Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 26.08.1994р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2013р. та договору дарування від 20.07.2013р. Окрім неї в квартирі зареєстровані: донька позивачки [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], які протягом тривалого часу, з березня 2015 року, фактично в ній не проживають. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивачку, відповідачі квартирою не користуються, не цікавляться, особистих речей в ній не мають. На підставі викладеного, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розглядати справу без її присутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON] в письмовій заяві просила розглянути справу без її присутності, при винесенні рішення промила максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1994р. [PERSON] та чотирьом членам його сім»ї, зокрема [PERSON] позивачці по справі, належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 428, спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадкове майно складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Згідно договору дарування квартири від 20.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 510, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали у власність безоплатно [PERSON] 3/5 частини квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані, зокрема, відповідачка [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується актом особовим рахунком № 702335. Наявним у справі актом, складеним представниками ЖКП «АЖК» 07.06.2016 року, підтверджується відсутність відповідачів у спірній квартирі з травня 2015 року. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України\~позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутні в спірній квартирі без поважних причин. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved