Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що за місцем роботи [PERSON] надійшла Постанова приватного виконавця Григорчук П.В. від 10 серпня 2021 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» з їй стало відомо про існування виконавчого провадження щодо стягнення з неї грошових коштів для погашання заборгованості за кредитним договором. 03 серпня 2021 року приватним виконавцем, на адвокатський запит представника позивача було спрямовано відповідь та сканкопію постанови про відкриття виконавчого провадження з кодом доступу до авторизованої системи виконавчих проваджень. Матеріали виконавчого провадження містять заяву стягувача про примусове виконання за кредитним договором від 16.07.2013 року, виконавчий напис від 20 квітня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 7725, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. З виконавчого напису вбачається, що у [PERSON] є заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал», яка становить 21135,15 гривень за період 29.01.2019 року по 05.04.2021 року. Так виконавчий напис не містить а ні дати настання строку платежу, а ні доказів звернення ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості. Вважає заборгованість [PERSON] перед відповідачем безпідставною. Вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. 20 квітня 2021 року, зроблино з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, та договір між [PERSON] та відповідачем не був нотаріально посвідченим. Також приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис поза межами строку на його вчинення та без достатніх доказів, щодо безспірності вимог ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки строк дії кредитного договору до 17.07.2017 року, тобто перебіг строку почався 18.07.2017 року та сплинув 19.07.2020 рок, а виконавчий напис було вчинено 05.04.2021 року, тобто поза межами, встановленими приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Ще зазначив, що нарахування процентів за користування кредитом є незаконним. Просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий напис від 20 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1362,00 гривень. Представник позивача - адвокат Статіва О.В., що діє на підставі ордера серія ВІ № 1054968 від 06.09 2021 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, проте надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 квітня 2021 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7725, яким з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було стягнуто заборгованість за договором № 401479273 від 16.07.2013 року в сумі 21135,15 гривень. 10 серпня 2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. було відкрито виконавче провадження №65947229. З Постанови Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 10 серпня 2021 року ВП №65947229 слідує, що 25 лютого 2021 року на підставі вищенаведеного виконавчого напису Приватним виконавцем було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у розмірі 21135,15 гривень. Разом з тим, відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15, 16, 18 ЦК України й статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з нормами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження укладення ним з позивачем кредитного договору, згідно якого вони звернулись до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а також не надано будь-яких свідчень щодо повідомлення [PERSON] про існування вказаної заборгованості по кредиту. Також, оскільки позивач заперечує обґрунтованість нарахованого розміру заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал», а відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, та ніяких вищевказаних доказів суду не представив, а тому суд погоджується з доводами позивача, та доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] у судовому засіданні знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Крім того,

Outcome: approved