Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного Договору банківського обслуговування № BL_КГ100092994 від 30.01.2012 року та додаткових угод до нього, відповідач отримала від ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит у розмірі 9500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, строком по 30 січня 2012 року. Позивач, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору. Таким чином, [PERSON], в порушення умов кредитного договору, зобов'язання не виконала, в результаті чого, станом на 14.08.2015 року, заборгованість відповідача перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» становить 4870,70 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором. Представник позивача надав суду клопотання, яким позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про слухання справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань суду не надала. Згідно ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач є фінансовою установою, щодо якої розпочато процедуру ліквідації. Між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений Договір банківського обслуговування № BL_КГ100092994 від 30.01.2012 року та додаткових угод до нього, відповідно до яких відповідач отримала від ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит у розмірі 9500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, строком по 30 січня 2012 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк, відповідно до ст. 1054 ЦК України, свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі та на умовах, встановленому договором. Відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами, відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в термін передбачений договором, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Таким чином, [PERSON], в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконала, в результаті чого, згідно розрахунку банку, станом на 14.08.2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 4 870,70 грн. та складається з наступного: - прострочення до повернення суми Кредиту - 1048,15 грн.; - прострочення по процентам за користування Кредитом - 0,02 грн.; - комісія за РО - 1140,00 грн.; - плата за пропуск платежів - 2682,53 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів укладення між сторонами кредитного договору, наявності заборгованості по ньому, і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному прядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved