Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суми страхового відшкодування у розмірі 14575,68 грн., 4784,07 грн. суми пені, 2302,85 грн. - суми збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі, та 520,57 грн., суми 3% річних за користування грошовими коштами, та 1500 гривень витрат за проведення автотоварознавчого дослідження. Також позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 12393,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.04.2016 року близько 15-30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю сторін, Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.06.2016 року у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було відмовлено та зазначено про порушення правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], та зважаючи, що в результаті ДТП автомобілі зазнали ушкоджень і позивачеві завдано матеріальних збитків, з урахуванням наявності страхового полісу, позивач просить вимоги задовольнити. Згідно Ухвали суду від 06.10.2017 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду, Ухвалою суду від 15.02.2018 року, з урахуванням заяви представника позивача [PERSON], суд перейшов до спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачам надіслані матеріали справи, згідно отриманих даних, відповідач [PERSON] їх отримав, про що є належне сповіщення, однак у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не подавав. Від [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшов відзив, згідно якого вони вважали вимоги безпідставними, оскільки вина [PERSON] не встановлена. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи також вимоги ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, розгляд справи здійснено за відсутності сторін без технічного фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.211, 247, 279 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 06.04.2016 року близько 15-30 год. по вул.Ген.Бочарова у м.Одесі в напрямку просп.Добровольського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], котрий керував автомобілем Suzuki Ignis, реєстраційний номер [NUMBER], та [PERSON], керуючого транспортним засобом автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування», що визнано товариством у наданому відзиві, однак страховий поліс до суду ні позивачем, ні відповідачами не надавався. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.06.2016 року у притягненні позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було відмовлено за відсутності складу адміністративного правопорушення та в мотивувальній частині зазначено про порушення п.16.5 правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] Позивачем надано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, виконаного оцінювачем [PERSON], що становить17468,54 грн., в якому вартість відновлювального ремонту визначена у розмірі 29861,54 грн. Разом з тим, докази притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності суду не надавались, посилання позивача на Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 17.06.2016 року, якою відмовлено у притягненні позивача до адіміністративної відповідальності, як на доказ вини відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає помилковим, оскільки, згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, при цьому відмовляючи у виплаті страховик повинен керуватися статтею 991 ЦК, в якій передбачені випадки таких відмов, а також Договором. Згідно статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Позивач звернувся до страховика з письмовою заявою про виплату страхового відшкодуваня, однак йому було відмовлено у виплаті з підстав відсутності встановленої вини [PERSON] За таких обстави, вимоги про відшкодування шкоди відповідачами задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення нарахованих позивачем пені, відсотків, суми інфляції є похідними від основних вимог та також не підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судовий збір сплачено при зверненні до суду. На підставі викладеного, суд вважає заявлені до відповідача вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed