Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору дарування є власником 70/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. Після набуття права власності він бажав зареєструватись в домоволодінні та при зверненні до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з'ясував, що в належному йому домоволодінні з 13.07.2012 року зареєстрований відповідач [PERSON] В якій спосіб останній отримав реєстрацію йому не відомо, оскільки останній в домоволодінні ніколи не проживав, будь-яких усних або письмових домовленостей між ним та відповідачем стосовно проживання в домоволодінні не було. На його усні прохання знатись з реєстрації відповідач не реагує. Таким чином, оскільки його права, як власника домоволодіння, на вільне користування та розпорядження майном порушуються, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні домоволодінням по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, визнати відповідача таким, що втратив право користуватись домоволодінням та зняти останнього з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивач підтримав заявлений останнім позов та посилаючись на викладені в позові обставини, просив задовольнити останній в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. З урахуванням зазначеного та думки представника позивача, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 29.04.2013 року позивач є власником 70/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, що складається з квартир №№2,3 у цьому домоволодінні. Згідно домової книги та довідки адресного бюро в квартирах №№2,3 по [ADDRESS] з 13.07.2012 року зареєстрований відповідач [PERSON] Як зазначив позивач в своєму позові та зазначив представник останнього в суді, з моменту реєстрації та після набуття позивачем у власність частини домоволодіння, [PERSON] в останньому фактично не проживав та на вимогу позивача з реєстрації не знімається. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Оскільки відповідач не проживає в квартирах №№2,3 домоволодіння [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, що належать позивачу, більше шести місяців, не є членом сім'ї останнього та наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належною йому частиною цього домоволодіння, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід усунути йому перешкоди в користуванні належною йому часткою в розмірі 70/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в м.Дніпропетровську та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирами [ADDRESS] Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати. Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття останнього з реєстрації в цій квартирі. В зв'язку з цим, оскільки позовні вимоги про зняття відповідача з реєстрації в квартирі заявлені позивачем передчасно, без достатніх правових підстав, в задоволенні позову в цій частині останньому слід відмовити. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial