Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 06.10.2000 року між ним та відповідачем було укладено договір найму жилого зміщення, предметом якого є надання в користування квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить ЗАТ «Київський суднобудівний - судноремонтний завод» на праві колективної власності, на період знаходження в трудових відносинах. Вказує, що відповідно до п.4.1.2. вищезазначеного договору при умові збереження трудових відносин між з відповідачем до досягнення ним пенсійного віку, тобто до 02.07.2014 року та виконанні вимог п.4.1.1. вищезазначена квартира переходить у його власність, шляхом оформлення відповідних документів, а у випадку виплати повної вартості квартири в сумі, що передбачена п. 1.1. - переходить у власність достроково з моменту повної її виплати. Крім того, зазначає, що оскільки з 03.06.2010 року він досяг пенсійного віку, умови вищезазначеного договору, а саме ч.2 п. 4.1.2. виконані, однак відповідач не зважаючи на цю обставину не передав вказану квартиру у його власність. У зв'язку з цими обставинами він 14.06.2012 року звернувся до відповідача з вимогою передати у його власність квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] в зв'язку з виконанням договору від 06.10.2000 року, однак йому було відмовлено з підстав того, що умови договору невиконані, оскільки повна сума позивачем за п.1.1. договору не сплачена. Звертає увагу суду на те, що не зважаючи на те, що з 03.06.2010 року умови вищезазначеного договору були виконані, він продовжував сплачувати суму залишку несплачених коштів за квартиру. В зв'язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви просить визнати умови вищезазначеного договору від 06.10.2000 року виконаними з 03.06.2010 року, в зв'язку з досягненням ним пенсійного віку та зобов'язати відповідача повернути йому кошти в розмірі 29 395 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених вище та просив його задоволити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, в зв'язку з тим, що вищезазначений договір був підписаний обома сторонами і сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов, застережень не висловлювали, зокрема поряд з іншими умовами було зазначено вартість житлового приміщення, яка становить 58 575 гривень, яку позивач, зобов'язався виплачувати відповідачу щомісячно шляхом відрахування в розмірі 20% від своєї заробітної плати протягом 14 років починаючи з 01.10.2000 року по 02.07.2014 року, а у випадку виплати повної вартості квартири в еквіваленті, вказаному в пункті 1.1., квартира переходить у його власність достроково. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України у цивільних правовідносинах проголошений принцип свободи договору в сулу якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2000 року ЗАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (наймодавець) та [PERSON] (наймач) уклали договір найму житлового приміщення (а.с.8-10), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належало ЗАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод», та було придбано останнім відповідно до договору купівлі-продажу від 04.08.2000 року за ціною 58 575 гривень (а.с.49). Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору була встановлена вартість вказаної квартири саме у розмірі 58 575 гривень. Відповідно до п.4.1.1. вищезазначеного договору вказана квартира переходить у власність позивача за умови, якщо останній протягом 14 років з 01.10.2000 року по 02.07.2014 рік буде сплачувати відповідачу щомісячно часткову її вартість в розмірі 20% своєї заробітної плати. Крім того, відповідно до п.4.1.2. вищезазначеного договору, за умови збереження трудових відносин між сторонами до досягнення відповідачем пенсійного віку, тобто до 02.07.2014 року та виконання останнім вимог п.4.1.1. договору, вказана квартира переходить у його власність, шляхом оформлення відповідних документів, а у випадку дострокової виплати повної вартості, вказаної у п.1.1. (58 575 гривень) - достроково, з моменту повної виплати її вартості. Як вбачається з довідки №15 від 11.09.2012 року позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та одержує пенсію за віком з 03.07.2010 року (а.с.11). Як було встановлено в ході судового розгляду, позивач 14.06.2012 року звернувся до відповідача із заявою(а.с.13), в якій зазначив, що оскільки ним досягнуто пенсійного віку, що є виконанням вимог п.4.1.2. вищезазначеного договору, повна вартість квартири відповідно до п.1.1. ним сплачена, що є виконанням вимог ч.2 п.4.1.2., крім того досі працює в афілійованому ДП «Дизель» ЗАТ «Київський суднобудівний - судноремонтний завод» та продовжує сплачувати 20% заробітної плати, у зв'язку з чим просив, зокрема, вирішити питання щодо оформлення квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], у його приватну власність, а також щодо існування переплати ним повної вартості вказаної квартири. Відповідно до листа-відповіді ЗАТ «Київський суднобудівний - судноремонтний завод» від 10.07.2012 року №383/41 (а.с.12) позивача було повідомлено, що частина несплаченої ним суми, відповідно до договору №153 від 06.10.2000 року складає 19 392 гривні 58 копійок. Крім того, зазначено, що переоформити у свою власність вказану квартиру може при виконанні умов абз.2 п.п.4.1.2 договору, а саме - достроково виплативши її вартість, визначену п.1.1. В зв'язку з чим, як вбачається з матеріалів справи, в рахунок дострокового погашення несплачених за договором найму коштів в розмірі 19 392 гривні 58 копійок, позивачем було сплачено за період з 17.08.2012 року по 05.04.2013 року кошти в розмірі 16 395 гривень, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 17.08.2012 року №69 (а.с.61), від 14.09.2012 року №94 (а.с.62), від 06.11.2012 року №111 (а.с.62), від 06.02.2013 року №10 (а.с.62), від 05.04.2013 року №33 (а.с.62). Судом встановлено, що 10.04.2013 року (вх..№140 від 11.04.2013 року) позивач звернувся до відповідача з вимогою переоформити й його власність квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до договору від 06.10.2000 року, оскільки ним сплачено повну її вартість та виконано умови абз.2 п.4.1.2. вказаного договору (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, оскільки, позивач достроково виплатив вартість квартири, що визначена п.1.1. договору найму, відповідач виконав своє зобов'язання щодо передачі права власності на неї, шляхом укладання договору купівлі-продажу від 09.08.2013 року (а.с.48). Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.7. вищезазначеного договору купівлі - продажу сторони погодились, що його підписання не є наслідком помилки, обману, впливу тяжких обставин, застосування фізичного та психічного тиску, що цей договір не підписаний на вкрай невигідних умовах, не є фіктивним, удаваним і не приховує собою інший правочин. Відповідно до п. 4. вищезазначеного договору купівлі - продажу квартири продаж вчинено сторонами за ціною 58 575 гривень, яка повністю була сплачена позивачем до моменту його укладання, що свідчить про те, що позивач підтвердив свою згоду щодо оплати ним повної вартості квартири в розмірі 58 575 гривень, відповідно до умов договору найму від 06.10.2000 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не знайшов свого доведення в ході судового розгляду, є необґрунтованим та безпідставно заявленим, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 11, 16, 509, 526, 610, 625, 631, 638 ЦК УКраїни,

Outcome: dismissed