Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування позовних вимог посилається на те, що 20 березня 2013 року між нею та відповідачем укладено трудовий договір № 12011300866, який зареєстрований у Луганському міському центрі зайнятості, та відповідно до якого її прийнято на посаду бухгалтера. В квітні 2014 року у звязку з бойовими діями відповідач покинув м. Луганськ та виїхав за його межі в невідомому напрямку. 01 вересня 2014 року позивач також була вимушена виїхати з м. Луганська до м. Дніпропетровська. 25 липня 2014 року відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, однак укладений трудовий договір до теперішнього часу залишається не розірваним, що порушує її право на працю та оплату праці. Тому позивач просить суд встановити факт припинення трудових відносин між нею та відповідачем, зареєстрований 20 березня 2013 року за № 12011300866 у Луганському міському центрі зайнятості. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Дніпровський міський центр зайнятості надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Луганського міського центру зайнятості м. Луганська в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 20 березня 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який зареєстрований 20 березня 2013 року Луганським міським центром зайнятості за № 12011300866, відповідно до якого остання прийнята на посаду бухгалтера /а.с.5/. Згідно довідки від 08 червня 2016 року № [NUMBER] [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання м. Дніпропетровськ, ж/м Сокіл, 5/9 /а.с. 6/ Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 24-1 Кодексу законів про працю України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання. В звязку з тим, що відповідач припинив свою підприємницьку діяльність через проведення антитерористичної операції, та його місцезнаходження невідоме, позивач позбавлена можливості припинити трудовий договір з ним та працевлаштуватися. Відповідно до ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є ініціатива працівника. Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» фізичні особи-підприємці\~\~укладають усі трудові угоди\~\~з найманими працівниками шляхом письмово укладання трудового договору встановленого зразка з обов'язковою реєстрацією\~\~такого договору у відповідному центрі зайнятості.\~\~У разі закінчення строку трудового договору або його дострокового припинення\~\~фізична особа-підприємець робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП\~\~України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру\~\~зайнятості\~\~протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Таким чином позивач та відповідач фактично припинили трудові правовідносини, але в звязку з тим, що відповідач до центру зайнятості не зявляється, позивач позбавлена права на припинення трудового договору належним чином, а також працевлаштуватися. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази,\~суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved