Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.04.1990 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про розподіл майна немає. Просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав повноваження представнику. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Додатково зазначив, що подальше примирення сторін не можливе, оскільки позивач має іншу сімю та чекає на народження дитини. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили надати строк на примирення в один місяць. Відповідач додатково зазначила, що з позивачем не проживає з 2016 року та їй відомо про наявність у нього ішної родини, однак бажає зберегти сім`ю. Ухвалою суду від 17.07.2020 року відмовлено в задоволені клопотання відповідача про надання строку на примирення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.04.1990 року, про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 07.04.1990 року складено актовий запис № 137. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач не бажає в подальшому підтримувати сімені стосунки з відповідачкою, ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено у 2016 році, позивач втратив почуття любові до відповідача, а їхня сім`я існує лише формально, наявність у позивача іншої сімї, в якій має народитися дитина, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, ,56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved