Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області, та [PERSON] було укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій \~ \~ \~ \~з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою № [NUMBER] . За умовами вказаного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок в національній валюті, видав платіжну картку. 04 березня 2013 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до вказаного договору, за яким банк відкрив відповідачу рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний» у гривні України, видав платіжну картку, а згідно додаткового договору № 2 від 19 червня 2014 року - встановив на цьому рахунку кредитний ліміт у сумі 2000 грн, зі строком кредитування, який відповідає строку дії платіжної картки, з процентною ставкою 24 % річних, а за несанкціонованим овердрафтом 35 % річних. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 02 березня 2021 року її заборгованість склала 2913,92 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 2913,92 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; відповідач відзив на позов суду не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 березня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області, та [PERSON] було укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою № [NUMBER] . За умовами вказаного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок в національній валюті, видав платіжну картку. 04 березня 2013 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до вказаного договору, за яким банк відкрив відповідачу рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний» у гривні України, видав платіжну картку, а згідно додаткового договору № 2 від 19 червня 2014 року - встановив на цьому рахунку кредитний ліміт у сумі 2000 грн, з процентною ставкою 24 % річних, а за несанкціонованим овердрафтом 35 % річних, зі строком дії, який відповідає строку дії платіжної картки (а.с. 5-21). Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 02 березня 2021 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 2913,92 грн та складається з: 1661,57 грн загальна сума основної заборгованості, 824,91 грн загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 261,50 грн загальна сума нарахованої пені, 0,32 сума сплаченої пені, 45,32 грн сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 65,69 грн розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту, 55,25 грн розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с. 22-26, 27-28). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19 жовтня 2016 року в справі № 6-2129цс16. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2913,92 грн. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідачки\~необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 грн.

Outcome: approved