Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 73031,62 гривень. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.10.2015 p між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5995284. 26 квітня 2016 року на Набережній магістралі у м. Запоріжжя з вини відповідача [PERSON] сталося дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу. Позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 73 031,62 гривень. Оскільки відповідач на момент вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння ,звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Гнатик Г.В. від 16 січня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 17 червня 2020 року справу прийнято до провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.10.2015 p між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5995284. 26 квітня 2016 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин, водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2110» реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по середній смузі проїзної частини Набережної магістралі, рухаючись з боку вулиці Запорізької в сторону вулиці Глісерної в місті Запоріжжі. В цей же час, у попутному із водієм [PERSON] напрямку, по лівій смузі Набережної магістралі, рухався автомобіль «Шевролет Авео» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] .В цей же час, в районі електроопори № 129, проїзну частину Набережної магістралі, рухаючись по позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо за ходом руху водія [PERSON] , перетинали пішоходи [PERSON] та [PERSON] . При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому пішоходи [PERSON] та [PERSON] перетинали проїзну частину, водій [PERSON] став зменшувати швидкість свого руху та зупинив керований ним транспортний засіб перед переходом, надаючи перевагу в русі пішоходам. Після цього пішоходи [PERSON] та [PERSON] продовжили перетинати проїзну частину Набережної магістралі у зазначеному вище напрямку по пішохідному переходу. Водій [PERSON] , маючи об`єктивну можливість виявити нерегульований пішохідний перехід та автомобіль «Шевролет Авео», який зменшував швидкість свого руху та повністю зупинився перед ним, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупиняється транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, дорогу пішоходам [PERSON] та [PERSON] не надав, а продовжив рух не зменшуючи швидкість, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля на пішоходів [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: - важкої черепно-мозкової травми, закритих переломів правої тім`яної та скроневої кісток з поздовжнім переломом пірамідки правої скроневої кістки, перелому дна передньої черепної ямки в області тіла основної кістки, забиття головного мозку тяжкого ступеня з локалізацією зон множинних вогнищ геморрагічного забою в правих лобній та тім`яній долях, в обох скроневих долях, з утворенням субдуральної (під твердою оболонкою головного мозку) гематоми в правій тім`яній області, з розвитком субарахноїдального крововиливу (крововилив під м`якими оболонками головного мозку) та фоні явищ мозкової коми, крововилив та садно в правій тім`яно-скроневій області, садна в області нижньої щелепи справа, які у сукупності кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення; - закритого внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому ліктьового відростка правої ліктьової кістки зі зміщенням фрагментів, що кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя, але яке потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; - рани в області лівої кісті, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я; - садно в області правої половини грудної клітини, яке кваліфікується як легкі тілесні ушкодження; Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: - забою головного мозку легкого ступеня з локалізацією зони геморрагічного забою правої потиличної долі, подапоневротична гематома в лівій лобно-скроневій області, крововиливи в лівій виличній області, в області чола зліва, навколо обох очей, крововиливи на білкових оболонках обох очей, садна в області обличчя (більш точна локалізація не зазначена), у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такі, що потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року у справі 331/4168/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із позбавлення права керування транспортним засобом строком на два роки. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року щодо обвинуваченого [PERSON] змінено в частині призначеного покарання та [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені вироком суду, який набрав законної сили. Потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до Позивача з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю (життю) в результаті ДТП. На підставі заяви від 21.03.2016 року, наданої-медичної документації та розрахункових документів було складено страховий акт №00203371 від 31.03.2017 року, наказ №00203371 від 31.03.2017 року та виплачено Потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 26107,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №013842 від 04.04.2017 року, №013840 від 04.04.2017 року, №013839 від 04.04.2017 року. На підставі заяви від 02.06.17,року, розрахункових документів було складено страховий акт №00203371/4 від 02.10.2017 року.та наказ№ООІ03371/4 виплачено Потерпілому 10 923,69 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №041954 від 09.10.2017 року, №041955 від 09.10.2017 року, №041956 від 09.10.2017 року;№041952 від 09.10.2017 року. На підставі заяви від 18.09.2017 року, медичних та розрахункових документів наданих Потерпілим було складено страховий акт №00203371/2 від 04.07.2017 року, наказ №00203371/2 від 04.07.2017 року та сплачено Потерпілому суму у розмірі 1422,04 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №028757 від 13.07.2017 року, №028759 від 13.07.2017 року, №028760 від 13.07.2017 року, №028758 від 13.07.2017 року. На підставі заяви від 14.12.2017 року, наданих розрахункових документів було складено страховий акт №00203371/5 від 24.01.2018 року, Наказ №00203371/5 від 24.01.2018 року та сплачено потерпілому страхове відшкодування у розмірі 4 238, 85 грн., що підтверджується платіжними дорученнями про виплату. На підставі заяви Потерпілого від 31.05.2018 року, наданих розрахункових документів, було складено страховий акт №00203371/6 від 25.07/2018 року та наказ №00203371/6 від 25.07.2018 року, та виплачено Потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 5545,63 грн., що підтверджується платіжними дорученнями N«035092 від 30.07.2018 року, №035089 від 30.07.2018 року;№035091 від 30.07.2018 року, №035093 від 30.07.20018 року. На підставі заяви від 31.07.2017 року, наданих документів із закладів охорони здоров`я було складено страховий акт №00203371/3 від 05.09.2017 року, наказ №00203371/3 від 05.09.2017 року та виплачено Потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 5202,46 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №037766 від 11.09.2017 року, №037767 від 11.09.2017 року, №037764 від 11.09.2017 року, №037765 дід 11.09.2017 року. На підставі заяви Потерпілого, розрахункових документів було складено страховий акт №00203371/1 від 03.05.2017 року, наказ №00203371/1; від 03.05.2017 року та сплачено Потерпілому 3006,14 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1)18413 від 10.05.2017 року, №018412 від 10.05.2017 року, №018415 від 10.05.2017, року, №018417 від 10.05.2017 року. На підставі заяви Потерпілого від 11.04.2019 року, 25.04.2019 року, медичних та розрахункових документів було складено страховий акт №00203371/17 від 16.05.2019 року, наказ №00203371/7 від 16.05.2019 року та виплачено Потерпілому 16 585,41 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Таким чином ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до умов Полісу № АЕ/5995284 від 20.10.2015 р. відшкодувала Потерпілому розмір завданої шкоди в межах ліміту полісу (шкода заподіяна життю і здоров`ю - 100 тис.грн.) 73 031, 62 грн. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду : а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини , ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р. , кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Системний аналіз вищезазначеного законодавства дає підстави суду вважати, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування сплаченого позивачем в сумі 73031,62 гривень. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved