Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 житлового будинку в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що вона проживає в спірному будинку за адресою: [ADDRESS]. Батько позивачки [PERSON] помер у 2007 році, за життя останній працював в РО «Сільхозтехніка» і в 1964 році йому було надано житло - 1/2 житлового будинку з земельною ділянкою, який розташований за адресою: Харківська область, Куп'янський район, [ADDRESS]. До своєї частини будинку він самостійно прибудував дві веранди, коридор з тамбуром, а також побудував у дворі господарці будівлі - літню кухню, два сараї, гараж, погріб. Всі будівлі ним були зроблені до 1989 року на відведеній для господарювання земельній ділянці. В 1992 році спірний будинок було знято з балансу підприємства, а сім'ї позивача та сім'ї [PERSON], були надані квартири і з тих пір вони продовжують користуватися цим будинком. На будинок [ADDRESS] немає жодного правовстановлюючого документу, а сім'я [PERSON] являються третіми сусідами позивачки за весь час її мешкання. Позивачка стверджує, що вона фактично мешкає в спірному будинку, хоча зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Спірним будинком сім'я [PERSON] користується 49 років, за цей час позивачкою було укладено договір на користування електроенергією, газом, а також за адресою місця знаходження спірного майна зареєстрований автомобіль, яким користується позивачка. Тому, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку по [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивачка у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, також надала до суду уточнену позовну заяву в якій просила суд уточнити текст п.2, п.3 прохальної частини первісної позовної заяви, а саме: п.2 - прошу визнати за мною право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] Куп'янського району Харківської області за набувальною давністю; п.3 - Судовий збір сплачений мною у сумі 682 грн. 87 коп. і всі витрати стягнути солідарно з відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Потім відповідачі подали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі. Після подання до суду уточненої позовної заяви стосовно стягнення судового збору, відповідачі були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, однак в судове засідання не з'явилися, заперечень на уточнену позовну заяву до суду не надали. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 вересня 2013 року комісія у складі народного депутату та мешканців с. Курилівка, які проживають [ADDRESS] та [ADDRESS] склали акт про факт проживання [PERSON] разом з сім'єю за адресою: Харківська область, Куп'янський район, [ADDRESS] (а.с. 5). Автомобіль ВАЗ 2101 зареєстрований на ім'я [PERSON], батька відповідачки, а місце проживання власника в технічному паспорті зазначено, як: [ADDRESS] (а.с. 6). Мати відповідачки - [PERSON], за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23 травня 1970 року по 28 червня 1991 року, що підтверджуються ксерокопією паспорта [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] сплачувала кошти за користування орендованою земельною ділянкою розташованою в с. Курилівка, що підтверджено ксерокопіями квитанцій (а.с. 9). Позивачка [PERSON] сплачувала кошти за користування електричною енергією за адресою: Харківська область, Куп'янський район, [ADDRESS]. Що підтверджено ксерокопією договору про користування електричною енергією та квитанціями виданими на ім'я [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно технічного паспорту складеного Куп'янським БТІ 18 січня 2007 року спірний будинок складається з двох квартир; квартира №1 має загальну площу 79,9 кв.м., житлову 38,4 кв.м., квартира №2 має загальну площу 73,1 кв.м., житлову 34,4 кв.м. (а.с. 12-18). 20 листопада 2007 року позивачка надала до Куп'янської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] (а.с. 19). З рішення судової колегії апеляційного суду Харківської області встановлено, що будинок розташований за адресою: Харківська область, Куп'янський район, [ADDRESS] був знятий з балансу підприємства «ПАТ «Куп'янськагротехсервіс»» у 1992 році і на вказаний будинок підприємство не претендує (а.с. 186). Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. У відповідності зі ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. В силу ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, питання про набуття права власності на нерухоме майно не могло вирішуватися судом раніше 01 січня 2011 року. П. 9 Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», встановлено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). П. 14 вищевказаного Пленуму передбачено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). З листа ВССУ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» N 24-150/0/4-13, 28.01.2013 р., вбачається, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що власником спірного будинку [ADDRESS], Куп'янського району Харківської області було підприємство «ПАТ «Куп'янськагротехсервіс»», а у 1992 році будинок було знято з балансу підприємства і на вказаний будинок підприємство не претендує. Позивачка добросовісно та відкрито володіє вказаним будинком більше 10 років, як це передбачено ст. 344 ЦК України, враховуючи, що батьки позивачки, які також добросовісно і відкрито володіли спірним будинком до моменту своєї смерті, не встигли оформити на себе право власності на нього, інші особи на дану частину будинку не претендують, та на даний час інших способів захисту прав позивача відсутні, суд вважає в інтересах захисту прав позивача за необхідне задовольнити вищевказану уточнену позовну заяву частково, та визнати за [PERSON] право власності на спірний будинок і стягнути з відповідачів у солідарному порядку витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 628 грн. 87 коп. Стосовно прохальної частини уточненої позовної заяви де позивачка просить стягнути всі витрати - суд відмовляє в задоволенні даної частини, так як не було конкретизовано, які саме витрати позивачка має на увазі. Оскільки позовні вимоги задоволені судом, а відповідачами по справі було визнано заявлені первісні позовні вимоги, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів по справі у солідарному порядку на користь позивача. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved