Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою, в якому в них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких сплачував аліменти за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28.05.2007 року в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 11.05.2007 року до повноліття доньки [PERSON], тобто до [INFO], а далі по 125 грн. на утримання однієї доньки [PERSON]. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] було збільшено до розміру 1/4 частки усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Та сплачувати встановлений даним рішенням суду розмір аліментів не має змоги, оскільки перебуває на обліку з відповідними діагнозами в лікарні, потребує постійного медичного спостереження та лікування, в зв'язку з цим не працює, нерухомого майна не має, проживає разом з батьками, тому просить зменшити стягуваний розмір аліментів до 250 грн. щомісяця. В судове засідання з розгляду даної справи по суті сторони не з'явилися, позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, представник відповідача також подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити в задоволенні позову згідно долучених письмових заперечень на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Так, дійсно, матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що в шлюбі у сторін народилося дві доньки та заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року було збільшено розмір аліментів та з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнено аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло чинності (а.с. 8). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах за попереднім рішенням суду, а саме Липовецького районного суду Вінницької області від 17.05.2007 року, заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с. 9). Згідно наданих позивачем копій довідок до Актів огляду МСЕК та індивідуальних програм реабілітації інваліда, позивачу було встановлено третю групу інвалідності ще з 2009 року (а.с. 14). Тобто хвороби позивача, в зв'язку з якими йому встановлюється третя група інвалідності, існували на час винесення заочного рішення, яким було збільшено розмір стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Визначаючись з наявністю підстав для зміни визначеного заочним рішенням суду від 18.03.2014 року розміру аліментів суд враховує, що жодних належних та допустимих доказів для його зменшення та визначення в твердій грошовій сумі позивачем не доведено. Так, позивачем не доведено отримання ним нерегулярних та мінливих доходів, до того ж в розмірі, за якого він спроможний сплачувати аліменти саме в розмірі 250 грн. Відсутність у відповідача на праві власності нерухомого майна, а також офіційного працевлаштування даних обставин також не підтверджує. Зміни матеріального чи сімейного стану, в тому числі погіршення здоров'я, з часу стягнення аліментів відповідачем також не доведено. З матеріалів справи вбачається, що на час винесення судом заочного рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], відповідач мав обставини, на які він посилається, як на підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки наявність хвороб у позивача вбачається ще з 2009 року (а.с. 12 - 14). Встановлення інвалідності свідчить про отримання позивачем регулярних пенсійних виплат. Крім цього, встановлення третьої групи інвалідності не є забороною позивачу до працевлаштування, а неможливість відповідного працевлаштування позивачем не доведено жодними доказами. Тому суд не вбачає підстав для зміни стягуваних аліментів з відповідача та в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed