Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив зняти арешт з нерухомого майна, квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилалась на наступне. [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири за адресою [ADDRESS]. Рішенням Ізмаїлького міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2006 року за позивачем в порядку спадкування було визнано право власності на вказану квартиру. Рішення набрало законної сили 23.02.2006 року. Згідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон від 31.05.2017 року на квартиру за адресою [ADDRESS] накладено арешт. З відповіді № 11193 від 10.04.2018 р. Другого Суворовського відділу держаної виконавчої служби м. Одеси Одеського міського управління юстиції позивачу стало відомо, що згідно з Автоматизованою системою виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження (ВП 21840740, 26133992, 30923619, 35285349, 39417445) за судовим наказом № 2-н- 5491/07 виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з позивача, як спадкоємця [PERSON], на користь Ліквідаційної комісії ЖЕО Ленінського району грошової суми у розмірі 1237 грн. 96 коп. Виконавчі провадження були закінчені на підставі п. 5 ст. 47 ЗК «Про виконавче провадження», виконавчі документи направлені стягувачу. Крім того, виконавчі провадження передано до архіву ДВС та знищені за закінченням терміну зберігання відповідно до Правил ведення діловодства та архіву. З підстави також знищення завершених виконавчих проваджень, листом Суворовського відділу держаної виконавчої служби м. Одеси Одеського міського управління юстиції листом від 10.04.2018 р. позивача повідомлено про неможливість зняття арешту з квартири за адресою [ADDRESS], що був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 103100 від 17.10.2008 р. державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі Чеботарьовою О.М. та рекомендовано звернутися до суду. Як вбачається з електронного витягу з ЄДРПОУ стосовно стягувана ЖЕО Ленінського районну, який знаходиться у вільному доступі на сайті Міністерства юстиції України, до Державного реєстру підприємств та організацій внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи, дата запису: 08.12.2017 р.; номер запису: 15561110006017932; Зазначено про припинення діяльності суб'єкта. Оскільки арешт, накладений на нерухоме майно не дає позивачеві користуватись в повному обсязі його майном, тому вона звернулась до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 02 травня 2018 року, було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 3, 26). Відповідач, у встановлений судом строк, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та винести рішення у відповідності до діючого законодавства України. (а.с. 27). З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири за адресою [ADDRESS]. (а.с. 10-13). Рішенням Ізмаїлького міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2006 року за позивачем в порядку спадкування було визнано право власності на вказану квартиру. Рішення набрало законної сили 23.02.2006 року. Згідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон від 31.05.2017 року на квартиру за адресою [ADDRESS] накладено арешт. (а.с. 21,22). З відповіді № 11193 від 10.04.2018 р. Другого Суворовського відділу держаної виконавчої служби м. Одеси Одеського міського управління юстиції позивачу стало відомо, що згідно з Автоматизованою системою виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження (ВП 21840740, 26133992, 30923619, 35285349, 39417445) за судовим наказом № 2-н- 5491/07 виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з позивача, як спадкоємця [PERSON], на користь Ліквідаційної комісії ЖЕО Ленінського району грошової суми у розмірі 1237 грн. 96 коп. Виконавчі провадження були закінчені на підставі п. 5 ст. 47 ЗК «Про виконавче провадження», виконавчі документи направлені стягувачу. (а.с. 18). Крім того, виконавчі провадження передано до архіву ДВС та знищені за закінченням терміну зберігання відповідно до Правил ведення діловодства та архіву. З підстави також знищення завершених виконавчих проваджень, листом Суворовського відділу держаної виконавчої служби м. Одеси Одеського міського управління юстиції листом від 10.04.2018 р. позивача повідомлено про неможливість зняття арешту квартири за адресою [ADDRESS], що був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 103100 від 17.10.2008 р. державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі Чеботарьовою О.М. та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 18). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обовязковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; 3) зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки зазначений арешт порушує її права, як власника нерухомості.

Outcome: approved