Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

позивач звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київжитлосвіт» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: відповідача [PERSON] квартирою [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що неповнолітній [PERSON] є сином померлої [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2009 року позивач [PERSON] є власником вищевказаної квартири. 05.06.2008 року померлою [PERSON] в вищевказаній квартирі було зареєстровано [PERSON], який на той час перебував в цивільному шлюбі з останньою. [INFO] після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] зібрав свої речі і добровільно залишив квартиру і по теперішній час не зявлявля та місце його перебування невідоме хоча і залишається зареєстрованим в даній квартирі. Проте, відповідач і досі перебуває на реєстраційному обліку за адресою: квартира [ADDRESS], створюючи перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою, в зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON] такою особою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Позивач вважає, що не знімаючись з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, відповідач створює перешкоди в користуванні власністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про день час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації і проживання, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за своєї відсутності не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, про день час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за своєї відсутності не подав. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Згідно копії свідоцтва про народження, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], в графі батько зазначено - [PERSON], в графі мати зазначено - [PERSON](а.с.5). Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2009 року квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] (а.с.6-7). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вбачається, що [PERSON] являється спадкодавцем, а [PERSON] являється спадкоємцем спадково майна, а саме: квартири загальна площа якої 45,60 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки виданої ТОВ «Київжитлосвіт» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 2 чоловіка: [PERSON], [PERSON] (а.с.9,24). Актом, затвердженим ТОВ «Київжитлосвіт» від 20.02.2014, підтверджується, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.12.2006 року про що зроблено актовий запис № 1551 (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про смерть, вбачається, що [PERSON] померла [INFO], про що зроблено актовий запис № 18382 (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику квартири, в повній мірі користуватися належними йому правами власника в зазначеній квартирі та розпоряджатися своєю власністю, а відповідач близько чотирьох років не проживає у вказаній квартирі, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київжитлосвіт» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка належить позивачу на праві власності, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved