Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме, що [PERSON] маючи намір на умисне спричинення тілесних пошкоджень, наніс [PERSON] численні удари кулаками рук та ногами по голові та тулубу, в результаті чого останній перебував з 31.10.2012 року по [INFO] року на лікуванні у Васильківській центральній районній лікарні, однак 09 листопада 2012 року помер у неврологічному відділенні. Зі слів позивача, на лікування [PERSON] було понесено витрати в розмірі 2 980,80 гривень, а тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у нанесенні численних ударів по голові та тулубу [PERSON], заподіявши останньому тілесних ушкоджень, внаслідок яких [INFO] року [PERSON] помер у неврологічному відділенні Васильківської ЦРЛ. Відповідно до довідки №42 від 12.11.2012 року [PERSON] знаходився в реанімаційному та невроголічному відділеннях Васильківської центральної районної лікарні з 31.10.2012 року по [INFO] рік, на лікування якого було витрачено 2980,80 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 54, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до п. 3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 54, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Оскільки зібраними в справі доказами, доведено, що відповідач вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, то саме він зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] від цього злочину, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved