Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 319 828,53 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.06.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-300/1940/2006 на суму 15 639 доларів США, за умови сплати плаваючої відсоткової ставки 11,99% + FIDR. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача. Умови договору позичальником не виконуються, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 15 218,80 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 319 828,53 грн., де залишок заборгованості за тілом кредиту 3 272,86 дол.США, що у гривневому еквіваленті становить 68 780,32 грн., пеня 11 945,94 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 251 048,21 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим суд розглядає справу в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, між 11 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-300/1940/2006 на суму 15 639 доларів США, зі строком користування до 11 серпня 2012 року, за умови сплати 11,99% річних. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується валютним меморіальним ордером №8 від 11.08.2006 року. Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», погодженого Національним Банком України 18.06.2009 року №273, останнє є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк України». 12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого та відповідно додатка №1 до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №CL-300/1940/2006 від 11.08.2006 року. В порушення умов договору [PERSON] не виконав зобов'язання з повного повернення кредиту, у зв'язку з чим, станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість, яка складає за розрахунком позивача 15 218,80 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 319 828,53 грн., де залишок заборгованості за тілом кредиту 3 272,86 дол.США, що у гривневому еквіваленті становить 68 780,32 грн., пеня 11 945,94 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 251 048,21 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Факту порушення зобов'язання за кредитним договором відповідач не заперечив, так само як і існування між сторонами договірних відносин, які виникли з кредитного договору. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що судом встановлено та відповідачем не заперечено факту порушення кредитних зобов'язань та майнових інтересів позивача, кредитні кошти відповідачем отримано, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved