Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду зазначивши, що він з відповідачем зареєстрував шлюб 24 серпня 1985 року. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте, спільної згоди для розірвання шлюбу, в порядку статті 106 СК України, вони не досягнули. Відповідач не бажає добровільно звернутися до РАГСу із заявою про розірвання шлюбу . Заявляючи про розірвання шлюбу, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Як наслідок, в сім'ї виникали постійні сварки та суперечки. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Тому, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем - [PERSON] Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та пояснив, що останнім часом сторони не могли порозумітися , бо відповідачка у всьому підтримувала дітей. Вони стали часто сварилися з побутових питань після того, як до них переїхали їх повнолітні діти з м. Донецька. Подружжя не змогли знайти спільну мову, стали сваритися, звинувачувати один одного. Все це призвело до неприязних стосунків. З лютого 2018 року подружжя проживають окремо і, останнім часом, їх відносини стали відкрито ворожими, через що примирення неможливе. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. В письмовому поясненні відповідачка звинуватила позивача у розриві відносин, посилалась на його численні зради, знущання та приниження. Як наслідок, можливість продовження сімейних відносин вичерпана. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони зареєстрували шлюб 24 серпня 1985 року у виконавчому комітеті Степанівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис № 10 ( а.с. 4). Подружжя неповнолітніх дітей не мають. Спір про поділ майна, на час розгляду справи, не заявлений. Суд приймає до уваги, що подружжя фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне майбутне не планують, мають неприязні стосунки. Вирішуючи позов, суд зважає на те, що сторони майже не спілкуються, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружжя відмовляються вживати заходів для примирення та збереження сім`ї. Суд вважає, що за таких обставин реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved