Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд розірвати їхній з відповідачкою шлюб, який було зареєстровано 30 червня 2007 року у виконкомі Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них немає спільних інтересів, різні типи характерів і відносини між ними постійно напружені, це призводить до конфліктів і непорозумінь, у нього зникло почуття любові та поваги до відповідачки, що й привело до розпаду їхньої сімї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з вересня 2015 року та проживають окремо, на примирення не згідний, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не зявився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 червня 2007 року у виконкомі Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін немає спільних інтересів, різні типи характерів і відносини між ними постійно напружені, це призводить до конфліктів і непорозумінь, у позивача зникло почуття любові та поваги до відповідачки, що й привело до розпаду їхньої сімї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства сторони припинили з вересня 2015 року та проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved