Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів на їхню користь заборгованість за надані послуги теплопостачання, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми 6019,48 грн., зазначивши, що послуги надавались у квартирі [ADDRESS], де проживають відповідачі, відповідно до встановлених тарифів, на підставі укладеного між сторонами договору від 22.01.2014; позивачем надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відповідачі не оплачували надані послуги в період з 01.10.2011 по 01.11.2016 в результаті чого утворилась заборгованість 4436,21 грн. (3% річних від простроченої суми 259,52 грн., інфляційні втрати 1323,75 грн.) Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Жоден з відповідачів в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов ніхто із відповідачів не надав. Про час, дату та місце розгляду справи кожен відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи з положень ч. 2 ст. 509 ЦК, а також ст. 11 цього Кодексу, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також з договорів, в результаті завдання шкоди, з результатів інтелектуальної чи творчої діяльності та з інших юридичних фактів. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обовязки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обовязок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Аналіз викладених вище норм свідчить про обовязок споживача оплатити надані послуги, в тому числі у випадку, якщо договір між сторонами в письмовому вигляді укладений не був, проте споживач користувався наданими підприємством послугами і не відмовлявся від їх отримання. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обовязок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с. 13) 22.01.2014 року між підприємством та [PERSON] укладено договір надання послуг теплопостачання №20 (а.с. 12). У договорі зазначено, що [PERSON] проживає в [INFO] і послуга надаватиметься 2 споживачам (а.с. 12). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі (а.с.24), отже такі є споживачами послуг з теплопостачання. Пунктом 1 договору Полтавське обласне КВПТГ «Полтаватеплоенерго» зобовязалося надавати споживачеві (наймач, власник квартири) та членам його сімї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобовязався своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах договору (а.с. 12). Згідно п. 34 договір укладено на 2 роки і він вважається продовженим щороку, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (а.с. 12). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по споживачу [PERSON] свідчить, що позивач виконував умови договору, а відповідачі надані послуги не оплачували (а.с. 6-7), хоча мають такий обовязок виходячи із зазначеного вище. У звязку з наявністю заборгованості, позивачем розраховано інфляційні втрати та 3% річних (а.с. 8-11), що відповідає положенням статті 625 ЦК України. З розрахунку встановлено, що за період з 01.10.2011 по 01.11.2016 заборгованість за надані послуги становить 4436,21 грн., при цьому 3% річних від простроченої суми 259,52 грн., інфляційні втрати 1323,75 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Крім того, на правовідносини, що існують між сторонами поширюються положення ст. 629 ЦК України, відповідно до якої договір є обовязковим для виконання сторонами. Обовязок споживачів (відповідачів) по оплаті наданих послуг є солідарним і відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позивач просить стягнути борг солідарно і врахувавши зазначені вище обставини та норми Закону, суд вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість, яка в сумі становить 6019,48 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідачів на користь позивача сплачений позивачем судовий збір; даний обовязок відповідачів не є солідарним, тому суд стягує по 689 грн. з кожного із них. На підставі викладеного, відповідно до ст. 2, 16, 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 11, 27, 509, 526, 625, 629 ЦК України, 66-70 ЖК України,

Outcome: approved