overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 16.08.2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказано на те, що він позов підтримує. Відповідач також надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. Згідно з п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 16.08.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сімю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище Мялківська, на що вказує в поданій до суду письмовій заяві. На підставі ст..ст.79,88 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе стягнути з нього на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 16.09.2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб розпався, вони не підтримують ніяких відносин, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без її участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 16.09.2000 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, який не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, заяви щодо відновлення їй дошлюбного прізвища не надала, а тому суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище -[PERSON]. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 17.02.1996 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому, просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач позов не визнала, заперечувала щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 17.02.1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають разом, але подружніх стосунків не підтримують, наміру зберігати сімю позивач не має і категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. За ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом було надано сторонам строк на примирення з метою збереження сім»ї, але це не привело до позитивних наслідків. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за вказаних вище обставин та стосунків, які склалися між сторонами, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який не бажає поновлювати шлюбні стосунки. А тому проаналізувавши все наведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON]. Витрати по сплаті судового збору позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18.02.1989 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають повнолітніх дітей, сімейне життя не склалося, близько року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних стосунків, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивач надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказав на те, що позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без її участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 18.02.1989 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітніх дітей, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, проживають вони окремо, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, який не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, але оскільки заяви про відновлення дошлюбного прізвища вона не надавала, то суд вважає за можливе залишити їй прізвище -[PERSON]. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., ці витрати він залишає за собою, на що вказано в поданій ним письмовій заяві. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18.08.2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося, вони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, відповідач змінила місце проживання, збереження шлюбу вважає неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказано на те, що він підтримує позовні вимоги. Відповідач надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 18.08.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю сторони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, просить залишити їй прізвище-[PERSON]. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18.09.1982 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають, спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім»ю, шлюбні відносини фактично припинені, більше п»яти років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому він просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач надіслала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 18.09.1982 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, поясненнями позивача. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, наміру зберігати сімю вони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, не вказала у поданій заяві на необхідність зміни прізвища, а тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище- Мельник. Витрати по сплаті судового збору позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18 серпня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сім'я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на «[PERSON]». Сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 19.02.2005 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося, між ними виникають сварки, непорозуміння, вони втратили один до одного почуття та повагу, тривалий час вони не підтримують подружніх стосунків, примирення між ними неможливе, а тому він просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем було надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказано на те, що він позов підтримує. Відповідач також надала заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 19.02.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сімю вони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище Шуляк, на що вона вказала в поданій до суду заяві. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved