Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], 20.03.2008 року уклали кредитний договір № PLKPAK36720081. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав позичальнику кредит у розмірі 14552.23 [Долар США] на термін до 19.03.2015 р., а він зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 14.01.2015р. на загальну суму 43303.14 [Долар США], що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № PLKPAK36720081 від 20.03.2008р. в розмірі - 43303.14 [Долар США], що за курсом 15.77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.01.2015р. скаладає 682890.56 грн. та судовий збір в сумі 3654.00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20.03.2008р. між кредитором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позичальником [PERSON], було укладено Кредитно-заставний договір № PLKPAK36720081 (а.с. 10-15). Згідно кредитного договору, встановлено, що кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 14552.23 [Долар США] на термін до 19.03.2015 р., а він зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором та графіком погашення кредиту Додаток № 1 до договору (а.с. 15 на звороті). Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 14552.23 [Долар США]. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором № PLKPAK36720081 від 20.03.2008р. позичальник, станом на 14.01.2015 року має заборгованість перед позивачем в розмірі - 43303.14 [Долар США], що за курсом 15.77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.01.2015р. складає 682890.56 грн., яка складається з наступного: -13841,82 [Долар США] - заборгованість за кредитом; -27384,17 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: -- 15,85 [Долар США] - штраф (фіксована частина); -2061.30 [Долар США] - штраф (процентна складова) (а.с. 5-9). Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно Актового запису про смерть № 28 від 03.03.2015р. (а.с. 43), встановлено, що [PERSON] (02.10.1952р.н., с. Нижні Млини Полтавського району та області), - 28.02.2015 р. помер у віці 62 років, місце смерті: с. Гора Полтавського району Полтавської області. Згідно листа Полтавської районної державної нотаріальної контори № 01-16/2334 від 15.10.2015р. (а.с. 53), встановлено, що після померлого 28.02.2015р., - [PERSON] заведена спадкова справа № 486/2015 за заявою про прийняття спадщини за законом згідно ст. 1261 ЦК України від дружини померлого [PERSON]. Дочка померлого - [PERSON] від спадщини відмовилась. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У ч. 1 ст. 527 ЦК передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобовязанням. Ухвалою Полтавського районного суду від 25.11.2015р. до участі у справі було залучено відповідача [PERSON], як правонаступника після померлого боржника [PERSON]. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача [PERSON], як спадкоємця після померлого чоловіка [PERSON], повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved