Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір суборенди земельної ділянки загальною площею 0,0750 га, яка знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Г.Сталінграду, 103-Б, кадастровий номер 1210100000:02:233:0002. Позивачем на вказаній земельній ділянці було виявлено обєкти нерухомого майна: будівля 1, загальною площею 8,8 кв.м. та будівля 2, загальною площею 6,3 кв.м. У звязку з чим, просить суд визнати за ним право власності на вказані будівлі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2017 року позов [PERSON] було залишено без руху. 01.08.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 19.01.2018 року. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач надав заяву про розгляд у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, не зявилися в судове засідання без повідомленням причини, не подали відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, судом, в порядку ст.280-281 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір суборенди земельної ділянки загальною площею 0,0750 га, яка знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Г.Сталінграду, 103-Б, кадастровий номер 1210100000:02:233:0002. Позивачем на вказаній земельній ділянці було виявлено обєкти нерухомого майна: будівля 1, загальною площею 8,8 кв.м. та будівля 2, загальною площею 6,3 кв.м. Суборенда землі це передача земельної ділянки її користувачем (орендарем) іншій особі в користування на певний строк та на умовах, погоджених з орендодавцем. Такі відносини оформляються відповідним договором. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Чинним законодавством України передбачено, що умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Отже, суд наголошує на тому, що орендодавець передає свою земельну ділянку іншій особі у володіння і користування за певну плату і на певний строк, а тому переважне право власності (його визнання) на обєкти, що розташовані на земельній ділянці має саме орендодавець, якщо інше не встановлено Законом або договором. З цих підстав, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed