Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на протиправні дії відповідача, що полягають у неналежному керівництві Солом'янським РУГУ МВС України, що призвело до порушення прав позивача як потерпілої, невиконанням відповідачем обов'язків щодо особистого прийому громадян Міністром ВС України, перевищенням влади. Зазначає, що вказані порушення завдали моральних страждань та нервових переживань. В судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представники відповідача Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. в судовому засіданні вимоги позову не визнав, звернув увагу суду на відсутність належних доказів заподіяння позивачу шкоди та протиправності поведінки відповідача. Будучи належним чином повідомленою Державна казначейська служба України, свого представника в судове засідання не направила. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві за заявою позивача здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1201330090013873 щодо обставин проникнення працівників виконавчої служби Солом'янського РУЮ в м. Києві до квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що досудове розслідування проводиться неналежним чином. При цьому, згідно його пояснень дії органу досудового розслідування щодо неналежного, на думку позивача, проведення Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві досудового розслідування у встановленому чинним кримінально процесуальним законом позивачем не оскаржувалися. Разом з цим, позивач зазначає, що 24.02.2014 р. та 21.04.2014 він подав до відповідача письмові звернення щодо неналежного розслідування кримінального провадження, які відповідачем проігноровано. Такі дії відповідача позивач вважає такими, що свідчать, про неналежне керівництво Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві. Щодо вищевказаних фактів позивач вважав за необхідне повідомити відповідачу на особистому прийомі, який всупереч графіку особистого прийму керівництвом МВС України 23.12.2014 відповідачем не проводився. Посилаючись на зазначені обставини, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, з огляду на положення ст. 1173 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed