Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В своєму позові просить визнати за ним право власності на гараж літ. «Й», загальною площею 24,6 кв. м., розташований у дворі будинку за адресою м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]; гараж [NUMBER], загальною площею 17,8 кв. м., розташований у дворі будинку за адресою м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 1,0705 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS]; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS]; автомобіль марки KIA Sorento D MT, Vдв-2497 см3, 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,05 га, розташовану на [ADDRESS] , на території Індустріального району м. Дніпропетровська, цільове призначення якої - для ведення садівництва. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач за первісним позовом зазначив, що згідно боргової розписки відповідач-2 взяла на себе обов'язок повернути отримані у позивача кошти та зазначила, що в разі неповернення грошових коштів в строк вона не заперечує проти звернення стягнення на належне їй майно, а саме: гараж літ. «Й», загальною площею 24,6 кв. м., розташований у дворі будинку за адресою м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]; гараж [NUMBER], загальною площею 17,8 кв. м., розташований у дворі будинку за адресою м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 1,0705 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS]; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS]; автомобіль марки KIA Sorento D MT, Vдв-2497 см3, 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,05 га, розташовану на [ADDRESS] , на території Індустріального району м. Дніпропетровська, цільове призначення якої - для ведення садівництва, просив суд звернути стягнення на належне [PERSON] майно в рахунок погашення заборгованості, шляхом визнання права власності за [PERSON] на спірне нерухоме майно; стягнути судові витрати з відповідача. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідач-1 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти первісного позову заперечує у повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі. В судове засідання Відповідач-2 не з'явився про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.ч.1-3 ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про заставу», недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України. Договір застави не посвідчений нотаріально не має юридичних наслідків, оскільки недійсність такого договору встановлена законом. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом було встановлено, що надані позивачем копії документів, на підтвердження позовних вимог не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України. Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення первісних позовних вимог про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії відсутні. Натомість підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26 листопада 2010 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Болденко В.В., директором ТБ «Августа 1». Відповідно до п. 1.2., предметом договору є: 1.2.1. Гараж літ. «Й», загальною площею 27,8 кв. м., розташований у дворі будинку за адресою м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]; 1.2.2. Гараж [NUMBER], загальною площею 17,8 кв. м., розташований у дворі будинку за адресою м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]; 1.2.3. Квартира [ADDRESS] та складається з: 1-коридор, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5,6-житлові, 7-шафа, 8-кладова, І-лоджія, загальна площа квартири - 53,8 кв. м., житлова площа - 27,8 кв. м.; 1.2.4. Земельна ділянка площею 1,0705 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]; 1.2.5. Земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]; 1.2.6. Житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з А-1 житловий будинок (загальною площею 46,8 кв. м., жилою площею 21,6 кв. м.), Е-1 літня кухня, Б-1, В-1, Г-1, Д-1 - сараї, №1 колодязь; 1.2.7. Автомобіль марки KIA Sorento D MT, Vдв-2497 см3, 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER]; 1.2.8. Земельна ділянка загальною площею 0,05 га, розташована на [ADDRESS], на території Індустріального району м. Дніпропетровська, цільове призначення якої - для ведення садівництва. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач набув права власності на вказане нерухоме майно згідно Договору купівлі-продажу від 26 листопада 2010 року. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Тобто, згідно з ч. 1ст 328 ЦК України право власності, набуте на підставі такого правочину є законним. Відповідно дост.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст.. 392 ЦК України. Судом встановлено, що право власності на спірне нерухоме майно набуте позивачем на підставі договору купівлі-продажу, який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) та посвідчено Болденко В.В., директором ТБ «Августа 1». Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Виходячи зі змісту ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Тобто, згідно з ч. 1ст 328 ЦК України право власності, набуте на підставі такого правочину є законним. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги зустрічного позову підставні, а тому їх слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: partial