Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому вказав, що з відповідачем було укладено договір кредиту № б/н від 18 лютого 2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. під 20,40 % на рік на суму залишку. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач в свою чергу умови виконання договору порушував, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість 34864,50 грн., яка складається з основної заборгованості 2637,46 грн., 26670,64 грн. заборгованості по процентах, заборгованості за пенею та комісією 3420 грн., штрафів 500 грн. та 1636,40 грн., а тому позивач просить стягнути 34864,50 грн., заборгованості по кредиту, судові витрати 420 грн. та судовий збір 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі з постановленням заочного рішення. 06 листопада 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі статті ст. 536 ЦК України вбачається, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ч. 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Нормами ч.ч. 2,3 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ч. 1 ст. 651 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами укладено договір кредиту, предметом якого стала сума грошей 3000 грн. (а.с. 6-37). Як вбачається з розрахунку заборгованість станом на 30 червня 2017 року наявний борг у сумі 34864,50 грн., який складається з основної заборгованості 2637,46 грн., заборгованості по відсотках 26670,64 грн., заборгованості по пені та комісії 3420 грн., штрафів 500 грн. та 1636,40 грн. (а.с. 4-5). Отже, між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, позивач надав відповідачу кредит у сумі 3000 грн., а відповідач користувався грошовими коштами, умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2017 року виникла заборгованість 34864,50 грн. Заборгованість відповідає розрахунку, що наданий до позовної заяви, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному розмірі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому задоволенню підлягає сума документально підтверджених понесених судових витрат 420 грн. та судовий збір 1600 грн., а загальна сума стягнення складає 36884,50 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 536, 549-551, 625, 629, 651, 1054,1056-1 ЦК України та

Outcome: approved