Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 10.08.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання № 2367342/200716 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов договору банк встановив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 500,00 грн., процентна ставка 30 % річних, строком на 36 місяців. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором, за відповідачем рахується заборгованість, яка станом на 27.03.2018 року становить 2215,85 грн., а тому позивч просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, на електронну адресу суду направили клопотання, в якому просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, також, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. /Відповідно до постанови КМ України від 05.06.2019р. №568 було змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»/. Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] 10.08.2016 року було укладено договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання № 2367342/200716 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якого [PERSON] встановлено суму ліміту (встановлюваної кредитної лінії) кредиту в розмірі 1500,00 грн. (а.с.7,8). На підставі Заяви про приєднання № 2367342/200716 та наданих [PERSON] документів, позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок № № [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний». Відповідно до п. 5.5 заяви клієнт підтверджує, що отримав, ознайомився і погоджується із Правилами користування карткою, тарифами, які діють на день підписання цієї заяви про приєднання. Згідно пункту 6.5.1 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає: 30,00% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування Кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Згідно Додатку №1 до основного Договору (ДКБО), плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 40 (сорок) відсотків на рік. Згідно пункту 6.6. Заяви про приєднання, Клієнт щомісячно здійснює часі повернення Кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, також Клієнт має і провести повне чи часткове погашення Кредиту. Згідно пункту 1.5. розділу XXII ДКБО Договору датою укладення Кредитного договору \\ дата підписання Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії уповноважентм представником Банку, датою надання кредиту є дата використання Клієнтом Кредиту. Згідно пункту 1.6. розділу XXII ДКБО Банк зобов`язується надати Клієнту Кредит на умовах, передбачених Кредитним договором. Банк виходячи з фінансового стану Клієнта та його кредитоспроможності має право ініціювати зміну розміру Кредиту в межах максимально можливих для встановлення Клієнту параметрів кредитування, вказаних в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). Згідно п.п. 1.12.1 розділу XXII ДКБО Клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредити, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Згідно пункту 1.14 за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку №1 до Договору, в разі зміни умов кредитування згідно п.10.1.3. Розділу XX Договору. Згідно пункту 1.15 проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману Клієнтом суму Кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до дня фактичного повернення Кредиту (його частини), за виключенням випадків, передбачених Кредитним договором або додатками до нього. Згідно п.п. 1.23. будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором та його невід`ємними частинами. Судом було встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію. Також, на адресу відповідача банком було направлено рекомендованою поштою лист-вимогу від 27.10.2017 року за вих. № 100.19-07/32686/29, яким повідомив, щоб не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання цього листа, здійснити повне погашення заборгованості за кредитним договором. (а.с.12). Після направлення на адресу відповідача листа-вимоги та спливу місячного терміну, вимогу банку залишено без задоволення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.03.2018 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 2215,85 грн., яка складається із заборгованості: 1465,45 грн. - загальна сума основної заборгованосі; 449,31 грн.- відсотки за користування кредитом; 9,00 грн. - заборгованість за РКО; 202,36 грн. - пеня; 49,83 грн. - витрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 19,32 грн. -витрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 15,18 грн.- розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 5,40 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Так, відповідно до п. 1.28. Розділу XXI1 основного договору ДКБО «Загальні умови надання кредиту», у разі виникнення простроченої заборгованості за Картковим рахунком та Кредитом, її непогашений у строки, визначені Правилами, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. В порушення приписів норм матеріального права відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору. Згідно п. 1.24 договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно вимог чинного законодавства України. За правилами статей 525, 526,629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєдання є договрі, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що приєднання відповідачем до угоди та дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем Договору вбачається, також, із розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. В Договорі сторонами погоджено відсотки за користування коштами, визначено їх розмір, а також, Договором передбачено нарахування неустойки. А отже, суд вважає безпідставною позовну вимогу про стягнення з відповідача коштів на підставі ст. 625 ЦК України. При цьому, суд враховує, що в даному випадку, строк кредитування не закінчився та, лише, звертаючиь до суду з даним позовом, кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту. Згідно, ст. 625 ЦК Укрпаїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення вищенаведеної норми підлягають до застування при умові якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, в даному випадку, вбачається, що Договором №2367342/200716 від 10.08.2016 року передбачені відсотки (п. 1.14, 1.15), та неустойка за порушення строків повернення кредиту. Термін дії договору - по серпень 2019 року, та станом на 27.03.2018 року позивач здійснив розрахунок заборгованості за умовами Догвору, і додатково позивач провів нарахування, на підставі ст. 625 ЦК України, станом на 27.03.2018 року, витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; витрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 3% річних на суму простроченого кредиту; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Дана вимога є безпідставною, оскільки в зазначений період діяли умови Кредитного договору та позивач нарахував відповідачу відсотки, комісію, неустойку згідно умов договору №2367342/200716 від 10.08.2016 року. Крім того, самого Звіту чи розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум боргу - суду не надано. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у справі № 175/4753/15-ц від 06.02.2019р. роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, суд звертає увагу на безпідставне нарахування позивачем відсотків на відсотки, оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам. З огляду вище наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Договором №2367342/200716 від 10.08.2016 року в розмірі 2126 грн.12 коп. та суд відмовляє в стягненні з відповідача сум, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрт - 2016,88 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial