Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] , з 14 червня 1980 року, знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належні йому на праві власності 130/1000 частин квартири [ADDRESS] . [PERSON] чином звернулася до приватного нотаріуса ОМНК Філімонової Г.В. с заявою про прийняття спадщини. За її заявою була заведена спадкова справа № 26/2021, номер у спадковому реєстрі - 67612034, що підтверджується копією витягу із Спадкового реєстру. 11.05.2021 року від приватного нотаріуса ОМНК Філімонової Г.В. на адресу позивача надійшов лист роз`яснення щодо норм спадкового права. Зазначеним листом нотаріус сповістив позивача про відсутність можливості видачі свідоцтва про право на спадщину за тих підстав, що померлий придбав частку вказаної квартири, яка належала неповнолітній особі, договір купівлі-продажу був зареєстрований Товарною Біржею Центральна Одеська Біржа та такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню. Тим же листом позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, позивач позбавлений можливості у позасудовий спосіб оформити належним чином свої спадкові права.. Ухвалою від 14.09.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. У судове засідання 24.11.2021 учасники справи не з`явилися, позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач сповіщений про час, дату і місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , з 14 червня 1980 року, знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належні йому на праві власності 130/1000 частин квартири [ADDRESS] . [PERSON] чином звернулася до приватного нотаріуса ОМНК Філімонової Г.В. с заявою про прийняття спадщини. За її заявою була заведена спадкова справа № 26/2021, номер у спадковому реєстрі - 67612034, що підтверджується копією витягу із Спадкового реєстру. 11.05.2021 року від приватного нотаріуса ОМНК Філімонової Г.В. на адресу позивача надійшов лист роз`яснення щодо норм спадкового права. Зазначеним листом нотаріус сповістив позивача про відсутність можливості видачі свідоцтва про право на спадщину за тих підстав, що померлий придбав частку вказаної квартири, яка належала неповнолітній особі, договір купівлі-продажу був зареєстрований Товарною Біржею Центральна Одеська Біржа та такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню. Тим же листом позивачу було рекомендовано звернутися до суду. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 2142, укладеного 8 січня 1997 року на Товарній Біржі «Центральна Одеська Біржа» між відповідачем [PERSON] , як Продавцем, з однієї сторони та [PERSON] , як Покупцем, з другої сторони, останнім було придбано у власність 130/1000 частин квартири загального поселення під номером [ADDRESS]. Вказаний договір, у відповідності до ст. 15 Закона України «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на час вчинення правочину, був зареєстрований на товарній біржі «Центральна Одеська Біржа» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 2142 від 8 січня 1997 року. Згідно з п.1 зазначеного договору, відповідач [PERSON] діяв від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] на підставі рішення опікунської ради Іллічівського райвиконкому м.Одеси № 880 від 18.09.1996 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської ради народних депутатів від 18.09.1996 року № 880 «О праве на продажу гр.. [PERSON] доли кв. [ADDRESS] от имени несовершеннолетней [PERSON] , [INFO] », п.родавець діяв в рамках наданих йому повноважень. Згідно з п. 2 зазначеного договору 130/1000 частин квартири належали Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності р. № [NUMBER] , виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 10 вересня 1996 року, зареєстрованого в МЕТІ м. Одеси під № 131 пр стр 117 р № 457 від 25 вересня 1996 року. Відповідно до п. 3 договору, Продавець отримав від Покупця зазначену в договорі грошову суму - 2396 грн. повністю до підписання договору. Після набуття у власність 130/1000 частин квартири [ADDRESS] , Покупець - [PERSON] , у відповідності до ст.227 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), 12 лютого 1997 року, зареєстрував своє право власності в Одеському БТІ під № 457 стр. 117 кн.131 пр, що підтверджується відповідним штампом на зворотньому боці договору купівлі-продажу. За оформлення та реєстрацію договору сторонами було сплачено біржовий збір та державне мито, що зазначено в тексті договору. Таким чином, сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується його змістом. Сторони повністю виконали угоду, як відповідно до умов договору, так і до норм чинного законодавства. Придбаною часткою квартири [PERSON] володів та користувався до часу своєї смерті, що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких вибірково додаються до позовної заяви Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в грудні 1995 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість. Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі. На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved