк до 12.08.2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,99 % річних, що стверджується копією цього договору. Кредитний договір складається з 2-х розділів: Розділ № 1-Базові умови кредитування; Розділ № 2 Загальні умови кредитування /рефінансування/ фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк»; Додатком № 1 до кредитного договору є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Згідно п.2.8.1 договору встановлено комісійну винагороду банку за управління кредитом -2,40 % від суми кредиту. За умовами договору відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Як передбачено п.13 договору, позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та /або сплати процентів за користування ним та/або комісій, сплатити банку штраф у розмірі: якщо сума кредиту від 20 000 грн. до 49 999,99 грн. /включно/, - 200 грн. за кожний прострочений платіж, та 500 грн. за кожний наступний прострочений платіж. Відповідно до п.15 договору, банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобовязань позичальника за договором, в т. ч. у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обовязкового платежу за кредитом. В судовому засіданні було встановлено, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного погашення основного кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. 25.01.2016 року банком на адресу відповідача було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій вказувалося на те, що станом на 12.01.2016 року прострочення платежу складає 671 днів, що стверджується копією цієї вимоги та копією реєстру поштових відправлень з відміткою відділення звязку. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, за позичальником рахується заборгованість станом на 12.01.2016 року, а саме: прострочена заборгованість за кредитом -35430,41 грн., за відсотками -2118,14 грн., по комісії -6091,08 грн., всього 43 639 грн.63 коп. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача достроково заборгованість за кредитом на користь банку згідно приписів норм діючого законодавства та умов кредитного договору. Згідно матеріалів справи, 19.08.2009 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в звязку зі зміною найменування юридичної особи, що стверджується копією свідоцтва серії А01 № 306405. Відповідно до п.1.2 Статуту Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк » /нова редакція/, банк виступає правонаступником усіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», що стверджується випискою зі Статуту банку. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1378 грн.00 коп.

Outcome: approved