Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та просив звільнити нерухоме майно, належне йому на праві власності, з-під арешту, накладеного Шевченківським ВДВС міста Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19.03.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №2008-051, відповідно якого позичальнику було надано у кредит грошовоі кошти у розмірі 75\~000,00 дол. США в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання своїх зобовязань між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки №2008-51 від 19.03.2008 року, відповідно до якого п.7 визначено, що в забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартину загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчужень обєктів нерухомого майна вбачається, що на ? частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладено арешт Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі постанови про накладення арешту від 21.07.2011 року. Позивач просить суд, звільнити з-під арешту нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що було арештовано на підставі постанови про накладення арешту від 21.07.2011 року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розряду справи не звертався. Представник третьої особи: Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розряду справи не звертався. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008-051, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 75\~000,00 дол. США, які він мав повернути зі сплатою передбачених умовами кредитного договору платежі. В забезпечення виконання умов кредитного договору позивач та відповідач 19.03.2008 року уклали договір іпотеки №2008-51. Відповідно до п. 7 Договору іпотеки, в забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором Іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартину загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Постановою Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 21.07.2011 року було накладено арешт на ? частки квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п. 2\~ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні дише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчужень обєктів нерухомого майна, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази та те, що на теперішній час арешт, накладений постановою третьої особи 21.07.2011 року не був, що право ПАТ КБ «Приватбанк»\~\~як власника квартири порушено, оскільки у такому випадку позивач позбавлений можливості реалізації своїх прав щодо майна в тому числі і шляхом його реалізації, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у повному обсязі доведеними і підлягають задоволенню, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення з-під арешту нерухомого майна, розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Гопнер, б. 1. кв. 7 Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені та підтверджені документально судові витрати по справі, а саме: судовий збір за подачу позову в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved