Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та посилалася на те, що він є власником квартири №2 ,що знаходиться в будинку №4 по вул. Гаврилюка в м.Чернівці. Стверджує, що крім нього, за даною адресою зареєстровані - дружина [PERSON] та відповідач [PERSON] Проте, [PERSON] вже тривалий час не проживає в даній квартирі без поважних причин та не користується своїм правом на проживання в ній. На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 2 в будинку №4 по вул. Гаврилюка в м. Чернівці та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у регіональній газеті. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 122 ЦПК України - у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що позивач є власником квартири №2 ,що знаходиться в будинку №4 по вул. Гаврилюка в м. Чернівці. (а/с 8-9). Згідно виписки з домової книги від 22.10.2015 року за вказаною адресою крім інших, зареєстрований відповідач.(а/с 5). Проте останній, більше року не проживає за згаданою адресою, що підтверджується заявами [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою № 2 в будинку №4 по вул. Гаврилюка в м. Чернівці у звязку з його відсутністю за вказаною адресою понад один рік. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обовязок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку та є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Тобто, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є автоматичною підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial