Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що в лютому 2010 року між сторонами відбулася домовленість, згідно якої відповідач пообіцяв позивачу отримати робочу візу в Данію та за цю послугу позивач передав гроші в сумі 1000 Євро. При передачі коштів ніхто не був присутній та будь-яких розписок відповідач не писав. Починаючи з липня 2010 року позивач намагався повернути свої кошти, оскільки відповідач не виконав домовленості, однак він уникав зустрічей та отримані кошти не повернув. При таких обставинах просив стягнути з відповідача 10730 грн. та на відшкодування моральної шкоди 2000 грн, оскільки неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягала в погіршенні стану здоров'я, він постійно перебуває нервовому напруженні, втратив нормальний сон, спокій, порушився нормальний спосіб та ритм життя. В судовому засіданні позивач позов підтримав із тих же підстав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. В письмовій заяві, направленій на адресу суду, від 04.04.2013 року просив в позові відмовити, оскільки письмові докази, які свідчили б про наявність заборгованості перед позивачем в зазначеному розмірі, не надано позивачем до суду у зв'язку з їх відсутністю. Заслухавши пояснення позивача, допитаних свідків, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач не надав належних, достовірних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві, про те, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини на предмет виконання послуг. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування, А достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу по суті. Позивач не довів належними та допустимим доказами, що між сторонами виникли зобов'язальні відносини, не довів факт передачі грошей відповідачу та наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Узагальнений аналіз показів допитаних свідків, зокрема, [PERSON], [PERSON], не свідчить про факт передачі позивачем грошей саме в такій сумі, а також не підтверджує наявність будь - якого боргу відповідача на даний час. Таким чином, вимоги про повернення коштів сумі 10730 грн. є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню також похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди, Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed