Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування домоволодінням №27, по вулиці Сурикова, у місті Одесі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 38/100 частин домоволодіння домоволодінням №27, по вулиці Сурикова, у місті Одесі. З 08.12.2000року на вказаній площі, в якості члена сім*ї власника зареєстрована та проживає відповідач по справі, колишня дружина позивача - [PERSON] Також на спірній житловій площі зареєстровані: мати позивача, [PERSON] (з 05.09.1971р.), сестра позивача, [PERSON] (з 03.02.1989р.), дочка позивача, [PERSON], 09.09.2000р.н. (з 09.10.2000р.), син позивача, [PERSON], 03.05.2008р.н. (з 21.07.2008р.). Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З жовтня 2013 року відповідач зібрала усі свої речі та переїхала до іншого помешкання, де з іншим чоловіком утворила нову сім*ю та народила спільну дитину. Вже понад один рік відповідач не проживає на спірній житловій площі, проте знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку відмовляється. Враховуючи, що позивач несе усі витрати, пов*язані з утриманням будинку у розрахунку на кількість зареєстрованих осіб на даній житловій площі, з метою відновлення свого порушеного права, змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Відповідач позовні вимоги не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, домоволодінням №27, по вулиці Сурикова, у місті Одесі. Обґрунтовуючи зустрічні вимоги зазначила, що шлюбні відносини з позивачем було припинено у листопаді 2013 року через несумісність характерів. З початку 2014 року [PERSON] проживає в орендованій двокімнатній квартирі за адресою: м.Одеса, вул.. Космонавтів, буд. №13, кв.№51. Позивач перешкоджає їй у спілкуванні з дітьми, які залишились проживати разом з ним у спірному будинку, відібрав ключі, не допускає до помешкання, ремонт у якому було здійснено на спільні кошти. Також позивач перешкоджає відповідачу у доступі до власних речей, які залишились у спірному будинку. Відповідач вважає, що [PERSON] своїми діями порушує її права та інтереси, тому у задоволенні первісних позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтвердила у повному обсязі, просила суд позов задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити.. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення первісних позовних вимог заперечували, зустрічний позов просили задовольнити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні та зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 38/100 частин домоволодіння №27, по вулиці Сурикова, у місті Одесі, згідно договору дарування від 04.08.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON], реєстровий №2-3541, зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» від 01.09.2004 року, номер запису: 17248, в книзі: 179-135, реєстраційний №6487038..(а.с. ) З 08.12.2000року на вказаній площі, в якості члена сім*ї власника зареєстрована та проживає відповідач по справі, колишня дружина позивача - [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12.12.2013 року (справа №521/17248/13ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно довідки виписки з домової книги о складі сім*ї від 25.12.2014 року за №922, на спірній житловій площі зареєстровані: позивач, [PERSON] (з 27.08.1986р.), відповідач, [PERSON] (з 08.12.2000р.), мати позивача, [PERSON] (з 05.09.1071р.), сестра позивач, [PERSON] (з 03.02.1989р.), дочка позивача, [PERSON], 09.09.2000р.н. (з 09.10.2000р.), син позивача, [PERSON], 03.05.2008р.н. (з 21.07.2008р.). Усі члени родини, окрім відповідача, постійно проживають за вказаною адресою. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні пояснила, що з жовтня 2013 року відповідач зібрала усі свої речі та переїхала до іншого помешкання, де з іншим чоловіком утворила нову сім*ю та народила спільну дитину. Вже понад один рік відповідач не проживає на спірній житловій площі, проте знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку відмовляється, особистих речей [PERSON] за вказаною адресою немає, комунальні платежі та інші витрати по утриманню будинку вона не сплачує, поточні ремонтні роботи, повязані з підтриманням помешкання у належному стані не проводить. Позивач за первісним позовом, [PERSON] у судовому засіданні обставини, викладені у позові підтвердив, вказав, що неодноразово приймав спроби зберегти сім*ю. Відповідач три рази уходила до коханця, доки сторони офіційно не розлучилися. Діти проживають разом із батьком за спірною адресою. У жовтні 2013 року відповідач добровільно залишила родину, покинула житло, ключі віддала у добровільному порядку, зараз мешкає оремо з іншим чоловіком та їх спільною дитиною. Свідки [PERSON] та [PERSON] обставини, викладені позивачем та його представником підтвердили. Покази свідка, [PERSON] стосовно визначення місця проживання дітей, суд не бере до уваги, тому як вони не стосуються предмета спору. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі за вказаною адресою з жовтня 2013 року, тому суд вважає, що вона втратила право користування спірною житловою площею. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні та володінні цією жилою площею. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Реєстрація відповідача у домоволодінні №27, по вулиці Сурикова, у місті Одесі перешкоджає позивачу при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує його право як власників в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням . Вирішити це питання в несудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації. Суд вважає, що відповідач втратила право на спірне житлове приміщення, а саме на домоволодінні №27, по вулиці Сурикова, у місті Одесі.

Outcome: approved