Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Одеської області про встановлення факту належності житлового будинку [ADDRESS] за померлою дружиною [PERSON] та визнання права власності за позивачем на вказаний житловий будинок. З позовної заяви вбачається, що 22.11.1975 року позивач уклав шлюб з [PERSON]. 21.05.1991 році [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS], однак реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок не провела. [INFO] померла дружина позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок. Позивач, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований з померлою за однією адресою, на день її смерті. Позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, де отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначене яке - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Однак, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок приватний нотаріус не зміг, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано, тому він запропонував звернутись до суду для вирішення даного питання. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину відсутні. Позивач повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак надав заяву у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направив заяву, відповідно до якої позов визнає, вважає його обґрунтованим та просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. На підставі письмових заяв сторін суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: 06 липня 2012 року померла [PERSON], актовий запис №195, що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області [INFO]. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи, виданої Кілійським РС ГУДМС України в Одеські області 08.04.2014 року [PERSON], [INFO] знята з реєстрації [INFO] з адреси: [ADDRESS] у зв'язку із смертю. Позич є спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON], оскільки відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого бюро ЗАГС м. Талас, Кіргізської ССР, [PERSON] є чоловіком [PERSON], актовий запис №200. Листом від 08.08.2014 року за вих. №279/01-16 Приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу [PERSON] повідомлено, що 14.04.2014 року ним заведена спадкова справа 25/2014, на ім?я [PERSON], померлої [INFO]. За оформленням спадкових прав звертався чоловік - [PERSON]. [PERSON] вже оформив право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, виданою приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу [PERSON] від 17.05.2014 року за реєстровим №751. Відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори 21.05.1991 року за реєстровим номером 1005, [PERSON] купила житловий будинок в [ADDRESS]. Листом від 28.07.2014 року №420 Комунальне підприємство «РБТІ та РОН» повідомило, що реєстрація права власності на житловий будинок, який розташований [ADDRESS] за [PERSON] не проводилась. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «РБТІ та РОН» 26.05.2014 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] збудований у 1967 року складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 68 кв.м., у тому числі житловою площею 37,8 кв.м., веранда літ. «а», навіс літ. «а1», літня кухня літ. «Б», веранда літ «б», гараж літ. «В», убиральня літ. «Г», №1-4, І - надвірні споруди. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у роз'ясненнях Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого їх встановлення. Оскільки позивач правомірно набув правомочності з володіння користування та розпорядження зазначеним нерухомим майном, є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину згідно положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, однак в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості оформити своє право власності інакше ніж в судовому порядку, суд застосовує положення ст. ст. 16 ЦК України та задовольняє позов.

Outcome: approved