Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеню позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 467222, посвідченого 22.02.2012 року міським головою виконавчого комітету Синельниківської міської ради, він є власником жилого будинку № 66-а по вул. 25-ї Дивізії, в м.Синельникове Дніпропетровської області. Відповідач є сестрою дружини позивача - [PERSON], яка мешкає разом з ним за вищевказаною адресою. Відповідач не проживала, але була зареєстрована в зазначеному житловому будинку 18.10.2007 року. З листопада 2007 року по сьогоднішній день відповідач взагалі не проживає в його житловому будинку та не приймає участі у витратах на утримання будинку та фактично мешкає за межами України. На даний час в належному йому будинку мешкають : він та його дружина- [PERSON]. Також в даному будинку залишилася зареєстрованою за місцем проживання [PERSON], яка була задокументована як член сімї, однак в ньому вона не проживає з листопада 2007 року, її місцезнаходження йому невідоме, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою вона не бажає,чим чинить перешкоди в користуванні його власністю. У звязку з цим, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком № 66-а, вул. 25 Дивізії м. Синельникове Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не зявився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена. Представник третьої особи в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.03.2012 року [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 25-ї Дивізії, 66-а. Даний будинок зареєстрований в Синельниківському МБТІ та записано в реєстрову книгу за № 48. Згідно копії домової книги в будинку № 66-а по вул. 25 Дивізії м. Синельникове Савченко [PERSON] з 18.10.2007 року зареєстрована в даному будинку. Згідно довідки виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 523 від 10.08.2016 року та довідки квартального комітету від 08.02.2017 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою : [INFO]. [PERSON] зареєстрована в даному будинку, але з листопада 2007 року в ньому не проживає. Проживає в Таджикістані. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно не проживає більше року за адресою реєстрації без поважних причин та не веде з позивачем спільне господарство, що створює перешкоди у здійсненні позивачем його права користування та розпоряджання належним йому житловим будинком, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved