Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 10 жовтня 2009 року працівниками ВАТ «Донецькобленерго» було складено відносно нього акт № 101935 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем. Наприкінці 2011року ПАТ «Донецькобленерго» звернулося до Микитівського районного суду м. Горлівки із позовом про стягнення з нього нарахованої суми штрафу за безобліково спожиту електроенергію. 11.06.2012р. рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки було відмовлено у позовних вимогах ПАТ «Донецькобленерго. 06.08.2012р. рішенням Апеляційного суду Донецької області рішення Микитівського районного суду м. Горлівки скасовано, а позовні вимоги - задоволено; на виконання рішення апеляційного суду ним було сплачено штраф у розмірі 8035,15 грн. за безобліково спожиту електроенергію. Проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21.11.2012р. рішення Апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 18.12.2012р. ухвалою Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відхилено, рішення Микитівського районного суду м. Горлівки від 11.06.2012р. залишено без змін. У лютому 2013р. він звернувся до Микитівського районного суду м. Горлівки із заявою про поворот виконання. 11 березня 2013р. ухвалою Микитівського районного суду м. Горлівки заяву задоволено, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» зобов'язано повернути безпідставно стягнуті грошові кошти у розмірі 8035,15грн. У серпні 2013р. він звернувся до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з претензією щодо неповернених коштів та проханням сплатити йому в тому числі моральну шкоду. 20.08.2013р. на його рахунок було перераховано грошові кошти у сумі 8035,15грн., а 21.08.2013р. я отримав відповідь про виконання зобов'язань. Вважає, що діями ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнавав на протязі 4 років доки відбувалися суди та він вимушений був доказувати, що не здійснював крадіжку електроенергії, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» протиправно позбавив його світла на цілий місяць й він був вимушений докладати додаткових зусиль за для організації свого життя. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст.23, 1167 ЦК України, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 22 000 гривень та судові витрати. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої доводи аналогічно викладеному в позовній заяві. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав з підстав викладених в запереченні, просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України), суд приходить до наступного. Судом встановлено, що в 2011р. ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до Микитівського районного суд м. Горлівки з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості недооблікованої електроенергії внаслідок порушення ПКЕЕН. Рішенням суду від 11.06.2012р. в задоволенні позовних вимог було відмовлено. На зазначене рішення була подана апеляційна скарга. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 06.08.2012р. апеляційна скарга була задоволена, стягнуто з [PERSON] вартість недооблікованої електроенергії в розмірі 8035,15 грн. Після прийнятого рішення апеляційною інстанцією, [PERSON] в добровільному порядку було здійснено оплату суми боргу в повному розмірі. В подальшому [PERSON] оскаржив рішення суду від 06.08.2012р. в касаційному порядку. Ухвалою ВССУ від 21.11.2012р. рішення апеляційного суду Донецької області від 06.08.2012р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18.12.2012р., апеляційну скаргу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було відхилено, а рішення суду першої інстанції від 11.06.2012р. залишено без змін. Ухвалою Микитівського районного суду м. Горлівки від 11.03.2013р. було задоволено заяву [PERSON] про поворот виконання рішення суду. Відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає лише у випадках передбачених законодавством, про що прямо зазначено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Згідно п. 5 частини 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Проте, з пояснень позивача та матеріалів справи, суд не вбачає, що внаслідок дій ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» позивачу заподіяно небезпечну шкоду для життя і здоров'я. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в судовому засіданні посилався на те, що протягом чотирьох років вимушений був доводити безпідставність позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», доказувати, що не здійснював крадіжку електроенергії, внаслідок чого зазнав душевні страждання та був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд не бере до уваги зазначені пояснення позивача, виходячи з того, що саме по собі звернення ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з позовом до суду не може вважатись порушенням прав [PERSON], оскільки є правомірною дією суб'єкта, направленою на реалізацію його процесуального права звернення до судових органів за захистом своїх прав або прав іншої особи. Обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту не визначає та не доводить порушення його прав. З огляду на викладене підстави для задоволення позову відсутні. Питання судових витрат вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed