Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача три відсотки річних та розмір індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 85 740,89 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що 25.11.2014 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1435659504301249, відповідно до умов якого ПАТ «ФІДОБАНК» надав відповідачу грошові кошти у розмірі 48 000,00 грн. зі сплатою щомісячних процентів в розмірі 0,0001 від суми кредиту , процентів на прострочену заборгованість в сумі 30 % річних, комісії за обслуговування кредиту - 3,99 . Остаточний термін повернення кредиту встановлено до 24 листопада 2015 року. 10 серпня 2018 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ПАТ «КРЕДОБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «ФІДОБАНК» відступає новому кредитору ПАТ «КРЕДОБАНК» за плату , а ПАТ «КРЕДОБАНК» приймає належні кредиторові права грошової вимоги до позичальників , зазначених у Додатку № 1 до договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 10 серпня 2018 року , ПАТ «КРЕДОБАНК» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 1435659504301249 . Сума заборгованості станом на 10.08.2018 року склала 180 378,58 гривень. На виконання п.3 Договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. 512 - 514, 516 ЦК України, 13.08.2018 року на адресу відповідача ПАТ «КРЕДОБАНК» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору . Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. На виконання та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попереднього кредитора ПАТ «ФІДОБАНК», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Виходячи зі змісту ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. За період з 24.02.2017 року по 21.02.2020 року має суму заборгованості у розмірі 235 597,05 гривень і вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований. Згідно довідки наданої ПАТ «КРЕДОБАНК» станом на 24.02.2020 року відповідачу нараховано 64 578,63 гривень - розмір встановлено індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми , а всього 85 740,89 гривень. Враховуючи вищевикладене , суд приходить до висновку, що оскільки встановлено наявність між сторонами невиконаного зобов`язання , позовні вимоги є обгрунтованими і з [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» слід стягнути у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України розмір встановлено індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми в загальному розмірі 85 740,89 гривень. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved