Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 06.11.1996 року між ним та відповідачем [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . 12.11.1996 року зазначений договір був зареєстрований в Херсонському БТІ у книзі 116 за реєстровим номером № 7731. Сторонами виконанні всі умови договору в повному обсязі, проведений розрахунок. На момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу нотаріальному посвідченню він не підлягав, про що і було зазначено у договорі. Позивач звернувся до нотаріальної контори, маючи намір розпорядитися власним нерухомим майном, однак в йому було відмовлено в укладанні будь-яких угод у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення. Просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 06.11.1996 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на вказаний будинок. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦКУРСР (в редакції 1963 р.), яка діяла на день виникнення правовідносин), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Частиною 1\~ст. 128 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до положень\~ст. 153 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом установлено, що 06.11.1996 року між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» був укладений договір купівлі-продажу 47/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , згідно до якого позивач сплатив відповідачу вартість частини житлового будинку відповідно до договору у розмірі 6012 грн. У свою чергу відповідачем були передані правові документи на будинок. Згідно до п. 10 договору купівлі-продажу в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Право власності на житловий будинок зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 12.11.1996 року, реєстраційний номер № 7731. Після придбання частини житлового будинку позивач зареєструвався за вказаною адресою та поселився в ньому. З моменту укладення договору позивач повністю прийняв спірний будинок у власність, несе усі необхідні витрати по його утриманню та проводить необхідні поточні ремонти. Однак, на теперішній час позивач не має можливості реалізувати своє право як власника, а саме здійснити реєстрацію права власності на вказаний будинок, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений та отримав від нотаріуса відмову у посвідчені договору купівліпродажу, оскільки не додержено вимог ст.227 ЦК УРСР чинного на час укладання договору в частині його нотаріального посвідчення. Згідно до\~статті 47 ЦК України\~(в чинній редакції 1963року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право укладати договори купівлі продажу і реєструвати їх на товарній біржі, передбачено\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХП від 10.12.1991року. Однак, реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріального посвідчення, проте нотаріально посвідчити угоду сторони не можуть, оскільки біржовий договір вже зареєстрований в органах технічної інвентаризації. Враховуючи, що 06.11.1996 року при укладенні договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що ними визнається і не заперечується, а після укладення договору, житловий будинок був переданий покупцю [PERSON] , яким він користується до теперішнього часу, однак укладення договору, посвідченого біржою не є належним документом, що підтверджує право власності покупця на нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що порушене права позивача підлягає поновленню, шляхом визнання укладеного договору дійсним. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу).\~Стаття 392 ЦК України\~про визнання права власності не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Щодо позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки право власності позивача не оспорюється, правовстановлюючий документ на житловий будинок не втрачений. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.\~47,\~128,\~153,\~224,\~227 ЦК України\~(в редакції 1963року, чинного на час виникнення спірних правовідносин),\~Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: partial