Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, уточнив його та свої вимоги мотивує тим, що є власником 4/5 частин власності квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,87 кв. метрів, яка складається із 3-х жилих кім позначених в технічному паспорті квартири під № 3 площею 17,4 кв. метри, № 4 площею кв. метри та № 7 площею 14,8 кв. метрів, а всього житловою площею 41,5 кв. метри, а також допоміжних приміщень - кухні № 2 площею 9,2 кв. метри, ванної кімнати № 5 площею 2,6 кв. метри, вбиральні № 6 площею 1,0 кв. метр, коридору №№ 8,9 площею 11,6 кв. метрів, лоджії площею 4,2 кв. метри та балкону площею 2,9 кв. метрів. 1/5 частка власності вищевказаної квартири належить племіннику - [PERSON] . На даний час між співвласниками виникли суперечки з приводу користування спільною квартирою. Домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою в рамках їх часток власності не змогли. Тому позивач просить постановити рішення, яким: виділити йому у володіння та користування в натурі його частку власності розміром 4/5 частин у квартирі [ADDRESS] у вигляді житлової кімнати позначеної на плані квартири під № 3 площею 17,4 кв. метри, житлової кімнати позначеної на плані квартири під № 7 площею 14,8 кв. метри разом з прилеглою до неї лоджією площею 4,2 метри, а всього 36,4 кв. метрів загальної площі даної квартири з яких 32,2 метри складає житлова площа; виділити у володіння та користування в натурі [PERSON] його частку власності розміром 1/5 частини зазначеної квартири у вигляді жилої кімнати позначеної на плані квартири під № 4 площею 9,3 кв. метри разом з прилеглим до неї балконом площею 2,9 кв., а всього 12.2 кв. метри загальної площі квартири з яких 9,3 метри складає житлова площа квартири; залишити всі допоміжні приміщення квартири, а саме - кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню у спільному з [PERSON] користуванні; покласти на [PERSON] всі судові витрати, пов`язані з судовим розглядом даної цивільної справи. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти них. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради № 3190 від 31.10.2001 року та № 2108 від 20.11.2002 року, батькам позивача - [PERSON] та [PERSON] , а також позивачу, брату позивача - [PERSON] та племіннику позивача - [PERSON] , на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] у 2007 році, у зв`язку з необхідністю оформлення спадщини мати позивача звернулась до Ковпаківського райсуду м. Суми про встановлення часток власності всіх співвласників квартири і його рішенням від 24.07.2007 року, за всіма його співвласниками, в т.ч. і [PERSON] , було встановлено право власності по 1/5 частці зазначеної квартири. Так матері позивача, за вказаним рішенням суду, у власність перейшла ще й частка власності чоловіка батька позивача, таким чином вона стала власницею 2/5 частин квартири, а сама квартира стала об`єктом спільної часткової власності. Згідно Договору дарування від 21.08.2007 року, засвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., свою частку власності у розмірі 2/5 частин квартири, мати позивача подарувала позивачу. 11.11.2011 року за Договором купівлі-продажу, засвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В., позивач придбав у власність 1/5 частку власності спірної квартири у свого брата - [PERSON] . Тобто з листопада 2011 року позивач став власником 4/5 частин власності квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,87 кв. метрів, яка складається із 3-х жилих кім позначених в технічному паспорті квартири під № 3 площею 17,4 кв. метри, № 4 площею кв. метри та № 7 площею 14,8 кв. метрів, а всього житловою площею 41,5 кв. метри, а також допоміжних приміщень - кухні № 2 площею 9,2 кв. метри, ванної кімнати № 5 площею 2,6 кв. метри, вбиральні № 6 площею 1,0 кв. метр, коридору №№ 8,9 площею 11,6 кв. метрів, лоджії площею 4,2 кв. метри та балкону площею 2,9 кв. метрів. 1/5 частка власності вищевказаної квартири належить племіннику - [PERSON] . Судом встановлено, що на даний час між сторонами виникли суперечки з приводу користування спільною квартирою та домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою, в рамках їх часток власності, не змогли, тому на даний момент виникла необхідність щодо поділу майна між співвласниками спірної квартири в натурі. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ч.1, 3, 4 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. У відповідності до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Нормою ст.391 ЦК України, також встановлено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Таким чином між сторонами склались житлові правовідносини, та оскільки між сторонами виникають спори з приводу користування житлом, та відповідач заперечує проти визначення порядку користування квартирою в добровільному порядку, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 3428,80 грн.

Outcome: approved