Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2-3), який згодом уточнив, та просить поставити рішення, яким визнати за ним право власності на: - 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] ; - 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування вимог зазначає, що він, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своїх батьків: [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті матері [PERSON] , відкрилася спадщина на належну їй 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку у рівних частках по 1/12 успадкували вони з батьком, проте належим чином не оформили. [INFO] помер батько [PERSON] , та належну йому часку цього ж домоволодіння 1/12 успадкував він позивач, як спадкоємець за законом першої черги. Проте, наразі він не моє можливості оформити належним чином свої спадкові права. Оскільки за час свого життя спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на належне їм майно. В зв`язку з чим, нотаріусом було йому відмовлено. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.32,40). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність. А також подав до суду окрему заяву, згідно якої наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та розгляді справи у його відсутність (а.с.3, 38, 90). Відповідач - Каракуртська сільська рада Болградського району Одеської області, до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.32, 41). Позовні вимоги визнала у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну заяву до суду (а.с.39). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 17.01.2019 року по справі №497/1839/18, провадження 2/497/90/19 було встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили члени цього двору: [PERSON] , померла [INFO] , [PERSON] , померлий [INFO] , позивач по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Даним рішенням суду, справа №497/1839/18, визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як за членами колгоспного двору. А також за [PERSON] в порядку спадкування визнано право власності після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.15-18). Проте, не оформленою і надалі залишилась 1/6 частка цього домоволодіння, що належала [PERSON] . Згідно положень ст. 82 ч.ч.4, 5 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Дане рішення набрало законної сили 18.02.2019 року, про що є відповідна відмітка на ньому (а.с.18). [INFO] померла [PERSON] , запис акту про смерть №42 від 19.10.2000 року, складений Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, та видано свідоцтво про її смерть [NUMBER] (а.с.7). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.77); - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису №370, складеного Войковським ЗАГС Маківського району Донецької області від 05 вересня 1956 року (а.с.6). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, що підтверджується довідкою Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області № 103 від 20.02.2019 року (а.с.9). З матеріалів спадкової справи №432/2002, надісланої Одеським державним нотаріальним архівом, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявами від 18.02.2002 року до нотаріуса звернувся син померлої [PERSON] , діючий від свого імені та від імені [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , та їм було видано свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади та на право на земельну частку (пай) (а.с.68-85). Як встановлено судом, спадщина відкрилася в момент смерті [PERSON] , [INFO] , тобто в період чинності ЦК УРСР в редакції 1963 року. Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями ст.549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Суд врахувавши наведені норми матеріального права та обставини справи, дійшов висновку, що позивач [PERSON] , та його батька [PERSON] , фактично прийняли спадщину та вступили в управління спадковим майном, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст.524 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, позивач [PERSON] та його батько [PERSON] , є такими, що прийняли спадщину після смерті своєї матері (дружини), і успадкували кожний по 1/12 частці житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , запис акту про смерть №7 від 09 лютого 2004 року, складений Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкоємцем за законом першої черги є її син [PERSON] , позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису №370, складеного Войковським РАЦС від 05.09.1956 року (а.с.16). З матеріалів спадкової справи №361/2005, надісланої Одеським державним нотаріальним архівом, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 24.06.2005 року до нотаріуса звернувся син померлого [PERSON] (а.с.44-67). Державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги на 1/6 (1/12+1/12) частку вищезазначеного житлового будинку в зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (а.с.28). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька, на підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, набув право на це майно, тобто на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved