Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 339 198 гривень 58 копійок, оскільки відповідач не виконує своїх зобовязань за укладеним 30.07.2008 року кредитним договором № 0237/08/07-CLND. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази та доводи заяви, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 30.07.2008 року Акціонерний [PERSON] «Форум» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0237/08/07-CLNV. Цього ж дня відповідачка отримала кредит у розмірі 35\~000 доларів США у вигляді відновленої кредитної лінії строком до 27 липня 2018 року зі сплатою 13,5 відсотків річних /а.с.4-5/. 24.11.2008 року між Акціонерним [PERSON] Банком «Форум» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0237/08/07-CLNV від 30.07.2008 року якою було змінено умови вказаного договору, а саме збільшена плата за користування кредитними коштами до 16 відсотків річних /а.с.6/. 02.02.2009 року між Акціонерним [PERSON] Банком «Форум» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 0237/08/07-CLNV від 30.07.2008 року якою було змінено умови вказаного договору, а саме збільшена плата за користування кредитними коштами до 16,17 відсотків річних /а.с.7/. 17.07.2012 року між ПАТ «Банк Форум», який є правонаступником АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 0237/08/07-CLNV від 30.07.2008 року відповідно до якої була проведена реструктуризація кредитної заборгованості позичальника та змінена валюта зобовязання по кредитному договору, а отже відповідачка [PERSON] зобовязалась здійснити повернення кредиту у сумі 214347,14 гривень строком до 27.07.2023 року зі сплатою 15 відсотків річних /а.с.11/. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, станом на 11.03.2015 року відповідач має заборгованість 23\~594,65 грн. сума простроченої заборгованості основного боргу; 190\~107,49 грн. сума поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів; 69\~717,68 гривень прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам; 3\~337,27 гривень поточна заборгованість по нарахованим відсоткам; та 52\~441,49 гривень штрафні санкції, а всього у розмірі 339\~198,58 гривень /а.с.22-24/. У звязку з порушенням умов кредитного договору, відповідачу [PERSON] 25.04.2014 року було направлено вимогу по дострокове стягнення заборгованості, яка була залишена без задоволення /а.с.25/. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання, що є порушенням вимог ст. 610 ЦК України. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення № 49 про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача з приводу недійсності підписів відповідача на заявах про нарахування кредитних коштів, так як з матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти були зараховані на рахунок відповідачки відповідно до меморіальних валютних ордерів /а.с.14-19/. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 339\~198,58 гривень. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі, повязаній із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача у дохід держави повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 3 391,85 гривень.

Outcome: approved