Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 16.05.2011 року відповідачем було підписано анкету - заяву та отримано кредит. Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного внесення коштів на відповідний рахунок у нього виникла заборгованість, яка установлена позивачем в розмірі 250799,16 грн. та підлягає до стягнення у сумі 138216,75 грн. за кредитним договором № б/н від 16 травня 2011 року, з яких: заборгованість за тілом кредита 1946,49 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 136270,26 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості, надавши до суду відповідну заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що відповідач не укладала з банком кредитний договір, як зазначає позивач. 16.05.2011 року відповідач звернулася до позивача із заявою про видачу їй дебетної особистої картки. Їй була видана така картка із сумою 300 грн., які вона повернула у повному обсязі. Публічний договір на підставі анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вона не підписувала і навіть не мала такого наміру. Тому, якщо на ім`я відповідача і надавалася картка «Універсальна», це відбулося без волевиявлення останньої. Відповідно Умови та правила надання банківських послуг нею не підписувалися. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 16.05.2011 року відповідачем було підписано анкету - заяву на отримання дебетової особистої картки . Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) кредитний ліміт на вказану картку в розмірі 300 грн. було встановлено 19.11.2012 р.; 30.11.2020 р. було підвищено до 800 грн.; 26.07.2013 р. до 1500 грн.; 25.08.2013 р. до 2000 грн. Згідно з інформацією, викладеною у анкеті - заяві від 16.05.2011 року [PERSON] підтвердила, що вона підписанням цієї анкети заяви відповідно до статті 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою «privatbank.ua» та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування. Факт користування зазначеними кредитними коштами представником відповідача не спростований належними та допустимими доказами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, позивач обґрунтовуючи їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором та банківської виписки, посилається на Тарифи обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг в «Приватбанку» розміщені на банківському сайті, які є невід`ємною частиною спірного договору. Проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету заяву від 16.05.2011року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме в розмірі і порядку нарахованому банком. Отже, зважаючи на те, що відсутні підстави вважати, що при укладені договору з [PERSON] позивач дотримав вимог, передбачених статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Як вставлено в судовому засіданні відповідач здійснив останню банківську операцію по погашенню заборгованості 31.03.2017 р. Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 16.05.2011 р. та випискою по рахунку за договором б/н станом на 14.05.2020 року. Вказана обставина зазначена позивачем у відповіді на відзив від 22.12.20 р. За № 5769/20-вх. Однак позивач з даним позовом звернувся до суду 17.07.2020 р., тобто після спливу строку встановленого ст. 257 ЦК України, що є самостійною підставою у задоволенні позовних вимог, відповідно до норм ст. 267 ЦК України. За встановлених обставин, зважаючи на повернення відповідачем усієї суми заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України зважаючи на відмову у задоволенні позову судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на нього. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed