Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 3153519898-005963 від 27.05.2018 року про надання позики. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет-сайті позивача і виконання відповідачем певних дій, які свідчать про укладення договору. На підставі укладеного договору позивач перерахував відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] позику у розмірі 1700 гривень, строк повернення позики до 12.06.2018 року, сума процентів за користування позикою становить 142,29 грн. за 17 днів, проценти за користування позикою становлять 2 % за кожен день користування, фіксована процентна ставка за цим договором становить 2 % за кожен день, починаючи з дати видачі позики і протягом строку користування. На теперішній час відповідач повернув позику частково у сумі 6673,65 грн. Станом на 18.10.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем за договором на суму 6048,64 грн., з яких: 1700 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3940,64 грн. - заборгованість по процентам; 408 грн. - заборгованість за пенею. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 27.05.2018 р. між ТОВ «ФК є гроші» та відповідачем було укладено договір № 3153519898-005963 про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті https://e-groshi.com. Вказаний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет-сайті https://e-groshi.com., виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору і відповідно до умов якого ТОВ «ФК є гроші» надала позичальнику кошти в сумі 1700 гривень, строк повернення позики до 12.06.2018 року, сума процентів за користування позикою становить 142,29 грн. за 17 днів, проценти за користування позикою становлять 2 % за кожен день користування, фіксована процентна ставка за цим договором становить 2 % за кожен день, починаючи з дати видачі позики і протягом строку користування. Відповдіач зобов'язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. На теперішній час відповідач повернув позику частково у сумі 6673,65 грн. Повідомленням від 25.09.2018 р. підтверджується, що ТОВ «Фінансова компанія є гроші» було перераховано на картковий рахунок відповідача вказану позику. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 19.02.2018 року. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачено Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 526554, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов'язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує та станом на 18.10.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем за договором на суму 6048,64грн., з яких: 1700 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3940,64 грн. - заборгованість по процентам; 408 грн. - заборгованість за пенею. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов договору. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за договором позики, укладеним в електронному вигляді між сторонами, то з нього на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія є гроші» необхідно стягнути заборгованість за вказаним вище договором та судові витрати понесені останнім, а саме, судовий збір в розмірі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн., що підтверджується також платіжним дорученням.

Outcome: approved