Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування коштів в якому вказує, що 31.07.2012 року між позивачем та [PERSON] та Технологічним інститутом Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] було укладено договір №063м про підготовку фахівця з вищою освітою. Предметом зазначеного договору, відповідно до п. 1.1, є підготовка фахівця за освітньо- кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» або «магістр» за спеціальністю «Обладнання хімічних виробництв і підприємств будівельних матеріалів» з терміном навчання 1 рік з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року. Форма навчання денна. Відповідно до умов зазначеного договору оплату за навчання здійснює позивач, яка становить 8625,00 грн. за рік. На підставі договору №063м від 31.07.2012 року, між Позивачем та Відповідачем було укладено Індивідуальний договір №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року про цільову підготовку спеціаліста у Технологічному інституті Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] по денній формі навчання на платній основі за рахунок коштів ПРАТ «СО АЗОТ». Відповідно до п.1 зазначеного договору позивач взяв на себе зобовязання за рахунок власних коштів забезпечити навчання відповідача у Східноукраїнському національному університеті імені [PERSON] по денній формі навчання за спеціальністю «Обладнання хімічних виробництв і підприємств будівельних матеріалів», а відповідач взяв на себе зобовязання успішно оволодіти знаннями за спеціальністю та після завершення навчання продовжити працювати у позивача не менше 3-х років. Пунктом 3.6 договору передбачено, що відповідач у повному обсязі відшкодовує позивачу грошові кошти, перераховані позивачем на користь учбового закладу за навчання відповідача, а також виплачену стипендію з урахуванням індексу інфляції у випадку звільнення за власним бажанням, або звільнення за ініціативою роботодавця згідно п. 3, 4, 7, 8 ст. 40, ст. 41 Кодексу законів про працю України, до спливу строку, встановленого п. 3.4 цього договору. Отже, враховуючи, що строк навчання за договором №063м від 31.07.2012 року закінчується 30 червня 2013 року, відповідач зобов'язується, відповідно до умов Індивідуального договору №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року, пропрацювати на підприємстві Позивача, як мінімум, до кінця червня 2016 року. Відповідно до наказу №0037-КП(ув) від 14.04.2015 року відповідач був звільнений з підприємства позивача 14.04.2015 р. на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, тобто відповідачем не дотримано умови Індивідуального договору №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року в частині взятих на себе зобовязань щодо відпрацювання на підприємстві позивача встановленого терміну після закінчення навчання, а, отже, кошти, сплачені позивачем на користь начального закладу за договором №063м від 31.07.2012 року та виплачені на користь відповідача у вигляді стипендії, повинні бути відшкодовані у повному обсязі. Вказане відповідачем не зроблено, тому, на підставі вищевикладеного позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 14861,81 у якості відшкодування коштів, витрачених на навчання [PERSON] у Технологічному інституті Східноукраїнського національного університету імені [PERSON], а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток з повідомленням за адресою місця реєстрації відповідача, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що, 31.07.2012 року між ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ», [PERSON] та Технологічним інститутом Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] було укладено договір №063м про підготовку фахівця з вищою освітою. Відповідно до п.1.1 предметом договору є підготовка фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» або «магістр» за спеціальністю «Обладнання хімічних виробництв і підприємств будівельних матеріалів» з терміном навчання 1 рік з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року. Форма навчання денна. Оплата за навчання становить 8625,00 грн. за рік, здійснює ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ». На підставі договору №063м від 31.07.2012 року, між ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» та [PERSON] було укладено Індивідуальний договір №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року про цільову підготовку спеціаліста у Технологічному інституті Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] по денній формі навчання на платній основі за рахунок коштів ПРАТ «СЄВЄРОДОНЦЬКЕ [PERSON]». Відповідно до п. 1 договору ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» бере на себе зобовязання за рахунок власних коштів забезпечити навчання [PERSON] у Східноукраїнському національному університеті імені [PERSON] по денній формі навчання за спеціальністю «Обладнання хімічних виробництв і підприємств будівельних матеріалів», а [PERSON] бере на себе зобовязання успішно оволодіти знаннями за спеціальністю та після завершення навчання продовжити працювати на ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ». Відповідно до п. 3.4 Індивідуального договору №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року після закінчення навчального закладу, [PERSON] зобов'язаний пропрацювати на підприємстві не менше 3-х років. Пунктом 3.6 Індивідуального договору передбачено, що [PERSON] у повному обсязі відшкодовує ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» грошові кошти, перераховані на користь учбового закладу за навчання, а також виплачену стипендію з урахуванням індексу інфляції у випадку звільнення за власним бажанням, або звільнення за ініціативою роботодавця згідно п.3, 4, 7, 8 ст. 40, ст. 41 Кодексу законів про працю України, до спливу строку, встановленого п. 3.4 цього договору. Оскільки кінцевий строк навчання за договором №063м від 31.07.2012 року закінчився 30 червня 2013 року, відповідач зобов'язаний, відповідно до умов Індивідуального договору №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року, пропрацювати на підприємстві позивача, не менш як три роки, тобто до кінця червня 2016 року. Відповідно до наказу №0037-КП(ув) від 14.04.2015 року [PERSON] був звільнений з підприємства 14.04.2015 року на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Тобто [PERSON] не дотримано умови Індивідуального договору №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року в частині взятих на себе зобовязань щодо відпрацювання на підприємстві Позивача встановленого терміну після закінчення навчання, а, отже, кошти, сплачені ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» на користь начального закладу за договором №063м від 31.07.2012 року та виплачені на користь [PERSON] у вигляді стипендії, повинні бути відшкодовані на користь ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» у повному обсязі. ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» на користь Технологічного інституту Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] було перераховано 8 625,00 грн. у якості оплати за навчання [PERSON], що підтверджується банківською випискою. Також [PERSON] з вересня 2012 року по січень 2013 року, отримував від позивача стипендію у розмірі 797,16 грн. на місяць, що підтверджується відомостями на виплату грошей. Загалом сума виплаченої стипендії складає 797,16 * 5 = 3985,80 грн. Крім того за умовами Індивідуального договору №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року відповідач повинен відшкодувати позивачу грошові кошти, перераховані на користь учбового закладу за навчання з урахуванням індексу інфляції, розмір інфляційного збільшення складає 2016,76 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком в вірності якого не має підстав сумніватись. У відповідності до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних від суми заборгованості що становить у відповідності до наданого позивачем розрахунку 234,25 грн. Отже, загалом сума, яку необхідно стягнути з відповідача у зв'язку з не дотриманням ним умов Індивідуального договору №36/УЦ-99 від 10.08.2012 року, на користь позивача становить 14861,81 грн. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] витрат понесених позивачем у звязку з його навчанням. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved