Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 29.10.2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого банк відкриває відповідачу картковий рахунок в національній валюті України, випускає та надає платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування клієнта на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Віза Класичний», та в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками , відповідно до умов договору банк відкриває клієнту кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000 грн., банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії один раз на місяць, відповідач зобовязувався повернути вказані кредитні кошти та нараховані відсотки за користування кредитом, сплатити інші платежі згідно умов договору, а також здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, однак відповідачем умови кредитного договору не виконані, загальна сума заборгованості відповідача становить на 15.04.2015 року 7861 грн.90 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не зявився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, в позовній заяві викладено клопотання позивача щодо розгляду справи без участі їх представника, в якому вказано на те, що позивач підтримує позов, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду також не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за письмовою згодою представника позивача на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем 29.10.2010 року укладено договір № 016-28133-291010 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно п.1.2 якого банк відкриває клієнту картковий рахунок в національній валюті України, випускає та надає в користування картку та ПІН-код до картки, здійснює обслуговування клієнта згідно з умовами, викладеними в тарифному пакеті «Класичний» та згідно Правил здійснення операцій за картковими рахунками, що стверджується копією вказаного договору. Як вказано в п.1.3 договору, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000 грн., ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно, сторони погодили, що додаткова угода до договору не складається. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами в цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод /п.1.5 договору/. У відповідності до договору клієнт зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій з картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в Тарифах, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та пеню у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та /або Овердрафтом. Як передбачено п.2.3 договору, клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах, що містяться в Додатку № 1 до цього договору, а саме: 14,99 % річних за користування кредитною лінією, 3,00 % річних на позитивний залишок; 48,00 % річних за недозволений овердрафт; плата за обслуговування карткового рахунку -9,90 грн. щомісячно. Відповідно до п.5.2 договору, він набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. В п.5.1 договору сторони обумовили наступні гарантії, а саме: з підписанням цього договору клієнт засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обовязковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Відповідачем вказаний вище договір підписано, тобто, він погодився з усіма умовами договору. В суді також було встановлено, що відповідач не виконав умови вказаного вище договору щодо своєчасного повернення кредиту. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, який проведено позивачем. Так, станом на 15.04.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 7861 грн.90 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту-3544,41 грн., прострочене тіло кредиту-1455,59 грн., заборгованість за відсотками-2861,90 грн. В п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.12.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; А тому з врахуванням всього наведеного вище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідачем порушено умови договору щодо своєчасного повернення кредиту. З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2009 року проведено державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Дельта Банк» в звязку зі зміною найменування, що стверджується копією довідки з ЄДРПОУ. А згідно п.1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк» /нова редакція/, банк є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта», що слідує із виписки зі Статуту банку. На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 року включно. Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» /в попередній редакції, оскільки позов подано 21.07.2015 року/ від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. А тому згідно ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved