Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 09.06.1990р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони сумісно придбали квартиру [ADDRESS] . Вирішити питання про поділ майна в добровільному порядку сторони не можуть. Тому позивач звернувся з позовом та просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину даної квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Відповідачка надала суду відзив на позов, згідно якого вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що сторони з 09.06.1990р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони сумісно придбали квартиру [ADDRESS] . Факт придбання вказаного майна сторонами під час шлюбу підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та договору про купівлю-продажу зазначеної квартири. Доказів того, що вказане майно було придбане одним з подружжя за власні кошти суду не надано. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу). Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, з урахуванням положень ст.61 ч.1 Сімейного кодексу України, квартира [ADDRESS] була придбана за час шлюбу сторін, та є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно зі ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. У відповідності до даної норми кожен із сторін має право на 1/2 частку цього майна. Крім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачкою, а також те, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] до [PERSON] , суд вважає, що його слід поділити, визнавши, в межах позовних вимог, за позивачем Ѕ частину зазначеної квартири. Також, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, суд вважає, що 50 відсотків судового збору в розмірі 1358,79грн. слід повернути позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved