Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 06.01.2015 року між ним та відповідачем укладено договір-заява банківського вкладу «Нові гроші» про банківський строковий вклад /депозит/, предметом якого є розміщення в банку строкового банківського вкладу на строк по 06.04.2015 року з виплатою нарахованих відсотків за ставкою 25 % річних, сума вкладу складає 23000 грн., 06.04.2015 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми вкладу шляхом видачі готівкою у касі банку чи перерахування коштів на його картковий рахунок, але на його звернення банком повідомлено про неможливість повернення коштів в сумі 23000 грн., всі нараховані проценти, що підлягали виплаті по депозитному вкладу, своєчасно перераховувалися на його картковий рахунок у цьому ж банку. Позивач просив суд захистити його права як споживача, стягнувши з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 23000 грн. неповернутого банківського вкладу, 3904 грн. інфляційних втрат, 1717 грн. процентів, нарахованих згідно п.2 укладеного між сторонами договору банківського вкладу /депозиту/, всього 28 621 грн. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача на його користь депозитний вклад в розмірі 23 000 грн., 2142,46 грн. процентів, нарахованих згідно п.2 укладеного між сторонами договору банківського вкладу /депозиту/ станом на 19.08.2015 року, 3634,99 грн. інфляційних втрат на вказану дату, 257,10 грн. 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання, всього 29034 грн.55 коп. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про час розгляду справи банк повідомлено належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представника відповідача до суду не надходила, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою позивача. Вислухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 06.01.2015 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу /депозиту/ «Нові гроші» шляхом підписання договору-заяви № 300937/724/3-15 про банківський строковий вклад /депозит/ «Нові гроші» на 3 місяці в національній валюті, за умовами якого банк приймає грошові кошти від [PERSON] в національній валюті на вкладний рахунок у сумі 23 000 грн. на строк з 06.01.2015 року по 06.04.2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», що стверджується копією договору-заяви, копією меморіального ордеру № 203540758 від 06.01.2015 року про внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок в сумі 23 000 грн. Згідно з п.2 цього договору, за час користування коштами вкладу протягом встановленого строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 25,00 % річних. Умовами вказаного договору передбачено, що поповнення вкладу не проводиться. Відповідно до п.6 даного договору, після закінчення строку, на який договір укладено, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. В п.5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які розміщені на сайті банку, передбачено, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, кошти з вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється. З матеріалів справи вбачається, що позивач по закінченню строку розміщення вкладу звернувся до банку у встановленому порядку з письмовою заявою від 06.04.2015 року про видачу йому вкладу, що слідує з копії цієї заяви, яка отримана банком 06.04.2015 року, зареєстрована під № 02-05/245, але по цей час кошти позивачу не повернуті. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, як було встановлено судом і вказано вище в рішенні, по закінченню строку договору банківського вкладу від 06.01.2015 року банк коштів позивачу так до цього часу не повернув. Суд вважає, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору, а тому вимоги позивача про повернення йому вкладу /депозиту/ в сумі 23 000 грн. є обґрунтованими. Згідно виписки з вкладного рахунку позивача в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за період з 06.01.2015 року по 14.08.2015 року, залишок коштів на рахунку становить 23 000 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на звернення позивача банком було надано відповідь від 19.05.2015 року, в якій банк посилається на постанову Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160, відповідно до якої банки повинні обмежити видачу готівкових коштів в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта. Але ця постанова не може прийматися судом до уваги, оскільки вона є підзаконним нормативно-правовим актом і її положення суперечать нормам ст.1060 ЦК України. Позивач просить суд також стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами за ставкою 25 % річних згідно п.2 вказаного вище договору банківського вкладу /депозиту/ за період з 06.04.2015 року по 19.08.2015 року, а також інфляційні втрати на 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Як встановлено судом і вказано вище, по закінченню строку дії договору, позивач звернувся до банку із заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчив свій намір припинити дію договору. У звязку з цим банк був зобовязаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору 06 квітня 2015 року, але ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» депозитний вклад не повернув позивачу по цей час, чим порушив свої грошові зобовязання. За таких обставин суд вважає, що з банку на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання відповідно до положень вищенаведених правових норм. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року по справі № 6-247цс14, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Згідно розрахунку проведеного позивачем, розмір процентів за користування банківським вкладом за період з 06.04.2015 року по 19.08.2015 року /на дату розрахунку/ становить : 23000 грн. х 25 % : 365 дн. х 136 дн. =2142,46 грн. Інфляційні втрати за вказаний період розраховуються відповідно до індексів інфляції, затверджених Держкомстатом України, а саме: квітень 2015 року -114 %, травень 2015 року -102,20 %, червень 2015 року -100,40 %, липень 2015 року -99 %, 23000 грн. х на всі індекси інфляції : 100% = 26634,99 грн. 23000 грн.= 3634,99 грн. Розрахунок 3 % річних за вказаний період : 23000 грн. х 3% : 365 дн. х 136 дн. =257,10 грн. Отже, на користь позивача з відповідача належить стягнути депозитний вклад в сумі 23 000 грн., 2142,46 грн. проценти згідно п.2 укладеного між сторонами договору, 3634,99 грн. інфляційні втрати, 257,10 грн. -3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, всього 29 034 грн.55 коп. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист його прав, як споживача, а тому на підставі ст.88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в сумі 290 грн.35 коп. /1% від ціни позову/.

Outcome: approved