Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.03.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Купянського міського управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 24. Позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у жовтні місяці 2017 року, що привело до неможливості збереження сімї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Майновий спір і спір про місце проживання дітей відсутні. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі, майновий спір відсутній, а також після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Гончарова». Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи надані сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази та зясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01.03.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Купянського міського управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 24, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 177910. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ( а.с. 3-7). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1\~ст.55 Сімейного Кодексу України\~ \~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4\~ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3\~ст.105 Сімейного Кодексу України\~ \~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сімю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved