Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що на балансі ДП ЖЕП « Будівельник » перебуває гуртожиток, що знаходиться за адресою [ADDRESS] даного гуртожитку зареєстрований відповідач, але не проживає понад 6 місяців. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08 липня 2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав та пояснив, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в даному житловому приміщенні. Також дане приміщення, як таке, що перебуває у його власності не зазначає у щорічних деклараціях, які він подає та є загальнодоступними. Оплата комунальних послуг не є доказом його проживання .Просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що дану кімнату надано для проживання її чоловіку на склад сім`ї. На даний час у кімнаті проживає лише син [PERSON] , який за характером роботи часто перебуває у відрядженнях. Коли син повертається з відрядження, він проживає у цій кімнаті, де знаходяться його речі. Заборгованості по оплаті комунальних платежів немає. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що позов є безпідставним та недоведеним. Посилання на акти є неприйнятним , оскільки ті особи, які підписали його як мешканці гуртожитку взагалі в ньому не проживають, викладені в актах обставини не відповідають дійсності. Кімната є зачинена та ніхто до неї немає доступу, крім відповідача та членів його сім`ї. Відповідач по характеру своєї роботи часто перебуває у відрядженнях. Просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, причина неявки невідома. Суд, заслухавши сторони, свідка, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що постановою Господарського суду Полтавської області від 08.12.2011 року ДК ЖЕП « Будівельник » визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. ( а.с. 12-13). Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2015 року у справі № 8/471-23/1 арбітражного керуючого Рибаченко М.П. призначено ліквідатором ДК ЖЕП « Будівельник » з наданням повноважень згідно Закону України « Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом» ( а.с. 14). Житловий будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS] перебуває на балансі ДК ЖЕП « Будівельник » та належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області. ( а.с. 17-18). Кімната № 14 в даному будинку не приватизована, належать до комунальної власності територіальної громади м. Полтави. Відповідно статті 2 Статуту ДК ЖЕП « Будівельник » підприємство створено з метою утримання і експлуатації житлового та комунального господарства. ( а.с. 7- 10). Згідно ордеру № 7 від 26 січня 1993 року [PERSON] видано даний ордер на право заселення кімн. [ADDRESS] , житловою площею 19,1м2. Склад сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - донька. Згідно відповіді Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб від 26.09.2019 року № 16-20/21387 у кімнаті [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Статтями 71, 72 ЖК встановлено, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Статтею 71 ЖК визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.2 ст. 77 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач як на підставу для задоволення позовних вимог посилається на акти від 30.04.2019 року та 30.08.2019 року, що складені комісією у складі також і мешканців даного гуртожитку , а саме [PERSON] ( кімн. [NUMBER] ), [PERSON] (кімн.[NUMBER]) та якими встановлено, що відповідач з 01 січня 2019 року не проживає за адресою [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в кімн. [NUMBER] зазначеного гуртожитку досить тривалий час, знає всіх його мешканців. [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали в гуртожитку, а тим паче в тих кімнатах, що зазначені в актах. У даних кімнатах проживають інші люди. Будь-яких перевірок щодо проживання осіб в гуртожитку за адресою [ADDRESS] не проводилось. Крім того, судом установлено, що [PERSON] є членом Громадської Організації «Регіональний центр контролю та сприяння діяльності правоохоронних органів України з 03 жовтня 2018 року по теперішній час та на протязі 2019 року проводив роботу з профілактики злочинності та правопорушень, займався волонтерською діяльністю, пов`язаною з постійним пересуванням по території України ( а.с. 94,95). [PERSON] є посадовою особою Організації з безпеки та співробітництва в Європі (ОБСЄ), працює на посаді спеціаліста з безпеки в м. Сєвєродонецьк з 18 травня 2020 року, що підтверджується довідкою № SMM/HR/2020/3712 ( а.с. 101). Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Судом не можуть бути прийняті до уваги надані позивачем акти від 30 квітня та 30 серпня 2019 року враховуючи вищевикладені обставини , що встановлені судом при розгляді справи. Інших доказів передбачених ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано.

Outcome: dismissed