Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.2012 року уклав з відповідачем Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 285,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами банку складає між ним та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач у порушення умов кредитного договору зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 23.11.2015 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 12 779,32 грн., з яких: 6 285,39 грн. - заборгованість за кредитом, 1 901,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 519,74 грн. - заборгованість по комісії; 1 072,87 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд з урахуванням положення п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 30.11.2012 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - угода), відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 285,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами банку складає між ним та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні вищезазначеного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що відповідач, на відміну від позивача, який виконав взяті на себе зобов'язання, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за угодою належно не виконав, у зв'язку з чим, станом на 23.11.2015 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 12 779,32 грн., з яких: 6 285,39 грн. - заборгованість за кредитом, 1 901,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 519,74 грн. - заборгованість по комісії; 1 072,87 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виходячи з наявного у матеріалах справи розрахунку про стан заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 23.11.2015 року складає 12 779,32 грн., з яких: 6 285,39 грн. - заборгованість за кредитом, 1 901,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 519,74 грн. - заборгованість по комісії; 1 072,87 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, обґрунтовані належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 610-612, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved