Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем від 17.01.2019 року, зареєстрований в реєстрі № 43 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» боргу у сумі 306 582,86 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем відсутні боргові зобов`язання, жодні договори щодо отримання грошових коштів або матеріальних цінностей між позивачем та відповідачем не укладались. Документами, поданими відповідачем нотаріусу, які стали підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, не доведено факту безспірності заборгованості. Крім того, ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2015 року було залишено без змін рішення Апеляційного суду м.Києва від 26.05.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №130/П від 11.12.2007 року у розмірі 5 489 доларів 27 центів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2015 року становить 116 008 грн. 45 коп. У виконавчу службу у визначений законом строк документи для стягнення заборгованості, встановленої судом, не подавались. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом. У відповідності до п.п.3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З дня виникнення права вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до позивача (рішення Апеляційного суду м.Києва від 26.05.2015р.) минуло більш ніж 3 (три) роки. Але за цей час відповідач до виконавчої служби з метою стягнення заборгованості, визначеної за рішенням суду, не звертався. Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 28.02.2019 року було відкрите спрощене позовне провадження по справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 28.02.2019 було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 17.01.2019, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., зареєстрованого в реєстрі № 43. 22.04.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що розрахунок заборгованості, який надавався третій особі, є вірним. 15.05.2019 року до суду позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 10.06.2020 за заявою позивача було витребувано у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича ( [ADDRESS] ) матеріали нотаріальної справи на підставі яких було вчинено виконавчий напис №43 від 17.01.2019 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованості у розмірі 306 582,86 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 27.08.2019 року справа призначена до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач та третя особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 11.12.2007 між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №139/П строком до 11.12.2014. Відповідно до п.1.1 цього Договору ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 290,50 доларів США на придбання автомобільного транспорту - автомобіля марка Skoda, модель Fabia Elegans 1,6, № кузова [NUMBER] . 02 вересня 2015 року Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по цивільні справі №2604/28521/12 було залишено без змін Рішення Апеляційного суду м.Києва від 26 травня 2015 року про стягнення на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» с [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №139/П від 11.12.2007р. у розмірі 5 489 доларів 27 центів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2015 року становить 116 008 грн. 45 коп. Таким чином, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 26 травня 2015 року, яке в даному випадку є преюдиціальним рішенням, був встановлений конкретний розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №139/П від 11.12.2007р. для подальшого стягнення суми боргу. Порядок стягнення заборгованості за рішеннями суду врегульований Законом України «Про виконавче провадження». Так, у відповідності до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» станом на 02 вересня 2015 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Відповідно до відповіді Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального Управління юстиції у м.Києві від 29 вересня 2017 р. №60693 на адвокатський запит від 13 липня 2017 року №19/9 виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не надходив та на виконанні у відділі не перебуває. З огляду на викладене ані ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ані ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» не скористалися правом пред`явлення виконавчого документа у визначені законом строки до виконання та стягнення з [PERSON] заборгованості, встановленої рішенням суду в розмірі 5 489 доларів 27 центів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2015 року становить 116 008 грн. 45 коп. Крім того, з дня виникнення права стягнення заборгованості на підставі виконавчого документа до [PERSON] за рішенням Апеляційного суду м.Києва від 26 травня 2015 року минуло більш ніж 3 (три) роки. Разом з тим, судом встановлено, що 01.03.2018 між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №6285, за умовами якого ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відступив ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» права вимоги до позичальників/заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи право вимоги за кредитними договорами (договорами про надання кредиту, договорами застави та договорами поруки з урахуванням усіх доповнень і додатків до них), згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. В листі вих.№647/18 від 28.11.2018 року ТОВ «Компанія «Кредит Капітал» визначило розмір заборгованості [PERSON] за умовами Кредитного договору №139/П від 11.12.2007р., який станом на 01.03.2018 року дорівнює 304 082, 86 грн. та має складові: тіло -147 925,86 грн., відсотки - 151 289, 00 грн., комісія - 4 868,00 грн. Проте, в матеріалах справи відсутні докази відправлення цього листа на адресу [PERSON] та отримання нею цього листа, або повернення зворотного повідомлення з адреси позивача. Також відповідачем складена «Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №139/П від 11.12.2007р.», в якій заборгованість визначена у розмірі 304 082,86 грн. (триста чотири тисячі вісімдесят дві гривні 86 копійок) та має складові: -заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 5 264,26 доларів США (п`ять тисяч двісті шістдесят чотири тисячі доларів 26 центів США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.11.2018 р. (28,10 гривень за один долар США) становить 147 925,86 гривень (сто сорок сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 86 копійок; -заборгованість за відсотками в розмірі становить 5 383,95 доларів США (п`ять тисяч триста вісімдесят три долара 95 центів США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.11.2018р. (28,10 гривень за один долар США) становить 151 289,00 гривень (сто п`ятдесят одна тисяча двісті вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок); -заборгованість по комісії 173,23 долара США (сто сімдесят три долара 23 центів США), що становить 4 868,00 гривень (чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім гривень 00 копійок). За період з 01.03.2018 року по 28.11.2018 року (включно) заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за кредитним договором від 11.12.2007 року №139/П складає 304 082,86 гривень. Однак, матеріали справи не містять детального розрахунку всіх складових заборгованості [PERSON] 15.01.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернулось до приватного нотаріусу Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. з заявою про вчинення виконавчого напису. 17.01.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було зроблено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за Кредитним договором №139/П від 11 грудня 2007 року. Заборгованість стягується за період з 01.03.2018 року по 28.11.2018 року. Сума заборгованості складає 10 821,45 доларів США (десять тисяч вісімсот двадцять один долар 45 центів США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.11.2018 року (28,01 гривень за один долар США) становить 304 082,86 гривні (триста чотири тисячі вісімдесят дві гривні 86 копійок) в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 5264,26 доларів США (п`ять тисяч двісті шістдесят чотири тисячі доларів 26 центів США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.11.2018 р. (28,10 гривень за один долар США) становить 147 925,86 гривень (сто сорок сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 86 копійок; -заборгованість за відсотками в розмірі становить 5 383,95 доларів США (п`ять тисяч триста вісімдесят три долара 95 центів США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.11.2018р. (28,10 гривень за один долар США) становить 151 289,00 гривень (сто п`ятдесят одна тисяча двісті вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок); -заборгованість по комісії 173,23 долара США (сто сімдесят три долара 23 центів США), що становить 4 868,00 гривень (чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім гривень 00 копійок). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку. Кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому такий розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, вимоги про стягнення процентів та пені після 11.12.2014 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 7.09.2016 у справі №6-1412цс16, від 8.08.2017 у справі №6-2322цс16, від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц. За приписами ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Таким чином, виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Порядок вчинення виконавчих написів визначено Законом України «Про нотаріат» та Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012. (далі Порядок) Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Також ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже нотаріус при вчиненні виконавчого напису має перевірити: безспірність заборгованості, факт, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, має бути оригінал договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків його погашення. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача на підставі п.п.2.2 п.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. У частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Необхідно зазначити, що у дещо схожій ситуації Велика Палата Верховного Суду вказала про необхідність застосування частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат» за аналогією закону. Зокрема, у пунктах 80-82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17, щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін». У постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в розділі «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» наведений перелік документів, який подається нотаріусу для одержання виконавчого напису. Цим переліком передбачено надання нотаріусу оригіналу кредитного договору, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені ці зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. В той же час, укладений між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та [PERSON] . Кредитний договір від 11.12.2007 року №139/П не має нотаріального посвідчення. Зазначена постанова суду набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved