Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором №\~б/н від 11.01.2011 року у розмірі 31771 грн. 59 коп. та судові витрати по справі в сумі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору №\~б/н від 11.01.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Не заперечували про те, що відповідач використав кредит, але взяв в позику 2400 грн. під 30% річних. Просили суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача. Зазначили, що договір між сторонами був укладений 11.01.2011 року, який визначає щомісячні платежі, що зумовлює початок перебігу позовної давності погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту після несплати чергового платежу, тобто з 11.02.2011 року. Початок перебігу позовної давності співпадає з моменту виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. І в даному випадку позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Перебіг позовної давності з приводу заборгованості за кредитом починається з 11.02.2011 року і закінчується 11.02.2014 року, а щодо штрафів (фіксованої та відсоткової складової) та пені й комісії з 11.02.2011 року по 11.02.2012 року. Просили в задоволені позовних вимог відмовити у звязку з закінченням строку позовної давності. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2011 року [PERSON] шляхом заповнення анкети-заяви приєднався до Умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим отримав кредит у розмірі 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30% відсотків у розмірі на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-7,75). Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, підписання договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками по його використанню, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов і правил, Клієнт зобов'язаний у випадку невиконання зобов'язань по Договору за вимогою Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.2. Умов та правил надання банківських послуг, в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно з п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, у разі закінчення строку дії картка продовжується Банком на новий строк ( шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії ( а.с.8-31). На виконання умов кредитного договору [PERSON] був відкритий картрахунок для здійснення операцій за кредитним договором, встановлений кредитний ліміт та була видана кредитна картка №4405885017637890, яка в подальшому була перевипущена на 5168755332676119 ( а.с.77-80,129). Перевипуск картки [PERSON] підтверджується наявністю його фото з карткою та банківською випискою по картковому рахунку ( а.с. 102-103). Строк дії картки до липня 2017 року. Крім того 06.11.2013 року [PERSON] здійснив погашення заборгованості в розмірі 2120,00 грн., вже на перевипущену картку та 23.04.2014 року в розмірі 3200,00 грн. Як зазначає позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № б/н від 11.01.2011 року заборгованість за ним станом на 31.03.2017 року склала 31771 грн. 59 коп., яка складається з наступного: 2400 грн. 91 коп. заборгованість за кредитом; 24226 грн. 70 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 154 грн. 86 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1489 грн. 12 коп. штраф (процентна складова). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Заперечуючи обставини позову, представник відповідача та відповідач просили застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача, оскільки позивач звернувся 24 квітня 2017 року до суду за захистом своїх порушених прав, разом з позовною заявою надано розрахунок заборгованості за договором станом на 31.03.2017 року, вважаючи, що строк позовної давності з приводу заборгованості за кредитом закінчується 11.02.2014 року, а щодо штрафів ( фіксованої та відсоткової складової) та пені і комісії 11.02.2012 року, а тому право на захист у позивача виникло саме у цей період. Вказали, що відповідач звертався до позивача щодо реструктуризації заборгованості, але йому було відмовлено, а запропоновані банком умови не влаштовували відповідача. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності повязується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами укладений кредитний договір, і даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності. Так, згідно кредитного договору відкрито картковий рахунок, встановлений кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю, або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, особа може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до ст.261 ЦПК України встановлено, що за зобовязаннями з визначеним строком перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14,\~та постанові Верховного суду України по справі №6-61 цс14, які згідно зі ст. 360 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.\~ Так, в постановах \~вказано, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки ( місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня липня 2017 року, [PERSON] 23.04.2014 року здійснив поповнення картки №5168755332676119 на суму 3200 грн., з даним позовом позивач звернувся до суду 21.04.2017 року (що підтверджується штемпелем поштового звязку), тобто до спливу строку позовної давності як загальної, так і спеціальної. Як вбачається з виписки по рахунку, 23.04.2014 року [PERSON] були внесені кошти на картрахунок в розмірі 3200 грн. Частина коштів була спрямована банком на погашення заборгованості за кредитом, залишок коштів в розмірі 555,69 грн. залишився на рахунку, як його власні кошти. Вже 23.04.2014 року було знято відповідачем із рахунку 500,00 грн. та 25.04.2014 року знято 200,00 грн. Отже, частина коштів була видана кредитними коштами. В подальшому відповідач продовжував знімати кредитні кошти та розраховуватися за покупки в магазинах ( а.с.178-207). Отже, відповідач починаючи з 25.04.2014 року використовував кредитні кошти, здійснював часткові погашення заборгованості, але несвоєчасно і в достатньому рівні, через що виникла прострочена заборгованість, виходячи із вищевикладеного, оскільки боржник (відповідач по справі), не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2400,91 грн. законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 24226,70 грн. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип кредитної ставки визначається кредитним договором. Як вбачається із кредитного договору, на час укладання договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30% на рік, далі процентна ставка була змінена з 01.09.2014 року 34,80% та з 01.04.2015 року 43,20%, що підтверджується наказами банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки [PERSON] були направлені 15.08.2014 року та 15.03.2015 року. Заяв про розірвання кредитного договору від [PERSON] до Банку не надходило. Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення із відповідача пені, комісії в розмірі 3454,83 грн. та штрафів відповідно до договору розмірі 500,00 грн. ( фіксована частина), 1489,12 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Постановою ВСУ України №6-2003цс15 визначено, що у відповідності до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Одночасне стягнення штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки відповідно до ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Штраф та пеня є окремими видами неустойки. Як вбачається із Умов кредитного договору, застосування банком в кредитному договорі штрафу та пені, як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. При цьому положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Отже, умовами зазначеного вище кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобовязання. Приймаючи до уваги неналежне виконання [PERSON] покладених зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та доцільність стягнення заборгованості за спірним кредитним договором в частині стягнення пені та штрафних санкцій та не вбачає законних підстав для їх зменшення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved