Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що родина їх розпалась у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, та відсутністю взаєморозуміння. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, від представника позивача - адвоката Жушмана М.В. надійшла до суду заява, в якій він просить провести судове засідання за своєї відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити за своєї відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. 06.05.2020 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А . 08.05.2020 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 08.05.2020 року. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2020 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони вступили у шлюб 27 травня 2004 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 115. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони на примирення не згодні. Причинами розпаду сім`ї стали: фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність взаєморозуміння. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один пере одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111, ч. 1 ст. 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, та те, що відповідач визнала позов в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, а значить збереження сім`ї на підставі наведених вище норм права є неможливим, та строк на примирення сторони не просять. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. За заявою відповідача суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с. 4). Враховуючи приписи ст. 142 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливим повернути позивачу 50% від суми сплаченого судового збору. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 50% судового збору сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved