Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що об'єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності йому, позивачу та відповідачці [PERSON] по 1/2 частці на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 28.01.2009 року. За наслідками укладеної мирової угоди, та затвердженої Болградським районним судом Одеської області від 23.05.2011 року було здійснено фактичний розподіл даного об'єкту з відступленням від ідеального розміру долей. В зв'язку з чим, між ними була досягнута домовленість про те, що відповідачка бере на себе всі необхідні витрати по ремонтно-будівельним роботам по облаштуванню перегородки і вхідного отвору на даному об'єкті. Проте, як йому стало відомо, відповідачка ніяких дозвільних документів не вказане переобладнання не отримувала, звела перегородку і влаштувала дверний проріз самостійно. У зв'язку з тим, що були порушені його, позивача, права як власника, він змушений звернутися до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідачку знести самовільно зведену стіну і закласти дверний проріз в приміщенні за адресою: [ADDRESS]. Позивач жодного разу в судове засідання не прибув, хоча щоразу був повідомлений належним чином (а.с.28, 29, 56-57, 66-67, 85). Представник позивача будучи присутнім в судовому засіданні 25.11.2014 року наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Просив оголосити перерву для можливості забезпечити присутність позивача в судовому засіданні. Однак в судове засідання 08.12.2014 року не прибув, хоча був особисто повідомлений (а.с.81, 83), причини не явки не повідомив, будь-яких заяв до суду не надав. Відповідачка повністю заперечувала усі доводи позивача, на спростування яких надала відповідні докази. Пояснила, що судовим рішенням Болградського районного суду Одеської області від 23.05.2011 року було затверджено мирову угоду та фактично здійснено розподіл належного їм з позивачем об'єкту, а саме магазину «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]. Тривалий час вона чекала, доки позивач допустить її до користування її частиною приміщення, однак відповідач вигадував різні причини щоб не допустити позивачку до користування її ж частиною приміщення. Звернувсь з заявою до Інспекції ДАБК в Одеській області про надання дозволу на зведення стіни (перегородки) у приміщенні магазину згідно судового рішення, вона отримала дозвіл, запросила будівельників та розпочала зводити стіну згідно плану розподілу приміщення. Позивачу про це було достовірно відомо, при ньому здійснювали необхідні заміри та визначалося де саме буде збудована стіна. Згодом їй було видано Декларацію про початок проведення будівельних робіт. Майже по закінченню будівельних робіт, прибув позивач, та попросив особисто робітників, що працювали у приміщенні, здійснити отвір у його частині приміщення, а саме: замість вікна прорубати отвір для вхідних дверей. Працівники погодилися на пропозицію позивача, здійснили отвір та отримали розрахунок від уповноваженої особи позивача, який є керуючим в магазині «[INFO]» - [PERSON]. В той же день, ввечері були встановлені вхідні двері. Через деякий проміжок часу, позивач замість вхідних дверей у своїй частині будівлі облаштував вхідну групу з вікнами та дверима майже на весь фасад приміщення. До приміщення позивача, вона відповідачка ніякого відношення не має, користується та розпоряджається виключно лише своїм приміщенням. Крім того, так як її переобладнане приміщення не прийнято в експлуатацію, вона - позивачка не може розпочати працювати в ньому. Здати приміщення в експлуатацію можливо лише разом з іншою частиною, що належить позивачу, однак позивач не вчиняє для цього ніяких заходів. Представник відповідачки підтримав пояснення своєї довірительниці, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позов є необґрунтованим та жодними доказами не доведено позивачем заявлених вимог. Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.26, 55, 68, 84). Подала заяву про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позовних вимог (а.с.69). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про відмову в задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 28.01.2009 року, справа № 2-ц-115 власниками будівлі за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по ? (а.с.35, 16, 40). Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 23.05.2011 року було прийнято та затверджено мирову угоду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна в натурі. За умовами мирової угоди майно (об'єкти нерухомості) розподілені наступним чином: - об'єкт нерухомості: приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно варіанту № 1 розподілу магазина та варіанту № 1 розподілу будівель і споруд висновку № 7048 судової будівельно-технічної експертизи від 20.12.2010 року, де [PERSON] - співвласник № 1, а [PERSON] - співвласник № 2. А саме: - [PERSON]. (співвласнику № 1) виділити частку магазину під зн. « 1*» загальною площею 100.65 кв.м. (1* - торговий зал площею 96.05 кв.м., 2 - підсобне приміщення площею 4.6. кв.м.), ? частку складу під літ. «Б» розміром 4.5 м. х 19.98 м., ? частку № 1 - воріт, ? частку № 2 - воріт, ? частку № 3 - хвіртки, ? частку № 4 - забору, 1/2 частку 1 - мощення, та визнати за нею [PERSON] право власності на нього; - [PERSON] (співвласнику № 2) виділити: частку магазину під зн. « 1**» загальною площею 108.25 кв.м. (1** - торговий зал, площею 91.85 кв.м., 1*** - коридор, площею 5.3 кв.м., 3 - підсобне приміщення, площею 11.1 кв.м.), погріб під літ. «В», ? частку складу під літ. «Б» розміром 4.5 м. х 19.98 м, ? частку № 1 - воріт, ? частку № 2 - воріт, ? частку № 3 - хвіртки, ? частку № 4 - забору, 1/2 частку 1 - мощення та визнати за ним [PERSON] право власності на перелічені об'єкти (а.с.17-23). Порядок проведення реконструкції та перепланування врегульовано ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», згідно з якою будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Виконання таких робіт з порушенням встановленого законом порядку є самочинним будівництвом. На спростування доводів позивача та його представника відповідачкою надано Декларацію Інспекції ДАБК в Одеській області про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкції ? частини нежитлової будівлі магазину промислових товарів з виділом в самостійну одиницю без зміни зовнішньої конфігурації за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). В судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснив, що на прохання відповідачки [PERSON] він разом з [PERSON] в жовтні-листопада 2013 року будували стінку у приміщенні магазину «[INFO]» за адресою: [ADDRESS]. Перед початком робіт були присутні, і [PERSON], і [PERSON], які їм показали план та визначили, де саме має бути стіна. За будівництво стіни розраховувалася [PERSON] Перед закінченням будівництва цієї стіни, до них звернувся [PERSON] та попросив зробити отвір під вхідні двері замість наявного вікна в частині магазину, який належить йому, і роботу потрібно було зробити терміново, так як магазин продовжував працювати і реалізовувати наявні в ньому товари. Показав де саме, і який отвір має бути, по всіх питанням рекомендував звертатись до [PERSON]. Після того, як вони з [PERSON] вибили отвір для дверей, за вчинену роботу з ними розрахувався [PERSON] (а.с.73-74). Свідок [PERSON] дав аналогічні свідчення, як і свідок [PERSON] (а.с.75-76 Свідок [PERSON] пояснив, що 02.11.2013 року до нього звернувся [PERSON] з прохання терміново виготовити вхідні металопластикові двері та встановити в магазині «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Замовлення було прийнято, терміново виготовлено двері, та пізно ввечері вони були встановлені, оскільки магазин продовжував функціонувати. За виконану роботу розраховувався [PERSON], якого на це уповноважив [PERSON], та рекомендував до нього звертатися з усіх питань. Потім, 14.11.2014 року [PERSON] замовив вхідну групу дверей разом з вікнами, які просив встановити в тому ж приміщенні магазину «[INFO]» (замість попередньо встановлених, оскільки було зроблено значно більший пройом), крім того пояснив, що розрахуватися він зможе частинами, і розрахунок здійснить його довірена особа [PERSON]. Замовлення було виконано та вхідна група була встановлена. На підтвердження надав копію витягу зі свого журналу замовлень, де значиться замовлення від [PERSON] для магазину «[INFO]» (а.с.78-80). Свідок [PERSON], який працює головним державним інспектором Інспекторського відділу № 1 Інспекційного управління ІДАБК в Одеській області пояснив, що на ім'я Інспекції ДАБК надійшов лист від Болградської міської ради Одеської області про направлення інспектора для встановлення законності проведення будівельних робіт по зміненню зовнішнього вигляду фасаду будівлі за адресою: [ADDRESS]. 25.12.2013 року йому було видано направлення за № 35-33 для проведення позапланової перевірки щодо реконструкції фасаду будівлі [ADDRESS]. Під час здійснення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: [ADDRESS] у присутності [PERSON], та його довіреної особи [PERSON] було встановлено, що будівельні роботи із реконструкції існуючої будівлі громадського призначення в ? частині, належній [PERSON] виконані без будь-якого документу дозвільного характеру, що надає право на виконання будівельних робіт. Крім того, [PERSON] продовжує експлуатацію об'єкту будівництва без прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку, чим грубо порушує вимоги ст.ст.34 ч.1, 39 ч.8 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності). На ім'я [PERSON] було винесено припис про заборону експлуатації магазину та необхідність усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності. Після невиконання припису [PERSON] притягнуто до відповідальності на накладено штраф. (а.с.88-98). Частиною 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Відповідачкою дотримано усі необхідні умови для здійснення реконструкції, отримано Декларацію про початок робіт. Оскільки, після перебудови, об'єкт не прийнятий в експлуатацію, відповідачка не використовує його для роботи. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Не може суд прийняти до уваги позицію позивача та його представника стосовно наполягання на своїх позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується. Таким чином, під час розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача та не надано суду належних та допустимих доказів. З огляду на викладене, суд вважає що позов [PERSON] в такому вигляді не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed