Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 08 серпня 2010 року року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №1686. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує у позовній заяві на те, що від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною, що спонукала звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивач зазначає те, що сімейні відносини між ними як подружжям - не складаються через різні характери та погляди на ведення спільного побуту, а тому вони припинили сумісне проживання, шлюбних відносин не підтримують, дитину разом не виховують, господарства спільно не ведуть. Спроби щодо збереження шлюбу позитивних наслідків не дали, а отже шлюб існує лише формально, а тому його збереження суперечить його інтересам та інтересам їх дитини, що є підставою для розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, в адресованій суду заяві позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, залишити їй для подальшого іменування прізвище набуте нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що було зроблено актовий запис №1686 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, дитину разом не виховують, господарства спільно не ведуть. В своїх заявах сторони не висловили наміру примиритись. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачно право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, відповідно до якої, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи те, що сім'я є добровільним союзом двох людей, однак сторони не бажають зберегти сім'ю, тривалий час спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитину разом не виховують, а отже відсутні ознаки існування сім'ї, а відтак є всі підстави для припинення шлюбу та задоволення даного позову. Крім цього, відповідач позов визнала. На підставі п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved