Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.05.2000 Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 7. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.05.2000. Позивач зазначає, що сумісно з відповідачем не проживають два роки. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони у психологічному платні не сумісні, на цій підставі між ними виникали сварки та скандали, які призвели до того, що спільне життя стало неможливим. Подальше подружнє життя суперечить інтересам позивача. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має, спір про майно подружжя відсутній. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.08.2021 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 21.09.2021. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надсилання рекомендованого поштового повідомлення на зареєстровану адресу місця проживання, заяв про відкладення та розгляду справи без її участі не надала, відзив на позовну заяву не пред`явила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 17 травня 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 17.05.2000 Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 7. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved