Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 29 січня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 135, таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2012 року між ним та [PERSON] за письмовою згодою дружини [PERSON] [PERSON], було укладено договір позики грошових коштів на суму 83360 грн. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] На підставі того, що [PERSON] вважав, що він (позивач) нібито прострочив виконання договору, він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису на підставі договору позики грошових коштів. Нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] всупереч вимогам чинного законодавства видала виконавчий напис від 29.01.2013 року. У виконавчому написі від 29 січня 2013 року зазначено строк стягнення з 02.08.2012 року по 02.08.2014 року, тобто він виданий фактично на майбутнє. Крім того, в заяві-вимозі про витребування заборгованості зазначена одна сума грошових коштів 3472 грн., а у самому виконавчому написі 84193,60 грн. Вимоги від [PERSON] про сплату ним достроково всієї суми грошових коштів за договором позики від 02.08.2012 року він не отримував. Вважає даний виконавчий напис незаконним, виданим всупереч вимогам чинного законодавства та таким, що не підлягає виконанню, у звязку з чим звернувся з вказаним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог і пояснила, що нотаріус при видачі виконавчого напису не впевнився у безспірності вимог, крім того, в заяві [PERSON] вказав наявність заборгованості у розмірі 3472 грн., а виконавчий напис видано про стягнення 84193,60 грн. Вважає, що є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, але подав до суду письмові заперечення на позов і просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні (а.с. 59-63), а також просив позовну заяву розглядати без його участі. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не зявилася, але подала до суду письмові пояснення та докази, якими вони обґрунтовуються, і просила справу розглянути за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні, 02 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав у власність 83360 грн., що на момент укладення договору є еквівалентом 10292 долари США, строком на два роки до 02 серпня 2014 року, та зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів без сплати процентів за користування грошовими коштами на умовах, визначених цим договором (а.с. 6), договір укладено за письмовою згодою дружини [PERSON] [PERSON] Згідно п.п. 6, 8 договору позики грошових коштів від 02 серпня 2012 року, повернення позиченої суми грошей повинно відбутися в місті [PERSON]. При вимозі позикодавця повернути достроково позичену суму грошей, позикодавець повинен попередити про це позичальника за 30 днів. В разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, без сплати процентів відповідно умов цього договору, до дня повернення позики. 13 грудня 2012 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою щодо попередження [PERSON] про повернення запозиченої суми грошових коштів згідно договору із зазначенням, що у випадку прострочення повернення чергової частини позики він має право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася (а.с. 7). Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 17 грудня 2012 року було відправлено вищевказану заяву [PERSON], з поштового повідомлення вбачається, що останній отримав її 20 грудня 2012 року (а.с. 92). 29 січня 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прохання вчинити виконавчий напис про звернення стягнення на майно та забезпечення виконання зобовязання [PERSON] (а.с. 95). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 29 січня 2013 року, тобто після спливу тридцяти днів з дня предявлення вимоги про дострокове повернення позиченої суми грошей, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис № 135 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачених в строк, починаючи з 02 вересня 2012 року до 02 серпня 2014 року на підставі договору позики від 02 серпня 2012 року\~грошових коштів у розмірі 83360 грн., а також 1% від суми, що стягується 833,60 грн., а всього - 84193,60 грн. (а.с. 93). Відповідно до норм ст. ст.\~11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. П.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (яка була чинна на момент видачі виконавчого напису), для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»\~передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк предявлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені\~статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». \~Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису відповідачем були надані всі необхідні документи, а нотаріусом дотримані всі вимоги, визначені діючим законодавством для цих правовідносин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 135, вчинений 29 січня 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON],\~відповідає вимогам чинного законодавства України, та не порушує прав позивача, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed