Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, який підтримав з урахуванням уточнень, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.08.2013 року між сторонами укладено договір фінансового кредиту №0213000024, на умовах якого позичальник отримав кошти в сумі 2000 грн., зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом, зі строком повернення до 12.09.2013 року. Однак, в зазначений строк свої зобов'язання позичальник не виконав, кредит не повернув, відсотки не сплатив, тому станом на 21.07.2014 року його заборгованість складає: 2000 грн. за тілом кредиту, 640 грн. за відсотками, 18 720 грн. пені. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розряду справи до суду не надходило. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов'язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року між ТОВ «Арт Фінанс» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту №0213000024, за умовами якого позичальник отримав в платне користування 2000 грн. на строк до 12.09.2013 року, за умови сплати 2% в день віл суми кредиту, що складає 640 грн. Пунктом 6.1 договору визначено, що в разі прострочення виконання зобов'язання позичальник сплачує додатково 1% від загальної суми кредиту за кожен день прострочення. 27.08.2013 року відповідачу видано кредитні кошти в сумі 2000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №8. Позивачем станом на 21.07.2014 року виконано розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість позичальника [PERSON] за договором від 27.08.2013 року складає: 21360 грн., де заборгованість за тілом кредиту - 2000 грн., за відсотками - 640 грн., пеня - 18720 грн. Відповідач на спростування факту порушення зобов'язання доказів суду не представив, своїми процесуальними правами не скористався. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки позивачем факт видачі кредиту доведено, відповідач не спростував розрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотками, вказані позовні вимоги підлягають до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з положень ч.3 ст.551 ЦК України та встановленого розміру виданого кредиту в 2000 грн., тому вимоги про стягнення пені в сумі 18 720 грн. задоволені бути не можуть, оскільки більш ніж в 9 разів перевищують суму виданого кредиту та заборгованості по ньому, у зв'язку з чим, виходячи з засад розумності та справедливості, рівності учасників цивільних правовідносин, суд доходить висновку про стягнення пені на рівні непогашеного тіла кредиту. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial