Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.01.2014 року він був затриманий органами міліції, йому було вручено повідомлення про підозру та 27.01.2014 року до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 31.01.2014 року був скасований та замінений на домашній арешт. 28.05.2014 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження в частині підозри [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення. Незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконне затримання, взяття під варту та тримання під вартою завдали йому значної моральної (немайнової) шкоди, яку він просить відшкодувати йому в розмірі 100 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник Прокуратури Дніпропетровської області в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» моральна шкода визначається виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 6 163 грн. 08 коп. Представники Дніпропетровського міського управління ГУМВС України позов не визнали та пояснили, що шкода заподіяна громадянинові незаконними діями органів дізнання, прокуратури та суду відшкодовується не за рахунок коштів зазначених органів, а за рахунок держави, тому позивач необґрунтовано просить стягнути моральну шкоду з ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позовна заява не містить вимоги до Державної казначейської служби України, дані правовідносини передбачають відшкодування коштів з Державного бюджету України через органи казначейства. Оскільки позивачем не підтверджений розмір моральної шкоди, просив в позові відмовити. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні 26 січня 2014 року позивач був затриманий робітниками міліції та доставлений до Кіровсього РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Того ж дня йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.294 КК України. 27 січня 2014 року на підставі подання слідчого СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська виніс ухвалу про застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 березня 2014 року. На вказану ухвалу була подана апеляційна скарга. 31 січня 2014 року апеляційний суд Дніпропетровської області апеляційну скаргу задовольнив частково. Ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року про обрання щодо позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасована, та постановлено нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою застосовано щодо підозрюваного [PERSON] запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. 20 лютого 2014 року, за клопотанням заступника прокурора м Дніпропетровська, Бабушкінський районний суду м. Дніпропетровська виніс ухвалу про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 Закону України №737-VІІ від 29.01.2014 «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань». Кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.294 КК України - закрито. 13 травня 2014 року Бабушкінський районний суду м. Дніпропетровська виніс ухвалу про відмову в задоволенні клопотання заступника прокурора м. Дніпропетровська про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] на підставі Закону України № 737-VІІ від 29.01.2014 «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань», а клопотання і додані матеріали повернуті до прокуратури м. Дніпропетровська для здійснення кримінального провадження в загальному порядку. 28 травня 2014 року старшим прокурором прокуратури м. Дніпропетровська було винесено постанову про закриття кримінального провадження в частині підозри [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Наразі ця шкода відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до п.2 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Відповідно до п.5 ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки проти [PERSON] була незаконно порушена кримінальна справа і він перебував під слідством 4 місяці 2 дні, при цьому 5 днів до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а потім домашній арешт, тому суд приймає твердження позивача, що були зруйновані його нормальні життєві зв'язки, що він був позбавлений спілкування зі своєю сім'єю, друзями і стосунків з оточуючими людьми і, що цим йому завдана моральна шкода, право на відшкодування якої гарантоване Конституцією України, Законом. Розглядаючи питання про розмір моральної шкоди суд виходить з принципів розумності, справедливості та достатності для сатисфакції моральних страждань позивача та встановлює її в розмірі 50 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial