Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить встановити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , а саме, кожної першої та третьої суботи та неділі з 01 квітня по 31 жовтня протягом року з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та з 01 листопада по 31 березня протягом року з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідем з 05.04.2014 року, від якого вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/4666/17 від 29.11.2017 року шлюб між ними розірвано. Як зазначає позивач, вона не перешкоджає спілкуванню та побаченню відповідача з сином, але на думку [PERSON] , не враховуючи вік дитини та погодні умови, батько вимагає побачення виключно за своїм бажанням, незважаючи на розпорядок дня дитини. Крім того, відповідач не має почстійного місця проживання, тому побачення з дитиною відбуваються в людних місцях. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували щодо позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що є рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області №47 від 27.02.2018 року, яким визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] .. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновеків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05.04.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/4666/17 від 29.11.2017 року (а.с.10). Від шлюбу сторони у справі мають сига [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області №7387 від 23.07.2019 року, [PERSON] разом з сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Тобто, дитина проживає з матір`ю і вказаний факт сторонами не оспорювався. Відповідно до рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області №47 від 27.02.2018 року, визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , а саме визначено години спілкування відповідачу кожної першої і третьої суботи та неділі з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. (а.с. 15), рішення є чинним та жодним із сторін не оскаржувався При цьому, відповідач має постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід, гнучкий графік роботи та має можливість проводити час з дитиною, допомагати в навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про сина. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Більш того, відповідач, який є батьком дитини, піклується про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має постійне місце роботи та має належні житлові умови. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином у спосіб, визначений рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області №47 від 27.02.2018 року, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, якийсудом не встановлено, позивачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed