Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 28.07.2011 по 23.04.2012 відповідач був зареєстрований в Могилів-Подільському міськрайонному центрі зайнятості як такий, що шукає роботу. У зв'язку із відсутністю на ринку праці роботи для відповідача та згідно поданих відповідачем заяв йому надано статус безробітного та відповідно п. 1 ст. 22 та п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначено допомогу по безробіттю. Пункт 2 ст. 36 Закону України покладає на застрахованих осіб, зареєстрованих як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При співставленні даних з довідника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивачем виявлено, що відповідач в період перебування на обліку як безробітний був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Дана інформація була прихована відповідачем від позивача. Також в заяві про надання йому статусу безробітного, яку відповідач особисто підписав, він засвідчив, що на час звернення до служби зайнятості не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Таким чином, з вини відповідача позивачем йому безпідставно виплачено допомогу по безробіттю в сумі 15739,69 грн. 08.09.2014 позивачем видано наказ № 196 про стягнення з відповідача даної суми безпідставно виплачено матеріальної допомоги. Відповідач особисто ознайомлений із вказаним наказом, однак станом на 11.11.2016 дані кошти позивачу не повернуто. За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] допомогу по безробіттю в сумі 15739,69 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити за її відсутності та позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. В період з 28.07.2011 по 23.04.2012 відповідач перебував на обліку як безробітний, у Могилів-Подільському міськрайонному центрі зайнятості та з 28.07.2011 отримував допомогу по безробіттю відповідно до особисто поданої заяви про надання статусу безробітного і призначення допомоги по безробіттю від 28.07.2011, у якій зазначив серед іншого, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, не займається трудовою діяльністю та не отримує пенсії на пільгових умовах (а.с. 10). З акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» № 56, складеного 11.08.2014 Могилів-Подільським міськрайонним центром зайнятості, вбачається, що перевіркою, проведеною на підставі службової записки начальника відділу організації працевлаштування населення Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості № 1252 від 04.08.2014, встановлено, що відповідач зареєстрований як приватний підприємець, у зв'язку з чим одержана ним допомога по безробіттю у розмірі 15739,69 грн. підлягає поверненню на розрахунковий рахунок Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості (а.с. 9). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.11.2014 за № 19576196 відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 30.03.1993. Запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем внесено за власним рішенням відповідача 25.07.2014 (а.с. 12-13). Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування по безробіттю» передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктами 2, 7 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. За змістом ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Пунктом 2 частини 2 статті 55 ГК України передбачено, що суб'єктами господарювання є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6.2. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307 (далі - Порядок), допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин (п. 6.14 Порядку). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності. Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Судом встановлено, що на момент реєстрації у Могилів-Подільському міськрайонному центрі зайнятості, отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, відповідач ще не був позбавлений статусу підприємця та належав до категорії зайнятого населення, а отже безпідставно визнаний безробітним та отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» права не мав. При цьому правового значення не має, чи отримував відповідач на момент реєстрації у центрі зайнятості прибуток як фізична особа-підприємець чи ні, оскільки на той момент відомостей до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця внесено не було. За таких підстав суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved