Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з даним позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до рішення Сватівського районного суду Луганської області від 22.01.2010 з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 вітня 2015 року з нього утримується аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітної плати, що змінило його матеріальний стан, оскільки утримувані з нього аліменти становлять1/2 частину його заробітку. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.08.2016 розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] було зменшено з 1/4 частки з усіх видів заробітку до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки утримувані з нього аліменти перевищують встановлену законом частку, просить зменшити розмір аліментів за рішенням Сватівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2010 року на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] до 1/6 частини заробітної плати щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ Позивач в попереднє судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В попереднє судове засідання відповідач не прибула, але надала заву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 103303, виданого Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області 23 жовтня 2007 року (а.с. 9), на утримання якої за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 22.01.2010 з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітної плати (а.с. 7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року (а.с. 11) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ВЛ № 124288, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського РУЮ у Харківській області 02.08.2011 року (а.с. 12). Також за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року з позивача утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітної плати (а.с. 5), рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.08.2016 року розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] було зменшено з1/4 частки з усіх видів заробітку до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6). Позивач [PERSON] працює слюсарем АВР у КП «Харківводоканал» Комплекс «Харківводопостачання» та за період квітень 2016 року по вересень 2016 рік загальна сума доходу становить 24521,15 грн. без урахування аліментів (а.с. 8). Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно до\~ст.180 СК України\~кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України-27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, з врахуванням незадовільного матеріального становища позивача, беручи до уваги, що відповідач хоча й офіційно працевлаштований та має на утриманні дві неповнолітні дитини, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме слід визначити аліменти у 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved