Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 760 грн. 00 коп., а також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., зазначивши, що 25 серпня 2011 року між сторонами був укладений типовий договір № 3 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Херсонським національним технічним університетом. Відповідно до п. 1 укладеного договору позивач брав на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] в ХНТУ до досягнення освітнього кваліфікаційного рівня «Бакалавр», напряму підготовки 030508 «Фінанси та кредит», а відповідач повинен був своєчасно сплачувати вартість навчальних витрат у розмірі, визначеному у п.п. 4.2 та 4.3 договору. Наказом № 9-с (Г) від 06 квітня 2012 року відповідача було відраховано з університету за академічну неуспішність. Відповідачу була надіслана претензія з вимогою погасити виниклу заборгованість за навчання, однак до теперішнього часу заборгованість погашена не була. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини. 25 серпня 2011 року між сторонами був укладений типовий договір № 3 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Херсонським національним технічним університетом. Відповідно до п.п. 1, 3.1. договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надати додаткову освітню послугу), далі - освітня послуга, а саме: бакалавр, 030508 «Фінанси та кредит», заочної форми навчання поєднанням дистанційної, а відповідач - своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно п.п. 4.2., 4.3. загальна вартість освітньої послуги становить 15 200 грн. 00 коп. Замовник вносить плату через установи банку кожного семестру - строки внесення плати до 30 серпня за осінній та до 10 лютого за весняний семестр кожного року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.6 ст.64 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання. Плата за навчання або за надання додаткових освітніх послуг може вноситися за весь строк навчання або надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частками - помісячно, по семестрах, щорічно. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку заборгованості по оплаті за навчання студента Генічеського факультету ХНТУ згідно договору № 3 від 25 серпня 2011 року [PERSON] за період з 01 вересня 2011 року по 06 квітня 2012 року має заборгованість в сумі 760 грн. 00 коп. Відповідно до п. 6.1. договору дія договору припиняється у разі відрахування замовника - фізичної особи з навчального закладу згідно з законодавством. В зв'язку з тим, що відповідачем не було дотримано умов договору, [PERSON] відповідно до наказу № 9-с (Г) від 06 квітня 2012 року було відраховано з університету за академічну неуспішність. Також на адресу відповідача була надіслана претензія з вимогою погасити виниклу заборгованість за навчання, однак до теперішнього часу заборгованість погашена не була. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 760 грн. 00 коп., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 копійок.

Outcome: approved