Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року, зазначивши, що він навчається Таврійському державному агротехнологічному університеті. Строк навчання з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2018 року, а тому батько за законом повинний сплачувати аліменти на його утримання на час навчання. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні обґрунтовуючи тим, що відповідач усвідомлює свій батьківський обовязок по відношенню до сина, однак він не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу. На обґрунтування заперечень зазначили, що відповідач отримує заробітну плату, яка відповідає середньому розміру заробітної плати по Україні, та вказану заробітну плату він витрачає на утримання родини, яка складається з дружини та малолітньої доньки. Крім того, зазначили, що дружина відповідача хворіє на тяжку хворобу онкологічне захворювання, та значні кошти витрачаються на її лікування. Враховуючи те, що відповідач є посадовою особою державних органів та не має право отримувати доходи з інших джерел, займатись підприємницькою діяльністю, тому він не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу. Суд, вислухавши доводи позивача, пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] народився 19 лютого 1997 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис 265, серія І-ЖС № 053403 від 22 березня 1997 року /а.с.6/. Згідно довідки № 061 від 12 жовтня 2016року позивач [PERSON] є студентом 3-го курсу Таврійського державного агротехнологічного університету, денної форми навчання. Навчається на державній бюджетній основі та отримує стипендію. Строк закінчення навчання до 30 червня 2018 року /а.с.6,7/. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання ( ч. 3 ст. 199 СК України ). За роз'ясненнями, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Також, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, являються: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Вирішуючи питання щодо наявності у відповідача [PERSON] можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходить з наступного: Згідно виписки по картковому рахунку відповідачу [PERSON] на теперішній час нараховується заробітна плата в розмірі в розмірі 5\~600,87 грн. Оцінюючи доводи відповідача щодо неможливості надання матеріальної допомоги, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває малолітня донька [PERSON], 28 лютого 2004 року, при цьому суд критично відноситься до того, що відповідачем були понесені значні витрати на лікування тяжко хворої дружини, оскільки доказів на їх підтвердження відповідачем надано не було. Крім того, суд бере до уваги, що дружина відповідача є пенсіонером по інвалідності, 3 групи, загальне захворювання, та отримує державну допомогу. Отже відповідач має можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина. Визначаючи суму аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина суд бере до уваги, що відповідач працевлаштований, отримує дохід, тому з урахуванням прожиткового мінімуму, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, необхідного для позивача, співвідношення прожиткового мінімуму до доходу відповідача та матеріального стану позивача, суд вважає за необхідним визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки це буде відповідати інтересам як позивача, так і відповідача. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, судом при визначенні розміру аліментів було враховано матеріальне становище повнолітнього сина, матеріальне становище його батька, наявність у відповідача інших утриманців, а також інші обставини у справі, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 11 листопада 2016 року та до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до 30 червня 2018 року.

Outcome: partial