Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 30 листопада 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1085-пк-2006, за умовами якого банк відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 39\~600 доларів США з терміном повернення кредитних ресурсів до 30 листопада 2013 року та оплатою відсотків за ставкою 15% річних. Додатковою угодою № 1 від 22 грудня 2006 року розмір кредитної лінії збільшений до 200\~000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 30 листопада 2006 року між банком та [PERSON] 30 листопада 2006 укладений договір поруки №1085/1-пп-2006 року, та цього ж дня між банком та [PERSON] також був укладений договір поруки № 1085/2-пп-2006. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом 27 січня 2016 року виникла прострочена заборгованість в загальному розмірі 107\~012,32 доларів США та 2\~705\~609,06 грн. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у справі. Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, своїх представників не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за адресою їхнього місця реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, надані представником позивача, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено судом, 30 листопада 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (найменування якого змінено на ПАТ «»Банк «Фінанси та Кредит) був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1085-пк-2006, за умовами якого банк відкрив позивальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 39 600 доларів США з терміном повернення кредитних ресурсів до 30 листопада 2013 року та оплатою відсотків за ставкою 15% річних /а. с. 12-14/. Додатковою угодою № 1 від 22 грудня 2006 року розмір кредитної лінії збільшений до 200000 доларів США /а. с. 16-17/. Додатковою угодою № 2 від 08 серпня 2008 року був змінений період щомісячного погашення кредитної заборгованості /а. с. 20-21/. Факт отримання позичальником вказаних кредитних коштів підтверджується заявами на видачу коштів /а. с. 28-39/. В забезпечення виконання зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії №1085-пк-2006 від 30 листопада 2006 року між банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №1085/1-пп-2006, а також 30 листопада 2006 року з [PERSON] банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 1085/2-пп-2006, відповідно до яких поручителі зобовязались відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитором в повному обсязі /а. с. 22-23, 25-26/. Пунктом 2.1 вказаних договорів поруки передбачено, що поручителі і боржник відповідають як солідарні боржники. Додатковими угодами від 22 грудня 2006 року до вказаних договорів поруки були внесені зміни щодо збільшення розміру кредиту до 200\~000 доларів США /а. с. 24, 27/. У звязку з неналежним виконанням боржником [PERSON] зобовязань за договором договір про відкриття кредитної лінії №1085-пк-2006 від 30 листопада 2006 року станом на 27 січня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 107 012,32 доларів США та 2705 609,06 грн., яка складається з: 82\~904,12 доларів США, що еквівалентно 2\~060\~084,48 грн. простроченої заборгованості за основним боргом кредиту; 24\~108,20 доларів США, що еквівалентно 599\~064,58 грн. простроченої заборгованості за відсотками; 23 230 грн. простроченої заборгованості за щомісячною комісією; 8\~302\~245,25 грн. пені за прострочення заборгованості за основною сумою боргу кредиту, відсоткам та комісії. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обовязку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пунктом 12 Постанови Пленуму від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦК України. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1085-пк-2006 від 30 листопада 2006 року станом на 27 січня 2016 у розмірі 107 012,32 доларів США, що еквівалентно 2\~659\~149,06 грн., та в межах заявлених позовних вимог 2 705 609,06 грн., з яких 23 230 грн. розмір простроченої заборгованості за щомісячною комісією, а решта пеня за прострочення заборгованості за основною сумою боргу кредиту, відсоткам та комісії. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved