Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 червня 2013 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у звязку з чим, станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість в сумі 15073,50 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1790,03 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9389,49 грн., заборгованості за пенею та комісією 2700,00 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксована складова), та 693,98 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 15073,50 грн. та судові витрати за судовий збір 1378,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі на підставі поданих доказів, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~ Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством \~порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи \~за його відсутності або якщо \~повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 18 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1800,00 грн.. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. З кредитного договору, зокрема довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що [PERSON] зобовязувався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в сумі 7 % від заборгованості, але не менше ніж 50 гривень до 25 числа місяця наступного за звітним. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 31 грудня 2015 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 02 липня 2013 року і має прострочену заборгованість за кредитом 1790,03 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9389,49 грн. Зі змісту ч.2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться в п.2.1.1.4.6. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісії та пенею задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п.2.1.1.12.8 Умов та Правил, банк стягує комісію за обслуговування відповідно до тарифів, памятки клієнта, довідки про умови кредитування. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня. Згідно до вказаних умов кредитування, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості має наступні складові: пеня 1 (базова процентна ставка за договором/30 - починаючи за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1 % від заборгованості, але не менше 10 грн.) При цьому, відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил, пеня розраховується виходячи базової процентної ставки по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) +50 грн. (одноразово). Таким чином, договір містить суперечності щодо нарахування пені. З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що пеня (комісія) нараховувалась позивачем з 1 вересня 2013 року в сумі 50 грн., а починаючи з листопада місяця 2013 року, щомісячно в сумі 100 грн.. При заявлені вказаної вимоги, позивачем не зазначено яким із зазначених способів нараховувалась пеня. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що навіть після неодноразової зміни процентної ставки, розмір нарахованої пені (комісії) не змінився, що ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості за даною вимогою. Враховуючи, що згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не можу ґрунтуватися на припущення, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією (пенею) в сумі 604,60 грн. не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобовязань, сплатити банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості. Враховуючи, що відповідач порушив встановлені строки платежів, з нього, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил, має бути стягнений штраф: 500 грн. (фіксована частина) та, з врахуванням відмови в задоволені вимоги про стягнення комісії (пені), 559 грн. (1790,03 грн. + 9389,49 грн. = 11179, 5 грн. х 5% / 100% = 559 грн.) (процентна складова). За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1118 грн. 90 коп. (82% х 1378 грн. / 100% = 1118,9 грн.) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial