Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою особою, що втратила право на користування жилим приміщення у гуртожитку та виселити [PERSON] з усіма особами, що проживають разом з нею, з кімнати [ADDRESS], що знаходиться за адресою [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Після уточнення позову представник КЕВ м.Одеси підтримала вимоги щодо виселення [PERSON] з усіма особами, що проживають разом з нею, з кімнати [ADDRESS], що знаходиться за адресою [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Представник Військової академії до суду не з»явився, про час та місце слухання справи сповіщений. Представник Київської рай адміністрації до суду не з»явився, про час слухання справи сповіщений, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. [PERSON] з позовом не погодилась. По справі приймає участь представник Одеської Прокуратури, який позов КЕВ підтримав. Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Будівля [ADDRESS] з вересня місяця 2009 року знаходиться на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси і має статус гуртожитка у військовому містечку за [NUMBER]. У 2000 році військовослужбовець [PERSON] з сім»єю три особи : він, дружина [PERSON] і донька - [PERSON], [INFO], заселились до кімнати [NUMBER] в зазначеному гуртожитку на підставі дозволу начальника Одеського інституту сухопутних військ (будівля гуртожитку перебувала на балансі Одеського інституту сухопутних військ). За місцем проживання [PERSON] отримали реєстрацію. 18.04.2006 року рішенням житлової комісії військових прокуратур і суддів Південого регіону України та Одеського гарнізону [PERSON] на склад сім»ї три особи: він, дружина [PERSON] і дочка [PERSON], розподілене службове жиле приміщення за рахунок жилого фонду Міністерства Оборони - двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 52,2 кв.м. 7.06.2006 року Приморською рай адміністрацією [PERSON] видано ордер на вселення у тому ж складі родини в зазначену квартиру. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 21.09.2006 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Розпорядженням Суворовської рай адміністрації №517 від 27.07.2007 року квартиру [ADDRESS], в якій на той час мешкав тільки [PERSON], виключена із складу службових приміщень КЕВ м.Одеси. Розпорядженням УЖКГ Одеської міськради від 6.08.2007 року квартиру [ADDRESS] передано у приватну власність наймачеві [PERSON] (батько [PERSON]). [PERSON] не був включений у приватизацію квартири, оскільки використав своє право на приватизацію іншого житла. Тому свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] видано на ім.»я [PERSON] 23 серпня 2007 року [PERSON] продав вищезазначену квартиру. [PERSON] перебуває з 29.12.2008 року на квартирному обліку при Київській рай адміністрації в загальній черзі під №1700 складом сім»ї дві особи: вона і дочка [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] без належних правових підстав займає кімнату у гуртожитку: відповідно до п.7.5 Інструкції щодо надання житлової площі у гуртожитках Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України №113 від 24.03.08 року військовослужбовець та члени його сім»ї зобов»язані у двотижневий строк звільнити займане ними житлове приміщення в гуртожитку в разі надання службового житла. Позивач вимагає виселити [PERSON] з неповнолітньою дочкою з кімнати [ADDRESS]. Відповідачева сторона, не визнаючи позов, посилалась на наступне: у 2000 році до гуртожитку вона з дочкою заселились на відповідних правових підставах, про отримання колишнім чоловіком іншого службового житлового приміщення довідалась під час розгляду судом даної справи, рішенням Суворовського райсуду м.Одеси від 21.03.2013 року їй - [PERSON]- відмовлено у задоволенні позову про визнання незаконними приватизації квартири, недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, договору купівлі-продажу квартири; що іншого житла у м.Одесі вона не має. При наведених обставинах суд вважає позов КЕВ м.Одеси підлягаючим задоволенню з таких підстав: надані суду письмові докази свідчать, що будівля [ADDRESS] має статус гуртожитку , належить МО України і перебуває на утриманні та обслуговуванні в КЕВ м.Одеси. Глава 4 Житлового Кодексу України і Примірне положення про гуртожитки визначають порядок і підстави користування житлом в гуртожитках. Так, у ст.129 ЖК України зазначено, що єдиною підставою для вселення на житлову площу в гуртожитку є спеціальний ордер. У даному випадку суд не отримав письмових доказів того, що у 2000 році родина [PERSON] до гуртожитку , який на той час належав військовому інституту, заселилась на підставі спеціального ордеру. Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів України №208 від 3.06.1986 р. передбачено, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. [PERSON] не є військовослужбовцем і не працює на підприємстві або установі МО. Суд також встановив і сторони це визнали, що у 2006 році військовослужбовець [PERSON] отримав для своєї родини у складі відповідачів по даній справі інше житло для постійного проживання, але кімнати у гуртожитку, що надавались йому для тимчасового проживання, не звільнив. П.7.5 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міноборони України №577 від 6.10.2006 р. передбачає, що військовослужбовець та члени його сім»ї зобов»язані у двотижневий термін звільнити займане ним житлове приміщення в гуртожитку у разі надання службового приміщення. Згідно з п.2.19 цієї інструкції підлягають виселенню із службового житлового приміщення без надання іншого службового приміщення колишні члени сім»ї військовослужбовця, які проживають при ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний термін з дня розірвання шлюбу.

Outcome: approved