Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Зазначив, що під час підготовки документів для проведення процедури приватизації належної йому земельної ділянки, яка межує із належною відповідачам земельною ділянкою, йому стало відомо, що останніми їхня земельна ділянка приватизована. Вважає правовстановлюючий документ відповідачів на зазначену земельну ділянку таким, що підлягає скасуванню, оскільки акт погодження меж земельної ділянки відповідачів він не підписував. Крім того, на його думку, відповідачами було захоплено частину його земельної ділянки вздовж лінії розмежування. У звязку з наведеним просить визнати недійсним та скасувати державний акт (свідоцтво про право власності) на земельну ділянку відповідачів. У судове засідання зявилися представник позивача, який підтримав позовні вимоги, відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], які просив відмовити в задоволенні вимог позивача за безпідставністю. Представник третьої особи Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги позивача (а.с. 57). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області також подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 81). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 14 вересня 2007 року позивачу було безкоштовно передано в приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га, мета використання: ОЖБ, та 0,1 га, мета використання: ОСГ, що розташовані за адресою: вул. 1 Травня, 10-а, с. Барашівка. Житомирський району, Житомирська область (а.с. 5). Пунктом 2 зазначеного рішення громадянам було запропоновано на договірних основах з державною або іншою землевпорядною організацією, що має ліцензію на право провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних та землеоціночних робіт, замовити державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Рішенням Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 25 жовтня 2007 року позивачу було надано в оренду терміном на 1 рік земельну ділянку площею 0,06 га, мета використання: ОСГ, що розташована за адресою: вул. 1 Травня, 10-а, с. Барашівка. Житомирський району, Житомирська область (а.с. 8). Пунктом 2 зазначеного рішення громадянам було запропоновано на договірних основах з державною або іншою землевпорядною організацією, що має ліцензію на право провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних та землеоціночних робіт, замовити складання договору оренди земельної ділянки та встановити межі на місцевості. Згідно з довідкою Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10 червня 2016 року № 1044 за позивачем дійсно рахується земельна ділянка загальною площею 0,35 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в межах с. Барашівка Житомирського району Житомирської області по вул. 1 Травня, 10-а, суміжниками є, зокрема [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,085 га, кадастровий номер 1822083000:05:001:0514, розташована в с. Барашівка Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області по вул. 1-го Травня, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 870648 (а.с. 71), виданого Іванівською сільською радою Житомирського району Житомирської області 01 грудня 2010 року, який був виданий на підставі рішення 23 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 18 серпня 2005 року (а.с. 69, 71). Інформація про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,085 га, кадастровий номер 1822083000:05:001:0514, що розташована в с. Барашівка Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, була внесена в Державний земельний кадастр про земельну ділянку, що підтверджується відповідним витягом № НВ-1804830922018 від 31 січня 2018 року (а.с. 74). [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 226406, вданого на підставі рішення рішення 23 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 18 серпня 2005 року, належить земельна ділянка площею 0,25 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: вул. 1-го Травня, 13, с. Барашівка, Іванівська сільська рада, Житомирський район, Житомирська область (а.с. 70). Згодом [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують його право на земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована за адресою: вул. 1-го Травня, 13, с. Барашівка, Іванівська сільська рада, Житомирський район, Житомирська область (а.с. 104-124). Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 373 ЦК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ч. 1 ст. 792 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (ст. 125 Земельного Кодкусу України в редакції від 20 червня 2007 року, яка діяла під час передачі позивачу у власність земельної ділянки - далі - ЗК України). Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ч. 2 ст. 126 ЗК України). Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Оскільки позивач у встановленому законом порядку не набув права користування або власності на земельну ділянку, яка межує з ділянкою відповідачів, суд дійшов висновку, що його права на приватизацію земельної ділянки не порушені. Рішення про передачу органом місцевого самоврядування у власність або користування земельної ділянки є лише передумовою для набуття права власності або користування цією земельною ділянкою в майбутньому, а не гарантією набуття такого права. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed