Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив: 1.Визнати недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності, порушує ділову репутацію Т0В «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «СЕРВІС« (Код ЄДРПОУ: 34486072), інформацію, автором якої є [PERSON] , та яка дена у статті під назвою [INFO] [INFO] об 11.10 на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель», за посиланням [INFO] , а саме: «[PERSON] утверждает, что из-за строительства по [ADDRESS] уже был значительно подтоплен их дом.» «Какова ситуация сегодня? (прим. дата виходу статті [INFO]) Потому что, насколько нам известно, есть предписание ГАСИ, что застройщик не имеет право проводить какие-либо работы? - Да, есть. Но, видите, как они наглеют. Краны, которые нарушают все строительные нормы, стоят и работают. Потому что, если мы откроем за 2009 год государственные строительные нормы, там, по-моему, в пункте 5.3 указано, что забор нужно ставить на расстоянии рукава башенного крана +1 метр. То есть тут ничего не должно было быть. Ни проезжей части, ничего. Вот тогда он бы не нарушал эти правила. А он поставил над тротуаром, над проезжей частью. Поначалу, когда кран стрелу разворачивал к нашему дому, мы боялись. Этот крановщик нам махал рукой и смеялся. Это нарушение всех норм законности.» «Вот, вы видите - они работают (показывает на рабочий кран). Причем работают допоздна. Есть же закон, которым предписано, что шумные работы можно проводить до 18:00 по будним дням, а в выходные вообще не работать. Работают они круглый день, а то и ночь. Сварщики работают. Металл падает, нам это слышно. Тут надо уже не только штрафовать, но и самому [PERSON] приехать и применить свою силу». 2.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ЄДРПОУ 32611564) та [PERSON] за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену у статті під назвою [INFO]» [INFO] об 11.10 на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель», за посиланням / [INFO] шляхом розміщення на цьому сайті повного тексту судового рішення з і справи та вилучити поширену недостовірну інформацію з сайту у строк не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили. 3.Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «СЕРВІС» Код ЄДРПОУ: 34486072, моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн. 4.Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «СЕРВІС» витрати на правову допомогу у розмірі 12600,00 грн. Позов мотивовано тим, що ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «СЕРВІС» є забудовником, замовником будівництва офісно-житлового центру між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Генеральним підрядником будівництва є ТОВ «Вінг Девелопмент». Так, позивач дізнався, що [INFO] об 11.10 на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель», за посиланням [INFO] було розміщено статтю під назвою « [INFO] » (автор - [PERSON] ). Власником Інтернет-видання «Обозреватель» є ТОВ «Золота Середина», що підтверджується даними системи whois. Так, позивач вважає, що у вказаній статті, серед іншого, автором, [PERSON] , поширено недостовірні дані, які порушують його особисте немайнове право (право на недоторканість ділової репутації), отримані зі слів [PERSON] . Крім того, вказую, що поширена інформація безпосередньо стосується позивача, оскільки саме він є забудовником будівництва про який йде мова у статті. Посилаючись на те, що поширена інформація відповідачами завдає шкоди діловій репутації позивача, оскільки формує враження суспільства, громадську думку стосовно забудовника, без будь-яких належних доказів, позивач просив суд задовольнити пред`явлені вимоги. Ухвалою судді від 15.03.2017 у справі відкрито провадження. 18.04.2018 представник відповідача - [PERSON] до суду подав відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач робила свої судження під час інтерв`ю на підставі відповідних документів, а отже, відсутні докази того, що зазначені відомості відповідачем мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Крім того, інформація не стосується безпосередньо позивача, а тому неможливо визначити кому саме із суб`єктів завдано шкоду, немає доказів на підтвердження того що поширена спірна інформація є оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості. Крім того, позивачем не надано доказів, які б засвідчили про факт завдання йому моральної шкоди відповідачем -1, а також причинного зв`язку між завданням шкоди та діями відповідача. 19.12.2018 представник відповідача ТОВ «Золота Середина», подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. Вказав, що тези висловлені відповідачем - 1 є оціночним судженням, не є тією інформацією, яка порушує особисті немайнові права, не завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам та не перешкоджає позивачам повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, що зумовлює відсутність юридичного складу правопорушення. Крім того, відповідач вважає , що ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «СЕРВІС» є неналежним позивачем, оскільки суб`єкти, відносно яких йдеться в деяких тезах статті є треті особи, відмінні від позивача. Ухвалою судді від 24.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Золота середина» - Іващенко Д.А. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволення позову, посилаючись не необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши думку представника позивача, представників відповідачів, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Верховний суд України у п. 18 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено, що Т0В «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «СЕРВІС» є забудовником, замовником будівництва офісно-житлового центру між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Генеральним підрядником будівництва є ТОВ «Вінг Девелопмент». Наказом Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Головного управління містобудування та архітектури №243 від 26.04.2013 «Про присвоєння будівної адреси об`єкту будівництва у місті Києві» вирішено присвоїти об`єкту будівництва будівництво офісно-житлового центру між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] ) відповідно до позитивних висновків комплексної державної експертизи проекту будівництва офісно-житлового центру від 12.05.2006 та від 26.11.2008, рішення Господарського суду Рівненської області від 08.02.2012 у справі №5019/123/12 та наказу ТОВ «Георгій» «Про затвердження проекту будівництва офісно-житлового центру між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] від 02.08.2006 №06.08.02 будівельну адресу: [ADDRESS] . [INFO] об 11:10 на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель», було розміщено статтю під назвою « [INFO] » (за час розгляду справи вказану саттю було перейменовано на [INFO]. Серед іншого , в статті було зазначено : « [PERSON] утверждает, что из-за строительства по [ADDRESS] уже был значительно подтоплен их дом.» «Какова ситуация сегодня? (прим. дата виходу статті [INFO]) Потому что, насколько нам известно, есть предписание ГАСИ, что застройщик не имеет право проводить какие-либо работы? - Да, есть. Но, видите, как они наглеют. Краны, которые нарушают все строительные нормы, стоят и работают. Потому что, если мы откроем за 2009 год государственные строительные нормы, там, по-моему, в пункте 5.3 указано, что забор нужно ставить на расстоянии рукава башенного крана +1 метр. То есть тут ничего не должно было быть. Ни проезжей части, ничего. Вот тогда он бы не нарушал эти правила. А он поставил над тротуаром, над проезжей частью. Поначалу, когда кран стрелу разворачивал к нашему дому, мы боялись. Этот крановщик нам махал рукой и смеялся. Это нарушение всех норм законности.» «Вот, вы видите - они работают (показывает на рабочий кран). Причем работают допоздна. Есть же закон, которым предписано, что шумные работы можно проводить до 18:00 по будним дням, а в выходные вообще не работать. Работают они круглый день, а то и ночь. Сварщики работают. Металл падает, нам это слышно. Тут надо уже не только штрафовать, но и самому [PERSON] приехать и применить свою силу». Факт поширення зазначеної інформації в указані способи саме відповідачами підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, які беруться судом до уваги як належні та допустимі (т. 1 а.с. 28-39). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Згідно з роз`ясненнями, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні ст. 10 Конвенції. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Отже, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку а з іншого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб. При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, що узгоджується з роз`ясненнями, викладених у п. 18 Постанови Пленуму. Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача. Як вбачається зі змісту оскаржуваної інформації, оприлюдненої на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель» тези, якы позивач вважає недостовірними не несуть будь-якої негативної інформації,спірна інформація не містить будь яких посилань на порушення ТОВ «Експлуатаційна компанія «Сервіс» зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших протиправних дій. Крім того, спірна поширена інформація не містить жодних відомостей, які б стосувалися особи позивача та надавали можливість з точністю ідентифікувати останнього, а тому є оціночними судженням у розумінні ст. 30 Закону України «Про інформацію». Таким чином, судом не встановлено сукупності усіх чотирьох обставин, які є юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а тому підстави для визнання вказаної позивачем інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача відсутні. Доводи позивача, що поширена інформація стосується саме позивача, оскільки саме він є забудовником, замовником будівництва житлового комплексу, про який йде мова у статті, суд не приймає до увагу, оскільки оспорювана інформація та застосовані в ній мовні конструкції не мають стверджувального характеру з посиланням на конкретні факти стосовно особи позивача. При цьому, суд звертає увагу, що сприйняття позивачем поширеної інформації як такої, що є поширеною відносно нього є припущеннями, не доведеними належними та допустимими доказами. У цьому разі обов`язковою обставиною, яка підлягала б доведенню, було б встановлення факту сприйняття таким же чином поширеної інформації іншими особами, які переглянули поширену відповідачами публікацію, однак зазначеного позивачем доведено не було. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не доведено наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі поширили щодо нього недостовірну інформацію, та, як наслідок, порушує його особисті немайнові права, суд дійшов висновку відмову у задоволенні позовних вимоги про визнання інформацію недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність позивача. Також суд дійшов висновку і про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 25000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факт порушення особистого немайнового права позивача відповідно до ст. 280 ЦК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed