Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2005 року між ним та ПАТ «Родовід Банк» був укладений кредитний договір № 28.3/А-333.05.2 на купівлю автомобіля. 23 лютого 2007 року між ним та ПАТ «Родовід Банк» був укладений кредитний договір № 28.4.1/АА-070.07.2 на купівлю автомобіля. На підставі вказаних кредитних договорів сторонами також було укладено відповідні договори застави, зокрема договір застави ТЗ № 28.3/А-333.05.2 та договір застави № 28.4.1/АА-070.07.2 й відповідно дані про заставу придбаних транспортних засобів були внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна, з забороною щодо здійснення будь-яких відчужень. Транспортні засоби за договором застави: Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER]; Daewoo Lanos ТF69Y. Позичальник належним чином виконав всі свої зобов'язання за кредитними договорами № 1 та № 2. Відповідно до п. 5.3 договору застави № 1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного розрахунку заставодавця із заставодержателем за кредитним договором. 20 травня 2013 року (зареєстровано 21 травня 2013 року за № 4024) позивач подав до банку заяву з метою отримання довідки щодо погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 1 та по кредитному договору № 2, та довідки щодо зняття заборони на відчуження заставного рухомого майна за договором застави № 1 та договором застави № 2. На свою заяву він отримав лист-відповідь від 03 червня 2013 року, яким відмовлено у наданні запитуваної інформації, а лише дана порада звернутися за відповідною інформацією до відділення банку. Згодом банк надіслав йому листи № 13.1-11-б.б/3752 та № 13.1.-11-б.б/3751, в яких йшлося про наступне: за кредитним договором № 1 кредит погашено в повному обсязі; за кредитним договором № 2 заборгованість за кредитом та проценти погашені, проте наявна пеня в розмірі 11 188 грн. 68 коп. - за порушення строків повернення кредиту. Таким чином, незважаючи на те, що кредит за кредитним договором № 1 було повністю погашено та до позичальника немає ніяких претензій, банк не надав довідку щодо зняття усіх заборон у відповідному реєстрі обтяжень щодо заставного рухомого майна та не вчинив жодних дій, передбачених законодавством, щодо вирішення даного питання. Окрім того, банк жодним чином не пояснив, яким чином у позичальника виникла заборгованість по сплаті пені за кредитним договором № 2 та жодного разу не надавав інформацію щодо розрахунку пені. Позичальник [PERSON] оплатив кредит та проценти за кредитом, а тому виконав свої обов'язки також і за кредитним договором № 2. Такі дії відповідача значно порушують права та інтереси позивача, зокрема, щодо вільного розпорядження своїм майном, на яке незаконно накладено обтяження. Позивач просив зобов'язати ПАТ «Родовід Банк» подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяви про припинення обтяжень і подальше вилучення відповідних записів з Державного реєстру щодо обтяжень рухомого майна: транспортних засобів [PERSON] згідно з договором застави транспортного засобу № 28.3/А-333.05.2 від 28.10.2005 року та договором застави транспортного засобу № 28.4.1./АА-070.07.2 від 23.02.2007 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник ПАТ «Родовід Банк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 28 жовтня 2005 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.3/А-333.05.2 ( а. с. 5-9), відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 10 960 дол. США терміном по 28 жовтня 2010 року, включно, на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава автомобіля Daewoo Lanos, рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER], згідно з договором застави № 28.3/А-333.05.2 від 28 жовтня 2005 року ( а.с.16-19). 23 лютого 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.4.1/АА-070.07.2 (а. с. 10-15), відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 9 728 дол. США терміном по 23 лютого 2012 року, включно, на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава автомобіля Daewoo Lanos TF69Y, рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER], згідно з договором застави № 28.4.1/АА-070.07.2 від 23 лютого 2007 року. Дані про заставу придбаних транспортних засобів були внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна, з забороною щодо здійснення будь-яких відчужень (а.с. 20). 20 травня 2013 року позивач подав до банку заяву з метою отримання довідки щодо погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 1 та по кредитному договору № 2, та довідки щодо зняття заборони на відчуження заставного рухомого майна за договором застави № 1 та договором застави № 2. Відповідно до листа ПАТ «Родовід банк» № 13.1-11-б.б/3752 від 23.07.2013 року, [PERSON] погасив в повному обсязі, 10.11.2010 року, кредит, згідно з кредитним договором № 28.3/А-333.05.2 від 28.10.2005 року( а.с.23). Згідно листа ПАТ «Родовід банк» № 13.1-11-б.б/3751 від 23.07.2013 року, станом на 23 липня 2013 року кредитна заборгованість [PERSON] перед банком, згідно кредитного договору № 28.4.1/АА-070.07.2 від 23.02.2007 року становить : пеня - 11 188,68 гривень ( а.с.24). Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно умов Кредитних договорів, договорів застави та норм чинного законодавства України, після повного розрахунку позивача з банком щодо сплати кредиту та процентів за кредитом, після виконання своїх обов'язків за цими договорами, обтяження є припиненим. Відповідно до п.24 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року № 830 «Про затвердження Порядку ведення державного реєстру обтяжень нерухомого майна», відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більше як на п'ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Позивач зазначає, що попри виконання ним своїх зобов'язань за кредитними договорами, та подання банку листа-вимоги від 20.05.2013 року, банк по суті відмовляється вчиняти дії щодо припинення обтяжень та виключення записів з реєстру обтяжень щодо заставних транспортних засобів позивача. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував, що позивачем в повному обсязі були виконані зобов'язання за кредитним договором № 28.3/А-333.05.2 від 28.10.2005 року . Однак, існує заборгованість за кредитним договором № 28.4.1/АА-070.07.2 від 23.02.2007 року, а саме несплата пені. В підтвердженням чого було надано розрахунок заборгованості ( а.с. 57-59). Однак, з такими твердженнями представника відповідача суд не погоджується виходячи з наступного. Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами ( щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. За умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 30 числа кожного місяця, а процентів - кожного 30 числа ( включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту ( місяця, дня) невнесення позичальником кожного із цих зобов'язань. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 19 березня та 12 листопада 2014 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до позовних вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в 1 рік. У випадку, якщо неустойкою забезпечується виконання зобов'язання, на яке розповсюджується загальна позовна давність, право на таке стягнення втрачається лише зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, скорочена позовна давність стосовно неустойки фактично означає можливість стягнення неустойки за 1 рік, якщо не сплинув строк позовної давності щодо основної вимоги. Відповідно до ст.. 258 ЦК України до пені застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Останній платіж, відповідно до умов Кредитного договору, був здійснений 11.01.2012 року. Відповідно до розрахунку пені, наданого відповідачем, останній день нарахування пені 11.01.2012 року. Відповідно термін звернення відповідача до суду за стягненням пені минув 12.01.2013 року. Отже, нарахована відповідачем пеня внаслідок спливу позовної давності не підлягає стягненню. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що відповідач не звертався та не має наміру звертатись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по пені. Відповідно до п.1ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Згідно ст.. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд вважає, що позивачем належним чином виконано зобов'язання за кредитними договорами, а відтак право застави ( обтяження) за цими договорами є припинене, внаслідок чого банк у відповідності до вищезазначених норм, як обтяжувач, зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного, ст.. ст.. 593, 599 ЦК України, ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved