Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради, третя особа: Сьома Одеська державна нотаріальна контора та просить встановити факт проживання [PERSON] однією сім*єю зі спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] року з 2006 року; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради від 25.10.1996 року №84820, реєстр №3-8660, квартира [ADDRESS] в рівних частках належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.05.2003 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину вказаної квартири, яка належала її доньці, [PERSON], померлої [INFO] року. На теперішній час [PERSON] на праві власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS], з яких: 1/2 частина належить на підставі договору дарування від 12.03.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 2582 та 1/6 частина належить на підставі Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 27.09.2006 року (справа №2о-122/06) [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Її зять, [PERSON] не прийняв спадщину належним чином, тому не отримав правовстановлюючі документи на спадкове майно. [INFO] року [PERSON] помер. Позивач, як постійно проживаючий однією сім*єю зі спадкодавцем та його родиною з 2006 року, у встановлений законом строк звернувся з заявою на предмет прийняття спадщини до нотаріальної контори. Але у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, позивачу було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім*єю зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Враховуючи що спадкодадавцем за життя не було отримано правовстановлюючих документів на вказану частину квартири, з метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник Одеської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Третя особа, Сьома Одеська державна нотаріальна контора, у судове засідання не з*вилися, надали до суду лист, відповідно до якого просять розглянути справу за їх відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, допитавши свідків, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради від 25.10.1996 року №84820, реєстр №3-8660, квартира [ADDRESS] в рівних частках належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.05.2003 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину вказаної квартири, яка належала її доньці, [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні позивач вказав, що знайомий з вказаною родиною з 1996 року. Постійно їх навідував та допомагав матеріально, з 2000 року став з ними мешкати, піклуватися про них. У знак вдячності за турботу, 12.03.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS], відповідно договору дарування від 12.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 2582, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 28.11.2005 року. [INFO] року померла [PERSON] (Свідоцтво про смерть від 10.01.2006 року. Актовий запис №362). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/6 частину спірної квартири. За життя [PERSON] мала намір оформити на позивача документи на вказану частину квартири, але не встигла. На підставі Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 27.09.2006 року (справа №2о-122/06) [PERSON] було визнано спадкоємцем четвертої черги щодо майна [PERSON]. померлої [INFO] року та визнано за ним право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. На теперішній час позивач є власником 2/3 частини спірної квартири. Після смерті [PERSON] у квартирі залишився проживати її зять [PERSON] та позивач [PERSON]. [PERSON] був інвалідом 1-ї групи по зору, тому потребував постійної турботи та належного догляду, тому з 2006 року до позивача переїхала його родина - жінка, дочка та син. Разом з [PERSON] вони постійно мешкали за спірною адресою фактично однією сім*єю, були пов*язані спільним побутом, разом харчувалися, до теперішнього чассу підтримують квартиру у належному санітарно-технічному стані, справно сплачують комунальні послуги. Позивач за власні кошти зробив у квартирі ремонт. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. [INFO] року [PERSON] помер (Свідоцтво про смерть від 19.01.2013 року, актовий запис №738) Усі витрати, пов*язані із похованням узяв на себе позивач. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на належне йому після смерті тещі спадкове майно. [PERSON], як постійно проживаючий однією сім*єю зі спадкодавцем та його родиною з 2000 року, у встановлений законом строк звернувся з заявою на предмет прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1258 ч.ч.1,2 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно відповіді Сьомої одеської нотаріальної контори від 09.03.2013 року №747/02-14 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, позивачу було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім*єю зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Згідно матеріалів Спадкової справи №195/2013 відкритої 09.03.2013 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] року вбачається, що інших спадкоємців не має. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суд про фактичне проживання та ведення спільного господарства [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] з 2006 року до дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає доведеними обставини щодо проживання однією сім*єю [PERSON] разом зі спадкодавцем з 2006 року, на момент його смерті, а також визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, то суд вважає вимоги у цій частині обгрунтованими, які підлягають задоволенню з наступних підстав. Як роз'яснив ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3 Інформаційного листа від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3). Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що спадкодавцем [PERSON] за життя не було отримано правовстановлюючих документів на 1/3 частину квартири [ADDRESS], тому позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, підлягають задоволенню. Враховуючи, що згідно матеріалів Спадкової справи №195/2013, відкритої 09.03.2013 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, ніхто іншій із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, відомостей, що б свідчили про наявність інших спадкоємців, судом не отримано, факт прийняття [PERSON] спадщини до майна померлого визнається доведеним суду. Крім того, суд звернув увагу на ті обставини, що оформлення позивачем спадкових прав позасудовим шляхом не вбачається можливим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ввесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість відповідної вимоги позивача і зумовлює наявність підстав для визнання за ним права власності на вказану частину спірної квартири в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов*язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. За викладених обставин, задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду в частині визнання права власності на нерухоме майно, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обов*язковій державній реєстрації та є підставою для внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Outcome: approved