Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував з 17.01.1994 року по 29.05.1997 року, з 21.06.2001 року по 16.05.2017 року у трудових відносинах з відповідачем. 16.05.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. Заборгованість по заробітній платі на дату звільнення складає 439820,00 грн. За таких обставин просить стягнути стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплати зарплати за періодз січня 2017 року по травень 2017 року, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, загалом на суму 43982 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за весь час затримки по день ухвалення рішення, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, надали письмову заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, де зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Також вказав, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах з 17.01.1994 року по 29.05.1997 року, з 21.06.2001 року по 16.05.2017 року, звільнений 16.05.2017 року за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 6-7). Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 18.08.2017 року № 16-07/922\~заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 43982 грн. 27 коп. у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 22707 грн. 70 коп. (а.с. 35). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, що фактично визнано представником відповідача у наданих письмових поясненнях. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 43982 грн. 27 коп. Згідно із ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для\~звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для судів. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» середньоденна заробітна плата позивача (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 370 грн. 36 коп. (а.с. 35). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа (а.с. 36). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення данного рішення, тобто з 17.05.2017 року по 17.10.2017 року становить 63 робочих днів (травень 6, червень 10, липень 13, серпень 14, вересень 12, жовтень - 8). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.05.2017 року по 17.10.2017 року включно у сумі 23332 грн. 68 коп. (370,36 х 63). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 43982 грн. 27 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.05.2017 року по 17.10.2017 року\~ включно у сумі 23332 грн. 68 коп. Однак з врахуванням принципу розумності й справедливості, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial