Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Разом з ним в квартирі зареєстровані та проживали його колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON] Спільне життя у сторін не склалося і, припинивши шлюбні відносини, в листопаді 2012 року колишня дружина [PERSON] разом з донькою [PERSON] добровільно залишили квартиру, передавши позивачу ключі, забрали все своє майно та належні їм речі і переїхали на інше постійне місце проживання. 10.02.2014 року рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. З 28.12.2004 року відповідачка [PERSON] і з 06.01.2005 року відповідачка [PERSON] до даного часу значаться в квартирі як зареєстровані мешканці, хоча в ній не проживають, залишили її добровільно. Ніяких перешкод в користуванні квартирою позивач не чинив відповідачам, вони ж квартирою не цікавляться і не приймають участі у витратах. Позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та квартплаті з урахуванням відповідачів, як колишніх членів сім'ї. Крім того, без згоди та відома відповідачів позивач не може отримати в житлових органах необхідні документи по квартирі, своєчасно оформити субсидію, не може як власник квартири в повному обсязі здійснювати свої цивільні права. Позивач вважає, що відповідачі у відповідності до ст. 405 ЦК України втратили право на користування цим житлом у зв'язку з відсутністю їх без поважних причин понад один рік. Позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] в м. Києві. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з тих же підстав, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності і постановити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2004 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Старостіною Н.С., зареєстрований в реєстрі за №6105. Спірна квартира є двокімнатною, жилою площею 27,6 кв.м., загальною площею 42,2 кв.м. В квартирі зареєстровані чотири особи - позивач [PERSON], відповідачі - [PERSON] та [PERSON], а також малолітня дочка позивача [PERSON], [INFO], що вбачається з довідки по формі №3 від 18.03.2015 року за №161, виданої КП «Мостицький Подільського району міста Києва» (а.с.7). Позивач перебував у шлюбі з [PERSON] з 20.02.1982 року. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2014 року шлюб було розірвано (а.с.12-13 - копія рішення суду). Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач пояснив, що в листопаді 2012 року відповідачі забрали свої речі і добровільно виїхали з спірної квартири, свою адресу не повідомили. З цього часу відповідачі квартирою не цікавляться, витрат по ній не несуть, вселятися спроб не робили, перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не створював. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно з актами КП «Мостицький Подільського району міста Києва» від 24.02.2015 року за №61/1, від 18.03.2015 року за №115, від 08.04.2015 року за №146 при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що в зазначеній квартирі [PERSON] та [PERSON] не проживають (а.с.9-11 - копії актів). Як вбачається з довідки КП «Мостицький Подільського району міста Києва» від 08.04.2015 року за №28 [PERSON] та [PERSON] із заявами про їх не зняття з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] до КП не зверталися (а.с.8 - копія довідки). В листі Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 17.08.2015 року за №55/12952-кв зазначено, що [PERSON] та [PERSON] із заявами про неможливість проживання у [ADDRESS] до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві не зверталися. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2012 року, тобто понад один рік, без поважних причин, домовленості між ними та власником житла немає, а тому відповідачка [PERSON] втратила право користування цим жилим приміщенням. Щодо відповідачки [PERSON], слід зазначити наступне. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Суд вважає, що оскільки спірна квартира була придбана подружжям у період шлюбу, це майно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст.60 СК України, а тому відповідачка [PERSON] має право, за відсутності домовленості між подружжям, на 1/2 частину цієї квартири згідно з ст.70 СК України. Позовна давність на пред'явлення позову про розподіл майна не сплила. З урахуванням таких обставин суд вважає, що підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою, немає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі наведеного, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial