Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визначити йому наступний порядок участі у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме особисті побачення щотижня з 10-00 години до 18-00 години щосуботи та щонеділі, за попередньою домовленістю, згодою обох батьків та з обов`язковим урахуванням думки дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, однак рішенням Радомишльського районного суду від 31.03.2021 шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу мають двох малолітніх дітей, які після розірвання між сторонами шлюбу проживають з відповідачем. При цьому остання постійно чинить перешкоди позивачу у побаченнях з дітьми, не виконує рішення органу опіки та піклування Радомишльської міської ради щодо визначення днів побачень батька з дітьми, що і стало підставою для його звернення до суду. Ухвалою судді від 08.07.2021 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, однак звернулись до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позов підтримує, а відповідач визнає. Представник третьої особи, в підготовче судове засідання також не з`явився, про час та місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, натомість звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі (а.с. 29). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони перебували в шлюбі та мають спільних двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 31.03.2020 шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання дитини [PERSON] визначено разом із матір`ю [PERSON] (а.с.12-13). Також судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони не знайшли порозуміння щодо участі позивача у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради №157 від 19.05.2021 затверджено письмовий висновок щодо встановлення днів, годин, побачень батька [PERSON] з його малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] , яким визначено побачення батька з 10-00 години до 18-00 години щосуботи та з 10-00 години до 18-00 години щонеділі, за попередньою домовленістю, згодою обох батьків та з обов`язковим урахуванням думки дітей (а.с. 14-17). Згідно довідки-характеристики №325 від 11.06.2021, виданої старостою Лутівського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За час проживання має добрі та дружні відносини з сусідами та жителями села, ввічливий зі старшими, користується повагою серед жителів. Компрометуючих даних щодо нього немає, заяв та скарг від сусідів та жителів села на поведінку останнього не надходило (а.с. 9). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991\~та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 статті 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Конвенція також визнає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із змісту позову вбачається, що позивач бажає брати участь у вихованні дітей, приділяти їм більше уваги, спілкуватися з ними та в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки, попри це відповідач постійно чинить перешкоди побаченням батька та дітей, не виконує рішення органу опіки та піклування Радомишльської міської ради та не дає можливості спілкуватися з дітьми. Статтями 15, 16\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Сімейний кодекс\~України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі відносини між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до вимог ст.\~141\~СК України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст.\~153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст.\~157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга статті 159 СК України). Статтею 158\~СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Водночас, судом встановлено, що спілкування позивача з дітьми не буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дітей. Враховуючи вказані обставини та те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, суд дійшов висновку про наявність правових підстав про необхідність встановлення порядку спілкування батька [PERSON] з його малолітніми дітьми. Суд зазначає, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей, сторони не позбавлені можливості за наявності таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі батьків у вихованні дітей та спілкуванні з ними. У відповідності\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач перед початком розгляду справи по суті звернулася до суду з заявою про визнання позову, суд вважає, що позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто в сумі 454 грн. (а.с. 5).

Outcome: approved