overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 листопада 2012 року між ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-02512-081112, згідно якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 10828, 07 грн. Відповідач порушив умови вказаної угоди і має прострочену заборгованість, яка станом на 05 червня 2014 року складає 12112, 83 грн. Вищевказану суму банк просить стягнути з відповідача в свою користь, а також 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві позивач просить справу слухати у відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному об'ємі. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2012 року між ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-02512-081112, згідно якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 10828, 07 грн. Відповідач прийняла на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту. Відповідно до статуту ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТзОВ «Комерційний банк «Дельта», яке набуло статусу юридичної особи з моменту внесення 14.02.2006 року запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 10). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, у порушення зазначених норм закону та умов кредитної угоди відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, погашень кредиту не здійснювала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Станом на 05 червня 2014 року заборгованість відповідача перед банком по кредитній угоді складає 12112,83 грн., з них: 8741,57 грн. заборгованість по тілу кредиту, 2086,50 грн. прострочене тіло кредиту, 0,00 грн. заборгованість за відсотками, 1284, 76 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь позивача ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у сумі 243,60 грн., що був сплачений при подачі позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.03.2018 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, спрямувала заяву, в якій висловила позицію про визнання позову, просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Суд встановив, що між сторонами 09.03.2018 зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 09.03.2018 серії І-КГ № 131600, актовий запис № 02 (а.с. 5). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2010 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. З травня 2016 року сторони проживають окремо. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе. З наведених підстав просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, висловила позицію про визнання позову. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами 09.10.2010 року укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 09.10.2010 року серії 1-КГ № 056091, актовий запис № 8. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07.11.2011 року серії 1-КГ № 128337, актовий запис № 18. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2012 року між [PERSON] та позивачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію кредитної заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит в розмірі 16611 грн. 66 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеної Генеральної угоди, кредитний договір складається з заяви [PERSON], як позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідач належним чином не виконувала обов'язки за Генеральною угодою про реструктуризацію кредитної заборгованості, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 14343,55 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові, які просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію кредитної заборгованості від 09.10.2012 року, заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], 03.12.2007 року було укладено кредитний договір № SAMDNS0000017539255. За умовами Генеральної угоди про реструктуризацію кредитної заборгованості та кредитного договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 16611 грн. 66 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно довідки про заборгованість, станом на 25.03.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 14343,55 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 12072,53 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 506,12 грн., залишок за несплаченим штрафом 1764,90 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність всіх доказів того, що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеної Генеральної угоди та кредитного договору утворилася заборгованість та відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.11.2002 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. З лютого 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе. З наведених підстав просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, висловила позицію про визнання позову. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами 09.11.2002 року укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 09.11.2002 року серії [NUMBER], актовий запис № 9. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 04.07.2003 року серії [NUMBER] актовий запис № 385 та від 21.09.2011 року серії [NUMBER] актовий запис № 767. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2016 р. він позичив відповідачеві грошові кошти в сумі 6 660 доларів США, що еквівалентно 179 987 грн, які відповідач повинен був йому повернути до 17 жовтня 2016р. Оскільки в передбачений договором строк відповідач позику не повернув позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму позики в грошовій одиниці України по курсу НБУ на день ухвалення рішення в сумі 179 987 грн та судові витрати. В судове засідання позивач не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій підтримав свої позовні вимоги, просив справу розглядати у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. У відповідності із ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона \\позикодавець\\ передає у власність другій стороні \\ позичальникові\\ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів \\суму позики\\ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику... у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги. Позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підляє сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно-правовим актом. Судом було встановлено, що 10.10.2016 відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 6 660 доларів США, зобов»язавшись повернути позику до 17.10.2016, що було засвідчено розпискою, написаною відповідачем власноруч. Оригінал розписки приєднано до матеріалів справи. В суді було встановлено, що відповідач позику не повернув. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми еквівалентної 6 660 дол.США за договором позики від 10.10.2016 в національній валюті України по курсу НБУ на день ухвалення рішення \\ 2702,52 грн за 100 доларів США\\ в розмірі 179 987 грн . На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1 711,00 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.03.2011 року між ПАТ « Платинум банк»» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1786/2083CLPS2, на суму 5737, 1 грн. строком до 11 вересня 2013 року. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 4959,5 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед банком в сумі 4959,5 грн., які просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, підтримав позов повністю з підстав, зазначених у заяві та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність в зв'язку з неможливістю явки в судове засідання , позовні вимоги визнала повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 11.03.2011 року між ПАТ « Платинум банк»» ( далі - Первинний Кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1786/2083CLPS2, на суму 5737, 1 грн. строком до 11 вересня 2013 року. В подальшому Первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 4959,5 грн. Відтак, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 29 червня 2015 року становить 4959,5 грн., з яких : 3883,7 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 597,4 грн. - заборгованість за відсотками, 478,4 грн. - заборгованість за пенею. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 4959,5 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення, оскільки підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 243 , 60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.10.2013 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство не ведеться з липня 2017 року. З наведених підстав просив розірвати шлюб . В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в позовній заяві висловив прохання про розгляд справи у його відсутність, також зазначив, що не розраховує на повернення понесених ним витрат за подання позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, висловила позицію про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Суд встановив, що між сторонами 11.10.2013 укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 20.09.2018 серії І-КГ № 138973, актовий запис № 589 (а.с. 6). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved