Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом та просив суд: зняти арешт з двокімнатної квартира [ADDRESS] загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] , накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2009 року в цивільній справі № 2-9475/09 за заявою [PERSON] про забезпечення позову за позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики; зняти арешт з двокімнатної квартира [ADDRESS] загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] , накладений постановою Другого Приморського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 27.09.2017 в рамках ВП № 53548212 про арешт нерухомого майна; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК» сплачений судовий збір у розмірі 3842,00 гривень, обґрунтував свої вимоги наступним. Згідно позовної заяви, 28 грудня 2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК», що в подальшому змінив назву на акціонерне товариство «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11105763000, відповідно до умов якого, Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 45 000,00 доларів СІНА зі оплатою 12,3% річних з терміном повернення до 28.12.2013 року. Згідно матеріалів позову, 28 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. за №3717. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею -41.1 кв.м. Відомості до державного реєстру іпотек зареєстровано 27.03.2008 року за реєстровим номером 6880368. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, АТ «УКРСИББАНК» звернувся з позовною заявою до Приморського районного суду м. Одеси про стягнення кредитної заборгованості. У зв`язку з чим, 19 березня 2015 року, Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 42175,11 доларів США, та пеню за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами - 88717,05 гривень. Під час проведення дій по добровільній реалізації заставленого майна за кредитним договором № 11105763000 від 28.12.2006 року, стало відомо, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2009 року в цивільній справі № 2-9475/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, було задоволено заяву про забезпечення позову, та накладено арешт, зокрема на квартиру [ADDRESS] , що є предметом іпотеки. Крім того, постановою Другого Приморського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 27.09.2017 року в рамках ВП 53548212 накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, у зв`язку з чим банк як іпотекодержатель та стягувач вимушений звернутись до суду із відповідною позовною заявою про зняття арешту з майна. Наявність зазначеного арешту унеможливлює виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року та позбавляє банк на його право щодо добровільної реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Горик В.М. у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, у якій просив слухати справу, призначену на 22.05.2019 року без його особистої участі, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій визнала позов повністю та просила його задовольнити, відзиву на позов не надала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у\~разі\~визнання\~відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти. 28 грудня 2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК», що в подальшому змінив назву на акціонерне товариство «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11105763000, відповідно до умов якого, Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 45 000,00 доларів СІНА зі оплатою 12,3% річних з терміном повернення до 28.12.2013 року. 28 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. за №3717. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 41.1 кв.м. Відомості до державного реєстру іпотек зареєстровано 27.03.2008 за реєстровим номером 6880368. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, АТ «УКРСИББАНК»» звернувся з позовною заявою до Приморського районного суду м. Одеси про стягнення кредитної заборгованості. У зв`язку з чим, 19 березня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 42175,11 доларів США, та пеню за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами - 88717,05 гривень. Під час проведення дій по добровільній реалізації заставленого майна за кредитним договором № 11105763000 від 28.12.2006 року, позивачу стало відомо, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2009 року в цивільній справі № 2-9475/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, було задоволено заяву про забезпечення позову, та накладено арешт, зокрема на квартиру [ADDRESS] , що є предметом іпотеки. Крім того, судом встановлено, що постановою Другого Приморського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 27.09.2017 в рамках ВП 53548212 накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, у зв`язку з чим банк як іпотекодержатель та стягувач вимушений звернутись до суду із відповідною позовною заявою про зняття арешту з майна. Наявність зазначеного арешту унеможливлює виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року та позбавляє банк на його право щодо добровільної реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Конституційний суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Таким чином, бажання боржника добровільно реалізувати заставне майно з метою найбільшого погашення заборгованості перед кредитором, є складовою частиною виконання судового рішення від 19.03.2015 про стягнення кредитних коштів. Згідно з п.2.1.1. договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань\~за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Статтею 1\~ЗУ «Про\~іпотеку» встановлено,\~що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2009 року у справі № 2-9475/09 перешкоджає банку (Іпотекодержателю) реалізувати своє право на задоволення своїх вимог шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог абзацу другого п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. П. 2 Постанови Пленуму № 5 передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Наявність арешту, накладеного постановою Другого Приморського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 27.09.2017 року в рамках ВП 53548212 також є перешкодою щодо реалізації предмета іпотеки з метою задоволення вимог АТ «УКРСИББАНК». Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому\~пунктом 10\~частини першої статті 34 цього Закону Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Запис до державного реєстру іпотек було зареєстровано 27.03.2008 року за реєстровим номером 6880368 до внесення запису про арешт майна [PERSON] на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2009 року, а також запису про арешт майна [PERSON] на підставі постанови Другого Приморського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 27.09.2017 року в рамках ВП 53548212. Таким чином, АТ «УКРСИББАНК» має пріоритет щодо задоволення своїх вимог перед іншими обтяжувачими. Суд приймаючи рішення, врахував факт визнання [PERSON] позовних вимог, а тому з огляду на це та на наявні у матеріалах справи докази, вважає за можливе задовольнити позовну заяву. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved