Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 03.07.2012 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 01.07.2019 року має заборгованість в сумі 34633 грн. 96 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 13658 грн. 13 коп., за простроченим тілом кредиту в сумі 8853 грн. 27 коп., пені за прострочення зобов`язання в сумі 9190 грн. 82 коп., пені в сумі 806 грн. 31 коп. за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу процентна складова в сумі 1625 грн. 43 коп. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 34633 грн. 96 коп. та судові витрати по справі. В позовній заяві та наданому до неї клопотанні позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засіданні за викликами повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1,2 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. В обґрунтування пред`явленого позову позивач посилався на те, що 03.07.2012 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також згідно доводів позовної заяви вказаний договір був оформлений відповідною анкетою-заявою відповідачки від 03.07.2013 року, яка містить підпис останньої про ознайомлення її з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Поряд з цим, наданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку не містить підпису відповідачки, а тому не визнаються судом належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення позичальника з вказаними Умовами та тарифами, а також доказом погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами ст.ст.207,1055 ЦК України. Крім того, долучений до позову витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold». Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів. Надана до позову анкета-заява, з підписом відповідачки про ознайомлення її з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, не містить даних якою послугою мав намір скористатись позичальник та який тип картки відповідачка просила оформити на своє ім`я, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано останній відповідно до її заяви, її номеру, строку дії, бажаного кредитного ліміту; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше). Долучений позивачем до позову витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» передбачає чотири види тарифів залежно від виду оформленої кредитної картки та не містить підпису позичальника під конкретним видом, що позбавляє суд з`ясувати з якими тарифами погодився позичальник та перевірити обґрунтованість розрахунку заборгованості. Не надано позивачем доказів видачі відповідачці кредитної картки та ПІН-коду, відкриття відповідного карткового рахунку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч.1,2,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. В поданому позові та клопотанні до нього, позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, просив в разі неявки представника проводити розгляд справу без його участі. При цьому, клопотань про витребування чи надання в подальшому доказів не заявляв, зазначивши в клопотанні, що необхідні докази наявні в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позивачем у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України не доведено належними та достатніми доказами факт укладення кредитного договору з відповідачкою в порядку, передбаченому законом, доведення до відома останнього положень цього договору та погодження всіх його істотних умов, видачі кредиту та обґрунтованості розрахунку заборгованості. В зв`язку з цим, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову слід покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed