Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 05.02.2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/1322/73/1418 (далі Договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 12850 доларів США строком до 05.02.2015 року зі сплатою 12,95% річних за користування кредитними коштами. 24.03.2009 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду №014/1322/73/1418/1, якою дію кредитного договору пролонговано до 05.03.2016 року та тимчасово до 24.03.2010 року зменшено розмір щомісячного платежу. 12.06.2009 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду №014/1322/73/1418/2, якою було капіталізовано прострочену заборгованість по відсоткам. 02.07.2010 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду №014/1322/73/1418/2, якою дію кредитного договору пролонговано до 05.06.2017 року, у звязку з чим графік погашення кредиту було викладено у новій редакції у Додатку до зазначеної угоди. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався повернути кредитні кошти частинами та сплатити нараховані відсотки шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів на відповідні рахунки для повернення кредиту в розмірі згідно графіка погашення кредиту та сплатити нараховані відсотки. Позивач умови договору виконав. Однак, відповідач в порушення умов вказаного договору зобовязання за ним своєчасно не виконував, в звязку з чим станом на 25.08.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 11133,62 доларів США, з яких 5908,12 доларів США заборгованість за кредитом, 1179,53 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 4045,97 доларів США заборгованість по пені за прострочення сплати кредиту та процентів. З метою захисту своїх порушених прав, позивач просить суд стягнути достроково з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №014/1322/73/1418 від 05.02.2008 року в розмірі 11133,62 доларів США та судові витрати по справі.\~\~ Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, представник за довіреністю № 294/15 від 30.06.2015 року [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У судовому засіданні 06.11.2015 року відповідач [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та подав письмові заперечення проти позову. В поданих запереченнях просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що банком не доведено надання йому кредиту в розмірі 12850 доларів США, а надана позивачем виписка по рахунку не є належним доказом виконання банком зобовязань за договором, а є внутрішнім документом банку. Визнав, що кредит банком надано шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-сервіс» суми в розмірі 8111,25 доларів США за придбаний ним у останнього автомобіль, а не 12850 доларів США як зазначає позивач. Крім того, просив суд зменшити розмір пені, нарахованої позивачем до 1 долара США. Відповідно до\~ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Встановлення строку розгляду цивільних справ є однією з процесуальних гарантій своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ (ст. 1 ЦПК України). Крім того,\~ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене та те, що позовна заява подана до суду 30.09.2015 року, відповідачем [PERSON] неодноразово заявлялись клопотання 26.10.2015 року про відкладення розгляду справи для звернення за отриманням правової допомоги, 06.11.2015 року, 19.11.2015 року та 16.12.2015 року про оголошення перерви з метою врегулювання спору в позасудовому порядку, які судом задовольнялись, однак результатів не дали, з метою не порушення розумних строків розгляду вказаної справи, суд ухвалив провести судовий розгляд у відсутності відповідача [PERSON], який був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак до суду не зявився, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуєтьсянадати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст.\~626, ст.\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]», правонаступником всіх прав та обовязків якого відповідно до статуту є ПАТ «[PERSON] [PERSON]», та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1322/73/1418, згідно умов якого останній отримав кредит за програмою кредитування «[PERSON] в кредит» у розмірі 12850 доларів США на придбання легкового автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 р.в., р.н. [NUMBER], к. KL1SF69YE8W001438 на строк 84 місяці з 05.02.2008 року до 05.02.2015 року зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 12,95 % річних та зі сплатою 1,9 % від суми кредиту комісії за надання кредиту, що складає 1232 грн. 96 коп. під заставу вищевказаного автомобіля. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпеченості, повернення та плати за користування. Відповідно до п. 3.3. Договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії цього договору згідно Графіку (що є додатком 1 до Договору), які складають 233,42 доларів США щомісяця. За рахунок кожного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. В Додатку № 2 до вказаного Договору передбачено перелік комісій (тарифів), інших фінансових зобовязань позичальника, що входять до сукупної вартості кредиту. 24 березня 2009 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду №014/1322/73/1418/1, якою дію кредитного договору пролонговано на 13 календарних місяців до 05.03.2016 року та тимчасово на період з 24.03.2009 року до 24.03.2010 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за Договором до розміру 175 доларів США.(надано кредитні канікули). У звязку із цим, викладено в новій редакції в Додатках № 1, 2, які є невідємною частиною цієї Додаткової угоди, графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту. 12 червня 2009 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду №014/1322/73/1418/2, якою було досягнуто згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, визначених Кредитним Договором. У звязку із цим, викладено в новій редакції в Додатках № 1, 2, які є невідємною частиною цієї Додаткової угоди, графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту. 02 липня 2010 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду №014/1322/73/1418/2, якою дію кредитного договору пролонговано на 15 календарних місяців до 05.06.2017 року, у звязку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1,2 до цієї Додаткової угоди. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що передбачено ст. 611 ЦК України. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Згідно наявної в матеріалах справи копії виписки по рахунку № [NUMBER] відповідачу [PERSON] було зараховано грошові кошти в розмірі 12850 доларів США на позичковий рахунок, визначений у п.1.1. кредитного договору № 014/1322/73/1418 від 05.02.2008 року. Таким чином, позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] про те, що грошові кошти йому не видавались готівкою через касу банку, а були зараховані на розрахунковий рахунок ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-сервіс» наданий ним, а тому позивачем не доведено факт видачі йому кредиту, оскільки п.3.2. Договору передбачений такий порядок надання кредиту. Також суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що банком видавався кредит лише на суму 8111,25 доларів США, а не 12850 доларів США, як зазначено в Договорі, оскільки п. 1.4 Договору детально визначена загальна сукупна вартість кредиту за цим Договором, до якої входять не лише витрати позичальника, необхідні для погашення суми кредиту, передбачені п.1.1 Договору, але й сплата процентної ставки, сплата комісій Банку, передбачених додатками до цього Договору, а також витрати позичальника на користь третіх осіб, повязані з укладенням договорів забезпечення та страхування. Як вбачається з умов Договору, цей кредитний договір вважається укладеним за умови підписання сторонами кожної сторінки цього договору, включаючи всі додатки до нього. З наданих копій кредитного договору та додатків до нього, завірених належним чином, слідує, що [PERSON] підписано його кожну сторінку, що і не заперечувалось ним у судовому засіданні, а отже Договір є укладеним. Більше того, перед його укладенням відповідач в письмовій формі був повідомлений про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, що підтверджується підписанням Умов кредитування, які є невідємною частиною цього Договору, тобто надана [PERSON] інформація була повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною, а тому зауважень, претензій від відповідача як на час укладення кредитного договору, так і після його виконання банком і частково ним особисто не поступало, що свідчить про те, що умови укладеного між ними Договору, останнього повністю задовольняли. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконував, в зв'язку з чим у нього виникло прострочення за кредитним зобов'язанням та утворилась заборгованість перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Згідно розрахунку позивача прострочена сума заборгованості відповідача [PERSON] станом на 25.08.2015 року становить 11133,62 доларів США, яка складається з: 5 908,12 доларів США заборгованість за кредитом (в тому числі з них 2114,69 доларів США прострочена заборгованість за кредитом); 1 179,53 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом (в тому числі з них 1137,61 доларів США прострочена заборгованість по процентам); 4 045,97 доларів США заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав у визначені строки зобовязання по поверненню грошових коштів позивачу, який відповідно до умов п.п. 6.6., 8.4. Договору вправі вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях\~47\~та\~49\~цього\~Закону\~визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями\~\~допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено\~Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого\~1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2\~статті 5 цього Декрету. Як вбачається з копії банківської ліцензії № 10 від 11.10.2006 року, дозволу № 10-4 від 11.10.2006 року та додатку до дозволу № 10-4 від 11.10.2006 року, виданих НБУ для ВАТ «[PERSON] [PERSON]», що діяли на час виникнення спірних правовідносин, позивач мав право здійснювати операції з валютними цінностями, а тому правомірно надав кредит відповідачу у іноземній валюті. Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, позивач ПАТ «[PERSON] [PERSON]» також правомірно заявило вимогу про повернення кредиту та процентів у іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5908,12 доларів США заборгованості за кредитом, 1179,53 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, а всього 7087,65 доларів США. Разом з тим, відповідно до абз. 2 п.14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. А тому, з відповідача слід стягнути 7087,65 доларів США, що еквівалентно 168620 грн. 30 коп. (7087,65 дол. США х 2379,0721 грн. за 100 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 30.12.2015 року : 100 = 168 620 грн. 30 коп.). Частиною 1\~ст. 546 ЦК України\~передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 549 ЦК України\~встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржникповинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Що і передбачено п.10.1. Договору, відповідно до якого за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, передбачених цим Договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. А тому, суд вважає, що позовна вимога ПАТ «[PERSON] [PERSON]» про стягнення із відповідача [PERSON] пені також підлягає до задоволення, оскільки це передбачено умовами укладеного між сторонами кредитного договору. Разом із тим, банк не зважив, що положення ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України\~можуть бути застосовані тількипри вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитним договором, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки, оскільки вона не є кредитним зобов'язанням, а є санкцією за невиконання зобов'язання. Отже, суд визначає розмір пені у національній валюті гривні в розмірі 89397 грн. 91 коп. Суд вважає, що клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності в один рік до позовної вимоги про стягнення пені не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України,\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~ст.257 ЦК України,\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2\~ст.258 ЦК України, передбачена позовна давність в один рік, яка застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак, відповідно до\~ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п. 12.7. Договору, в якому передбачено, що до всіх правовідносин, повязаних з укладенням та виконанням цього Договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257, 259 ЦК України), підписаного сторонами, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 3 роки.\~\~ Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позовна давність за домовленістю між сторонами збільшена, договір про це укладений письмово, а тому клопотання відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає. Також, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеним отримання відповідачем [PERSON] кредиту від ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем [PERSON] позивачу кредиту та відсотків в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. За таких обставин та при наявності поданих доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог\~ч.1 ст. 88 ЦПК України\~слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 3690 грн. 05коп. На підставі ст.ст. 192, 509, 533, 546, 549, 610, 611, 625, 626, 627, 638, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial