Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором ПУ-01113000069 від 11.01.2013 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем був укладений вказаний кредитний договір, за яким товариство надало йому грошові кошти в розмірі 600,00 гривень строком на 16 днів під 2,00 % в день. За умовами кредитного договору він повинен був повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 16.10.2013 року заборгованість становить 4036 (чотири тисячі тридцять шість) гривень 00 копійок, з яких: сума заборгованості за кредитом - 600,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3336,00грн., штраф - 100,00 грн., яку позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами. Позов містить заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача та наполягання на задоволенні позову у повному обсязі, представник не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем його реєстрації, з клопотаннями про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не звертався. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, не обмеженої у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 11.01.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір ПУ-01113000069, за яким позивач надав йому грошові кошти в розмірі 600,00 гривень строком на 16 днів під 2,00 % в день. За вказаним кредитним договором він зобов'язаний був сплатити суму кредиту з відсотками згідно умов погашення кредиту, підписаного сторонами. П.5.1 Договору передбачає сплату пені у розмірі 2% від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення до дня фактичної сплати вказаної суми. Свої зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконав належним чином, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 16.10.2013 року становить 4036 (чотири тисячі тридцять шість) гривень 00 копійок, з яких: сума заборгованості за кредитом - 600,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3336,00грн., штраф - 100,00 грн. Обґрунтованих заперечень щодо розміру заборгованості від відповідача не надходило. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved