overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 09.08.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, протилежні погляди на подружні стосунки та сімейні обов'язки, через що між ними постійно виникали сварки. Раніше вже припиняли подружні стосунки, але потім примирились та намагались зберегти сім'ю. Однак, це позитивних результатів не дало та на початку червня 2014 року вони остаточно припинили подружні стосунки і з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Спорів щодо поділу майна між ними не має. В зв'язку з цим, позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначив про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківської райдержадміністрації Дніпропетровської області, актовий запис №52. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з червня 2014 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві відповідачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище не змінним. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 12.01.2007 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Від шлюбу подружжя має спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим фактичні шлюбно-сімейних відносин припинені з жовтня 2015 року. Посилаючись на ці обставини позивач просив розірвати його шлюб з відповідачем. Належним чином повідомлені по час та місце слухання справи сторони в судове засідання не з'явились, подавши при цьому заяви, якими підтримали позовну заяву та просили проводити судове засідання за їх відсутності. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 12.01.2007р. позивач, [PERSON], уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Позивач та відповідач мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують з жовтня 2015 року. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дітей між сторонами не має, вони проживатимуть разом з відповідачем [PERSON]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13.01.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останнього часу між ними постійно виникають сварки. Сім'я розпалась остаточно, з відповідачкою не проживають разом більше року, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. різні характери. Однією сім'єю не проживають вже понад року, примирення та збереження шлюбу неможливе. В зв'язку з викладеним просив розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 січня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №01. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що подружні стосунки між сторонами припинено більше року та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 14.01.1989 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось, подружні стосунки не підтримуються декілька років, спільне господарство не ведеться. Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння та поваги, в результаті чого між ними постійно виникали сварки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові та поваги між ними. В зв'язку з викладеним просив розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 січня 1989 року Відділом запису актів громадянського стану Ленінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №32. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що подружні стосунки між сторонами припинено та вони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 14 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, про що зроблено відповідний актовий запис № 697. Подружжя має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Але подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно, спільного бюджету не має, спільне господарство не ведеться, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримуємо. Посилаючись на ці обставини позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою, так як причини на його збереження у них немає. У судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідачка не прибула, надала до суду нотаріально завірену заяву з проханням справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 липня 2012 року позивач, [PERSON], уклав шлюб з відповідачкою, [PERSON], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 697. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON]. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Позивач та відповідачка мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.2013 року, виданою Відділом РАЦС Демського району м.Уфа Управління запису актів цивільного стану Республіки Башкортостан (а.с.6). Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачкою та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України сума судового збору, сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню на його користь з відповідача. Інші витрати, пов'язані із розірванням шлюбу, суд покладає на сторони порівну. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15.01.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через негативне ставлення відповідачки до нього, безпідставних звинувачень в зрадах. Фактично шлюбні відносини з відповідачкою були припинені з березня 2006 року. З цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На цей час він проживає з іншою жінкою та бажає створити нову сім'ю. Майнових спорів між ними не має, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідачка в наданій заяві просила провести розгляд справи у її відсутності. В наданих письмових запереченнях просила розірвати шлюб з позивачем, залишивши після розірвання шлюбу їй прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідачки, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 січня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №17. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з березня 2006 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, з цього часу примирення між ними не відбулось, позивач має наміри створити іншу сім'ю, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві відповідачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15.04.2006 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу спільних дітей не має. Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляду на обов'язки подружжя. З початку 2009 року вони припинили спільне проживання. Відносини зайшли в тупик, втрачена взаємоповага, збереження родини не можливе. В зв'язку з цим, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 квітня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №85. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з початку 2009 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 17.03.2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність взаємодопомоги. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхнього сина. Сімейні відносини фактично припинили пів року тому. В зв'язку з цим, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 березня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №149. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони більше пів року тому припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві відповідачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище не змінним. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved