Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з відповідачем по справі було укладено Кредитний договір № 223381162 від 20.12.2007 року за умовами якого відповідачу надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на суму 23345 , 00 дол. США строком до 20.12.2027 року із сплатою 13 % річних. Відповідач зобов'язався за даним договором повернути банку кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії, але відповідач допустив порушення умов договору, не здійснює щомісячні сплати кредиту, в зв'язку з чим станом на 30.09.2014 року склалася заборгованість в сумі 20838,09 дол. США (269 836,28 грн.) в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 271,21 дол. США (3511,95 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 1774,44 дол. США (22977,55 грн.) Крім того, позивачем, у відповідності до умов договору, було нараховано пеню за невчасну сплату кредиту, на суму 1909,61 дол. США. (24727,89 грн.) Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача , достроково, заборгованість за кредитним договором, відсотки, пеню на загальну суму 24522,14 доларів США (317 541,72 грн.) та судові витрати по справі . В судовому засіданні представник позивача за дорученням позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача, за договором, позов визнала частково, подала письмово викладені заперечення на позов. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 20.12.2007 року було укладено Кредитний договір № 223381162 про надання кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на суму 23345 доларів США, з цільовим призначенням - на придбання житла, кредит надано строком до 20.12.2027 року із сплатою 13 % річних. Дане підтверджується затвердженою копією Кредитного договору , що приєднано до матеріалів справи (а.с.5-13). Встановленим є те, що невід'ємною частиною даного договору є Графік погашення кредиту та інших платежів (а.с.14-18). Судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти в іноземній валюті та згідно умов зазначеного договору здійснював повернення кредитних коштів і оплату відсотків за користування кредитом, але з квітня 2014 року припинив виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором. Останній платіж відповідач провів 08.04.2014 року. З матеріалів справи вбачається, що в липні 2014 року відповідача повідомляли про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с.23). Згідно п.9.1. Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи відповідно до цього договору. Встановлено, що відповідно до п.16.3 зазначеного кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Та на підставі зазначеного, позивачем було розраховано пеню за період з 18.10.2011 року по 30.09.2014 року. Представник відповідача, окрім того, що просила застосувати при розгляді даної справи положення ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені, ще й просила застосувати положення про строк позовної давності щодо нарахування пені, крім того, представник відповідача зазначила безпідставне визначення позивачем пені в іноземній валюті. Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Так, за ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим атом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Застосування іноземної валюти як засобу платежу врегульовано і дозволено Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки і банківську діяльність», постановою Нацбанку України за № 492 від 12.11.2003 року. Відповідно до ст.ст. 47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати валютні операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України при вирішенні даного позову, так як, дійсно, відповідачем зазначені обставини, які мають істотне значення при вирішення питання щодо зменшення неустойки, відповідач не заперечує повернення кредитних коштів достроково та сплату заборгованості за відсотками, але нарахована сума пені значно перевищую прострочену суму заборгованості по тілу кредиту. Так, згідно розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що прострочена сума заборгованості по тілу кредиту становить 271 дол. 21 цент США, а пеню позивач нарахував в сумі 1909,61 дол. США., що значно перевищує суму наявної заборгованості простроченої суми тіла кредиту. Крім того, представник відповідача надала суду свідоцтва про народження двох малолітніх дітей 2007 р.н. та 2011 року народження, які перебувають на утриманні відповідача. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 р. за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Крім того, суд вважає, що позивач в порушення умов Кредитного договору (п.7.10), положень ст. 533 ЦК України, визначив і розрахував пеню за порушення відповідачем строків поверненя кредитних коштів в валюті кредиту, хоча мав розрахувати пеню в національній валюті. Як було зазначено вище, представник відповідача подала суду заяву з проханням зменшити розмір пені та застосувати строк позовної давності щодо періоду за який було розраховано розмір неустойки (пені). Так, позивач розрахував пеню за період з 18.10.2011 року по 30.09.2014 року, тобто за три роки. Цивільний Кодекс України визначає строк, у межах якого можливо звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, з урахуванням наведеного, підлягає застосуванню положення про строки позовної давності та можливо стягнути з відповідача розмір неустойки за період з 09 грудня 2013 року, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 09.12.2014 р. Відповідно до розрахунку заборгованості, що подав позивач, заборгованість за кредитом становить 20838,09 доларів США, що еквівалентно 269836 грн. 28 коп.,, заборгованість по сплаті відсотків - 1774,44 доларів США (22977 грн. 55 коп.), пеня за прострочення сплати кредиту - 1909,61 долар США (24727,89 грн). З урахуванням наведеного вище, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, визначивши її в 1000 грн. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача достроково заборгованість за кредитним договором в сумі 22612,53 доларів США та пеню в 1000 грн. Крім зазначеного, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судових витрат по справі, що складаються з сплачених коштів судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) в сумі 2928 грн.13 коп.

Outcome: partial