Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача відкрити новий особовий рахунок на нового власника [PERSON] та виключити із суми заборгованості з послуг водопостачання та водовідведення належної йому квартири за адресою: [ADDRESS], заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла в період часу до 26.07.2017 року, і не включати такий борг до суми заборгованості цієї особи за послуги з постачання холодної води і водовідведення в майбутньому до його нового особистого рахунку. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 26.07.2017 року позивачем було придбано у власність квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. 01.08.2017 року позивач зареєструвався у вказаній квартирі. Після чого, позивач опинився перед фактом заборгованості попереднього власника зазначеної квартири за послуги водопостачання та водовідведення, тому звернувся до відповідача із заявою про відкриття особового рахунку на ім'я позивача, та не включати в нього заборгованість попереднього власника, яка виникла до 26.07.2017 року. Натомість відповідач запропонував позивачу укласти договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, де зазначив особовий рахунок колишнього власника, а також заборгованість попереднього власника. Також 17.11.2017 року позивач отримав відповідь від відповідача, де не згадано ні про новий особистий рахунок, ні про заборгованість, а тільки запропоновано укласти угоду, тобто відповідач відмовив позивачу у відкритті нового особистого рахунку та не включення заборгованості попереднього власника до особливого рахунку позивача. До придбання вказаної квартири, позивач не користувався послугами відповідача, та діючим законодавством не передбачено обов'язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, а тому цей обов'язок не може бути покладено на позивача, на ім'я позивача повинен бути відкритий новий особовий рахунок, а тому позивач звернувся до суду за захистом свого права. 16.01.2018 року відповідачем КП «Харківводоканал» було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що це є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку КП «Харківводоканал», і є правом, а не обов'язком підприємства, також до позивача з боку відповідача не пред'являлись вимоги до стягнення боргу, який утворився до 26.07.2017 року, а облік такої заборгованості не впливає на права позивача. 16.02.2018 року позивачем було надано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що існують рішення про стягнення заборгованості з попереднього власника, а особовий рахунок визначає конкретну особу, та зазначається конкретний платник, до якого при несвоєчасному здійсненні виплат буде пред'явлений позов, а укладений договором купівлі-продажу не передбачено, що саме позивач повинен сплачувати борги попереднього власника, та особовий рахунок відкривається на власника житла, а не на квартиру. 06.03.2018 року було подано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що відповідь на відзив було подано з порушенням строків, та позивачеві було роз'яснено, що обов'язок сплати за надані послуги у позивача виник з моменту набуття права власності на квартиру, а міркування позивача щодо особового рахунку не мають жодної доказової сили. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача КП «Харківводоканал» Хрипко А.О. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову за наведених у відзиві підстав. Так, судом встановлено 26.07.2017 року позивач придбав за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS], що підтверджується наданим договором купівлі-продажу. Але, згодом йому стало відомо про те, що у попереднього власника квартири були борги по сплаті за послуги, які надаються відповідачем, тому 31.10.2017 року він звернувся з заявою на ім'я КП «Харківводоканал», в якій просив, відкрити на його ім'я новий особистий рахунок, не включати борг попереднього власника до його особового рахунку, та запропоновано укласти Договір про надання послуг. 14.11.2017 року КП «ХВК» повідомив листом позивача про те, що вказана заборгованість буде відображена в особому рахунку за вказаною адресою до повної її сплати попереднім власником, а обов'язок сплати за надані послуги покладається на позивача з моменту його придбання квартири, тобто з 26.07.2017 року, та запропоновано з'явитись для оформлення договору, після чого особовий рахунок буде переоформлено на ім'я позивача, та додатково повідомлено про діючі тарифи відповідача. Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на ім'я попереднього власника квартири [PERSON] в КП «Харківводоканал», є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов'язання КП «Харківводоканал» щодо списання заборгованості за оплату наданих послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Вказані правові висновки викладені в рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.06.2014 року, від 22.10.2014 року. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до ЗаконівУкраїни «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Статтями 20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених статтею 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання юридичної особи до відкриття нового особового рахунку). Тим більше, відповідач повідомив позивача, що для відкриття йому нового особового рахунку йому необхідно з'явитись до відповідача з необхідним пакетом документів для укладення Договору про надання послуг, після чого особовий рахунок буде переоформлено на ім'я позивача, але останній так і не з'явився. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed