Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 22.11.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Японський «Постійний» «Піврічний» №682351/2013 в іноземній валюті на суму 5000 доларів США строком до 22.05.2014 року. В подальшому депозит поповнювався до суми 16600 доларів США. На 01.08.2014 року залишок коштів на рахунку становить 16101,09 доларів США основної суми та відсотків. 13.05.2014 року та 21.05.2014 року він повідомляв відповідача про те, щоб 22.05.2014 року йому підготували кошти в доларах США, оскільки по закінченню терміну депозиту він буде знімати кошти в повному обсязі. 22.05.2014 року він звернувся до відповідача з метою повернення коштів, однак останній свої зобов'язання не виконав та кошти не повернув. Окрім цього, за рекомендацією експертів банку він їзди до м.Києва в головний офіс банку та спілкувався з директором фінансового департаменту, однак результатів від вказаного звернення також не має. Таким чином, оскільки відповідач порушує свої зобов'язання за договором, позивач просив суд зобов'язати останнього видати готівкою одноразовою операцією через касу відділення №128 належні йому грошові кошти в сумі 16800,29 доларів США; стягнути відповідача на його користь грошові кошти в сумі 16800,29 доларів США, з яких: 16101,09 доларів США - сума вкладу та нарахованих відсотків, упущена вигода в сумі 525,84 доларів США, які він міг би отримати розмістивши кошти в іншому банку, 173,36 доларів США - три відсотки річних за несвоєчасне повернення коштів за період з 23.05.2014 року по 30.09.2014 року. Також просив стягнути з відповідача на його користь 518 грн. 67 коп. витрат, пов'язаних з проїздом до м.Києва. В судовому засіданні позивач підтримав позов частково, зазначивши, що відповідно до заявлених вимог про зобов'язання відповідача виплатити через касу банку грошові кошти в сумі 16800,29 доларів США та стягнення з відповідача коштів в зазначеному розмірі, підтримує саме останню вимогу та остаточно просив стягнути відповідача на його користь грошові кошти в сумі 16800,29 доларів США, з яких: 16101,09 доларів США - сума вкладу та нарахованих відсотків, упущена вигода в сумі 525,84 доларів США, які він міг би отримати розмістивши кошти в іншому банку, 173,36 доларів США - три відсотки річних за несвоєчасне повернення коштів за період з 23.05.2014 року по 30.09.2014 року, а також стягнути з відповідача на його користь 518 грн. 67 коп. витрат, пов'язаних з проїздом до м.Києва. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з цим, з урахуванням думки позивача, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.11.2013 року між [PERSON], та Публічним акціонерним товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Японський «Постійний» «Піврічний» №682351/2013, відповідно до умов якого позивачем було розмішено вклад в сумі 16600 доларів США, що підтверджується відповідними копіями договору та квитанціями і меморіальними ордерами про внесення коштів (а.с.7-11). 13.05.2014 року та 21.05.2014 року позивач звертався з письмовими заявами до відповідача щодо виплати суми вкладу та нарахованих відсотків за повних шість місяців (а.с.12,13). Згідно заяв про видачу готівки від 25.06.2014 року, 01.07.2014 року та 03.07.2014 року вбачається, що банком позивачу було повернуто кошти в сумі 1200 доларів США. Залишок коштів, який згідно довідки про рух коштів по рахунку, становить 16101,09 доларів США, позивачу до теперішнього часу не повернуто (а.с.14-17). Також судом також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 року прийнято рішення №123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк». Дана інформація опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - fg.gov.ua, є загальновідомою та вислу ч.2 ст.61 ЦПК України такою, що не потребує доказування. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Положеннями ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до ч.5 зазначеної статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів. Відповідно до п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився. В своєму позові позивач посилався на те, що договір банківського вкладу було укладено на строк до 22.05.2014 року. Разом з тим, як вбачається з п.1.1 договору від 22.11.2013 року, вклад було розміщено позивачем на строк 13 місяців з дня укладення договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу. А відповідно до умов п.1.7 договору встановлено дату вимоги вкладу - 22.12.2014 року. Виходячи зі змісту заяв позивача на адресу банку від 13.05.2014 року та 21.05.2014 року вбачається, що останній фактично звертався до банку у відповідності до положень п.1.6 договору щодо дострокового закриття вкладу, повернення суми вкладу та нарахованих процентів за повних шість місяців дії вкладу. Таким чином, на час введення в банку тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк дії за договором банківського вкладу позивача не закінчився. А тому, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним вище спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст.52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми вкладу та нарахованих відсотків є безпідставними та задоволенню не підлягають. З огляду на це та положення ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних в сумі 173,36 долари США. Також не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди в сумі 525,84 долари США, яку, як зазначає позивач, він міг би отримати розмістивши належні йому за договором кошти в іншому банку на депозитний рахунок, оскільки наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання позивачем прибутку в разі укладення в подальшому іншого договору, є умовними припущеннями та не можуть бути підставою для стягнення упущеної вигоди. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо відшкодування витрат в сумі 518 грн. 67 коп., пов'язаних з його поїздкою до м.Києва до головного офісу банку для спілкування з директором фінансового департаменту для вирішення питання щодо повернення коштів, оскільки вказані витрати не є вимушеними і необхідними та не випливають безпосередньо із спірних правовідносин за договором банківського вкладу. З урахуванням зазначеного в задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки позивача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed