Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом, яким просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 27 листопада 2015 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права на ? частку вкладу з відповідними відсотками, що зберігались на рахунку № 26355624532185 у ПАТ КБ «Приватбанк», відритого згідно з умовами депозитного договору SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року; визнати за ним право власності на ? частку вказаного вкладу з відповідними відсотками; стягнути з відповідача на його користь ? частку вказаного вкладу з відповідними відсотками. У подальшому позивач позовні вимоги змінив, та просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 27 листопада 2015 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права на ? частку вкладу з відповідними відсотками, що зберігались на рахунку № 26355624532185 у ПАТ КБ «Приватбанк», відритого згідно з умовами депозитного договору № SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року; визнати за ним право власності на ? частку вказаного вкладу з відповідними відсотками; зобовязати відповідача повернути йому майно, набуте без достатніх правових підстав у вигляді ? частки вказаного вкладу з відповідними відсотками у розмірі 6051,41 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 жовтня 2014 року померла його мати, [PERSON] За життя мати склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповідала синам, а саме: йому, та його братові [PERSON] Також 14 квітня 2014 року [PERSON] уклала договір банківського вкладу з ПАТ КБ «Приватбанк» SAMDNWFD0070105026800 та зробила розпорядження банку, згідно з яким він є спадкоємцем вкладу в обсязі 100%. 02 листопада 2015 року він звернувся до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 27 листопада 2015 року державним нотаріусом вказаної нотаріальної контори [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого він та його брат [PERSON] є спадкоємцями спадщини після померлої [PERSON], яка складається з вкладів з відповідними відсотками, які зберігались у відділеннях № 9,51 Маріупольської філії ПАТ КБ «Приватбанк», по ? частці кожний, у тому числі й вклад з відповідними відсотками, що зберігався на рахунку № 26355624532185 у ПАТ КБ «Приватбанк», відритому згідно з умовами депозитного договору SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року. Вказане свідоцтво частково порушує його права як спадкоємця, оскільки під час поділу спадщини між спадкоємцями не було враховане спадкове розпорядження. Позивач до зали судових засідань не прибув, надавши заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності, за участю його представника за довіреністю [PERSON], позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у подальшому до зали суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду жодного разу не прибув. Судові повістки про виклик його до суду неодноразово надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверти були повернуті суду за закінченням строків зберігання. В.о. завідувачої Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] просила розглядати справу без представника нотаріальної контори, про що надіслала відповідну заяву. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], діюча на підставі довіреності, через канцелярію суду надала аналогічну заяву. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх наданими письмовими доказами, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО № 799781, виданого 07 жовтня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 07 жовтня 2014 року, про що складено актовий запис № 1358. Також встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповідала [PERSON], а все інше належне ій майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Заповіт був посвідчений 06 березня 2013 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] Крім того, на імя [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» (відділення № 51 та № 9 Маріупольської філії) були відкриті рахунки, серед яких рахунок № 26355624532185, відритий згідно з умовами депозитного договору SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року. Оглянутими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи до майна [PERSON], померлої 07 жовтня 2014 року, встановлено, що спадщину за заповітом, посвідченим 06 березня 2013 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], прийняли діти померлої, [PERSON], та [PERSON] Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у вказаній спадковій справі не зареєстровано. 27 листопада 2015 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вклади у ПАТ КБ «Приватбанк» по ? частці кожному, [PERSON] за реєстровим № 2-473 та [PERSON] за реєстровим № 2-476, у тому числі й на вклад, відритий згідно з умовами депозитного договору SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року. Як вбачається з відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 14 липня 2015 року № 20.1.0.0.0/7-20150710/3043 за депозитним рахунком № 26355624532185 у відділенні № 51 Маріупольської філії ПАТ КБ «Приватбанк», відритому на імя [PERSON] за договором SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року, заповідальне розпорядження відсутнє, поточна сума станом на 14 липня 2015 року 12000,52 гривень. Проте за уточненою відповіддю ПАТ КБ «Приватбанк» (дата та номер ті самі) за вказаним депозитним рахунком складено заповідальне розпорядження на імя [PERSON] (російською мовою) син. Відповідно до ст.. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця. Отже наведена норма передбачає два можливих види вираження волі спадкодавця-вкладника: заповіт та спеціальне розпорядження банківській установі. Тобто, якщо спадкодавець зробив розпорядження банківській установі або застереження щодо вкладу в загальному заповіті, то вклад переходить у власність особи, вказаної в розпорядженні чи заповіті. Положення про те, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним, визначає, що порядок і умови переходу прав на вклад відповідають звичайній процедурі спадкування; до оформлення права на такий вклад у порядку спадкування застосовується режим оформлення спадщини; право на частину вкладу можуть отримати й спадкоємці за правом на обовязкову, якщо такі є. Дані про наявність заповіту, яким би [PERSON] змінила заповідальне розпорядження на грошовий вклад на рахунку № 26355624532185 у відділенні № 51 Маріупольської філії ПАТ КБ «Приватбанк» за договором SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року, в матеріалах спадкової справи відсутні. Таким чином, саме заповідальне розпорядження [PERSON] на випадок її смерті відносно цього грошового вкладу і є останнім її особистим розпорядженням на користь позивача. Як вбачається з виписки по картковому рахунку № 26355624532185, відритому на імя [PERSON] за договором SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року, 01 грудня 2015 року, з даного рахунку були здійснені виплати спадкоємцям [PERSON] в сумі 6051,41 гривень та [PERSON] в сумі 6051,42 гривень. З урахуванням наведених обставин, та в сенсі викладених норм, приймаючи до уваги, що [PERSON] у встановлений законом строк прийняв спадщину, що відкрилась після смерті матері [PERSON], та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але при цьому не була врахована наявність розпорядження банку, зробленого [PERSON] на імя позивача, суд дійшов висновку про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27 листопада 2015 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] в частині визнання за відповідачем права на ? частку вкладу в поточній сумі 12000,52 гривень з відповідними відсотками, що зберігається у відділенні № 51 Маріупольської філії ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № 26355624532185, відритому згідно умов депозитного договору SAMDNWFD0070105026800 від 14 квітня 2014 року, а також визнати за позивачем право на ? частку вказаного вкладу з відповідними відсотками та зобовязати відповідача повернути позивачу ? частку вказаного вкладу з відповідними відсотками у розмірі 6051,41 гривень, тим самим задовольнивши позов у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в сумі 1653,60 гривень (по 551,20 гривень за кожну вимогу). На підставі наведеного,

Outcome: approved