Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова, б. 243, який складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 71,8 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м, прибудови літ. «А1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», гаражу літ. «Е», колодязя літ. «К», паркану № 1, вигрібної ями літ. «І», погрібу літ. «п-г», в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 15.04.2009 року, з правом державної реєстрації у відповідних органах. Позивач зазначає, що 15 квітня 2009 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с.Мала Токмачка, вул. Лугова, б.243, загальною площею 71,8 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м, який належав спадкодавцю на праві власності. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька - [PERSON] Інших спадкоємців за законом та заповітом після смерті [PERSON] не має. Його мати відповідачка по справі, на думку позивача, не має права на спадщину, оскільки розірвала шлюб з [PERSON] у встановленому законом порядку до відкриття спадщини. Звернувшись до нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу Свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті батька, йому було відмовлено у видачі Свідоцтва, через відсутність правовстановлювальних документів на будинок. Тому позивач звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві Відповідач у судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 квітня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №137979, виданим 17 квітня 2009 року виконкомом Малотокмачанської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ЖС №483439, виданим 06.04.1984 року виконкомом Малотокмачанської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. Позивач прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 04.11.2015 року за № 1318. Відповідно до відомостей довідки Малотокмачанської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 11.10.2016 р. за № 383/01-09-01, встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, згідно виписки з господарської книги № 8, обєкт по господарському обліку 01-0694-5, який знаходиться за адресою: Запорізька область. Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова, буд. 143. Позивач звернувся до державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті його батька - [PERSON], було заведено спадкову справу № 353/2009. Відповідно до відомостей постанови державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 жовтня 2016 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова з посиланням на п.п.4.12, 4.15 ч.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, згідно з яким видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві і через відсутність таких документів у позивачів. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Станом на час придбання спадкодавцем нерухомого майна житлового будинку були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Підтвердженням права власності спадкодавця [PERSON] на спадковий будинок є відповідний запис № 8 у поземельній книзі за № 01-0694-5, яка зберігається у Малотокмачанській сільраді Оріхівського району Запорізької області, що підтверджується відповідною довідкою від 11.10.2016 р. за № 383/01-09-01. Таким чином, згідно з матеріалами справи спадкодавець [PERSON] набув спірний житловий будинок у власність відповідно до законодавства, чинного на момент придбання цього нерухомого майна, у звязку з чим воно може виступати обєктом спадкування. Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 19.01.2012 року КП «ІМпульс» Пологівської районної ради Запорізької області, спірний будинок складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 71,8 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м, прибудови літ. «А1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», гаражу літ. «Е», колодязя літ. «К», паркану № 1, вигрібної ями літ. «І», погрібу літ. «п-г». Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняв, що ніким не оспорюється, інших спадкоємців немає, однак через відсутність правовстановлюючих документів не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Водночас суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач [PERSON] не має права брати участь спадкуванні, оскільки розірвала шлюб із спадкодавцем до його смерті. Так, судом встановлено, що заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.01.2007 року, яке набрало законної сили і апеляційному порядку не оскаржувалося, було розірвано шлюб між відповідачем та [PERSON] Відповідно до ст. 115 Сімейного кодексу України в редакції, що була чинною на момент ухвалення вказаного рішення суду, було передбачено, що розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Суду відповідне свідоцтво при розгляді цієї справи надано не було. В матеріалах спадкової справи № 353/2009 міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини після [PERSON], в якій відповідач вказує на нього як на свого чоловіка. За таких обставин суд вважає, що відповідач також є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, а тому має право на половину спадкового майна. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме лише на половину спадкового майна. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.392, 1218, 1222, 1223, 1268, 1296 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial