Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду АР Крим з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовані тим, що 23 червня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №001-11973-230608, однак остання не виконує умови кредитного договору і допустила заборгованість за ним. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом у сумі 6.072,16 грн. та судовій збір у сумі 229 грн. 40 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, просить справу розглянути в їх відсутності на позові наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. До такого висновку суд приходить з наступних підстав. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, 23 червня 2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-11973-230608, згідно умов якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок та надає останній платіжну картку на суму 3.000 грн. (а.с. 5-6). Як вбачається з розрахунку від 29.11.2013 року, відповідачка [PERSON] умови договору належним чином не виконувала і допустила заборгованість у сумі 6072,16 грн. (а.с.13-14). Ст. 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, вимоги позивача про стягнення грошової суми за кредитним договором засновані на договорі та законі і підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved