Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 198 200 грн. 23 коп. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн., витрати з визначення вартості збитку у розмірі 1 000 грн., заподіяні внаслідок ДТП, яка сталася 24.03.2015 року за участю автомобілів позивача та відповідача. Позов мотивований тим, що 24.03.2015 року приблизно о 10.00 год. на автодорозі Козелець-Карпилівка-Сорокошичі сталася ДТП, за участю автомобілів позивача марки «KIA CERATO», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля відповідача марки «ВАЗ-21114», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди для встановлення розміру шкоди було проведене дослідження, за результатами якого ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку від 31.03.2015 р., згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача становить 198 200 грн. 23 коп. Також, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 25.03.2015 року позивачем було сплачено 1000 грн. за проведення звіту. Окрім того, позивач просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 6000 грн., яку він зазнав внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу та виникненням ряду незручностей, а також недобросовісною поведінкою відповідача щодо відшкодування заподіяної шкоди. Посилаючись на те, що його права були порушені відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Крім того, пояснив, що 23.06.2015 року МТСБУ виплатило йому 50 000 грн. страхового відшкодування. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що вони не погоджуються з визначеним розміром шкоди, яка є завищена. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.03.2015 року приблизно о 10.00 год. на автодорозі Козелець-Карпилівка-Сорокошичі сталася ДТП, за участю автомобілів позивача марки «KIA CERATO», д.н.з. [NUMBER], та автомобіля відповідача марки «ВАЗ-21114», д.н.з. [NUMBER]. Позивач є власником автомобіля марки «KIA CERATO», д.н.з. [NUMBER], який був пошкоджений у зазначеному вище ДТП. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року, відповідача визнано винним у скоєнні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, факт завдання матеріальної шкоди позивачу відповідачем є встановленим і доказуванню не підлягає. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №11359 від 31.03.2015 р., проведеного ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра», вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача становить 198 200 грн. 23 коп. ( а.с. 92-102). Суд бере до уваги ту обставину, що при огляді автомобіля позивача марки «KIA CERATO», д.н.з. [NUMBER] був присутній і позивач, і відповідач. [PERSON] погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши акт огляду транспортного засобу без зауважень. Відповідач та його представник, заперечуючи проти позову, посилалися на те, що розмір матеріального збитку завищений, однак на обґрунтування своїх заперечень представником відповідача не наданий документ на підтвердження іншого розміру матеріальної шкоди, заподіяної пошкодження автомобіля марки «KIA CERATO», д.н.з. [NUMBER]. В зв'язку з чим, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в цій частині та виходить з наданого позивачем документу на підтвердження розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві, у сумі 198 200 грн. 23 коп. А відтак, суд приймає до уваги зазначений Звіт як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України. У судовому засіданні позивач пояснив, що 23.06.2015 року МТСБУ виплатило йому 50 000 грн. страхового відшкодування. На підставі ст. 22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 148 200 грн. 23 коп. (198 200 грн. 23 коп. матеріальний збиток - 50 000 грн. виплата МТСБУ). Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказані обставини, враховуючи приписи зазначеної норми цивільного Закону, дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме в розмірі 148 200 грн. 23 коп. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково. Розглядаючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до таких висновків. У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду при наявності її провини. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів та не доведені дані вимоги. Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат з визначення вартості збитку у розмірі 1 000 грн., то в цій частині дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано оригінал документу на підтвердження даних витра. Таким чином, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з підстав викладених вище. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимогу зазначеної норми цивільно-процесуального Закону, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 482 грн. На підставі ст.ст. 22, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: partial