Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом зазначивши, що з 02.02.2011 року він працював начальником служби автотранспорту комунального підприємства «Трамвай». Відповідно до наказу директора КП «Трамвай» від року № 83к, його було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим. Фактично змін в організації виробництва та праці даним наказом не передбачено; в попередженні про наступне звільнення зазначено причиною скорочення чисельності працівників, а у наказі про припинення трудового договору зазначено, що його звільнено у зв'язку із скороченням штату; йому не було запропоновано всі вакантні посади; не враховано його переважне право залишення на роботі. Просив поновити його на роботі начальника служби автотранспорту в комунальному підприємстві «Трамвай»; стягнути з комунального підприємства «Трамвай» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2013 року до 28 травня 2013 року в сумі 3195 грн. 15 коп. та причинену моральну шкоду в сумі 5000 грн. У березні 2014 р. позивач уточнив та доповнив позовні вимоги, просив поновити його на роботі начальника служби автотранспорту в комунальному підприємстві «Трамвай»; стягнути з комунального підприємства «Трамвай» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2013 року по 17 березня 2014 року в сумі 48103 грн.; причинену моральну шкоду в сумі 5000 грн.; понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі на посаді начальника служби автотранспорту комунального підприємства «Трамвай». У травні 2014 р. позивач уточнив та доповнив позовні вимоги, просив збільшити суму, яку необхідно стягнути з комунального підприємства «Трамвай» на його користь як середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2013 року по 13 травня 2014 року в сумі 51969 грн. 50 коп. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав, представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позивача було обґрунтовано звільнено із роботи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 02.02.2011 року позивач [PERSON] працював начальником служби автотранспорту комунального підприємства «Трамвай». Відповідно до наказу директора КП «Трамвай» від року № 83к, його було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Відповідно до п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та шатний розпис. Приймаючи до уваги узагальнену довідку комісії Дніпропетровської обласної державної адміністрації та рішення балансової комісії міської ради щодо стабілізації фінансово-господарської діяльності та оптимізації структури підприємства до кінця 2012 року в КП «Трамвай» виникла необхідність в реорганізації існуючих структурних підрозділів, внесення відповідних змін до штатного розпису та скорочення чикльності працівників з метою більш раціональної роботи та скорочення витрат підприємства. Наказом по підприємству «Про реорганізацію структурних підрозділів» від 26.12.2012 р. № 398 запланована поетапна реорганізація структурних підрозділів та заступникам директора, головному інженеру та головному енергетику КП «Трамвай» поручено розробити план міроприємств та внести пропозиції по проведенню скорочення штатів та чисельності працівників. На підставі службової записки начальника економічного відділу, у зв'язку зі значним зниженням виручки від перевозки пасажирськими автобусами, є обґрунтованим проведення реорганізації служби автотранспорту шляхом її ліквідації та створення нового підрозділу з більш оптимальною чисельністю штатних одиниць з метою оптимізації продуктивності праці та збільшення економічних показників діяльності. У зв'язку з цим було видано наказ № 37 від 22.01.2013 р. «Про організацію структурного підрозділу», в якому визначено з 01.02.2013 р. реорганізувати службу автотранспорту. На виконання даного наказу начальником економічного відділу внесені відповідні зміни в штатний розпис підприємства та з 01.02.2013 р. створено відділ автомеханіка і твердження позивача про те, що новий структурний підрозділ з визначенням його чисельності та посад, перевід на які буде запропоновано працівникам служби автотранспорту, не внесено до штатного розпису не відповідає дійсності. Наказом № 39 від 25.01.2013 р. «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників КП «Трамвай» визначено з 01.04.2013 р. скоротити та виключити із штатного розпису ряд посад (працівники служби автотранспорту) та запропонувати працівникам, посади яких скорочуються переведення з їх згоди на вакантні посади, враховуючи переваги, визначені ст. 42 КЗпП України. [PERSON] було ознайомлено з даним наказом 28.02.2013 р., йому також було запропоновано вакантні посади згідно його кваліфікації, від яких [PERSON] відмовився. Даний факт підтверджується актом № 1 від 28.02.2013 р. та визнається позивачем. [PERSON] більше одного місяця до 27.02.2013 р., згідно наданих їм кількох лікарняних листів знаходився на лікарняному, тому з наказом № 39 від 25.01.2013 р. «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників КП «Трамвай» та попередження про скорочення його посади та наступним звільненням по ч. 1 ст. 40 КЗпП його було ознайомлено лише 28.02.2013 р. Тільки після звільнення позивача службу автотранспорту було остаточно ліквідовано як структурний підрозділ. Таким чином, наказ № 37 від 22.01.2013 р. «Про організацію структурного підрозділу» та наказ № 39 від 25.01.2013 р. «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників КП «Трамвай» є правомірними та виконані з урахуванням чинного трудового законодавства, всі строки проведення процедури скорочення дотримані і законні права позивача роботодавцем не порушені. Відносно формулювань скорочення штатів та чисельності працівників в наказах, які позивач вважає помилковими, суд зазначає наступне. В наказі № 37 від 22.01.2013 р. йде мова про реорганізацію служби автотранспорту шляхом її ліквідації та створення відділу автомеханіка, а в наказі № 39 від 25.01.2013 р. мова йде як про скорочення посад служби згідно штатного розпису так і про скорочення існуючої чисельності працівників. В попередженні [PERSON] від 31.01.2013 р. № 113/02 також йде мова і про скорочення штату, і про скорочення в зв'язку з цим чисельності працівників. Таким чином, роботодавець в даному випадку не ототожнює ці два поняття, звертає увагу на те, що відбувається і одне і інше, оскільки саме по собі скорочення штату не завжди тягне за собою скорочення чисельності працівників, а скорочення чисельності працівників не завжди супроводжується скороченням штату. В зв'язку з реорганізацією служби автотранспорту на КП «Трамвай» відбулося і одне і інше, скорочення штату потягло за собою скорочення чисельності працівників, що і відображено в необхідних наказах. До того ж, згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі якщо обставинам, які стали підставою для звільнення, в наказі дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення та привести його у відповідність чинному законодавству. Тобто саме по собі формулювання в наказі не може бути підставою для поновлення працівника на роботі. Що стосується визначення переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників, роботодавець керувався наступними нормами. Згідно п. 2 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Згідно п. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників переважне право на залишення на роботі віддається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. За рівних умовах продуктивністю праці та кваліфікації перевага надається з урахуванням п. 2 ст. 42 КЗпП України. Згідно штатного розкладу керівництво службою автотранспорту здійснювали начальник служби автотранспорту та заступник начальника служби автотранспорту. Згідно штатного розкладу новоствореного замість служби автотранспорту відділу автомеханіка керівництво відділом здійснює тільки начальник відділу автомеханіка. Для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників було зібрано засідання відповідної комісії, створеної на підставі наказу № 08 від 10.01.2013 р. На засіданні комісії були розглянуті кандидатури начальника служби автотранспорту [PERSON] та заступника начальника служби автотранспорту з метою визначення переважного права на призначення на посаду начальника створеного відділу автомеханіка та вивчені всі необхідні для цього документи. Комісією, враховуючи більш високу кваліфікацію, продуктивність праці, профільну освіту та наявність стажу роботи за спеціальністю та досвіду у заступника начальника служби автотранспорту, документ про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, а також відсутність документів про наявність відповідної та взагалі будь-якої освіти та необхідного стажу роботи у начальника служби автотранспорту [PERSON], який різки знизив внаслідок його невмілого керування та низької продуктивності праці показники робот служби, що підтверджено службовою запискою начальника економічного відділу, одноголосно було прийняте об'єктивне колегіальне рішення, що згідно п. 1 ст. 42 КЗпП України переважне право на призначення на посаду начальна відділу автомеханіка має саме заступник начальника служби автотранспорту [PERSON] [PERSON] відповідно до чинного законодавства були запропоновані вакантні посади згідно його освіти, досвіду роботи та кваліфікації. Таким чином, звільнення [PERSON] по п. 1 ст. 40 КЗпП України відбувалося у відповідності із вимогами чинного трудового законодавства: - в КП «Трамвай» дійсно мала місце реорганізація структурних підрозділів, у тому числі служби автотранспорту шляхом її ліквідації та створення відділу автомеханіка та пов'язане з цим скорочення штату та чисельності працівників; - про скорочення його посади та наступне звільнення [PERSON] попереджений за два місяці до скорочення; - [PERSON] були запропоновані вакантні посади згідно його освіти, кваліфікації та відповідного досвіду роботи, від яких він відмовився в установленому законом порядку; - комісійно встановлено, що переважного права на залишення на роботі [PERSON] не мав; - в строк, встановлений законодавством отримано згоду профспілкового комітету КП «Трамвай» на звільнення [PERSON] по п. 1 ст. 40 КЗпП України; - в день звільнення з [PERSON] проведено повний розрахунок та видано на руки трудову книжку. За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed