Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, за час спільного проживання неодноразово виникали конфліктні ситуації , що було спричинено різними поглядами на ведення сімейного господарства та сімейного бізнесу. Він займається сільськогосподарським виробництвом, що дає стабільний дохід. З ним проживає неповнолітня дочка [PERSON]. Протягом останніх шести місяців з відповідачем проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільно господарства не ведуть. Відповідач проживає в м. Нововолинську і працює на ринку, у веденні домашнього господарства в селі не приймає участі, а бажає жити у місті. Позивач відновлювати подружні стосунки не бажає, вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе . Тому просить шлюб розірвати, дочку [PERSON] залишити проживати з ним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала , на розірвання шлюбу згідна, оскільки з позивачем дійсно разом не проживають і усі можливі зв'язки між ними втрачені. Не заперечила відносно залишення проживання дочки [PERSON] з позивачем, оскільки у дочки склалася особиста прихильність до нього . Заслухавши пояснення позивача, відповідача, думку неповнолітньої [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 липня 1995 року в Нововолинському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 200 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с. 6). Від спільного проживання у них [INFO] року народився син [PERSON], який на даний час уже є повнолітнім, а [INFO] року - дочка [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх шести місяців спільно не проживають, господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відносно питання про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у вихованні дитини, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини , яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У Постанові Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що суд, розглядаючи справи про розірвання шлюбу повинен з'ясувати, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, врахувати пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу. Разом з тим, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. У зазначеній постанові особливу увагу приділено тому, що суд при вирішенні спору про місце проживання дитини зобов'язаний звернути особливу увагу на її вік та з'ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судом належно встановлено, що дочка сторін по справі [PERSON] на даний час є неповнолітньою та проживає із батьком в селі Млинище , де вона себе почуває комфортно, має багато друзів по місцю проживання і змінювати свою звичну обстановку та переїжджати до матері не бажає. Враховуючи думку самої дитини, яка без будь-якого стороннього примусу виявила бажання проживати разом із батьком , характеризуючі дані про позивача , зокрема, що він забезпечений власним житлом і його доходу вистачає на утримання дочки та забезпечення необхідними речами для загального розвитку, має задовільні умови проживання, думку неповнолітньої [PERSON], суд приходить до висновку, що дитину [PERSON], [INFO], слід залишити проживати з [PERSON]

Outcome: approved