Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що з 29.11.1997 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] , який було розірвано 19.04.2006 року. Після розірвання шлюбу вони з відповідачкою з 21.12.2006 року продовжили спільно проживати однією сім?єю. Під час спільного проживання шлюб повторно не укладався, в шлюбних відносинах з іншими особами вони не перебували. 20.04.2010 року вони фактично припинили спільне проживання та сімейні відносини. Факт спільного проживання однією сім`єю в період з 21.12.2006 року по 20.04.2010 року встановлений рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2018 року у справі №200/12595/18. 19.11.2019 року від відповідачки йому стало відомо, що остання 15.06.2007 року в інтересах родини уклала кредитний договір №2007-ПМ-67 з Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк». Посилаючись на те, що він, як чоловік, не надавав згоду відповідачці на укладання кредитного договору, що є значним правочином, позивач просив визнати недійсним кредитний договір №2007-ПМ-67 від 15.06.2007 року. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні 29.04.2020 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] , який у наданому відзиві на позов просив відмовити в задоволенні останнього в повному обсязі. В обгрунтування заперечень посилався на те, що рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2018 року у справі №200/12595/18, на яке посилається позивач, не набрало законної сили та на теперішній час оскаржується в апеляційному порядку. Також зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2011 року у справі №2-2682/11 було встановлено, що з травня 2006 року [PERSON] , виїхала з квартири, забравши свої речі, її місцезнаходження невідоме. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , матір`ю якого в свідоцтві про народження зазначена [PERSON] . Вказане підтверджує той факт, що після розірвання шлюбу в 2006 році та на момент укладання кредитного договору [PERSON] та [PERSON] разом однією сім?єю не проживали, спільного господарства не вели. А отже згоди [PERSON] на укладання кредитного договору не було потрібно. Згідно кредитного договору №2007-ПМ-67 від 15.06.2007 року [PERSON] було надано кредит в сумі 170000 доларів США з цільовим призначенням придбання основних засобів. Цього ж дня [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна по [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було передано в іпотеку на підставі договору іпотеки від 15.06.2007 року. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.11.2015 року у справі №203/7722/14-ц з [PERSON] , було стягнуто заборгованість за кредитним договором №2007-ПМ-67 від 15.06.2007 року. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено. Про наявність цього рішення було відомо [PERSON] та [PERSON] , представники яких приймали участь в судових засіданнях по справі, а за заявою [PERSON] 12.03.2015 року по справі призначалась почеркознавча експертиза. Заявивши вимоги про визнання недійсними кредитного договору з підстав його укладання без згоди подружжя, [PERSON] при цьому не оспорював договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.06.2007 року, придбаного за кредитні кошти. Також у відзиві третя особа посилалась на те, що [PERSON] в позовних заявах та апеляційних скаргах, поданих по різним справам, викладає стосовно недійсності кредитного договору протилежні за своїм змістом підстави: по справі №203/7722/14-ц посилався на те, що [PERSON] кредитний договір в наданій банком редакції не підписувала; по справі №203/212/20 на те, що кредитний договір [PERSON] підписувала, але без згоди [PERSON] ; по справі №2-2682/11 на те, що шлюбні відносини із [PERSON] припинені з травня 2006 року, вона виїхала з квартири, забравши свої речі, її місцезнаходження невідоме; по справі №200/12595/18 на те, що мешкав разом із [PERSON] в період з 21.12.2006 року по 20.04.2010 року. Крім того, [PERSON] посилався на те, що позов має штучний характер, пред`явлений лише до відповідачки [PERSON] , яка безумовно за попередньою домовленістю із позивачем визнає позовні вимоги та метою його подання є визнання в подальшому недійсним договору іпотеки від 15.06.2007 року. При цьому, на виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.11.2015 року у справі №203/7722/14-ц, Центральний ВДВС було звернуто стягнення на іпотечне майно шляхом його реалізації з прилюдних торгів. 04.09.2019 року ДП «Сетам» було проведено торги, переможцем яких став він ( [PERSON] ) та 09.09.2020 року нотаріусом йому було видано свідоцтво про право власності та зареєстровано відповідне право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Будучі обізнаними про відкриття провадження по справі за його позовом, позивач [PERSON] в жодне з призначених судових засідань не з`явився. В наданих клопотаннях просив відкласти судові засідання, що призначались на 20.03.2020 року, 29.04.2020 року та 15.06.2020 року в зв`язку із карантином. Про причини неявки в інші судові засідання не повідомляв. \~ \~ \~ \~В судове засідання, призначене на 02.10.2020 року позивач, відповідачка та треті особи повторно не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили. Враховуючи, що справа була призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні та явка сторін обов`язковою судом не визнавалась, їх обізнаність про наявність в провадженні суду розглядаємої справи та достатність часу для вчинення необхідних процесуальних дій, а також повторну неявку сторін та третіх осіб в судове засідання, суд з урахуванням положень ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності сторін, за наявними матеріалами справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] з 29.11.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.04.2006 року. \~ \~ \~ \~15.06.2007 року між [PERSON] та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було укладено кредитний договір №2007-ПМ-67, відповідно до умов якого позичальнику було видано кредит в сумі 170000 доларів США. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що вказаний кредитний договір відповідачкою було укладено в період проживання однією сім`єю з позивачем, але за відсутності його згоди, останній, у відповідності до ст.65 СК України, ст.ст.203,215 ЦК України, просив визнати кредитний договір недійсним. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч.1,2 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Положеннями ст.65 СК України визначені правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо. Поряд з цим для укладення кредитного договору (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя.\~До того як кредитодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові) в останнього не виникає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає кредитний договір, як позичальник) не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. \~ \~ \~ \~Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки на момент укладання кредитного договору між банком та [PERSON] , остання не перебувала в зареєстрованому шлюбі із позивачем та не розпоряджалась спільним майном подружжя, суд вважає безпідставними заявлені позивачем позовні вимоги про визнання кредитного договору недійсним на підставі ст.65 СК України та ст.ст.203,215 ЦК України, як укладеного без його згоди. \~ \~ \~ \~Окрім цього, суд враховує, що враховуючи підстави та предмет заявлених позовних вимог, належним співвідповідачем у справі позивачу слід було залучити Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», як сторону оспорюваного кредитного договору. Однак, позивачем позов було пред`явлено лише до відповідачки [PERSON] , з залученням банку в якості третьої особи. При цьому, в подальшому та до початку першого судового засідання по справі, позивач у відповідності до положень ст.51 ЦПК України відповідних клопотань про залучення банківської установи в якості співвідповідача по справі не заявляв. В зв`язку з цим, в задоволенні позову також слід відмовити, як предявленого не до всіх належних відповідачів. Оскільки позивача, як учасника бойових дій в силу п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору та враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed