Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідачів, посилаючись на те, що між \~ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] укладений Кредитний договір, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит на суму \~18482 дол. США із розрахунку 15,25 % строком по 05.03.2015 р. Відповідно до розділу кредитного договору «Порука» [PERSON] зобовязався відповідати, як солідарний боржник. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 19.12.2013 року за нею рахується заборгованість в сумі 246925, 10 грн., яка складається з непогашеного кредиту 134805,06 грн., несплачених відсотків 91289, 29 грн., несплаченої пені за простроченння строків виконання зобовязань 20830, 75 грн., що підтверджено відповідним розрахунком заборгованості. На підставі зазначеного просить солідарно стягнути з них заборгованість в сумі 246925 грн. 10 коп. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справи на підставі наявних в ній доказів. Представник відповідачів через канцелярію суду надала заяву про застосування строків позовної давності до вимог до відповідачів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] (позичальник), [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (поручитель) був укладений Договір «Автопакет» № 104/П/31/2008/840, за яким [PERSON] надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 18482 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Ціль кредиту - придбання Автотранспортного засобу. Плата за користування кредитом - відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,25 % відсотків річних. Строк, на який [PERSON] надає позичальнику кредит - до 05 березня 2015 року. Відповідно до пунктів 2.1-2.2.2 договору позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі 371,72 дол. США. Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту щомісячно до 18 числа поточного місяця 9п.2.2.3). Згідно з пунктом 5.1 договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення. Пунктом 5.2 договору встановлено, що у разі порушення позичальником вимог пунктів 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, він зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у пункті 1.1 цього договору, за кожен випадок. 06 березня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що випливають із договору «Автопакет» № 104/П/31/2008/840. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю чи у будь-якій його частині як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. 06 березня 2008 року [PERSON] отримала суму кредиту згідно заяви на видачу готівки № 435 та меморіального ордеру №435, тобто\~\~[PERSON] свої зобовязання виконав, надавши позичальнику кредитні кошти відповідно до вказаного вище Кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що починаючи з 21 квітня 2009 року позичальник [PERSON] належним чином не виконує умови договору «Автопакет», у звязку з чим станом 19.12.2013 року утворилась заборгованість в сумі 246925, 10 грн., яка складається з непогашеного кредиту 134805,06 грн., несплачених відсотків 91289, 29 грн., несплаченої пені за простроченння строків виконання зобовязань 20830, 75 грн. (а.с. 13-14). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Суд враховує, що впродовж розгляду справи відповідачами правильність такого розрахунку відповідачами фактично не оспорюється, а відтак береться до уваги судом. Разом з тим, представник [PERSON] подав до суду заяву про застосування позовної давності, в якій просив з цих підстав відмовити в задоволенні позову. Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. За ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення норм про позику. Так, ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Розрахунком заборгованості за договором «Автопакет» № 104/П/31/2008/840 підтверджується, що відповідач [PERSON] останній раз сплатила заборгованість по зазначеному договору 23 березня 2009 року. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 14 січня 2014 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Однак згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п.7.3. зазначеного вище договору сторони дійшли згоди збільшити строк позовної давності до десяти років. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними з укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом до десяти років, що відповідає нормам ст.259 ЦК України. Отже, в даному випадку до вимог про стягнення заборгованості за непогашений кредит та відсотки за користування кредитом повинен застосовуватися строк позовної давності відповідно до п.7.3. кредитного договору, що відповідає нормам ст.259 ЦК України. З наведеного виходить, що підстави для застосування трирічного строку позовної давності в даному випадку відсутні. Разом з тим суд не знаходить підстав для задоволення вимог банку до поручителя [PERSON] зважаючи на наступне. Відповідно до п. 3.2 Договору «Автопакет» та відповідно до Договору поруки, укладеного 06.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та \~[PERSON] поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за належне виконання позичальником своїх зобовязань за договором «Автопакет». Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, та полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя. Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п'ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові №6-170цс13 від 17.09.2014 року, і такий висновок є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно з умовами договору поручитель [PERSON] безвідривно та безспірно зобов`язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають із цього договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники (пункти 3.2.1, 3.2.2 договору «Автопакет»). Пунктом 8.5 цього договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань. Тобто, строк виконання зобов`язань (дата, місяць, рік) поручителем у договорі не зазначено. Таким чином, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Саме таку правову позицію було викладено у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа № 6-53цс14). Як зазначалось вище, починаючи з 2009 року позичальник [PERSON] належним чином не виконує умови договору «Автопакет», а у січні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним договором «Автопакет». Тобто, банк звернувся з позовом до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором після спливу шести місяців з часу несплати боржником чергового платежу за договором. Таким чином, оскільки в даному випадку в договірі поруки не встановлено строк його дії і банком не пред'явлено вимог до поручителя на протязі шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, то такий договір поруки є припиненим. З наведеного виходить, що у задоволенні позову до поручителя слід відмовити через безпідставність. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує відповідачу [PERSON] судовий збір у розмірі 2469,25 грн.

Outcome: partial