Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №148/ФКВ-07 від 26.04.2007 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», після якого вони набули право вимоги, та відповідачем був укладений вказаний кредитний договір, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 60600,00 доларів США з розрахунку 11,50% річних на строк з 26.04.2007 року по 25.04.2012 року. За умовами кредитного договору він повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 27.06.2012 року заборгованість становить 341801 (триста сорок одна тисяча вісімсот одна) гривня 44 копійки, з яких: сума заборгованості за кредитом 266390,03 грн.; сума заборгованості за відсотками 74509,44 грн., сума комісій 901,97 грн., яку позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами. Після збільшення розміру позовних вимог, позивач просив стягнути суму боргу у розмірі 664262,22 грн. станом на 24.09.2014 року. У судове засідання сторони не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з аналогічною заявою про розгляд справи за його відсутності та просив у позові відмовити повністю, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на виконання ухвали суду та доказів повідомлення його про перехід права вимоги до іншої особи, що є порушенням вимог ст.ст.517, 526, 628, 629 ЦК України та ст.ст.10, 60, 63-65 ЦПК України. Також відповідач та його представник вказали на те, що позивач будь-яких грошових коштів у вигляді кредитів чи позик від ПАТ «Дельта Банк» - не отримував, жодних угод або договорів з даною фінансовою установою не укладав. Крім того, відповідач заперечив проти наявності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги щодо стягнення коштів виданих будь-якими іншими банківськими або кредитними установами, пославшись на недоведеність з боку позивача таких вимог. Відповідач звернув увагу суду на той факт, що він не отримував належного повідомлення про заміну кредитора, що у відповідності до приписів ст.ст.516 та 517 ЦК України, надає йому (відповідачу) право не виконувати обовязки перед новим кредитором, до надання доказів переходу права вимоги. Відповідач також зазначив, що він скористався своїм правом вимоги оригіналів таких документальних доказів, закріплених в ч.2, ст.64 ЦПК України, але навіть незважаючи на витребування таких матеріалів судом позивач так і не представив оригінали таких доказів, що позбавило його (відповідача) можливості поставити питання про проведення експертизи справжності таких матеріалів або бухгалтерського дослідження в порядку 143, 144 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачем надано копію кредитного договору №148/ФКВ-0726.04.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем, за яким банк надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 60600,00 доларів США з розрахунку 11,50% річних на строк з 26.04.2007 року по 25.04.2012 року. ПАТ «Дельта Банк», в порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 та ч.2 ст.64 ЦПК України, не представив для огляду в суді оригіналів документів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема: кредитного договору між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], а також всіх додаткових угод до нього; оригінали всіх платіжних та розрахунково-касових документів, що свідчили б про отримання [PERSON] грошових коштів від ТОВ «Укрпромбанк» на підставі вказаного в позові кредитного договору; оригінал договору про передачу активів між ТОВ «Укпромбанк», Національним Банком України та ПАТ «Дельта Банк» та всіх додаткових угод до нього, з яких вбачалось би, що саме [PERSON] зобовязання перейшли до позивача. Також позивачем не виконано вимоги Ухвали суду від 05.03.2015 року про надання належним чином посвідчених копій документів, оскільки крім копії договору про передачу активів, інші документи не посвідчені відповідальною особою та не скріплені печаткою, що вказує на їх відсутність у позивача. Прийнявши до уваги доводи сторін, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу (звільнення від доказування). У відповідності до ч.2 ст.64 ЦПК України, письмові доказі, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь в справі, має право вимагати подання оригіналу. Разом з тим, позивач у справі протягом усього часу розгляду спору та незважаючи на вимогу відповідача, підтриману судом, не надав оригіналів документів, на яких ПАТ «Дельта Банк» обґрунтував в позові своє право на вимогу та стягнення з відповідача коштів за кредитним договором №148/ФКВ-07 від 26.04.2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], що позбавляє суд можливості у відповідності до ч.3 ст.213 ЦПК України, заявлені позовні вимоги вважати такими, що були доведені під час судового розгляду. Також, з матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк». Пунктом 4.8. цього договору встановлено порядок повідомлення боржників про передачу від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги. Зокрема п.п. 4.8.1. та 4.8.2. Договору передбачено, що «Дельта Банк» та «Укрпромбанк» зобовязані письмово повідомити боржників про передачу відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою «Дельта Банком» та «Укрпромбанком» в усіх істотних аспектах впродовж 5 (пяти) робочих днів з дати укладання цього договору. Повідомлення направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладання. При цьому, ПАТ «Дельта Банк» не надав суду будь-яких доказів повідомлення відповідача про заміну кредитора, а надані позивачем документи про відправлення повідомлення [PERSON] не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне. Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 05 березня 2009 року, за № 270, реєстроване поштове відправлення це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документу, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «М», які приймаються для пересилаються без оцінки відправником вартості його вкладання. Згідно п.91 цих Правил підлягають доставці додому: рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів. Виходячи із вище наведеного, боржник вважається належним чином повідомленим про заміну кредитора у зобовязані в тому разі, коли банком не лише направлено на адресу такого боржника лист про заміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Отже, позивач не надав суду доказів вручення адресату листа про перехід права вимоги до ПАТ «Дельта Банк», а відповідач заперечує факт отримання такого повідомлення. Згідно до ч.2 ст.516 та ч.2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. За таких обставин, суд вважає, що ненадання позивачем доказів щодо належного повідомлення відповідача як боржника про заміну кредитора у зобовязанні, а також ненадання оригіналів доказів самого факту переходу таких прав, з огляду на не визнання таких вимог відповідачем, позбавляє суд можливості дійти висновку про законність та обґрунтованість вимог ПАТ «Дельта Банк», тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вказана позиція суду також ґрунтується і на висновках Верховного Суду України, відображених у Постанові від 13.01.2010 року у справі №6-25561 св 08, якою було відмовлено особі в задоволенні позову у звязку із недоведеністю підстав, на які така особа посилалась. Судовий збір сплачено при зверненні до суду.

Outcome: dismissed