Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказував, що він є власником будинку та земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , право власності на яку посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2015 року. Над належною йому земельною ділянкою пролягає повітряна лінія електропередач, що заважає йому вільно користуватися та розпоряджатися власним майном. На його неодноразові звернення з приводу усунення перешкод у користуванні власною земельною ділянкою ПАТ « Київобленерго» не усунуло наявні перешкоди, тому вказуючи, що повітряна лінія електропередач створює додаткові перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, та надав до суду відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю враховуючи наступне. По справі встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що стверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.12-13) та позивачу на праві власності належить присадибна ділянка, площею 0,0694 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] , що стверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 63548890 (а.с.14). Через вищевказану земельну ділянку проведено повітряну лінію електропередач, що стверджено актом обстеження домоволодіння від 20 квітня 2017 року, в якому зазначено, що повітряна лінія електропередачі проходить від опори № 11/91 розміщеної поряд з будинком по [ADDRESS] над земельною ділянкою, що належить [PERSON] та розміщена за адресою [ADDRESS] ( а.с.77). Позивач вказує, що відповідач чинить йому перешкоди у вільному володінні та користуванні земельною ділянкою, а саме за її цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та він неодноразово звертався до ПАТ « Київобленерго» з вимогою про усунення перешкод на що відповідач обіцяв усунути перешкоди (а.с.11). Станом на момент розгляду справи по суті повітряна лінія електропередач перенесена, відповідно до виконання рішення суду, що не спростовується сторонами на момент розгляду справи, тож предмет спору відсутній. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися я і розпоряджатися своєю власністю, Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людина і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. І Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по оправі «Onerylidizz проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обов`язку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний зв`язок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном...» Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказав, що зазначена вище лінія еклектропередач проведена в час коли названа вище земельна ділянка та житловий будинок не належали позивачу, та окрім того, вказану лінію електропередач на момент розгляду справи перенесено та просив суд стягнути з позивача витрати, понесені у зв`язку з виконанням судового рішення № 364/68/17, яке було скасовано, а саме, 640 гривень судового збору згідно рішення Володарського районного суду Київської області від 28.04.2017 року (а.с.252), 704 гривні судового збору за апеляційне оскарження (а.с.253), 768 гривень судового збору за касаційне оскарження (а.с.254), 12800 гривень виконавчого збору (а.с.255) та 200 гривень витрати за виконавче провадження (а.с.256), що в сукупності становить 15112 гривень. Відповідно до ст. 76 ЗК України земельні ділянки, що перебувають у державній, комунальній та приватній власності, можуть входити до енергетичної системи, на яких розташовані електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), об`єкти транспортування електроенергії до користувача. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони. Відповідно до ст. 111 ЗК України, обмеження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження. Ст. 112 ЗК України визначено, що охоронні зони створюються: уздовж ліній зв`язку, електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Правовий режим охоронних зон визначається законодавством України, зокрема, Правилами охорони електричних мереж, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 (далі - Правила). Охоронні зони - це земельні ділянки і повітряний простір, уздовж повітряних ліній електропередач, які обмежені вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відповідній відстані. Для повітряних ліній електропередач до 1 кВ відстань становить 2 метри (пункт 5 Правил). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землі енергетики і правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», землі енергетики - земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об`єктів альтернативної енергетики, об`єктів передачі електричної та теплової енергії, виробничих об`єктів, необхідних для експлуатації об`єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про землі енергетики і правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» у межах охоронних зон кабельних ліній електропередач власникам і користувачам земельних ділянок забороняється саджати дерева та кущі, зводити будинки, споруди будь-якого призначення, виконувати роботи із застосуванням ударних механізмів, тощо. Тож враховуючи вищевикладене, та те, що правовстановлюючі документи позивача на право власності на земельну ділянку не містять даних про те, що належна йому земельна ділянка є об`єктом, який використовується в установленому законом порядку з обмеженнями, що стверджено, а проведена над земельною ділянкою позивача повітряна лінія електропередач створювала йому перешкоди у вільному користуванні та володінні належною йому на праві власності земельною ділянкою, та враховуючи те, що станом на момент розгляду справи предмет спору відсутній, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Окрім того, при розгляді справи позивач не надав будь-які нові докази на підтвердження позовних вимог, а посилання позивача неправомірність чи незаконність підключення до електромережі споживача по [ADDRESS] , який є його сусідом, відповідачем ПАТ «Київобленерго» не може бути взято до уваги судом, так як не є предметом спору. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що на момент набуття позивачем права власності на будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] , лінія електропередач вже була побудована та проходила над відповідною земельною ділянкою (а.с.12-14,34-40). Щодо стягнення витрат, понесених у зв`язку з виконанням рішення Володарського районного суду Київської області від 28.04.2017 року № 364/68/17, яке було скасовано, суд вважає, що вказані витрати слід стягнути з позивача враховуючи наступне. Частина 2 ст. 141 ЦПК України визначає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові на позивача. Також згідно ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Outcome: approved