Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21 травня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 898 [PERSON] у постійне користування надано земельну ділянку площею 0,0913 га, що розташована на території Жовтневого району м. Дніпропетровська по вул. Корсакова, 46А. Дана ділянка була надана для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серія ДП Д*N010980 від 10 червня 1998 року. На підставі того ж рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0999 га., що розташована на території Жовтневого району, м. Дніпропетровськ, вул. Корсакова 46 А. зазначена земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ДП Д*N010979 від 10 червня 1998 року 13 квітня 2007 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір дарування земельної ділянки на підставі якого [PERSON] було подаровано та передано у власність земельну ділянку площею 0,0999 га., призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території Жовтневого району м. Дніпропетровська, вул. Корсакова буд. 46А. Окрім того 13 квітня 2007 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір дарування домоволодіння, на підставі зазначеного договору позивачу було подаровано та передано у власність домоволодіння, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Корсакова 46А. Домоволодіння яке було подароване розташоване на земельній ділянці площею 1912 кв.м.(з яких 999 кв.м. знаходиться у приватній власності, 913 кв.м. у постійному користуванні). 23 грудня 2009 року [PERSON] померла. В зв*язку з тим, що позивач з 2007 року володіє будинком та спорудами які розташовані на земельній ділянці, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Корсакова б. 46А, просить суд визнати за ним право постійного користування даною земельною ділянкою та виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про право громадянки [PERSON], постійного користування земельною ділянкою, в розмірі 0,0913 га., яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Корсакова 46А та перебувала у її постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею, серію ДП Д*N010980 від 10 червня 1998 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, судові витрати стягнути не просив. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з*явилися про день, час та місце слухання справи повідомленні належним чином. Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України надали письмові пояснення та просили вирішити справу на розсуд суду. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. \~\~\~ Судом встановлено, що 21 травня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 898 [PERSON] у постійне користування надано земельну ділянку площею 0,0913 га, що розташована на території Жовтневого району, м. Дніпропетровськ по вул. Корсакова, 46А. Дана ділянка була надана для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серія ДП Д*N010980 від 10 червня 1998 року /а.с. 12/ На підставі того ж рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0999 га., що розташована на території Жовтневого району, м. Дніпропетровськ, вул. Корсакова 46 А. зазначена земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ДП Д*N010979 від 10 червня 1998 року /а.с.18/. 13 квітня 2007 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір дарування земельної ділянки на підставі якого [PERSON] було подаровано та передано у власність земельну ділянку площею 0,0999 га., призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території Жовтневого району м. Дніпропетровська, вул. Корсакова буд. 46А. /а.с. 17/. Окрім того 13 квітня 2007 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір дарування домоволодіння, на підставі зазначеного договору позивачу було подаровано та передано у власність домоволодіння, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Корсакова 46А. Домоволодіння яке було подароване розташоване на земельній ділянці площею 1912 кв.м.(з яких 999 кв.м. знаходиться у приватній власності, 913 кв.м. у постійному користуванні) /а.с. 10/. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачем зареєстровано право власності на домоволодіння 46А, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Корсакова /а.с.11/. 23 грудня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КИ №321625 /а.с. 9/. Стаття 120 ЗК України передбачає , що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 141 ЗК України передбачає підстави припинення права користування земельною ділянкою а саме п. е: набуття іншою особо. Права на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним право постійного користування земельною ділянкою в розмірі 0,0913 га, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Корсакова б. 46А задовольнити. Стосовно позовних вимог про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право [PERSON], постійного користування земельною ділянкою в розмірі 0,0913 га. суд виходить з наступного. Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав регламентується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Згідно п. 2 Порядку № 868, державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт. Згідно з ч. 2 статті 9 Закону № 1952-IV прийняття рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав відноситься до компетенції державного реєстратора органу державної реєстрації прав. За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки діючим законодавством передбачено інший порядок . На підставі викладеного,

Outcome: partial