overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 17.09.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у в сумі 46606 гривень зі сплатою 9,49% річних та 1,37% комісії на строк 48 місяців . Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 29.10.2013 року в сумі 66 196,48 гривень. Оскільки відповідач добровільно суму боргу не погашає, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив стягнути з відповідача в заборгованість за договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в наданій до суду заяві позов визнав, просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений кредитний договір від 17.09.2012 року ( а.с.5-10 ). Відповідно до умов кредитного договору , банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 46606 гривень на споживчі цілі строком на 48 місяців зі сплатою 9,49 % річних (, та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1,37%. Згідно п 3.1.1. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі відповідач зобов'язується щомісячно сплачувати платежі в строки, визначені додатком № 1 до договору . Позивач виконав обов'язок перед відповідачем відповідно до умов договору надавши кредит в сумі 46606 гривень (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 29.10.2013 року виникла заборгованість в сумі 66 196,48 гривень, з яких 44972,29- заборгованість за кредитом, 3 671,44 гривень - заборгованість за відсотками, 7 662,00 гривень -комісія, 9 890,75 гривень -пеня (а.с.11). 27.04.2013 року відповідачем була отримана вимога про дострокове погашення заборгованості (а.с.13) , яка останнім залишена без задоволення. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити. Питання про судові втрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 19.11.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у в сумі 7700,68 гривень на строк зазначений в кредитному договорі до 18.11.2012 року . Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 28.04.2015 року в сумі 5767,10 гривень. Оскільки відповідач добровільно суму боргу не погашає, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив стягнути з відповідача в заборгованість за договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в наданій до суду заяві позов визнав в повному обсязі , просив справу розглянути у його відсутність . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений кредитний договір № 002-07240-191111 від 19.11.2011 року ( а.с.2-3 ). Відповідно до п.1.1 ,1.2 , 2.3 кредитного договору , банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 7700,68 гривень на придбання майна та оплату кредитору плати за надання кредиту в сумі 00,00 гривень строком до 18.11.2012 року зі сплатою , 0,01 % річних (п.2.3 договору) (а.с.2-3). Згідно п . 3.1. договору відповідач зобовязується щомісячно сплачувати платежі в строки, визначені договором . Позивач виконав обовязок перед відповідачем відповідно до умов договору надавши кредит в сумі 7700,68 гривень (а.с.4,8). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 28.04.2015 року виникла заборгованість в сумі 5766,90 гривень за тілом кредиту та 0,20 гривень за відсотками, а всього на суму 5\~767,10 гривень (а.с.9). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити. Питання про судові втрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [PERSON] був зарахований на 1 курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю «Електричні машини та апарати» Запорізького національного технічного університету . При вступі до навчання\~\~з ним було укладено договір № 8.092206/52\~\~від 25 вересня 2010\~\~року про надання освітніх послуг . Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що наказом від 18 грудня 2014\~\~ року [PERSON] було відраховано з числа студентів, однак після відрахування за ним\~\~ залишилась несплаченою заборгованість за договором перед університетом в розмірі 1508,26\~гривень, яку відповідач добровільно не погашає. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості 1508,26 гривень та судові витрати. В судове засідання представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, а також просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про час розгляду справи, до судового засідання не зявився, тому відповідно до\~ст. 169 ЦПК України\~зі згоди представника позивача справу розглянуто у відсутність відповідача, на підставі доказів , долучених до справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівців з вищою освітою № 8.092206/52\~\~від 25 вересня 2010 ( а.с.4). Пунктами 4.2, 4.3 договору передбачена сума оплати за надання освітніх послуг та термін її сплати до університету (а.с.4). Згідно п. 3.3. договору в разі, якщо замовник\~студент за власною ініціативою , вирішить з будь-яких причин не продовжувати навчання, він зобовязаний повідомити про це виконавця в письмовій формі , не пізніше як за 10 календарних днів до дати розірвання (припинення) договору. У разі відсутності\~\~ письмового повідомлення освітні послуги за семестр вважаються наданими до терміну видання наказу про відрахування (а.с.4). Відповідно до п. 6.1 договору дія договору припиняється у випадку відрахування замовника-студента з навчального закладу , згідно з законодавством, а також у випадку систематичного порушення, або невиконання умов договору . За невиконання навчального плану та порушення умов контракту [PERSON]\~відраховано з числа студентів з 18.12.2014 року, що встановлено наказом № 530-с від 18 грудня 2014 року по ЗНТУ (а.с.5). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~при порушенні зобовязання наступають правові наслідки встановлені договором . У відповідності до розрахунку заборгованості по сплаті за навчання, заборгованість [PERSON]\~перед ЗНТУ за надані освітні послуги складає\~1508,26 гривень (а.с.7). Встановлені судом обставини та досліджені докази дають суду підстави прийти до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити на підставі\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [PERSON] був зарахований на 1 курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю «Управління персоналом та економіка праці » Запорізького національного технічного університету . При вступі до навчання з ним було укладено договір № 03050501/73 від 12 серпня 2012 року про надання освітніх послуг . Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що наказом від 19 грудня 2014 року [PERSON] було відраховано з числа студентів, однак після відрахування за ним залишилась несплаченою заборгованість за договором перед університетом в розмірі 3866,85 гривень, яку відповідач добровільно не погашає. Просили стягнути з відповідача суму заборгованості 3866,85 гривень, судові витрати. В судове засідання представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, а також просив справу розглянути у його відсутність . Відповідач, належним чином повідомлений про час розгляду справи, до судового засідання не зявився, тому відповідно до ст. 169 ЦПК України зі згоди представника позивача справу розглянуто у відсутність відповідача, на підставі доказів , долучених до справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівців з вищою освітою № 030500501/73 від 12 серпня 2012 ( а.с.4). П. п. 4.2, 4.3 договору передбачена сума оплати за надання освітніх послуг та термін її сплати до університету (а.с.4). Згідно п. 3.3. договору в разі, якщо замовник студент за власною ініціативою , вирішить з будь-яких причин не продовжувати навчання, він зобов»язаний повідомити про це виконавця в письмовій формі , не пізніше як за 10 календарних днів до дати розірвання (припинення) договору. У разі відсутності письмового повідомлення освітні послуги за семестр вважаються наданими до терміну видання наказу про відрахування (а.с.4). Відповідно до п. 6.1 договору дія договору припиняється у випадку відрахування замовника-студента з навчального закладу , згідно з законодавством, а також у випадку систематичного порушення, або невиконання умов договору . За невиконання навчального плану та порушення умов контракту [PERSON] відраховано з числа студентів з 17.12.2014 року , що встановлено наказом № 533-с від 19 грудня 2014 року по ЗНТУ (а.с.5). Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання наступають правові наслідки встановлені договором . У відповідності до розрахунку заборгованості по сплаті за навчання, заборгованість [PERSON] перед ЗНТУ за надані освітні послуги складає 3866,85 гривень (а.с.6). Встановлені судом обставини та досліджені докази дають суду підстави прийти до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він з [PERSON] проживав без реєстрації шлюбу з 2005 року за адресою [ADDRESS]. Протягом цього часу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. В 2010 році [PERSON] забрала меншого сина [PERSON] та переїхала проживати до своїх батьків в с. Михайлівка, залишивши старшого сина проживати з [PERSON] Наприкінці 2013 року з свідоцтв про народження дітей наданих відповідачкою, йому стало відомо про те, що він не записаний в них батьком. Просив визнати його батьком синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] та внести в свідоцтва про народження запис в графі «Батько» - [PERSON]. В судове засідання представник позивача, позивач з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи відділ реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції до судового засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, і сторони цього в судовому засіданні не заперечували, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Із витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається що батьком дітей вказано [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Згідно до ч.3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Оскільки представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти позову, суд вважає факт батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] року доказаним, у зв'язку з чим є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є опікуном малолітньої [PERSON] [INFO]. Відповідачка є матір»ю малолітньої дитини, а батько записаний відповідно до вимог ст. 135 СК України Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на теперішній час неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття . В судове засідання позивачка надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнала в повному обсязі, про що надала суду відповідну заяву, просила справу розглянути у її відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.2) , її матір»ю є [PERSON] , відомості про батька внесені згідно ст. 135 СК України (а.с.2) . Згідно рішення Виконкому Горлівської міської ради від 05.12.2012 року № 1256 над малолітньою [PERSON] , [INFO], встановлено опіку та позивача [PERSON] призначено опікуном над дитиною (а.с.5). Відповідачка визнала, що має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України, і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки відповідачка є інвалідом 1 групи. На підставі ст.ст. 180-183,84,91 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона з 2003 року по 2005 рік проживала з відповідачем однією сім»єю. Від шлюбних стосунків мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на теперішній час шлюбні стосунки з відповідачем припинені , і неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина , незважаючи на те, що має таку можливість. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення сином повноліття . В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнав частково, вказавши, що згоден виплачувати на дитину аліменти у розмірі 1/3 частини прожиткового мінімуму. Свої заперечення обгрунтував тим, що [PERSON] перешкоджає йому бачитися з дитиною. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, вважає, що позов належить частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком неповнолітньої дитини є [PERSON] - відповідач по справі (а.с.2). На теперішній час неповнолітня дитина мешкає разом з матірЧю та знаходиться у неї на утриманні , що встановлено довідкою ПП «Відродження 9» (а.с.3). Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює на ПП «Вуглепласт» , і його заробіток за період вересня по листопад 2013 року склав 6685,44 гривень (а.с.40). Крім того, відповідач , має батьків [PERSON], [INFO], який є інвалідом 3 групи, та матір [PERSON], [INFO] (а.с.37,38). Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, доходи матері, а також, стан здоровЧя та матеріальне становище відповідача, і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу . При цьому суд зазначає, що присуджені аліменти забезпечать належне утримання неповнолітньої дитини , а також зазначений розмір є таким, що відповідатиме можливостям відповідача надавати допомогу на утримання сина. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона з 2004 року по 2008 рік проживала з відповідачем однією сім»єю. Від шлюбних стосунків мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на теперішній час шлюбні стосунки з відповідачем припинені, і неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні. Відповідач добровільно не надає матеральної допомоги на утримання доньки, незважаючи на те, що має таку можливість. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття . В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з'явився, в зв'язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача , на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи, , вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 3) , її батьком записаний [PERSON] - відповідач по справі. Позивачка на теперішній час не працює. Відповідач, згідно відомостей наданих позивачем , офіційно не працює, має періодичні заробітки в розмірі 3000-5000 гривень щомісячно . Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь доньки [PERSON] , суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка проживає разом з матір'ю , матеріальне становище [PERSON], наявність у нього інших утриманців , і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, крім того , суд вважає за необхідним у відповідності до вимог ст. 184 СК України визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, в звЧязку з тим, що відповідач має тимчасові заробітки та офіційно не працює. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з [PERSON] з 02.10.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на теперішній час неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина , незважаючи на те, що має таку можливість. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення сином повноліття . В судове засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнав в повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву, в якій також просив справу розглянути у його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7 ) батьком дитини записаний [PERSON] - відповідач по справі, на теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачкою , що сторонами не оспорюється. Відповідач визнав, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно. Зазначена обставина також підтверджується довідкою про доходи відповідача , долученої до матеріалів справи (а.с.9). Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини ; стан здоров'я та матеріальне становище відповідача; наявність у нього інших утриманців, і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180-183,84,91 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved