Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що 29.11.2016 року надав у позику відповідачу кошти в розмірі 10000 доларів США, на підтвердження чого останнім було складено розписку від 29.11.2016 року. За умова розписки відповідач зобов'язався повернути кошти 28.02.2017 року, а також сплати проценти в розмірі 4% від суми позики за кожен місяць. Також 01.02.2017 року відповідачу було передано в позику кошти в сумі 15000 доларів США, про що останнім 01.02.2017 року було складено розписку, за умовами якої відповідач зобов'язався повернути кошти 01.07.2017 року та сплати 4% від суми позики щомісячно. Посилаючись на те, що станом на день звернення до суду з позовом відповідач сплатив лише 1497 грн., позивач просив стягнути з відповідача на його користь надані в позику кошти в сумі 25000 доларів США за курсом, встановленим НБУ України на день ухвалення рішення; проценти за користування коштами в сумі 6743 долари США та 9000 доларів США за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення; три відсотки річних від суми боргу в розмірі 10000 доларів США за розпискою від 29.11.2016 року за період з 01.03.2017 року по 10.05.2018 року за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення; три відсотки річних від суми боргу в розмірі 15000 доларів США за розпискою від 01.02.2017 року за період з 02.07.2017 року по 10.05.2018 року за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення; а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 8810 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач за викликами до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В наданому клопотанні просив розглянути справу без його участі, повідомивши про прийняте рішення. З огляду на це, положення ст.ст.211,223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки учасників справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України). Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.11.2016 року позивачем було надано в позику відповідачу грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, на підтвердження чого останнім в той же день було складено письмову розписку, копія якої долучена позивачем до позову, а оригінал оглянуто судом під час розгляду справи. 01.02.2017 року позивачем було надано в позику відповідачу грошові кошти в розмірі 15000 доларів США, на підтвердження чого останнім в той же день було складено письмову розписку, копія якої долучена позивачем до позову, а оригінал оглянуто судом під час розгляду справи. Таким чином, суд вважає доведеним стороною позивача факт укладення з відповідачем договорів грошової позики, оформлених розписками від 29.11.2016 року та від 01.02.2017 року, а також передачі відповідно до умов останніх відповідачу коштів в сумі 10000 доларів США та 15000 доларів США, відповідно. Згідно розписки від 29.11.2016 року вбачається, що за умовами останньої відповідач зобов'язався повернути позивачу отримані у позику кошти 28.02.2017 року, а також сплачувати щомісячно проценти за користування коштами в розмірі 4% від суми позики. За умовами розписки від 01.02.2017 року відповідач зобов'язався повернути отримані у позику кошти 01.07.2017 року, а також сплачувати щомісячно проценти за користування коштами в розмірі 4% від суми позики. Крім того, матеріалами справи підтверджено, зокрема, вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк», що 04.04.2018 року на картковий рахунок позивачем відповідачем було перераховано кошти в сумі 1497 грн. Доказів щодо повернення боргу та сплати процентів за користування коштами в іншій частині у визначені в розписках строки та станом на день розгляду справи, відповідачем суду не представлено. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на день розгляду справи 01.11.2018 року, офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ України, складає 28,12 грн. за один долар США. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача наданих в позику коштів за розпискою від 29.11.2016 року в сумі 10000 доларів США, що в еквіваленті становить 281200 грн. (10000 х 28,12), а за розпискою від 01.02.2017 року в сумі 15000 доларів США, що в еквіваленті становить 421800 грн. (15000 х 28,12). Також відповідно до умов розписок та положень ч.1 ст.1048 ЦК України суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування коштами в розмірі 4% від суми позики за весь період користування. Таким чином, 4% від суми позики за розпискою від 29.11.2016 року, які підлягали сплаті щомісячно, становлять 400 доларів США (10000 : 100 х 4), а за період з 30.12.2016 року по 30.04.2018 року 6800 доларів США (400 х 17 місяців). Від суми позики за розпискою від 29.11.2016 року, 4% які підлягали сплаті щомісячно, становлять 600 доларів США (15000 : 100 х 4), а за період з 03.03.2017 року по 03.05.2018 року 9000 доларів США (600 х 15 місяців). Як було встановлено судом та зазначено вище, 04.04.2018 року на картковий рахунок позивачем відповідачем було перераховано кошти в сумі 1497 грн. Станом на 04.04.2018 року, офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ України, складав 26,33 грн. за один долар США. Таким чином, розмір сплачених відповідачем коштів в сумі 1497 грн., на момент їх перерахування на рахунок позивача, дорівнював 56,85 доларам США. В наведеному у позовній заяві розрахунку, позивачем сума сплачених коштів в розмірі 1497 грн., була розрахована в еквіваленті 57 доларів США та відповідно до цього заявлено до стягнення проценти за користування коштами, наданими в позику за вирахуванням цієї суми. Також під час розгляду справи представник позивача зазначив, що вказані кошти в раховані позивачем в рахунок погашення процентів за розпискою від 29.11.2016 року, що узгоджується з приписами наведених вище судом положень ст.534 ЦК України. З огляду на це, розглядаючи справу у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача проценти за користування коштами, наданими в позику за розпискою від 29.11.2018 року в сумі 6743 доларів США (6800 - 57), що в еквіваленті становить 189613 грн. 16 коп. (6743 х 28,12); а за розпискою від 01.02.2017 року - проценти в сумі 9000 доларів США, що в еквіваленті становить 253080 грн. (9000 х 28,12). Враховуючи наведені вище положення ст.625 ЦК України суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних від суми боргу з наступного дня, після закінчення встановлених у розписках строків повернення позики та по день звернення позивача до суду з позовом. В зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача слід стягнути за розпискою від 29.11.2016 року три відсотки річних за період з 01.03.2017 року по 10.05.2018 року в сумі 10076 грн. 98 коп. (281200 грн. суми боргу : 100% х 3% : 365 днів у році х 436 днів прострочки); за розпискою від 01.02.2017 року три відсотки річних за період з 02.07.2017 року по 10.05.2018 року в сумі 10851 грн. (421800 грн. суми боргу : 100% х 3% : 365 днів у році х 313 днів прострочки). Таким чином позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача за розпискою від 29.11.2016 року - суму основного боргу в розмірі 10000 доларів США, що в еквіваленті становить 281200 грн., проценти за користування коштами в сумі 6743 доларів США, що в еквіваленті становить 189613 грн. 16 коп., три відсотки річних за період з 01.03.2017 року по 10.05.2018 року в сумі 10076 грн. 98 коп.; за розпискою від 01.02.2017 року - суму основного боргу в розмірі 15000 доларів США, що в еквіваленті становить 421800 грн., проценти за користування коштами в сумі 9000 доларів США, що в еквіваленті становить 253080 грн., три відсотки річних за період з 02.07.2017 року по 10.05.2018 року в сумі 10851 грн. 24 коп., а всього стягнути 1166621 грн. 38 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 8810 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved