Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду 27.04.2021 з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. за №3233 про стягнення суми боргу у розмірі 16840,00 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», стягнути із відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у квітні 2021 року позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження ВП №65252191 про стягнення з нього боргу у розмірі 16840,00 грн, підставою для чого є виконавчий напис №3233, вчинений 31.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. Позивачем зазначено, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог законодавства, оскільки останнім не враховано та не перевірено факту безспірності заборгованості, відносно якої вчинився виконавчий напис. Крім того, зазначений у виконавчому напису кредитний договір із ТОВ «ФК «СОНАТІ» позивачем не укладався. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з позовом, де просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 28.04.2021 позовна заява прийнята в провадження в порядку загального позовного провадження із призначенням до підготовчого засідання та задоволено клопотання позивача про витребування доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. та від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 28.04.2021 задоволена, зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №65252191, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. на підставі виконавчого напису №3233, вчиненого 31.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» грошових коштів, до ухвалення по справі рішення. На виконання ухвали суду від 28.04.2021 в частині витребування доказів від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 27.05.2021 та 07.06.2021, відповідно, надійшли копії матеріалів, витребуваних судом (а.с. 36-38, 70-86). Від представника відповідача ТОВ «ФК «СОНАТІ» Руденка К.В. на адресу суду 04.06.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він виклав свої заперечення щодо позовних вимог позивача. В обґрунтування своїх заперечень представником відповідача зазначено, що між [PERSON] та ТОВ «Глобал Кредит» 29.10.2020 укладено договір №001/20/124598 за умовами якого [PERSON] отримав кредит шляхлм переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», у розмірі 4400,00 грн строком на 30 днів. Вказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://globalcredit.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитор свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав у повному обсязі та 29.03.2020 надав позивачеві кредит у розмірі 4400,00 грн, шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛБАНК». Між сторонами обумовлені умови щодо нарахування відсотків, що відображено у договорі. Однак, позивач порушив умови кредитного договору, у результаті чого утворилась заборгованість. Між ТОВ «Глобал Кредит» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» 26.03.2021 укладено договір про відступлення прав вимоги №С-ГК-260321-2, за яким до ТОВ «ФК «СОНАТІ» перейшло право вимоги за договором №001/20/124598 від 29.10.2020, укладеним із [PERSON] . Маючи всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача, ТОВ «ФК «СОНАТІ» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. із заявою про вчинення виконавчого напису на стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору №001/20/124598 від 29.10.2020 у розмірі 15840,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом 4400,00 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 11440,00 грн, заборгованості по втратам за вчинення виконавчого напису 1000,00 грн. Надані нотаріусу документи, підтверджували безспірність суми заборгованості та законність дій щодо стягнення заборгованості, тому приватним нотаріусом було вчинено оспорюваний виконавчий напис (а.с. 46-68). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача та треті особи до суду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 29.10.2020 між ТОВ «Глобал Кредит» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту №001/20/124598, за умовами якого кредитор надає позичальникові фінансовий кредит у розмірі 4400,00 грн строком на 30 діб, тобто до 28.11.2020, включно (п. 1.1, 2.1 договору). У разі виконання позичальником зобов`язань у строк, передбачений п. 2.1.договору (30 діб), відсоткова ставка складає 1,50% за добу, що дорівнює 547,50% річних, 1980,00 грн, процентна ставка є фіксованою в розумінні даного договору та є незмінною протягом строку дії даного договору (п. 3.2 договору). У разі виконання позичальником зобов`язань у строк, що відрізняється від планової дати погашення, що зазначена у п. 2.1 договору (28.11.2020), розраховується підвищена відсоткова ставка у розмірі 2,20% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Крім того, обумовлено розмір пені 0,80 від залишку по тілу кредиту з першого дня, після дати, вказаної в п. 2.1 договору та штрафних санкцій у розмірі 100,00 грн одноразово на 4 день прострочення погашення кредиту від дати, вказаної п. 2.1 договору (п. 3.3 договору) (а.с. 49, 73). Між ТОВ «Глобал Кредит» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» 26.03.2021 укладено договір договір відступлення прав вимоги №С-ГК-260321-2, згідно з яким ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло право вимоги за кредитним договором №001/20/124598 від 29.10.2020. Боржникові [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ТОВ «ФК «СОНАТІ» направлено повідомлення від 31.03.2021 про відступлення прав вимоги та встановлено строк до 07.04.2021 для сплати заборгованості за кредитним договором №001/20/124598 від 29.10.2020 у розмірі 15840,00 грн (а.с. 50-55, 75-80, 56, 58). Представником ТОВ «ФК «СОНАТІ» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 31.03.2021 подано заяву про вчинення виконавчого напису про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №001/20/124598 від 29.10.2020, за період з 26.03.2021 по 31.03.2021, у розмірі 15840,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 4400,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам 11440,00 грн. У заяві в якості додатків зазначені кредитний договір № 001/20/124598 від 29.10.2020, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «ФК «СОНАТІ» (а.с. 72). На підтвердження вказаного боргу, стягувач надав нотаріусу розрахунок заборгованості по кредиту, в якому зазначено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «СОНАТІ» за договором фінансового кредиту № 001/20/124598 від 29.10.2020, станом на 31.03.2021 (включно), складає 15840,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4400,00 грн, прострочена заборгованість по процентам 11440,00 грн (а.с. 57, 74). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 31.03.2021 вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СОНАТІ» заборгованості за договором № 001/20/124598 від 29.10.2020 за період з 26.03.2021 по 31.03.2021 у розмірі 15840,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом 4400,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11440,00 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 31.03.2021. Строк пред`явлення його до виконання - 3 роки. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом отримано плату із стягувача, ТОВ «ФК «СОНАТІ», в розмірі 1000,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Зареєстровано у реєстрі за №3233 (а.с. 71). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. 22.04.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65252191. Боржником вказано [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с. 38). Відповідно до Інформації про виконавче провадження, за виконавчим провадженням №65252191 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. 22.04.2021 винесено постанови про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 10-12, 13-14). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. При цьому, нотаріусом вчинено виконавчий напис на договорі №001/20/124598 від 29.10.2020, не посвідченому нотаріально. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від ТОВ «Глобал Кредит»до нового кредитора ТОВ «ФК «СОНАТІ»права вимоги за договором, укладеним із [PERSON] , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, 22.02.2017, отже і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Глобал Кредит». Крім того, до заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «ФК «СОНАТІ»не надано належного розрахунку заборгованості, виписки по рахунку, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за кредитом та унеможливлювало вчинення виконавчого напису. При цьому, надана нотаріусу виписка за рахунком лише відображає інформацію про наявність заборгованості загальним підсумком та не містить даних про те, як саме, за якою відсотковою ставкою нараховані відсотки за відповідний період, не розмежовуються нарахування відсотків за відповідними ставками та сумами, відсутні відомості платежів від позичальника на погашення заборгованості за кредитним договором, графи розрахунку «сума виданих кредитних коштів», «дата здійснення платежів», «сума здійсненних платежів» не заповнені. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу договору № 001/20/124598 від 29.10.2020, укладеного із [PERSON] виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «СОНАТІ» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Фактично позивачем понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1362,00 грн, з яких 908,00 грн - за пред`явлення позову, 454,00 грн - за подання заяви про забезпечення позову. Однак враховуючи заявлену позивачем вимогу про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн, суд не може вийти за рамки заявлених позовних вимог та стягнути суму фактично понесених судових витрат. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 28.04.2021 в силу ч. 7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved