Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що 03 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700247335В, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000,00 гривень на термін до 03.05.2016 під 31,0% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Крім того, сторонами договору були узгоджені всі істотні умови у тому числі щодо своєчасності та періодичності погашення кредиту, про що відповідач надав свою згоду шляхом підписання кредитного договору. Публічне акціонерного товариства «ВТБ Банк» свої зобов?язання за вказаним Договором виконав в повному обсязі надавши кредит у розмірі передбаченому умовами Кредитного договору. Проте, [PERSON] в порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, не вніс своєчасно кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та іншими витратами за Договором, таким чином, станом на 02 червня 2014 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 130 998,50 грн, яка складається: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - 50176,51 грн; поточна заборгованість за кредитом 31681,39 грн; прострочення заборгованості за кредитом -15981,50 грн; інфляційні витрати - 2148,08 грн.; 3% річних - 365,54 грн. Борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3% річних 26795,33 грн: поточна заборгованість по відсотках - 645,95 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам - 22551,45 грн; інфляційні витрати 3072,98 грн; 3% річних - 542,95 грн. Пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту 54026,66 грн. Ураховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором №R53700247335В від 03 травня 2012 року визначену станом на 02.06.2014 в сумі 130998,50 рн та судові витрати в сумі 1309,99 грн.. В судове засідання представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» не з'явився, однак надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] також не з'явився в судове засідання, хоча про час і місце судового розгляду справи був оповіщений належним чином, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлене за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, також клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 травня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700247335В, строком до 03 травня 2016 року. Відповідно до розрахунку загального розміру заборгованості згідно умов договору станом на 02.06.2014 заборгованість складає - 130998,50 грн. Вимогою від 24.06.2014 № 4214/1-2,19 про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором [PERSON] запропоновано повернути кредитні кошти та роз'яснено наслідки несплати. Суд вважає, що позивач за кредитним договором свої зобов'язання виконав повністю. Відповідач в свою чергу не виконав умови договору і своєчасно не повернув банку кредитні кошти. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Таким чином, позичальник не виконав умови Кредитного договору, чим порушив зобов'язання, взяті на себе згідно договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved