Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , про припинення стягнення аліментів, в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , що стягуються з нього за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року по справі № 320/11651/14-ц. Свій позов позивач мотивує тим, що 19 лютого 2005 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу син мешкав разом із матір`ю, у зв`язку з чим рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року з нього було стягнуто аліменти на утримання сина починаючи з 12.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Але з 2019 року [PERSON] , почав мешкати з ним, а згодом з його бабусею - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Зазначена адреса є місцем реєстрації проживання його сина. Таким чином, з 2019 року [PERSON] знаходиться на його повному утриманні, а зі своєю матір`ю бачиться у вихідні та святкові дні. Будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини вона не надає. Більш того. на нього покладено тягар виплати аліментів, у той час як дитина перебуває на повному його утриманні. Враховуючи, що вже понад рік, [PERSON] не проживає зі своєю матір`ю і знаходиться на його повному утриманні, підстави для стягнення з нього аліменти відсутні. За таких обставин він змушений звернутися до суду з цією заявою про припинення стягнення аліментів. Призначених рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року по справі № 320/11651/14-ц. Ухвалою суду від 07.10.2020 за позовом відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.12.2020 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду письмові пояснення щодо позовних вимог в яких просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує, оскільки з 2019 року правнук - [PERSON] проживає разом із нею за адресою: : [ADDRESS] . Зазначена адреса є місцем реєстрації проживання [PERSON] . Утримує правнука повністю його батько [PERSON] . Будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини його матір не надає. Через повторну неявку відповідачки у судове засідання, враховуючи письмову згоду представника позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2005 року між позивачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділ РАЦС по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 92. Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8). З моменту розірвання шлюбу [PERSON] мешкав разом із матір`ю, у зв`язку з чим рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року з позивача було стягнуто аліменти на утримання сина починаючи з 12.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про склад сім`ї від 28.02.2020 року № 1007 виданої ТОВ «АКВІ-БУД» та довідки від 02.03.2020 року № 67, виданої Мелітопольською ЗОШ № 11 [PERSON] з 2019 року почав мешкати з батьком, а згодом з його прабабусею - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Зазначена адреса також є місцем реєстрації проживання [PERSON] (а.с.10-11). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати». Наразі судом встановлено, що стан позивача суто змінився, раніше він надавав матеріальну допомогу відповідачці, оскільки їх син проживав разом з нею, але на даний час дитина не проживає разом з матір`ю та не перебуває на її утриманні, а тому вона втрачає право на отримання аліментів від батька на утримання дитини. З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що неповнолітній син сторін [PERSON] станом з 2019 року та до сьогодні постійно мешкає з прабабусею, [PERSON] , та знаходиться на утриманні батька, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved