Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд стягнути із фізичної особи-підприємця [PERSON] пеню за затримку усунення недоліків мобільного телефону Samsung GT-I9300 (Galaxy S III) серійний номер [NUMBER] понад установлений 14-денний строк в розмірі 29115 гривень 84 копійки. Свої позовні вимоги обґрунтовував затримкою відповідачем в усуненні недоліків (ремонту) вказаного мобільного телефону понад чотирнадцятиденний строк встановлений ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача» з 19 лютого 2014 року по 10 квітня 2015 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заперечення у яких просила відмовити в задоволенні позову, у зв'язку із їх несправедливістю. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заперечення відповідача та просила суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа, товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не делегувала, надіслала заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності її представника. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання майнового права, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року (набрало законної сили 11.02.2015), за наслідками розгляду цивільної справи (ЄУН № 371/245/14-ц), за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, зобов'язання провести гарантійний ремонт мобільного пристрою, стягнення пені за затримку усунення недоліків мобільного пристрою, встановлено, що сервісний центр «Равіс» в особі фізичної особи-підприємця [PERSON] безпідставно не вжив заходів до проведення ремонту мобільного пристрою Samsung GT-I9300 Galaxy S III, серійний номер [NUMBER], у 14-денний термін, що належить позивачу, а тому фізичну особу-підприємця [PERSON] зобов'язано провести безкоштовний гарантійний ремонт вказаного мобільного телефону, усунувши поломку у виді плями на сенсорному екрані пристрою, та стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] пеню за затримку усунення недоліків цього мобільного пристрою за період з 8 червня 2013 року по 18 лютого 2014 року, в розмірі 17917 гривень 44 копійки. Тобто, вказаним рішенням Миронівського районного суду Київської області, що набрало законної сили встановлено факт не вжиття фізичною особою-підприємцем [PERSON] заходів по проведенню гарантійного ремонту телефону Samsung GT-I9300 Galaxy S III, серійний номер [NUMBER], що належить [PERSON] у 14-денний термін, як це вимагає ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року встановлено, що позивач звернувся до сервісного центру «Равіс» з вимогою безкоштовно усунути пляму на сенсорному екрані згідно гарантійних зобов'язань, які діяли в силу ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказані обставини відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року, за затримку в усуненні недоліків понад чотирнадцятиденний строк, встановлений ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON], стягнуто пеню в розмірі 17917 гривень 44 копійки, за період з 8 червня 2013 року по 18 лютого 2014 року. В судовому засіданні, як представником позивача, так і представником відповідача визнано, що телефон Samsung GT-I9300 Galaxy S III, зданий [PERSON] на гарантійний ремонт в сервісний центр 24 травня 2013 року, а відремонтований відповідачем лише 10 квітня 2015 року. Тобто, недоліки вищевказаного мобільного телефону фактично усунуто лише через 672 дні з моменту його здачі (24.05.2013) на ремонт в сервісний центр «Равіс», що належить відповідачу. Відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Як встановлено вищевказаним рішенням Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року, та визнано представниками сторін, телефон був придбаний позивачем за 6999 гривень 00 копійок, а отже один відсоток від його вартості становить 69,99 гривень. У відповідності до ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» в загальному відповідач повинен сплатити позивачеві неустойку за 672 дні прострочення усунення недоліку мобільного телефону понад чотирнадцятиденний строк в розмірі 47033 гривні 28 копійок (69,99?672=47033,22). Як зазначено в позовній заяві та визнано в судовому засіданні представниками сторін, відповідач згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року сплатив позивачеві 17917 гривень 44 копійки неустойки за період з 08 червня 2013 року по 18 лютого 2014року (тобто за 256 днів). За таких обставин, відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повинен сплатити позивачеві неустойку ще за 416 днів (672-256=416) прострочення усунення недоліку мобільного телефону понад чотирнадцятиденний строк, що становить 29115 гривень 84 копійок (69,99?416=29115,84). Відповідач в супереч ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» не виконав свій обов'язок по сплаті позивачу пені за період з 19 лютого 2014 року по 10 квітня 2015 року в розмірі 29115 гривень 84 копійки, а тому позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими. Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 551 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Усуваючи розбіжності у застосуванні судами норм матеріального права постановою від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14 Верховний Суд України, дійшов висновку, що ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Викладена правова позиція Верховного Суду України міститься у постанові, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, тому є обов'язковою до застосування судом під час розгляду цивільних справ з аналогічних питань. Таким чином, зважаючи на обставини справи, а саме те, що відповідачем безкоштовно усунуто недоліки мобільного телефону позивача, сплачено на користь позивача згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року неустойки в розмір 17917 гривень 44 копійки (при тому, що мобільний телефон коштував лише 6999 гривень), урахуванням норми ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України та вищезазначену правову позицію Верховного суду України, якими передбачено право суду на зменшення розміру неустойки, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 6999 гривень. Таке рішення суду є справедливим з огляду на те, що відповідач не зважаючи на рішення Миронівського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року, після розгляду апеляційної скарги Апеляційним судом Київської області, не усунув недоліки мобільного телефону в найкоротший термін, затягнувши його ремонт до 10 квітня 2015 року, чим спричинив позивачеві збитки у вигляді морального незадоволення, незручностей та витрат на захист своїх порушених прав в судах, а тому за свою бездіяльність повинен понести відповідальність визначену ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Збитки позивача, що проявились у формі морального незадоволення, незручностей та витрат на захист своїх порушених прав в судах, завдані бездіяльністю відповідача, суд вважає не співмірними із пенею в розмірі 47033 гривні 22 копійки (з урахуванням раніше стягнутої в 2014 році). Відповідач за рішенням Миронівського суду від 11 серпня 2014 року вже відремонтував мобільний телефон, сплатив позивачеві пеню в розмірі 17917 гривень 44 копійки, тобто суму, яка більше ніж в два рази перевищує суму затрат (6999 грн.) позивача на купівлю вищевказаного мобільного телефону та суму, яка суму яку позивач витратив на правову допомогу (1900 в 2014 році та 3200 в 2015 році). Але з огляду на те, що позивачеві неодноразово довелося докласти зусиль по судовому захисту свого порушеного права, обмеження стягнення з відповідача пенею в розмірі вартості мобільного телефону, буде справедливим та співмірним із збитками які останній поніс. Таке рішення суду є справедливим (ст. 1 ЦПК України), ґрунтується на нормі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, та відповідає висновку Верховного Суду України по справі № 6-100 цс14. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. За вказаною статтею стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Згідно з положенням статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При подачі до суду заяви позивачем понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 3200 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 06/05/15 від 29 травня 2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордера про її оплату від 02 червня 2015 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно розрахунку суми витрат за надану правову допомогу на консультування позивача, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи та підготовку позовної заяви він витратив сім години. Розмір витрат на правову допомогу, заявлений позивачем, не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст. 4, 7, 8, 17 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 16 549, 551 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial