Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.08.2018 року на вул.Січеславська Набережна в районі будинку №9 в м .Дніпро , сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Тойота р/н [NUMBER] , власником якого є Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод», під керуванням водія [PERSON] , який перебував у трудових відносинах із відповідачем, автомобіля Шкода Октавія А5 р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля Форд Фокус р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля Шкода р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2018 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП. З метою компенсації завданих збитків він звернувся до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», де згідно полісу було застраховано цивільно-правову відповідальність Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод», як власника транспортного засобу Тойота р/н [NUMBER] . 14.11.2018 року страховою компанією йому було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 34076 грн. 30 коп. Проте, згідно висновку експерта №3110/18/18 від 30.10.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Форд Фокус р/н [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить за вирахуванням ПДВ - 55312 грн. 21 коп., а розмір матеріального збитку - 61408 грн. 62 коп. Таким чином, страховою компанією не було доплачено страхове відшкодування в розмірі 21235 грн. 91 коп. З метою врегулювання правовідносин, він надіслав до страховика 30.11.2018 року заяву, а 21.01.2019 року досудову вимогу, які відповідачем було проігноровано. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 21235 грн. 91 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 29.11.2018 року по 31.01.2019 року в сумі 1759 грн. 38 коп., у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 29.11.2018 року по 31.01.2019 року три відсотки річних в сумі 146 грн. 62 коп. та інфляційні витрати в сумі 467 грн. 19 коп., а всього 23609 грн. 10 коп. Також позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» різницю між розміром матеріального збитку та страховою виплатою та додаткові витрати, які він вимушено поніс внаслідок ДТП в сумі 6796 грн. 41 коп. Крім того, просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі пропорційно до задоволених вимог. Представник Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» у наданому відзиві проти позову заперечував, посилаючись на те, що товариство, як власник транспортного засобу Тойота р/н [NUMBER] , застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, уклавши з Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» 31.08.2017 року договір №07/98/3.2.29 обов`язкового страхування, згідно якого ліміт страхування за шкоду завдану майну становив 100000 грн., франшиза - 0 грн. Таким чином, розмір завданих позивачу збитків повністю покривається страховою сумою. Також представник відповідача посилався на те, що відповідачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі оціненої шкоди, а наданий позивачем висновок експерта не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Представник Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в наданому відзиві просив відмовити в задоволенні заявлених до товариства позовних вимог, посилаючись на те, що після отримання повідомлення про настання страхового випадку, страховою компанією у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було направлено уповноважених представників та спеціаліста для з`ясування причин настання страхового випадку, забезпечено огляд пошкодженого транспортного засобу, залучено спеціаліста для визначення розміру збитків та відповідно до звіту про вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та заяви позивача останньому було виплачено страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, зменшеної на суму ПДВ, в розмірі 34076 грн. 30 коп. Після виплати страхового відшкодування позивач не надав підтвердження факту оплати проведеного ремонту, а тому відсутні підстави для доплати йому ПДВ в якості частини страхового відшкодування чи будь-яких інших сум. Також представник відповідача посилався на те, що відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру заподіяних збитків, якщо страховик вчасно не забезпечив огляд транспортного засобу представником. Оскільки страховою компанією зазначені вище вимоги Закону було дотримано та в день звернення проведений огляд транспортного засобу, позивач не мав правових підстав самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди. Крім того, огляд транспортного засобу було проведено через три дні після ДТП та у день звернення, що дало змогу з`ясувати дійсний характер і ступінь пошкоджень та можливості їх усунення. Звіт №170818 не оскаржений та його висновок не спростований. Таким чином, розмір страхового відшкодування був розрахований та виплачений страховою компанією відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та підстав для його перерахунку та доплати не має. Якщо позивач вважає, що страхове відшкодування повинно розраховуватись на підставі складеного за його замовленням висновку експерта від 30.10.2018 року, то цей висновок є документом, який є необхідним для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Останній був поданий позивачем 14.11.2018 року, тому 90-денний строк для виплати страхового відшкодування повинен був розраховуватись з 14.11.2018 року, а страхова компанія прийняти рішення та виплатити страхове відшкодування до 15.02.2019 року, тоді як позивачем пеня розрахована за період до 14.02.2019 року. Крім того, оскільки страхова компанія не порушувала ані порядку, ані строку виплати страхового відшкодування, нарахування пені є необгрунтованим та незаконним. В частині заявлених вимого про стягнення на підставі ст.625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних представник відповідача посилався на те, що оскільки страхове відшкодування було виплачено позивачу відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача відсутні підстави для нарахування інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Крім того, відшкодування шкоди - це відповідальність, а не грошове зобов`язання, а тому ст.625 ЦК України до даних правовідносин не може бути застосована. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» проти позову заперечував з підстав, наведених у письмовому відзиві. Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» явку свого представника за викликами не забезпечило. Третя особа - [PERSON] , за неодноразовими викликами до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, пояснень по суті справи не надав. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що 17.08.2018 року на вул.Січеславська Набережна в районі будинку №9 в м.Дніпро , сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Тойота р/н [NUMBER] , власником якого є Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод», під керуванням водія [PERSON] , автомобіля Шкода Октавія А5 р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля Форд Фокус р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля Шкода р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2018 року було встановлено вину водія [PERSON] у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Також Приватним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний завод» не заперечувалось, що на момент ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із підприємством та безпосередньо виконував свої трудові обов`язки. Цивільно-правова відповідальність Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод», як власника транспортного засобу Тойота р/н [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована згідно договору №07/98/3.2.29 від 31.08.2017 року та полісу №АК/7193220 в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». Згідно полісу №АК/7193220 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 100000 грн., франшиза - 0 грн. Після настання страхового випадку позивач звернувся до вказаної страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON]. №170818, складеного за замовленням страхової компанії, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу була визначено в сумі 78046 грн. 94 коп., вартість відновлювального ремонту та матеріальних збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена в сумі 37189 грн. 27 коп. 05.09.2018 року позивач звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. для визначення вартості завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП, що мала місце 17.08.2018 року. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №3110/18/18 від 30.10.2018 року, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу була визначена в сумі 136792 грн. 62 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в сумі 61408 грн. 62 коп., а без врахуванням ПДВ в сумі 55312 грн. 21 коп. Також з матеріалів справи вбачається, що зазначений висновок позивачем було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку 08.11.2018 року та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отриманий останнім 14.11.2018 року. 14.11.2018 року страховою компанією на рахунок позивача було перераховано страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] №170818 та за вирахуванням ПДВ, в сумі 34076 грн. 30 коп. На подальші звернення позивача щодо здійснення доплати страхового відшкодування відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №3110/18/18 від 30.10.2018 року, страховою компанією було надано відповідь про те, що нею в повному обсязі було виконано зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах, регламентованих Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з чим відсутні підстави для перегляду прийнятого рішення. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст.1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею ст.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страхо-вик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Пунктом 33.3 ст.33 Закону України №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно п.п.34.2,34.3,34.4 ст.34 Закону України №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до п.п.36.1,36.2 ст.36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик,

Outcome: partial