overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] Дніпропетровську. За даною адресою зареєстровані позивач, дружина позивача [PERSON], син позивача [PERSON], донька позивача [PERSON], який є відповідачем у справі та є родичем позивача. З січня 2010 року відповідач не мешкає за вказаною адресою, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею, особистих речей відповідача в квартирі немає. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2006 року, посвідченого нотаріально. За вказаною адресою зареєстровані позивач, дружина позивача [PERSON], син позивача [PERSON], донька позивача [PERSON], що підтверджується довідкою №151 про склад сім'ї, виданою ОК «ЖЕК» Тополь» від 08.04.2014 року. З січня 2010 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, його особистих та носильних речей в квартирі немає, що підтверджується Актами від 14.10.2013 року, 04.04.2014 року та 02.12.2013 року. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], відповідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.08.2016 року. На спірній житловій площі позивача зареєстрований відповідач, який є її сином та який в квартирі не проживає з 2002 року. Відповідач вже тривалий час спірною квартирою не цікавиться, як житлом, його особистих речей в квартирі немає, житло не утримує, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не зявилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.08.2016 року. Відповідно до довідки ЖЕК «Тополь» №545 від 19.10.2017 року в спірній квартирі зареєстрований [PERSON], який є сином позивача. Відповідач з 2002 року у спірному житловому приміщенні не проживає, особистих речей не має, житло не утримує, спірною квартирою не цікавиться, як житлом, що підтверджується актом про обстеження квартири, виданим ЖБК «329». В силу ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобовязаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача - [PERSON] на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, особистих його речей в квартирі немає, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі №61 в будинку №11 по вул.Тополина у м. Дніпрі та зняти відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.12.2005 року. На спірній житловій площі позивача зареєстрований відповідач, який є її сином та який в квартирі не проживає з 1991 року. Відповідач вже тривалий час спірною квартирою не цікавиться, як житлом, його особистих речей в квартирі немає, житло не утримує, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не зявилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.12.2005 року. Відповідно до довідки ЖБК «Победа №107» №298 від 28.03.2017 року в спірній квартирі зареєстрований [PERSON], який є сином позивача. Відповідач з 1991 року у спірному житловому приміщенні не проживає, особистих речей не має, житло не утримує, спірною квартирою не цікавиться, як житлом, що підтверджується актом про обстеження квартири №124 в будинку №67 по пр.Б.Хмельницького у м. Дніпрі, виданим Головою ЖБК «Победа №107». В силу ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобовязаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача - [PERSON] на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, особистих його речей в квартирі немає, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.01.2005р. між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір №04 1/1-254. Для забезпечення виконання зобовязань за даним договором, між сторонами було укладено Договір іпотеки №Д-147, згідно якого позивач передав банку в іпотеку майнові права на квартиру за будівельним номером 213, що знаходиться на 11 поверсі секції 7 в будинку за номером 22-А по вулиці Балківській в місті Одесі. В 2006р. позивач повністю погасив кредит та отримав право власності на квартиру, однак відповідач в порушення 1.1 договору іпотеки не зняв обтяження майнових на дане майно. У звязку з викладеним, позивач просить зняти вказане обтяження. У судове засідання представник позивача подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Третя особа до суду не зявилася, причин неявки не повідомила. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2005р. між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір №04 1/1-254. Для забезпечення виконання зобовязань за даним договором, між сторонами було укладено Договір іпотеки №Д-147, згідно якого позивач передав банку в іпотеку майнові права на квартиру за будівельним номером 213, що знаходиться на 11 поверсі секції 7 в будинку за номером 22-А по вулиці Балківській в місті Одесі. Як вбачається з копій платіжних доручень, зазначений вище кредит [PERSON] погашений, тобто ним належним чином виконані свої зобовязання за кредитним договором. Згідно ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.17 ЗУ «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Вищевказані фактичні обставини дають суду підстави вважати, що зобовязання за вищевказаним договором іпотеки припинені, оскільки припинені зобовязання за кредитним договором(основним зобовязання). Таким чином, враховуючи те, що зобовязання за договором іпотеки припиненні, суд вважає, що обтяження з предмета іпотека слід зняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Позивач є балансоутримувачем вказаного будинку. Відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги, а сам внески на витрати з управління будинком, та станом на 01.09.2019р. в нього утворилась заборгованість в розмірі 5216,3грн. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а також судовий збір в розмірі 1921грн. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу та третій особі в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 6 ст.22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.. Згідно ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодних доказів належності квартири [ADDRESS] відповідачу по справі [PERSON] , доказів проживання чи реєстрації за даною адресою. Крім того, позивач не надав жодних доказів на підтвердження суми заборгованості, яку просить стягнути. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити, що саме [PERSON] є споживачем комунальних послуг, заборгованість за сплату яких просить стягнути позивач. На підставі,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є членом ГО «ОО ВСА» з січня 2012р. та за ним закріплене місце для зберігання транспортного засобу із гаражем за №46 на автостоянці №19 ГО «ОО ВСА» за адресою: м. Одеса, вул. Радісна, буд. 23/1. Відповідач не сплачував щомісячних членських внесків за зберігання транспортного засобу за період з липня 2014р. по липень 2017р. включно, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 7200грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки, та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд відповідно до ст.ст.224,225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали страви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є членом ГО «ОО ВСА» з січня 2012р. та за ним закріплене місце для зберігання транспортного засобу із гаражем за №46 на автостоянці №19 ГО «ОО ВСА» за адресою: м. Одеса, вул. Радісна, буд. 23/1. Згідно п.3.5. Статуту ГО «ООО ВСА», члени організації, зокрема, зобовязані дотримуватись положень Статуту, своєчасно сплачувати членські внески. У відповідності з п.3.2 правил експлуатації гаражів та зберігання транспортних засобів на автостоянках ГО «ООО ВСА», п.2.2.5. договору зберігання транспортних засобів від 28.02.2012р., укладеного між позивачем та відповідачем, прострочені платежі сплачуються в розмірі членського внеску, встановленого на поточний місяць. Станом на 16.08.2017р., відповідач не сплачує щомісячних членських внесків за зберігання транспортного засобу за період з липня 2014р. по липень 2017р. включно, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 7200грн., що підтверджується довідкою про стан заборгованості [PERSON] №213 від 16.08.2017р. Згідно ст..525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у звязку з чим має перед позивачем заборгованість, що є підставою для задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1600грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачами укладено письмовий договір позики від 25.07.2005р. на суму 18000,00 доларів США з остаточною датою повернення 25.07.2006р. Даний факт підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачами. Оскільки отримані грошові кошти відповідачі не повертають, позивач просить суд їх стягнути. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач на позові наполягав, [PERSON] позов визнала, [PERSON] вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що позов\~не підлягає\~задоволенню з\~наступних підстав. Як вбачається з тексту позовної заяви, між позивачем та відповідачами укладено письмовий договір позики від 25.07.2005р. на суму 18000,00 доларів США з остаточною датою повернення 25.07.2006р., що підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачами. Судом встановлено, що ухвалою від 14.07.2017р. вказану позовну заяву залишено без руху, у звязку з відсутності в матеріалах справи розписки, при позивач не надав суду ні копії, ні оригіналу вказаної розписки. Відповідно до\~ч.1,2\~ст.1047\~Цивільного кодексу\~України,\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній письмовий договір позики чи розписка від 25.07.2005р. щодо отримання вищевказаної позики відповідачами, суд доходить висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підтверджуються матеріалами справи, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що на майно позивача накладено арешти по ВП 31963289, ВП 39076379. Зазначені виконавчі провадження закінчені. У зв`язку з тим, що арешти перешкоджають позивачу здійснювати право власності на вказане майно, він просить суд зняти зазначені вище арешти. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, , копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу за його місцезнаходженням в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні Суворовським ВДВС ОМУЮ(правонаступник відповідач по справі) перебували ВП 31963289 з виконання судового наказу від 29.04.2008р. №2-н-688/08 про стягнення грошової суми з позивача на користь АТЗТ «Одестеплокомуненерго» у розмірі 1015,42грн., та ВП 39076379 з виконання судового наказу від 21.05.2013р. №523/5733/13-ц про стягнення грошової суми з позивача на користь КП «Теплопостачання» у розмірі 3000,51грн.. По даних виконавчих провадження на майно [PERSON] накладено арешти. Вказані виконавчі провадження закінченні та термін їх зберігання закінчився, що підтверджується копією листа Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області №35139 від 14.08.2019р. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі ч.3 ст.5 ЦК України, суд застосовує ЗУ «Про виконавче провадження» №606-14 від 21.04.1999р., який діяв на момент накладення арешту. Згідно ч.1,5 ст.60 вказаного Закону України, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, враховуючи те, що термін зберігання виконавчих проваджень закінчився, відповідач відзиву на позов не надав, а арешти протиправно позбавляють позивача гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, суд вважає за можливе зняти їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач зареєстровані та є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивач самостійно сплачує комунальні послуги та квартирну плату, відповідач грошей на оплату комунальних послуг та квартирної плати не надає, також відмовляється відшкодувати позивачу 1/2 частину сплачених ним комунальних послуг, а саме 9279грн. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача дату суму, а також моральну шкоду в розмірі 3000грн. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу та третій особі в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані є співвласниками квартири [ADDRESS] по Ѕ частині, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на дану квартиру, а також довідкою про склад сім`ї(а.с.4,6). Судом також встановлено, що на протязі періоду з жовтня 2016р. по серпень 2019р. позивач сплатив комунальні послуги та квартирну плату на загальну суму 18558грн., це підтверджено копіями роздруківок(а.с.7-8). Згідно ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Виходячи з наведеного, відповідач повинен відшкодувати позивачу 1/2 частину сплачених ним комунальних послуг та квартирної плати в розмірі 9279грн. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факту її спричинення, а також не вказано підстав для її стягнення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4грн. На підставі,

Outcome: partial