Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.06.2003 року на цільовому аукціоні на підставі договору купівлі-продажу ПН-27 він придбав нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю - приміщення магазину загальною площею 100,3 кв.м, яка розташована по [ADDRESS]. Вищевказана будівля магазину належала Лебединському районному споживачу товариства, яке на теперішній час ліквідовано. 03.01.2007 року він зареєстрував в БТІ своє право власності на нежитлову будівлю вищевказаного магазину та користується нею до цього часу. 14.04.2006 року на підставі договору купівлі - продажу він придбав земельну ділянку площею 0,0302 га, кадастровий номер 5910590003:01:001:042, на якій розташований магазин, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯН № 284122 від 18.05.2006 року. На час укладення договору він не знав про вимоги ст.. 47 ЦК України (1963 року), відповідно до яких, укладений договір підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинний Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. В зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення даного договору, реєстрація його права власності на вказаний об'єкт, проведена комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації виконкому Лебединської міської ради» 03.01.2007 року не визнається, тому він звернувся до суду і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу ПН-27, укладений на цільовому аукціоні Української універсальної біржі від 27.06.2003 року між ним та Лебединським районним споживчим товариством, та визнати за ним право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю - приміщення магазину загальною площею 100,3 кв.м по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явились, але надали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. ст. 41, ч.2 ст.47, 224ЦК Української РСР та ст..203,204,220,321, 392 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2003 року на цільовому аукціоні, який було проведено українською універсальною біржею, [PERSON] придбав нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю-приміщення магазину загальною площею 100,3 кв.м вартістю 9070 грн., яке розташоване по [ADDRESS] що стверджується договором ПН-27 купівлі-продажу (а.с.7). З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» № 13128183 від 03.01.2007 року (а.с.8) вбачається, що нежитлова будівля, яка розташована по [ADDRESS], належить на підставі приватної власності [PERSON], підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу /р № ПН - 27/ 27.06.2003 /, виданий Українською універсальною Біржею. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 284122 від 18.05.2006 року (а.с.9) вбачається, що підприємець [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2006 року за реєстр. № 1394, є власником земельної ділянки площею 0,0302 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована по [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для комерційного використання. З висновку про вартість майна станом на 24.02.2014 року (а.с.14) вбачається, що нежитлове вбудоване приміщення магазину, який розташований по [ADDRESS] станом на 24.02.2014 року коштує 52560 грн. Відповідно до діючого законодавства відносини, які виникають з приводу придбання майна на аукціоні, є договірними відносинами з купівлі-продажу. З повідомлення реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції у Сумській області № 03-09/64 від 10.04.2014 року ( а.с. 22) вбачається, що [PERSON] відмовлено в державній реєстрації прав власності на нежитлову будівлю магазину загальною площею 100,3 кв.м вартістю 9070 грн., який розташований по [ADDRESS] в зв'язку з порушенням вимог ст..657 ЦК України при укладенні договору купівлі-продажу від 27.06.2003 року . Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 220, 392, 657 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК Української РСР з вимогою про визнання дійсним договору, що потребує нотаріального посвідчення, може звернутись сторона, яка повністю або частково виконала угоду, а інша ухиляється від її нотаріального посвідчення за умови, що сторони досягли згоди з усіх істотних його умов. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З матеріалів справи вбачається, що угода купівлі-продажу нежитлової будівлі-приміщення магазину від 27.06.2003 року сторонами виконана повністю, текст угоди містить підпис про отримання в цей день покупцем за продаж приміщення магазину 9070 грн. Отже, договір купівлі продажу відбувся. Оскільки договір купівлі продажу відбувся, то його необхідно визнати дійсним, а за позивачем - право власності на нежитлову будівлю приміщення магазину, який розташований по [ADDRESS].

Outcome: approved