Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, та постановити рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В позовній заяві зазначає, що відповідачка є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Однак [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання та догляду за дитиною, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON] позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача Шиманська Т.Ю. позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач не з'явилася, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлялася своєчасно та належним чином через засоби масової інформації, а саме газету «Високий Замок» від 19-21 грудня 2014 року, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні вихователь КЗ ЛОР «Лівчицької СЗШ І-ІІ ст.» [PERSON] також пітримала позовні вимоги, просила такі задоволити, зазначивши що вона особисто зверталася з заявою від 28.04.2014 року до виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області, з тим фактом що, за весь час знаходження дитини в школі ним ніхто не цікавиться і не піклується. Відповідач здоров'ям дитини не цікавиться. В судовому засіданні прокурор Миколаївської міжрайонної прокуратури Богів М.В. проти задоволення позовних вимог не заперечила. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд позбавити його матір відносно нього батьківських прав. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 25.06.2009 року [PERSON] являється матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається у КЗ ЛОР «Лівчицькій СЗШ І-ІІ ст.», що стверджується довідкою №71 від 24.04.2014 року. Згідно рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області від 20.05.2014 року №109, щодо доцільність позбавлення батьківських прав, Новороздільська міська рада Львівської області, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом також було досліджено пояснення [PERSON] та [PERSON], згідно яких за весь час знаходження [PERSON] в школі ним ніхто не цікавиться і не піклується. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення вимог позову в повному обсязі.

Outcome: approved