Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом до відповідачів, який обґрунтував наступним чином. 25.01.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» уклало з [PERSON] Кредитний договір № 50003014, відповідно до якого Позивач зобов'язався надати Відповідачеві кредит у сумі 95 535, 30 грн., що еквівалентно на дату укладання Договору 11 882, 50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Роlo Sedan, 2012 року виробництва, кузов [NUMBER], а Відповідач зобов'язався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути Позивачеві Кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком погашення кредиту, що становить невід'ємну частину Договору. З метою забезпечення вказаного зобов'язання, [PERSON] виступив поручителем [PERSON] відповідно до Умов поруки, визначених в Кредитному договорі. Сторонами Договору кредиту у п.1.6. також було узгоджено, що виконання зобов'язання за договором забезпечується заставою, а тому між Сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу № 50003014 від « 26» січня 2012 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за Договором? Відповідачем було передано у заставу: автомобіль марки VW, модель Роlo Sedan, 2012 року виробництва, кузов [NUMBER], заставною вартістю 136 479,00 грн. В порушення взятих на себе зобов'язань, починаючи з липня 2013 року [PERSON] почав порушувати свої зобов'язання за Договором щодо виплати чергових та інших платежів, виплачуючи їх з порушенням строків їх сплати, погоджених в Договорі, про що відповідачів було повідомлено Вимогою щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, проте у добровільному порядку відповідачі заборгованість не погасили, тому позивач просив суд присудити з відповідачів в солідарному порядку до стягнення на користь ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50003014 від 25.01.2012 року розміром 100 283,23 грн., збитки у розмірі 19 092,59 грн., штраф у розмірі 33 437,36 грн., 3% у розмірі 1 500,87 грн.; звернути стягнення на автомобіль марки VW, модель Роlo Sedan, 2012 року виробництва, кузов [NUMBER], заставною вартістю 136 479,00 грн. шляхом його вилучення на користь ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та подальшого продажу його з публічних торгів; судові витрати включно із витратами на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача Семещенко В.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що наведені у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши на те, що він не допускав порушень строків сплати чергових платежів, що було визначено умовами Договору кредиту понад один місяць, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи за його відсутності до суду не направив. Ураховуючи норми ст.169 ЦПК України, суд визнає неповажною явку в судове засідання відповідача [PERSON], а тому здійснює розгляд справи за участі сторін, які з'явились та на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25.01.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено Кредитний договір № 50003014, відповідно до п.1.1. якого ТзОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати [PERSON] кредит в сумі 95 535, 30 грн., що еквівалентно на дату укладання Договору 11882,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9.90% відповідно до ст.2, 3 Загальних умов кредитування, цільове призначення кредиту на придбання автомобіля марки VW, модель Роlo Sedan, 2012 року виробництва, кузов [NUMBER], а Відповідач зобов'язався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути Позивачеві Кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком погашення кредиту, що становить невід'ємну частину Договору. З метою забезпечення вказаного зобов'язання, [PERSON] виступив поручителем [PERSON] відповідно до Умов поруки, визначених в Кредитному договорі. Сторонами Договору кредиту у п.1.6. також було узгоджено, що виконання зобов'язання за договором забезпечується заставою, а тому « 26» січня 2012 року між Сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу №50003014 від « 26» січня 2012 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту [PERSON] було передано у заставу: автомобіль марки VW, модель Роlo Sedan, 2012 року виробництва, кузов [NUMBER], заставною вартістю 136 479,00 грн. Сторонами Договору кредиту було узгоджено, що Договір між сторонами та за участю поручителя складають Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені чи підписані сторонами чи поручителем у відношенні кредиту. Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов, що становлять невід'ємну частину Договору, [PERSON] зобов'язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем, визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі відповідно до ст.1.3. Загальних умов кредитування. Згідно з п. 1.4.2. та п.п 2.4, 2.5 Умов повернення Кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого Позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом « 30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 3.2.1. Умов, у випадку порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць Позивач мав право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав. Обставини справи щодо умов укладеного Кредитного договору, поручительства за договором кредиту, укладення Договору застави, передачі та отримання грошових коштів за договором кредиту на придбання транспортного засобу, який передано у заставу, були визнані сторонами. Статтею 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування. Згідно до ч.1 якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами є цивільно - правовими, відтак регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Так, ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 вказаної статті унормовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно положень ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В силу ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено строк, то воно має бути виконане у цей строк. Згідно ст.1049 ЦК України, передбачено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позичальником визначені ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як слідує зі змісту ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши усі зібрані у справі докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог щодо неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором від 25.01.2012 року щодо своєчасності сплати чергових щомісячних платежів визначених Графіком, який є невід'ємною частиною договору, та урахувавши позицію відповідача, який вказав, що не допускав порушень щодо сплати щомісячних платежів за кредитним договором більш як на один місяць, що послугувало б підставою для стягнення із нього заборгованості та збитків за зобов'язаннями, дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві та вказав представник позивача в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону чи договору, оскільки докази, що містяться в матеріалах справи жодним чином не підтверджують порушення відповідачем внесення ним чергових платежів за таким Договором та необхідність нести за допущені порушення юридичну відповідальність. За наведених обставин, суд дійшов до переконання, що позивач не виконав покладених на нього процесуальним законом обов'язків та не довів належними та допустимими доказами обставини, що наведені у позовній заяві, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд відносить понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed