Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обгрунтовує тим, що 25 вересня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11397529000. В порушння умов договору позичальник свої зобов»язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 176 887,88 дол.США, що станом на 23.09.2014 року є еквівалентом 2 386 166,03 гривень. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту № 11397529000 [PERSON] передала відповідно до договору іпотеки № 94248 від 25 вересня 2008 року в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру 35, загальною площею 34,4 кв.м, житловою площею 16,2 кв.м, що знаходиться у будинку під [ADDRESS]. 08.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами та договорами забезпечення ПАТ «Дельта Банк», відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. Таким чином, до АТ «Дельта Банк» перейшли всі права у тому числі і право вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до відповідачки [PERSON] за кредитним договором та право звертати стягнення на предмет іпотеки. Проте, позивачу стало відомо, що державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м.Києві під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 31813422, боржником по яких є [PERSON], а стягувачем відмінні від іпотекодержателя особи, по виконанню судового наказу № 2607/644/12 виданого 14.02.2012 року Подільським районним судом м.Києва було винесено постанову від 10.02.2014 року, якою накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і майно, що є предметом іпотеки та оголошено заборону на його відчуження. Вважає, що право АТ «Дельта Банк» задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло 25 вересня 2008 року, а постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження було винесено 10.02.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. При цьому позивач не був повідомлений про накладення арешту на предмет іпотеки та оголошення заборони на відчуження, отому його право пріоритету на задоволення вимог щодо кредитного зобов»язання за рахунок іпотечного майна було обмежене, чим порушено ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що АТ «Дельта Банк» має вищий пріоритет на предмет іпотеки, у тому числі і на його реалізацію в рахунок погашення боргу перед іншими кредиторами. Просить зняти арешти та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: однокімнатну квартиру 35 , загальною площею 34,4 кв.м, житловою площею: 16,2 кв.м, що знаходиться у будинку під [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], які накладено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві від 10.02.2014 року по виконавчому провадженню № 31813422 по виконанню судового наказу № 2607/644/12, виданого 14.02.2012 року Подільським районним судом м.Києва. Представник позивача в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, де представник також зазначив про те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідачі та їх представники судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим розглядати справу у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 вересня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11397529000. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту № 11397529000 [PERSON] передала відповідно до договору іпотеки № 94248 від 25 вересня 2008 року в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру 35, загальною площею 34,4 кв.м, житловою площею 16,2 кв.м, що знаходиться у будинку під [ADDRESS]. 08.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами та договорами забезпечення ПАТ «Дельта Банк», відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. Позивач в позовній заяві зазначає, що державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м.Києві під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 31813422, боржником по яких є [PERSON], а стягувачем відмінні від іпотекодержателя особи, по виконанню судового наказу № 2607/644/12 виданого 14.02.2012 року Подільським районним судом м.Києва було винесено постанову від 10.02.2014 року, якою накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і майно, що є предметом іпотеки та оголошено заборону на його відчуження. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами глави 49 ЦК України, законів України «Про заставу», «;Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень». Так згідно ст.575 ЦК України Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з ст. 11, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритетом є переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те ж саме рухоме майно; вищий пріоритет - переважний пріоритет одного обтяжувача відносно пріоритету іншого обтяжувача на отримання задоволення своїх прав чи вимог щодо одного й того ж рухомого майна; нижчий пріоритет - пріоритет одного обтяжувача, який підпорядковується пріоритету іншого обтяжувача, на отримання задоволення своїх прав чи вимог щодо одного й того ж рухомого майна. Статтею 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Також відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотеко держателя лише у разі його /її/ виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином наявність зазначених вище обтяжень жодним чином не порушує права іпотекодержателя, та навпаки в разі задоволення позову будуть порушені права інших обтяжувачів на отримання задоволення своїх прав. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed