Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.04.2014 року, відповідач, керуючи автомобілем «ЗАЗ», проявив неуважність та здійснив на нього наїзд. В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та був змушений пройти лікування в Голопристанській ЦРЛ на яке витратив 411,76 грн. Після виписки з лікарні, ним продовжувалось приймання медикаментів, вартість яких склала 1654,94 грн. Окрім цього, внаслідок пошкодження його здоров'я, позивач зазнав фізичного болю та душевних страждань, а тому оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 20000 грн. Зважаючи на те, що за даним фактом [PERSON] було визнано винним та засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду у вищезазначеному розмірі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві. Додатково зазначила, що з моменту ДТП відповідач жодного разу не надав матеріальної допомоги. На теперішній час [PERSON] потребує операції, кошти на яку в сім'ї відсутні, а тому просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що через відсутність коштів не має змоги виплачувати позивачу завдану ним шкоду. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.08.2014 року, 27.04.2014 в 14:00 год., [PERSON] в с. Нова Збур'ївка, Голопристанського району, Херсонської області керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ» рухаючись по вул. Кузнєчна у напрямку вул. Леніна порушив вимоги п. 12.1, п. 12.3 ПДР України, та проявивши неуважність під час врахування дорожньої обстановки, здійснив наїзд на пішохода, який знаходився на проїзній частині дороги. Внаслідок ДТП пішоходу [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. За вказаним фактом, судовим рішенням [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно відповіді наданої Голопристанською ЦРЛ було встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 27.04.2014 по 24.05.2014р. з діагнозом: політравма, закритий багатоосколковий гвинтоподібний перелом обох кісток с/з та н/з лівої гомілки зі зміщенням, закритий перелом хірургічної шийки лівого плеча зі зміщенням. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Лікування потребувало препаратів: анальгін, димедрол, кетанол, реосорбилакт, лізин, магнія сульфат, пірацетам, натрій хлорид, цефтріаксон, діклоберг, шприци, вата, бинт, спирт, марля. Порівнявши медикаменти перелічені в листі Голопристанської ЦРЛ з препаратами, які зазначені в фіскальних чеках, долучених позивачем до позову, суд, провівши їх тотожність, вбачає, що витрати пов'язані з придбанням ліків позивачу підтверджуються на суму 48,62 грн. (фіскальний чек від 29.04.2014р.: цефтріаксон - 21,00 грн., шприц - 2,56 грн., анальгін - 8,58 грн. димедрол - 5,10 грн.; фіскальний чек від 19.08.2014р.: шприц - 1,47 грн., фіскальний чек від 19.08.2014 медична вата - 2,14 грн. фіскальний чек від 19.08.2014р.: шприц - 3,33 грн., фіскальний чек від 19.08.2014р.: димедрол - 4,44 грн.). Решта препаратів, які містяться в фіскальних чеках не співпадають з медикаментами, що вказані в листі районної лікарні, а тому витрати на них не підлягають компенсації за рахунок відповідача. Також, проаналізувавши завдані позивачу травми та враховуючи його діагноз, суд вважає, що наявність переломів у [PERSON] потребувало рентгену, а тому витрати на придбання ренгенних плівок, які хоча й не зазначені в списку лікаря, однак були необхідні для придбання, підлягають задоволенню в повному обсязі, що становить 159,30 грн. Обґрунтовані та підтверджені також вимоги на суму 67 грн., - сплачених за проведення судово-медичної експертизи. Що стосується товарних чеків на суму 40 грн., 98 грн. та 360 грн. то вони не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки найменування медикаментів в них не зазначено, що унеможливлює перевірити їхню потребу при лікуванні [PERSON] Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині суд виходить з наступних норм права та обставин справи. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. Згідно положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду позивач в позовній заяві вказував, що діями відповідача йому було спричинено серйозні травми, від отримання яких він переживав жахливий фізичний біль, та до цього часу змушений продовжувати постійно лікуватися. Отримавши тілесні ушкодження майже місяць знаходився на стаціонарному лікуванні в Голопристанській ЦРЛ. Внаслідок цього порушився звичний спосіб його життя, оскільки він фактично став калікою, тим самим втратилась можливість реалізовувати свої звички та бажання. Пережиті обставини призвели до порушення сну та погіршення апетиту. Все це завдало та завдає й надалі сильні душевні страждання. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг пережитого фізичного болю позивачем та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час і зусилля, необхідних йому для відновлення попереднього стану та виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 грн., оскільки ця сума є достатньою для компенсації моральних переживань та такою, що відповідає обставинам справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial