Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 15.09.1984 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділом РАЦС Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за № 81. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. В добровільному порядку розірвати шлюб не можуть з вини відповідачки. Спір про поділ майна, що є спільною власністю, відсутній. Позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач, не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та в належній формі, про що в справі мається розписка з її підписом про отримання нею повістки, про причини неявки суд не повідомила, від неї не надходила заява про причини неявки. В судове засідання відповідачка не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та в належній формі, на адресу суду повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання», при цьому відповідачка на підставі ч.5 ст. 76 ЦПК України вважається повідомленою, від неї надійшла заява про те, що в судове засідання вона з»явитись не може з причини виїзду за межі області, але підтверджуючих документів не надала, вагомих причин, які заважали б їй з»явитись в судове засідання та термінову необхідність виїхати за межі області відповідачка не зазначила, тому суд визнає причину неявки неповажною, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Малолітніх та неповнолітніх дітей не має. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що справа надійшла до суду в листопаді місяці, перебувала в провадженні іншого судді та після його відводу була розподілена новому судді, але на протязі цього тривалого часу позивач рішення своє не змінював, наполягав на розірванні шлюбу та остаточному своєму рішенні з цього питання, про що свідчать три заяви про підтримання своїх позовних вимог, які маються в справі, а постійні сварки, про які зазначив позивач в позові, суд вважає приводять до психологічної напруги та емоційного дискомфорту в сім»ї, мають істотне значення, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, суд, враховуючи вищезазначене та вимоги закону щодо недопустимості примушування жінки та чоловіка до шлюбу, важає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved