Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, між ним та [PERSON], зареєстрований 08.03.1986 року Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №3. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.03.1986 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Причиною розірвання шлюбу є те, що подружні відносини та спільний побут з відповідачем припинені з 2014 року, він проживає окремо, в психологічному плані вони несумісні, в сімї часто виникали конфлікти, що призвело до втрати один до одного почуття любові та поваги, в звязку з чим сумісне проживання стало неможливим. В даний час збереження шлюбу суперечить його інтересам, у звязку із чим звертається до суду з цим позовом. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спір про спільне нажите майно поки відсутній. Строк на примирення йому категорично не потрібен. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №223500 виданого повторно 13 вересня 2016 року Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, між позивачем та відповідачем 08 березня 1986 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №3. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згодна, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У чинність ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved