Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO], на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] розташовану в [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшов садовий будинок та земельна ділянка, на якому він розташований. 04 липня 2017 року приватним нотаріусом Пахниць Н.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на садовий будинок [ADDRESS]. Але ж 17 червня 2017 року [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Померлим було втрачено оригінал державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 12 травня 2009 року. Водночас зазначає, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька. На підставі викладеного звертається до суду з даною заявою за захистом своїх прав. Позивач та його представник, адвокат [PERSON], до судового засідання не прибули, через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні наполягають, просять справу розглядати їх відсутності. Представник відповідача Зіновьєв І.Г., діючий на підставі довіреності, також до зали суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення по справі залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого 09 серпня 2016 року Жовтневим районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO]. 17 червня 2017 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови про видачу [PERSON] свідоцтва про право спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] стало відсутність правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної земельної ділянки спадкодавцеві. Згідно свідоцтва про право спадщини за законом від 04 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2018, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Н.В., спадкоємцем після смерті [PERSON], 1940 року народження, є його син [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з садового будинку номер [ADDRESS], з усіма належними до нього надвірними побудовами та спорудами, житловою площею - 24,1 кв.м., загальною площею - 85,3 кв.м. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] розташована в [ADDRESS], належить [PERSON]. Також з цього Витягу вбачається, що померлий [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі рішення Виноградненської сільської ради від 29 грудня 1999 року №ХХІІІ-15-182. Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано та видано державний акт про право власності на земельну ділянку 12 травня 2009 року серії [NUMBER]. Згідно відповіді у м. Маріуполі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 09 березня 2017 року надати завірену копію Державного акту не виявляється можливим у зв'язку з відсутністю другого примірника в архіві відділу. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 20 травня 2015 року «Про внесення змін до Постанови Верховної Ради України від 11 грудня 2014 року «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» тимчасово, до переходу під контроль органів державної влади та органів місцевого самоврядування неконтрольованих ними населених пунктів Донецької області, змінено межі міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів, шляхом, крім іншого, збільшення території міста Маріуполь на 2282,7 гектара земель за рахунок передачі до його складу 2282,7 гектара земель Новоазовського району, що знаходяться у віданні Виноградненської сільської ради (в тому числі території села Виноградне, села Піонерське, села Приморське). На підставі Рішення Маріупольської міської ради від 5 червня 2015 року № 6/48-5401 виключено з облікових даних Новоазовського району села Виноградне, Піонерське, Приморське Виноградненської сільської ради та включено їх території в межі міста Маріуполя. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Враховуючи наведені вище обставини, суд з урахуванням наданих доказів приходить до висновку, що заявлена позовна заява підлягає задоволенню, оскільки він фактично прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, надав суду докази того, що спадкове майно належало спадкодавцю, але в силу втрати оригіналу акта, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Outcome: approved