Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30.07.2014 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500505197, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 19998,80 гривень, а відповідач зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти за користування грошима та інші платежі відповідно до умов договору та графіку погашення кредиту. Кредитор повністю виконав свої зобов'язання перед позичальником, надавши відповідачу кредит на умовах договору. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався умов кредитного договору, не здійснював платежі на погашення кредиту та відсотків. Станом на 18.12.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить: заборгованість за кредитом - 19 998 гривень 80 копійок, за відсотками - 2 грн. 73 коп., комісія - 13919 гривень 20 копійок, штраф- 2400грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальній сумі 36320,73 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 30.07.2014 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500505197, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 19 998 гривень 80 копійок на строк до 31.07.2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01% річних, а [PERSON] зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти за користування грошима та інші платежі відповідно до умов договору та графіку погашення кредиту. Відповідно до п.2.6 кредитного договору повернення кредиту, сплата процентів за його користування та інших платежів за договором здійснюється щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором, та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною. Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку від 18.12.2015 року. Відповідач порушував умови договору, не сплачуючи заборгованість відповідно до графіку. 17.12.2015 року на ім'я відповідача банком була направлена вимога про повернення кредиту. Однак, відповідач заборгованість не погасив. Станом на 18.12.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить в загальному розмірі 36320,73 грн.: заборгованість за кредитом - 19 998,80 грн.,, за відсотками - 2,73 грн., комісія - 13919,20 грн., штраф- 2400 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Оскільки відповідачем добровільно заборгованість не погашена, вона підлягає стягненню з нього на користь позивача за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягають також витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.526, 527, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved