Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою, яка згодом була уточнена, до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 28 квітня 2001 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції позивач зареєстрував шлюб зі [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 серпня 2012 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. Він спільного шлюбу вони мають п`ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10 жовтня 2012 року № 327-К місце проживання дітей визначено з позивачем, тобто з батьком дітей. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 13.11.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але на кожну дитину не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 01.12.2017 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, позивач зазначає, що його колишня дружина, [PERSON] , не платить йому аліменти на утримання дітей. Відносно неї порушено кримінальну справу за несплату аліментів. Також, [PERSON] , позбавлена батьківських прав, що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року, яке було прийнято у справі № 241/742/13-ц. Позивач також звертає увагу на те, що відповідачка по справі, [PERSON] , є матір`ю [PERSON] та бабусею неповнолітніх дітей позивача. В лютому 2018 року син позивача, [PERSON] почав проживати з відповідачкою, у травні 2018 року молодша дочка позивача, [PERSON] , почала проживати з відповідачкою, а в листопаді 2018 року, з відповідачкою почала проживати старша дочка позивача [PERSON] . Двоє молодших синів залишилися проживати разом з позивачем та його дружиною - [PERSON] . На підставі судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 з [PERSON] були стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При винесені судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року про стягнення з мене на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд не врахував те, що у мене є ще двоє дітей, які знаходяться на моєму утриманні і той розмір аліментів, який зазначений у вищевказаному судовому наказі є надвеликим. [INFO] старшій донці - [PERSON] виповнилось 18 років, тобто вона досягла повноліття. У зв`язку з чим, зазначає позивач він не повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] . [INFO] старшому сину - [PERSON] виповнилось 18 років, тобто він досяг повноліття. У зв`язку з чим, зазначає позивач він не повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] . У зв`язку з вищезазначеним позивач просить суд: Змінити розмір стягнення аліментів з мене на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] з 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття на 1/6 частину всіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року про стягнення аліментів з мене на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття - відкликати. Позивач також просив відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі. У судовому засіданні [PERSON] та його представник, [PERSON] , не з`явилися, надали до суду письмову заяву в якій, уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заказною кореспонденцією з повідомленням, що, на підставі ст. 280 ЦПК України, дає суду можливість розглянути справу у заочному порядку та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 12). Від спільного шлюбу з [PERSON] позивач має п`ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-11). Згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав, щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 17-18). У зв`язку з тим, що троє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , почали проживати з відповідачкою, яка є їх бабусею, [PERSON] звернулася до суду і згідно судового наказу, який було видано 21 листопада 2019 року, Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, з позивача на користь відповідачки було стягнуто на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повнолітня ( а.с. 19). Згідно ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року в задоволені заяви позивача [PERSON] про перегляд судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року за ново виявленими обставинами про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] було відмовлено (а.с. 20-21). Постановою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 29.07.2020 року у задоволенні касаційної скарги [PERSON] відмовлено (а.с. 22-24, 42-45). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, тобто вона досягла повноліття ( а.с.7). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, тобто він досяг повноліття ( а.с.8) Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Верховний Суд неодноразово в усталеній практиці наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Вважаючи, що наявні в матеріалах справи докази, а саме свідоцтво про народження неповнолітнього сина позивача [PERSON] [INFO] ( а.с.10) та неповнолітнього сина позивача [PERSON] [INFO] ( а.с.11), рішення комісії з питань захисту прав дитини Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради ( а.с.13) вказують на те, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а [PERSON] та [PERSON] досягли повноліття, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зміни розміру стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] з 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, питання про перегляд судового наказу який було видано 21 листопада 2019 року, Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, з позивача на користь відповідачки було стягнуто на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повнолітня, вже був предметом судових розглядів та всім обставинам та доказам надано належної правової оцінки, яка викладена у набравших чинності судових рішеннях, а саме: ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року в задоволені заяви позивача [PERSON] про перегляд судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] було відмовлено (а.с. 20-21). Постановою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 29.07.2020 року у задоволенні касаційної скарги [PERSON] відмовлено (а.с. 22-24, 42-45),зазначені рішення є преюдиційними в розумінні ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України і мають враховуватись при прийнятті рішення по даній справі. Крім того, відповідно до статті 39 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного виконання ним в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином вимоги Позивача щодо відкликання Судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року про стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліттяє необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку що у позов необхідно задовольнити частково. Оскільки в позову було задоволено частково, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн. Стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191, 192, 197 СК України, та

Outcome: partial