Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 2002 року по 11.02.2013 року працював у ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді помічника майстра сортировочно-тріпальногоцеху прядильного виробництва. На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» з ним не розрахувалась. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі складає 19075,03 грн. В добровільному порядку адміністрація відмовляється погасити заборгованість по заробітній платі, тому він змушений звернутись за поновленням свого порушеного права на оплату праці до суду. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за 674 дні з 19.06.2014 року по 17.02.2017 року. У звязку з чим просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 55861,12 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19.06.2014 року по дату винесення рішення, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача та винесення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] з 2002 року по 11.02.2013 року працював у ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді помічника майстра сортировочно-тріпального цеху прядильного виробництва. Наказом № 14-к від 08.02.2013 року звільнений з посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Як вбачається з довідки ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» № 4/34/25-1-113 від 11.02.2013 року заборгованість ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з заробітної плати перед позивачем складає 19075,03 грн. Згідно довідки № 4/34/25-1-558 від 06.12.2016 року, виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 1781,92 грн. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.07.2014 року стягнуто з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на користь [PERSON]середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні в сумі 28344,96 грн. за період з 12.02.2013 року по 18.06.2014 року. Відповідно до вимог ст.\~ 116, 117 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені вище строки при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За приписами ч.3 ст. 10, ч.2 ст.27, ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини, як вбачається з рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.07.2014 року середньоденний заробіток на день звільнення позивача складав 84,85 грн. Позивачем доведено наявність заборгованості ВАТ «ХБК» перед ним, розмір середньомісячного заробітку. Відповідачем не доведено, що заборгованість перед позивачем погашена, середньоденний заробіток на день звільнення позивача був іншим, ніж 84,85 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 27 цього Закону\~встановлено, що середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 02.02.1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.2,3,4,8 Порядку). Відповідно до ст. 161 Податкового кодексу України\~податковий агент, який нараховує(виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, розрахунок податкових зобовязань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого з джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем). Судом визначено, що період затримки фактичного розрахунку по заробітній платі із позивачем, за час затримки розрахунку за період з 19.06.2014 року по 20.04.2017 року, складає 714 робочих днів (з 19.06.2014 року 7 днів, липень 2014 року 23 дні, серпень 2014 року - 20 днів, вересень 2014 року 22 дні, жовтень 2014 року 23 дні, листопад 2014 року 20 днів, грудень 2014 року 23 дні, січень 2015 року 19 днів, лютий 2015 року 21 день, березень 2015 року 21 день, квітень 2015 року 21 день, травень 2015 року 18 днів, червень 2015 року 20 днів, липень 2015 року 23 дні, серпень 2015 року 20 днів, вересень 2015 року 22 дні, жовтень 2015 21 день,\~ листопад 2015 року 21 день, грудень\~ 2015 року 23 дні, січень 2016 року \~19 днів, лютий 2016 року\~ 21 день, березень 2016 року\~ 22 дні, квітень 2016 року\~ 21 день, травень 2016 року\~ 19 днів, червень 2016 року\~ 19 днів, липень 2016 року\~ 22 дні, серпень 2016 року\~ 22 дні, вересень 2016 року 22 дні, жовтень 2016 року 20 день,\~ листопад 2016 року 22 дні, грудень 2016 року -\~ 22 дні, січень 2017 року 20 днів, лютий 2017 року 20 днів, березень 2017 року 22 дні, з 01.04.2017 року по 20.04.2017 року 13 днів). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 60582,90 грн. (84,85 грн. Х 714 робочих днів за час затримки розрахунку). У звязку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved