Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між АБ «Експрес-банк», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Експрес-Банк», і [PERSON] було укладено кредитний договір №22-06/п від 14.09.2006 року, відповідно до якого, а також договорів про внесення змін та доповнень до нього, позивачем було надано [PERSON] кредит на споживчі потреби в розмірі 944 000 доларів США строком на шість років з 14.09.2006 року по 14.09.2012 року зі сплатою 13% річних. Відповідно до п.2.5 договору, а також договорів про внесення змін та доповнень до нього, погашення кредиту позичальником здійснюється, починаючи з 15.09.2009 року щоквартально шляхом перерахування на рахунок, зазначений в п.2.3 договору, грошових коштів в сумі не меншій ніж 16 670 доларів США строком сплати не пізніше 30/31 числа останнього місяця звітного кварталу. Однак кредит та проценти [PERSON] у встановлені договором строки повернуто не було, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 17.12.2012 року загальна заборгованість [PERSON] становить 6 480 913 гривень 82 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 743 917,38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 5 946 131,62 гривень, заборгованість за процентами - 32 091,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 256 510,32 гривень; пеня за прострочення строку сплати кредиту - 221 761 гривня 47 копійок; пеня за прострочення строку сплати процентів - 9 246 гривень 35 копійок; 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту та процентів - 47 264 гривні 06 копійок. Відповідачу [PERSON] було направлено листи з вимогою сплати заборгованості, однак суму заборгованості погашено не було. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №22-06/пр від 14.09.2006 року. На підставі п.п.3.1.1 п.3.1 договору поруки позивач звернувся до [PERSON] з вимогою виконати зобов'язання [PERSON] за кредитним договором та сплатити заборгованість, однак у встановлений строк кошти перераховано не було, [PERSON] ухилився від виконання своїх зобов'язань за договором поруки. Позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «АБ «Експрес-Банк» заборгованість в сумі 6 480 913 гривень 82 копійки та судові витрати. [PERSON] подав до суду зустрічний позов про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14.09.2006 року між ним та ПАТ «АБ «Експрес-Банк» було укладено договір поруки №22-09/пр., відповідно до якого [PERSON] поручився за виконання [PERSON] кредитного договору №22-06/п від 14.09.2006 року, укладеного з ПАТ «АБ «Експрес-Банк». [PERSON] зазначає, що покладення банком виконання умов кредитного договору на [PERSON] як на поручителя у збільшеному обсязі, ніж це було передбачено первісними договорами, без внесення відповідних змін та доповнень до договорів та належного узгодження цього з [PERSON] є несправедливим, необґрунтованим та безпідставним. На думку [PERSON] банк та [PERSON] змінили умови кредитного договору, внаслідок чого збільшилась відповідальність поручителя, а оскільки до договору поруки зміни внесені не були, порука припиняється. [PERSON] просить визнати недійсним договір поруки 22-06/пр від 14.09.2006 року, укладений між ним та ПАТ «АБ «Експрес-Банк», на підставі статей 202 - 203, 229 - 230, 559 ЦК України. В судовому засіданні представники позивача підтримали свої позовні вимоги, просили позов задовольнити в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували, просили [PERSON] відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов банку не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, зустрічний позов підтримав з тих же підстав, просив зустрічний позов задовольнити. Крім того, представник [PERSON] 05.08.2014 року подав додаткові обґрунтування зустрічного позову, просив визнати недійсним договір поруки як такий, що був укладений внаслідок обману з боку ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та ПАТ «Укртранснафтабезпека» під час укладання договору іпотеки від13.11.2006 року і помилки з боку [PERSON] під час укладення договору поруки. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання неодноразово не з'явилися, про причини неявки не повідомили, тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Як встановлено в судовому засіданні, 14.09.2006 року між Акціонерним банком «Експрес-банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №22-06/п (т. 1 а.с.25-27), відповідно до якого банком було надано [PERSON] кредит в сумі 100 000 доларів США строком на шість років з 14.09.2006 року по 14.09.2012 року зі сплатою 13% річних. 05.10.2006 року до кредитного договору №22-06/п від 14.09.2006 року були внесені зміни, пункт 3.1 «Забезпечення зобов'язань позичальника» викладено в новій редакції (т.1 а.с. 28). 18.10.2006 року, 13.11.2006 року, 30.11.2006 року, 08.12.2006 року, 18.01.2007 року та 28.08.2007 року до кредитного договору №22-06/п від 14.09.2006 року були внесені зміни та доповнення, відповідно до яких було збільшено розмір кредиту до 944 000 доларів США (т. 1 а.с. 30 - 40). Відповідно до п.2.5 кредитного договору,а також договорів про внесення змін та доповнень до нього, погашення кредиту позичальником здійснюється, починаючи з 15.09.2009 року щоквартально шляхом перерахування на рахунок, зазначений в п.2.3 договору, грошових коштів в сумі не меншій ніж 16 670 доларів США строком сплати не пізніше 30/31 числа останнього місяця звітного кварталу. Пунктами 6.2 та 6.3 кредитного договору за прострочення строку сплати кредиту та процентів передбачено сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого виконанням зобов'язання за кожний день прострочення. Банк надав [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується довідками по рахунку (т. 1 а.с. 52 - 84). Відповідач [PERSON] у встановлені договором строки кредитні кошти не повертав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості (т.1 а.с.94) станом на 17.12.2012 року загальна заборгованість [PERSON] становить 6 480 913 гривень 82 копійки, з яких: заборгованість за кредитом - 743 917,38 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 5 946 131 гривні 62 копійки; заборгованість за процентами - 32 091,87 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 256 510 гривень 32 копійки; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 221 761 гривня 47 копійок; пеня за несвоєчасне повернення процентів - 9 246 гривень 35 копійок; 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту та процентів - 47 264 гривні 06 копійок. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №22-06/п від 14.09.2006 року між Акціонерним банком «Експрес-банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк», та [PERSON] було укладено договір поруки №22-06/пр від 14.09.2006 року, за умовами якого [PERSON] відповідає перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за надані послуги по обслуговуванню кредиту, неустойку (пеня, штраф) та відшкодування збитків, передбачених кредитним договором (т. 1 а.с. 43-44). 18.10.2006 року та 13.11.2006 року між Акціонерним банком «Експрес-банк» (тепер Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк») та [PERSON] були укладені договір №1 та договір №2 про внесення змін та доповнень до договору поруки №22-06/пр від 14.09.2006 року, відповідно до яких визначено, що порукою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором по поверненню 944 000 доларів США, сплаті процентів та інших платежів (т.1 а.с.45-46). 13.11.2006 року між Акціонерним банком «Експрес-банк» (тепер Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк») та ЗАТ «Укртранснафтабнезпека» укладений іпотечний договір (т.2 а.с. 165-166), відповідно до якого для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №22-06/п від 14.09.2006 року ЗАТ «Укртранснафтабнезпека» передає в іпотеку адміністративний будинок з готелем на 16 номерів з будівлею гаража, що [ADDRESS]. Оскільки відповідач [PERSON] не виконував умови кредитного договору, не здійснював платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість, банком 08.10.2012 року та 31.10.2012 року (т. 1 а.с. 9-12) йому було направлено листи щодо погашення заборгованості в повному обсязі, однак суму заборгованості відповідач не сплатив. 30.12.2012 року (т. 1 а.с. 51) банк направив повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором поручителю [PERSON], який отримав це повідомлення 15.11.2012 року, про що свідчить його підпис. Однак, [PERSON] заборгованість за кредитним договором погашена також не була. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами статей 1054, 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником зобов»язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належної йому відповідно до умов договору. Така ж умова зазначена і у п. 5.3.6 кредитного договору. Положеннями ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачами заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не погашена, сума заборгованості та три відсотки річних підлягають стягненню солідарно з відповідачів за рішенням суду. Стягненню з відповідачів підлягають також судові витрати. Обґрунтовуючи зустрічний позов, представник [PERSON] посилається на те, що внаслідок укладення доповнень до кредитного договору збільшилась відповідальність поручителя. Однак, ці доводи представника відповідача спростовуються тим, що [PERSON] були укладені договори №1 та договір №2 про внесення змін та доповнень до договору поруки №22-06/пр від 14.09.2006 року, відповідно до яких визначено, що порукою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором по поверненню 944 000 доларів США, сплаті процентів та інших платежів, т.т. в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] просить визнати недійсним договір поруки з тих підстав, що він укладений внаслідок обману, допущеного з боку ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та ПАТ «Укртранснафтабнезпека» під час укладення договору іпотеки від 13.11.2006 року, і помилки з боку [PERSON], який уклав договір поруки. При цьому він зазначає, що договір поруки відповідачем був укладений з твердим переконанням, що кредитний договір забезпечений майновою порукою і буде погашений [PERSON] за рахунок його коштів, належних йому земельних ділянок або за рахунок іпотечного майна ПАТ «Укртранснафтабнезпека». Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідачем [PERSON] укладений договір поруки, в якому зазначені всі умови договору, які погоджені сторонами договору. Представником [PERSON] в судовому засіданні не надано суду доказів, що підтверджують ті обставини, що [PERSON] на момент вчинення правочину помилявся щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Розрахунок [PERSON] на те, що кредитний договір буде погашений самим позичальником або за рахунок його майна чи майна майнового поручителя, не має правового значення. Крім того, Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Як зазначено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Представником [PERSON] в судовому засіданні не доведено і не надано суду доказів того, що банк умисно ввів в оману [PERSON] при укладенні договору поруки. При цьому представником відповідача не зазначено щодо яких саме обставин банк ввів в оману відповідача. Оскільки для визнання правочину недійсним з підстав ст. 230 ЦК України має місце навмисне введення в оману однією із сторін цього правочину другу сторону цього правочину, посилання представника [PERSON] на те, що обман допущений з боку ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та ПАТ «Укртранснафтабнезпека» під час укладення договору іпотеки від 13.11.2006 року є таким, що не має правового значення. З огляду на викладене, суд вважає, що зустрічний позов в судовому засіданні не доведений і не підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 203, 215, 229, 230, 526, 527, 530, 554, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved