Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України», третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з майна. В позові зазначив, що [INFO] помер його дядько [PERSON] . Під час оформлення спадкових прав йому стало відомо, що 25.03.2009 року Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано арешт нерухомо майна на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Шабала І.А. від 25.03.2009 року. Наявність обтяження нерухомого майна унеможливлює право позивача оформити належним чином спадкові права. Для вирішення питання про зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] звернувся до Дніпровського ВДВС. Листом від 29.01.2019 року про надання інформації начальник відділу повідомив позивача про те, що припинення арешту неможливо через знищення виконавчих проваджень, які були завершені у 2009 році та для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду. Крім того, позивача повідомлено, що виконавчий лист про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 4044, 20 гривень на користь відповідача повернуто стягувачу, повторно на виконання до Дніпровського ВДВС виконавчий лист не надходив. Позивач просить суд зняти арешти з усього нерухомого майна, яке належить [PERSON] . Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали письмову заяву, у якій просили розглядати справу за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Третя особа була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Після його смерті відкрита спадкова справа №49/2018, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . (а.с.7, 14) 25.03.2009 року за №8578289 реєстратором Запорізькою філією підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано арешт нерухомого майна, власником якого є померлий [PERSON] на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Шабала І.А. від 25.03.2009 року. (а.с.11) Для вирішення питання про зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] 22.01.2019 року із відповідною заявою звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя. (а.с.9) Листом від 29.01.2019 року начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Проценко А.Ю. позивачу роз`яснено про те, що згідно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на [PERSON] накладено арешт за реєстраційним номером обтяження: 8578289 на підставі постанови №11553309 від 25.03.2009 року. Припинити чинність арешту, який було накладено на підставі вказаної постанови не має можливість через те, що виконавчі провадження, які завершені у 2009 році знищені. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, після чого підлягають знищенню. Виконавчий лист №2-2336/08 від 08.01.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗОКС «Спілка пенсіонерів України» заборгованості у розмірі 4044,20 гривень повернуто стягувачу, на повторне виконання зазначений виконавчий лист до Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя не пред`являвся. Для вирішення питання про зняття арешту запропоновано звернутися до суду. (а.с. 10, 15) На теперішній час у позивача виникла необхідність оформити належним чином спадкові права після померлого дядька [PERSON] , а наявність обтяження унеможливлює вчинення будь яких юридичних дій з майном без зняття цього арешту. (а.с.14) Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент накладення арешту) визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 316 ЦК України визначеного, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання свої майном. На теперішній час підстави для існування накладеного обтяження на майно спадкодавця відсутні, та перешкоджають позивачу оформити спадщину після смерті його дядька та вільно володіти і розпоряджатись належним йому майном у подальшому, що є порушенням його прав, як власника майна. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення даного позову.

Outcome: approved