overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами визнати кімнату №211 у будинку 82 по вул. Немирівське шосе в м. Вінниці відумерлою спадщиною та передати її у власність територіальній громаді м. Вінниці в особі Вінницької міської ради. Позов мотивовано тим, що [PERSON] померла 23.03.2013 року в м. Вінниці, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції є актовий запис про її смерть за №848 від 27.03.2013 року. Померлій [PERSON]JI. належала кімната №211 будинку №82 по вул. Немирівське шосе в м. Вінниці. Вінницькою міською радою було подавалась заява про визнання кімнати №211 в будинку №82 по вулиці Немирівське шосе в м. Вінниці відумерлою спадщиною. Під час розгляду справи до суду надійшла з Другої Вінницької державної нотаріальної контори спадкова справа на майно [PERSON]. У справі міститься заява [PERSON], про прийняття спадщини за [PERSON] Однак, станом на 2014 рік свідоцтво про право на спадщину не видано. Позивач повідомляє, що BMP звернулась з заявою про визнання кімнати №211 відумерлою спадщиною, оскільки у серпні 2014р. житлово - експлуатаційна організація повідомила проте, що при виявленні заборгованості по зазначеній кімнаті, що підтверджується довідкою ПП «Бокуд» від 28.08.2014 року, було зясовано, що власник кімнати померла ще 23.03.2013 року і спадкоємці не звертались за переоформленням особового рахунку. Крім того, працівниками експлуатуючої організації було складено акт про те, що [PERSON] проживала одна. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про визнання права власності на гараж, який він побудував, але до цього часу не зареєстрував на нього право власності. Мотивуючи свої вимоги [PERSON] у позовній заяві вказує, що у 1996 році вирішив побудувати гараж на сусідній вулиці - [ADDRESS]. Будівництво він провів за власні кошти та власними силами, у тому-ж 1996 році. 26 червня 1996 року рішенням №43 виконкому Юнокомунарівської міської Ради побудований гараж був узаконений, але у подальшому він своє право власності на нього не оформив. Тому просить суд визнати за ним право власності зараз. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив задовольнити його позов, представник відповідача просив вирішити позов на розсуд суду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що [PERSON] побудував гараж, яким він зараз користується без дозволу органу самоврядування на надання для цього йому земельної ділянки, тобто самовільно. Ксерокопія рішення виконкому Юнокомунарівської міської Ради не може бути прийнята судом до уваги, бо визнання права власності на нерухоме майно не входить до компетенції цього органу самоврядування та взагалі цей документ викликає сумнів, бо питання, яке розглядалося це - «Про дозвіл на будівництво гаражу індивідуального користування», а рішення винесено «узаконити побудований гараж індивідуального користування…» навіть без конкретної вказівки на місце розташування гаражу «[ADDRESS]». Виходячи з викладеного суд вважає, що позивач [PERSON] побудував гараж не законно, а право власності на майно може бути визнано тільки у разі, коли воно виникло на законних підставах.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача, просить суд зменшити розмір аліментів, які були стягнуті рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 30.01.2012р. на утримання [PERSON], [INFO] на її навчання з 1/4 частки до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 29.07.2013р. до 30.06.2014р. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] у позивача народились діти [PERSON] та [PERSON], які знаходяться на його утриманні, а стягнення аліментів в такому розмірі значно погіршує його матеріальне становище. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував з приводу розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справи без участі відповідача та зі згоди представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 30.01.2012р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на її навчання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.06.2011р. на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років, тобто до [INFO] Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народились [PERSON] та [PERSON], батьком дітей записаний [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни зокрема матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я платника аліментів. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що з часу ухвалення рішення про стягнення з позивача на користь доньки [PERSON] аліментів на її навчання, і до теперішнього часу матеріальне становище позивача змінилось, в нього народилось двоє дітей, яких він повинен утримувати, а тому суд вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів з 1/4 частки заробітку (доходу) позивача до 1/6 їх частини. Крім того суд вважає, що зменшення розміру аліментів підлягає з 02.10.2013р., тобто з дня подання позовної заяви, оскільки саме з цього часу позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. На підставі ст.ст. 182, 192 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати та моральної шкоди. Ухвалою суд від 24.12.2014 року провадження по справі в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди закрито в зв*язку з відмовою позивача від позову в цій частині. В обґрунтування позову вказує, що перебував в трудових відносинах з КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» . 15.10.2014 року звільнився з займаної посади, проте відповідачем в день звільнення не виплачено заборгованість по заробітній платі. На день звільнення з роботи борг по нарахованій заробітній платі на період з 07.08.2013 року по 15.10.2014 року склав 54328 грн. 67 коп., які і просить стягнути з відповідача на свою користь. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач перебував в трудових відносинах з КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» . 15.10.2014 року звільнився з займаної посади, проте відповідачем в день звільнення не проведено розрахунок по заробітній платі. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На день звільнення позивача з роботи борг по нарахованій заробітній платі за період з 07.08.2013 року по 15.10.2014 року склав 54328 грн. 67 коп., що підтверджується довідкою підприємства та не оспорювалося відповідачем, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», мотивуючи свої вимоги наступним. 16.09.2015 р. між [PERSON] та ТОВ «Моноліт плюс» в інтересах якого діяло ТОВ «Бориспільсільбуд» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 31. За умовами договору позивач мала перерахувати на рахунок ТОВ «Моноліт плюс» грошові кошти у розмірі 539 539,20 грн. Такий платіж17.09.2015 р. було здійснено через касу філії «Центральне РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», отримувач - ТОВ «Моноліт плюс». 21.09.2015 р. ТОВ «Трест Бориспільсільбуд» повідомив позивача про те, що грошові кошти за договором не надійшли продавцю. Платіж не здійснено банком і до дня звернення до суду. [PERSON] вважає, що її права порушено, а тому просить суд зобов»язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконати платіж на рахунок отримувача ТОВ «Моноліт плюс» в сумі 539 539,20 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Представник третьої особи надав заяву де зазначив, що вимоги [PERSON] підтримує та просить задовольнити, оскільки грошові кошти, що мали надійти від позивача на рахунок ТОВ «Моноліт плюс» банком не були перераховані, банківська операція на розпорядження позивача не була здійснена. Просив розглянути справу за його відсутності. Суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу №18903 на квартиру [ADDRESS], від 03.09.1997 року, укладений на Одеській товарній біржі між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], стверджуючи, що правовідносини виникли до прийняття нового цивільного кодексу і на даний момент неможливо нотаріально посвідчити договір, так як невідомо місце знаходження відповідачів. Позивачі надали суду заяви в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачі повторно до судового засідання не з'являються, повідомлялися про день, час, місце слухання справи. Відповідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вивчив матеріали по справі, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з таких підстав. 03.09.1997 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON], [PERSON] продали квартиру [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] (а.с.16-17). Зазначена квартира належала «продавцям» на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.11.1996 року за № 4-1 та зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.08.1997 року за № 225. Договір купівлі-продажу сторони уклали 03.09.1997 року та зареєстрували на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний під № 18903 від 03.09.1997 року. Сторони виконали свої зобовязання за договором: «покупець» отримав квартиру, документи на неї, оформив реєстрацію нерухомості на своє імя в КП «ОМБТІ і РОН», тобто сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу. Продавці отримали кошти за належну їм квартиру, а покупець отримав у власність квартиру. Законом «Про товарні біржі» не передбачена можливість біржі посвідчувати договори за участю неповнолітніх та малолітніх дітей. Позивач змушений звернутись до суду, оскільки відсутність правовстановлюючих документа порушує право власності позивачів. При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу №27205 квартири [ADDRESS], від 25.12.1999 року, укладений на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стверджуючи, що правовідносини виникли до прийняття нового цивільного кодексу і на даний момент неможливо нотаріально посвідчити договір, так як невідомо місце знаходження відповідачів. Позивач надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі до суду не зявились, про час та місце слухання сповіщались судом відповідно до вимог ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, про що свідчать поштові повідомлення. Відповідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вивчив матеріали по справі, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з таких підстав. 25.12.1999 року [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продала квартиру [ADDRESS], а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.5-6). Зазначена квартира належала «продавцям» на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1995 року та зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 01.07.1997 року за № 3102. Договір купівлі-продажу сторони уклали 25.12.1999 року та зареєстрували на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний «355 пр-стр. 88-р № 3102 від 24.01.2000 року. Сторони виконали свої зобовязання за договором: «покупець» отримав квартиру, документи на неї, оформив реєстрацію нерухомості на своє імя в КП «ОМБТІ і РОН», тобто сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу. Продавці отримали кошти за належну їм частку квартири, а покупець отримав у власність квартиру. У відповідності до довідки (виписки з домової книги про склад сімї) в квартирі зареєстрована [PERSON], [INFO] та її син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Законом «Про товарні біржі» не передбачена можливість біржі посвідчувати договори за участю неповнолітніх та малолітніх дітей. Позивач змушений звернутись до суду, оскільки відсутність правовстановлюючих документа порушує право власності позивача. При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і Петрова в м.Одесі, укладений 15.10.1997 року між [PERSON] з однієї сторони і [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зареєстрований Одеською універсальною біржею «Витязь» за №97-129М, стверджуючи, що нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу не є можливим у зв»язку зі смертю одного з «продавців» - [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідачі до суду не з»являються, про час і місце слухання справи сповіщалась судом відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Крім того, суд розмістив відповідне оголошення для відповідачів в газеті «Одеські вісті» №111 від 26.12.2015 року. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. . Суд заслухав представника позивача, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: 15 жовтня 1997 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені і від імені неповнолітнього [PERSON], і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу за умовами якого, [PERSON] «продали», а [PERSON] «купив» квартиру за адресою: м. Одеса вул.Ільфа і Петрова №19 квартира №131. Зазначена квартира належала «продавцям» на підставі договору купівлі-продажу (право власності [PERSON] на квартиру внесено до реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» 20.10.1994 року). Сторони виконали свої зобовязання за договором: «покупець» отримав квартиру, документи на неї, заселився до квартири; «продавці» отримали грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.6 договору. Договір сторони уклали у письмові формі, зареєстрували на товарній біржі за №97-129\\М. Оскільки договір нотаріально не посвідчено позивач позбавлений можливості розпоряджатися належною йому квартирою. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу не надається можливим у зв»язку зі смертю «продавця» [PERSON] у 2012 році. Крім того, з наданих до суду документів вбачається, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають в [INFO]. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню з таких підстав: у 1997 році співвласники квартири [PERSON] і [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року. При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/8 частину 3-ох кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 63,4 кв.м., житловою 36,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 13 лютого 2015 року. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. В 1998 році сімя позивача приватизувала квартиру [ADDRESS]. 08.01.1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло (за № 15-4669), відповідно до якого квазане житло належить їм на праві приватної власності в рівних частках. 15.11.2003 року помер брат позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину вказаної квартири, яку отримали порівну батьки позивача - [PERSON] і [PERSON], але вчасно не зареєстрували в КП «ОМБТІ та РОН». 13.02.2015 року помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/8 частини вищезазначеної квартири. Ще за життя [PERSON] було складено заповіт на користь позивача від 29.06.2006 року. 15.09.2015 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частини квартири. А на 1/8 частину позивачу було відмовлено приватним нотаріусом третьої одеської державної нотаріальної контори у звязку з тим, що при житті [PERSON]М, не зареєстрував право на цю частку у відповідних органах. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, у звязку із тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким розірвати договір довічного утримання від 24.08.2012 року, укладений між [PERSON] до [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Токарською Тетяною Валентинівною та повернути у власність [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач надав суду нотаріально завірену заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON] та приватний нотаріус Токарська Тетяна Валентинівна про розірвання договору довічного утримання підлягаючим задоволенню, у зв'язку із тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 жовтня 2018 року позов [PERSON] було задоволено та визнано [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] Але як було з'ясовано в даному рішення не було вирішено питання судових витрат. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, перевіривши матеріали справи вважає за доцільне винести додаткове рішення. А тому,

Outcome: approved