Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 20 березня 2014 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 7906,61 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення вимог закону та договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов»язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31 січня 2017 року складає 12733,86 грн., з яких : 5306,70 грн. заборгованість за кредитом; 1,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5943,28 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1482,38 - штраф відповідно до п.22. Генеральної угоди. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 73233,67 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справ був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій в зв'язку з тим, що отримує державну соціальну допомогу. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, згідно якого відповідач отримав від нього кредит в розмірі 7906,61 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг- у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умов кредитного договору. Згідно виписки по рахунку відповідач має заборгованість по кредитному договору. Згідно розрахунку, поданого ПАТ КБ « Приватбанк», відповідач станом 31 січня 2017 року має заборгованість яка складає 12733,86 грн., з яких : 5306,70 грн. заборгованість за кредитом; 1,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5943,28 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1482,38 - штраф відповідно до п.22. Генеральної угоди. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1\\ припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ; 2\\ зміна умов зобов»язання; 3\\ сплата неустойки; 4\\ відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту є обгрунтованими, однак визначаючи суму, яка підлягає до стягнення з відповідача судом враховується наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за строків платежів в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. У той часи час, п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Однак, у заявлених позовних вимогах позивач вимагає стягнення одночасно заборгованості за пенею і комісією (без належного розмежування), штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова). Таким чином, вимога позивача в частині стягнення штрафів і пені не узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією не підлягають задоволенню з мотивів, наведених вище. Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 5306,70 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1,50 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати: 1600,00 грн.є судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial