Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.03.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 97-07-ПК. Вказує, що відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 59 400 доларів США із строком остаточного повернення до 01.03.2022 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,8% річних, які мав сплачувати відповідно до додатку №1 - графіку зниження розміру заборгованості. Зазначає, що у подальшому 11.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №97-07-ПК від 01.03.2007 року, відповідно до умов якої останньому надавались кредитні ресурси у сумі 74 400,00 доларів США. Крім того, зазначає, що у забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір від 06.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №398, у який 17.05.2007 року відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору №97-07-ПК від 01.03.2007 року були також внесені зміни. Вказує, що предметом іпотеки за вищезазначеним іпотечним договором є квартира [ADDRESS], загальною площею 72,0 кв.м. та житловою площею 31,0 кв.м. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідно до рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 03.11.2013 року з відповідача було вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі: 349 736,91 гривень - по кредитним ресурсам, 14 529,60 гривень - по сплаті відсотків, 10 747,59 гривень - пені за прострочення сплати щомісячних платежів та судові витрати, оскільки відповідач у порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконував. Звертає увагу суду на те, що вищезазначене рішення від 03.11.2013 року набрало законної сили, однак відповідачем виконане не було, у зв'язку з чим сума заборгованості за кредитним договором станом на 06.06.2014 року складає 139 290,38 доларів США, що гривневому еквіваленті по курсу НБУ 11,8258 гривень за 1 доларів США становить 2 941 682,60 грн., з яких: 40 625,32 доларів США - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту, що гривневому еквіваленті по курсу НБУ 11,8258 гривень за 1 доларів США становить 480 426,91 гривень; 31 609,00 доларів США - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, що гривневому еквіваленті по курсу НБУ 11,8258 гривень за 1 доларів США становить 373 801,71 гривень; 1 098,76 доларів США - сума строкової заборгованості по відсоткам, що гривневому еквіваленті по курсу НБУ 11,8258 гривень за 1 доларів США становить 12 993,72 гривні; 65 957,30 доларів США - сума простроченої заборгованості по відсоткам, що гривневому еквіваленті по курсу НБУ 11,8258 гривень за 1 доларів США становить 779 997,84 гривень; 2 941 682,60 гривень - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам. У зв'язку з вищевикладеним, він змушений був звернутись до суду з цим позовом та просить з метою погашення частини заборгованості відповідача перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 97-07-ПК від 01.03.2007 року пропорційно вартості предмета іпотеки звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 72,0 кв.м. та житловою площею 31,0 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У судове засідання 25.11.2014 року представник позивача Іванов А.О. не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду спору не заперечував та просив його задоволити за обставин, викладених в ньому, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений позов можливо розглядати у відсутності представника позивача на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положень п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України та думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи. Представник третьої особи Державної реєстраційної служби України у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій просив справу розглянути без його участі, на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений позов можливо розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. За приписами п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 вказаної норми цивільного права серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків на першому місці зазначається договір та інші правочини. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, кодексів, законів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним взятих на себе за договором зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 1 ст. 1048 параграфа 1 глави 71 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 01.03.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 97-07-ПК (а.с.11-14). Згідно п.2.1., п.3.1. кредитного договору позивач на підставі письмової заяви відповідача надав останньому кредит у сумі 59 400 доларів США, строком до 01.03.2022 року (п.3.2.), сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,80% відсотків річних (п.4.1.). Відповідно до п.2.3. кредитного договору кредитні ресурси відповідачем мали були використані на споживчі цілі. Відповідно до п.3.2. кредитного договору відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти до 01.03.2022 року, шляхом зарахування на позичковий рахунок у термін з «10» числа кожного місяця у розмірі 342 долара США згідно графіку зниження розміру заборгованості, що є додатком №1 до кредитного договору (а.с.15-18). Відповідно до п. 4.3. кредитного договору відповідач зобов'язався до «10» числа кожного місяця, шляхом зарахування на рахунок процентів, сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами у розмірах, визначених у додатку до кредитного договору №1 - графік зниження розміру заборгованості Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до вищезазначеного кредитного договору (а.с.19), відповідно до умов якої останньому надавались кредитні ресурси у сумі 74 400,00 доларів США, строком до 01.03.2022 року (а.с.19), що разом з додатком №1 (а.с.20-26) склали єдиний договір. Відповідно до вищезазначеної додаткової угоди відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти, шляхом зарахування щомісяця на позичковий рахунок до 10 числа кожного місяця у розмірі 433,60 долари США згідно графіку (а.с.20-26). Крім того, відповідно до п.6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів відповідач був зобов'язаний сплачувати позивачу пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадках порушення відповідачем строків платежів за кредитними ресурсами, процентами. Відповідно до п. 3.4. кредитного договору позивач має право зупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити відповідачу у продовженні строку дії цього договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору, якщо останній несвоєчасно або не у повному обсязі буде здійснювати зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів, відповідно до пунктів 3.2., 4.3., 4.4. У випадку вимоги позивача про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів відповідач зобов'язався здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 банківських днів з моменту отримання вимоги позивача. Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір від 06.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №398 (а.с.27-31). Відповідно до п.1 іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 72,0 кв.м. та житловою площею 31,0 кв.м. Крім того, слід зазначити, що у відповідності із внесенням змін у кредитний договір щодо розміру кредитних коштів та особливостей його сплати, також, були внесені зміни і у іпотечний договір, що підтверджується договором від 17.05.2007 року про внесення змін у іпотечний договір від 06.03.2007 року, реєстровий номер №398 (а.с.32-32А). Відповідно до п. 2 іпотечного договору, предметом іпотеки забезпечується повернення виданих кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №97-07-ПК від 01.03.2007 року, сплату відсотків за користування ресурсами, комісійної винагороди, неустойки за кредитним та іпотечним договором, збитки, завданих прострочкою платежів за кредитним договором та відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет застави в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Крім того, згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку» кредитор (іпотекодержатель, заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (іпотекодавець, заставодавець) забезпеченого заставою (іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи наявні порушення договірних зобов'язань,

Outcome: approved