Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що [PERSON] є власником 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70.6 кв.м. За запитом пошуку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що на 1/4 частину квартири накладено арешт, номер запису про обтяження: 32912533. У якості підстави для державної реєстрації обтяження нерухомого майна зазначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н від 27.09.2010, видана Першим Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ВП № В-6/557, державним виконавцем Карасем К.В. Отже, зазначений арешт було накладено в ході виконавчого провадження № В-6/557, де заявником по реєстрації арешту виступав Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси). Згідно позовної заяви, у 2018 році позивач звернувся до Першого Малиновського ВДВС м. Одеси з проханням зняти арешт з його майна, що був накладений в рамках виконавчого провадження постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №В-6/557 від 27.09.2010 року. 19.11.2018 року за №33003 позивачу було надано відповідь, що на теперішній час у відділі на виконані не перебуває виконавчих проваджень стосовно [PERSON] . Також, повідомлено, що виконавче провадження за №В-6/557 вилучено та знищено в установленому законом порядку, а враховуючи викладене зняти арешт з нерухомого майна не видається можливим. Таким чином, існуючий на даний час арешт майна повністю унеможливлює реалізацію позивачем своїх законних прав як власника арештованого майна, подальша дія вказаного арешту майна є безпідставна. З урахуванням наведеного позивач просив суд зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , а саме з ј частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданий 27.09.2010 року Першим Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ВП № В-6/557, номер запису про обтяження: 32912533. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання не подали. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого КЕВ м. Одеси 23.02.1998 року, зареєстровано за №3-11506, [PERSON] є власником 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70.6 кв.м. Судом встановлено, що відповідно запиту пошуку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що на 1/4 частину квартири накладено арешт, номер запису про обтяження: 32912533 .У якості підстави для державної реєстрації обтяження нерухомого майна зазначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н від 27.09.2010, виданий Першим Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ВП № В-6/557, державним виконавцем Карасем К.В. Отже, зазначений арешт було накладено в ході виконавчого провадження № В-6/557, де заявником по реєстрації арешту виступав Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси). У 2018 році позивач звернувся до Першого Малиновського ВДВС м. Одеси з проханням зняти арешт з його майна, що був накладений в рамках виконавчого провадження постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №В-6/557 від 27.09.2010 року. 19.11.2018 року за №33003 позивачу було надано відповідь, що на теперішній час у відділі на виконані не перебуває проваджень стосовно [PERSON] . Також, повідомлено, що виконавче провадження за №В-6/557 вилучено та знищено в установленому законом порядку, а враховуючи викладене зняти арешт з нерухомого майна не видається можливим. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України, право власності є абсолютним правом та воно складається з володіння, розпорядження та користування. Згідно частин 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. На цей час, позивач, як власник має право розпоряджатися належним йому майном - 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70.6 кв.м., а наявність арешту обмежує його права як власника. Спору щодо належного позивачу майна не існує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Положеннями ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, зокрема, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках відповідно до ч. 5 ст. 59 цього ж Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду. За ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржник,а арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі викладеного та

Outcome: approved