Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.11.2007 року між ним та боржником був укладений кредитний договір № SUXRRX07260276, згідно якого боржник отримав кредит у розмірі 9960 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) у розмірі 1660 грн., щомісячної винагороди в розмірі 119.52 грн. зі строком користування до 01.11.2009 року. В зв'язку з тим, що позичальник свої зобов'язання по кредитному договору виконав не в повному обсязі, виникла кредитна заборгованість станом на 19 березня 2013 року в сумі 70417 грн. 73 коп., яка складається з : 9960 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; 3268 грн. 76 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 836 грн. 64 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 52522 грн. 91 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи, відповідно до пункту 1.5.50 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф - фіксована частина, 3329грн. 42 коп. - процентна складова штрафу. Тому позивач просить стягнути з нього вищевказану заборгованість та судовий збір у розмірі 704 грн. 18 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить слухати справу у його відсутності, з висновком судової почеркознавчої експертизи не погоджується, бо він не є однозначним. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що він проживав у найманій квартирі в м. Суми по вул.. Ковпака і працював таксистом без належного оформлення. Приблизно весною 2006 року він, перебуваючи у свого друга в с. Сулі, ударив жителя м. Суми - [PERSON], тому через працівника Сумського РВ УМВС України Кисильова останній вимагав у нього гроші в розмірі 700 доларів США, щоб уладнати даний факт. Через півроку до нього додому, де він був зареєстрований і де проживали його батьки - в с. Василівка Лебединського району Сумської області - приїхали три працівники міліції, серед яких був і [PERSON] та в його відсутності забрали паспорт, в якому був ідентифікаційний код та свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Наступного дня [PERSON] знайшов його в м. Суми на залізничному вокзалі і повідомив, що вони були в нього дома та забрали документи, бо він не відшкодовує шкоду [PERSON], і знов вимагав гроші. На його вимогу про повернення документів він сказав, що зараз віддасть паспорт, але коли підійшли до його автомобіля, то паспорта в бардачку не виявилось, він пояснив, що його в нього викрали. Після цього, в травні 2008 року, він звернувся до паспортного відділу міліції та отримав новий паспорт, взамін втраченого. Ніякого кредиту він не брав, телевізор не купував, жодних повідомлень чи листів з «Приватбанку» до нього не надходило і ніяких платежів на погашення кредиту він не здійснював, а про те, що на нього оформлений кредит, він дізнався лише коли отримав повістку з суду по даній справі. Представник відповідача дав аналогічні пояснення та зазначив, що правдивість пояснень відповідача стверджується висновками судової почеркознавчої експертизи, проведеної у даній справі, де заперечуються підписи відповідача на основних документах кредитної справи, а інших доказів отримання кредиту саме відповідачем банком не надано. Крім того, позивач жодного разу протягом дії кредитних зобов'язань та їх неналежного виконання відповідачем, аж до квітня 2013 року ( дата звернення до суду) не звертався до останнього з вимогами про погашення кредиту, не з'ясовував причину невиконання кредитних зобов'язань, не дивлячись на відсутність будь-яких погашень, тому просить у задоволенні позову позивачеві відмовити. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] ствердили, що в жовтні 2007 року до них в будинок по [ADDRESS], зайшли два чоловіки, один з яких був одягнений в коричневу шкіряну куртку, а інший - в чорну, сказали, що вони з міліції та, нічого не пояснюючи, почали щось шукати. На шафі вони побачили паспорт сина - [PERSON], який на той час проживав у м. Суми та працював таксистом, та ще якісь документи і забрали з собою. На їхні запитання сказали, щоб [PERSON] в Сумах підійшов до них в міліцію і вони віддадуть йому документи. Крім того, свідки пояснили, що за весь час жодного листа чи документа з «Приватбанку» на їхню адресу не надходило, телевізор у них є, у сина теж, тому необхідності купувати в кредит інший телевізор у сина не було, їм про це нічого не відомо. З ксерокопії паспорта [PERSON] ( а.с.100-101) вбачається, що останній отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області 23.05.2008 року. З висновку експерта № 72 від 03.03.2014 року (а.с.77-82) вбачається, що підпис у графі «Один примірник оригіналу договору мною отриманий» в заяві позичальника № SUXRRX07260276 від 01.11.2007 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Підписи від імені [PERSON] у копії свідоцтва про загальнообов'язкове державне страхування № [NUMBER], у копії паспорта гр. [PERSON] та копії картки фізичної особи - платника податків [PERSON], у довідці про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, у « справке об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода» виконані ймовірно [PERSON], відповідно до зразків, наданих на дослідження. З висновку додаткової почеркознавчої експертизи № 38 від 27.03.2014 року ( а.с. 91-96) вбачається, що на кредитці «товари в розстрочку», що розміщена на одному аркуші з заявою позичальника SUXRRX07260276 від 01.11.2007року в графах: кредитну картку [NUMBER] та ПІН отримав від 01.11.2007 року та в розділі «згода дружини - чоловіка» позичальника від 01.11.2007 року на цьому ж аркуші, підписи виконані не [PERSON], а іншою особою. Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. ст. 1054, 1055, 1051 ЦК України. Як вбачається з наданих позивачем документів, 01.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № SUXRRX07260276 (а.с.6-26) про надання споживчого кредиту на суму 9960 грн. на покупку телевізора « TV LCG Samsung» відповідно наданого товарного чеку ПП «[PERSON]» зі сплатою за користування кредитом 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) у розмірі 1660 грн., щомісячної винагороди в розмірі 119.52 грн. зі строком користування до 01.11.2009 року (а.с.6-11). До кредитної справи була додана ксерокопія паспорта [PERSON] серії [NUMBER], виданого Лебединським МРВ України в Сумській області 23.09.1999 року ( а.с. 12-13). Відповідно до вказаного договору позичальник в період з 15 до 20 числа кожного місяця зобов'язувався сплачувати банку щомісячний платіж у сумі 589.15 грн. для погашення заборгованості. Але з моменту укладення договору і до моменту звернення до суду ( 04.04.2013 року) жоден з платежів позичальником не здійснювався, а кредитором, в свою чергу, не ставились вимоги перед ним про погашення боргу в установленому порядку. Тому станом на 19.03.2013 року заборгованість по кредитному договору за розрахунками банку складає 70417 грн. 73 коп., з яких: - 9960 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; - 3268 грн. 76 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 836 грн. 64 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 52522 грн. 91 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг; - 500 грн. штраф - фіксована частина, - 3329 грн. 42 коп. - штраф процентна складова. Відповідач заперечив, що даний договір був укладений саме з ним, бо він його не підписував, як не підписував і інших документів, що містяться в кредитній справі, в банк за отриманням кредиту не звертався. Наявність в договорі його прізвища та адреси реєстрації пояснює тим, що в момент укладення кредитного договору від 01.11.2007 року у нього був відсутній паспорт за [NUMBER], виданий Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області 23.09.1999 року ( а.с. 12-13), бо він в жовтні 2007 року був незаконно вилучений працівниками міліції та не повернутий, не дивлячись на неодноразові вимоги, і ним могли користуватись інші особи. Внаслідок цього він вимушений був отримати в 2008 році інший паспорт взамін втраченого. Крім того, в анкеті позичальника його фактичне місце проживання вказане: [ADDRESS], хоч він за вказаною адресою ніколи не проживав, а фактично знімав квартиру в [ADDRESS]. Інформація про трудову діяльність в цій же анкеті та номер мобільного телефону теж не відповідають дійсності. Дані його пояснення підтверджуються висновками проведених основної та додаткової почеркознавчих експертиз: № 72 від 03.03.2014 року (а.с.77-82) та № 38 від 27.03.2014 року ( а.с. 91-96), з яких вбачається, що підписи у графі «Один примірник оригіналу договору мною отриманий» в заяві позичальника № SUXRRX07260276 від 01.11.2007 року та на кредитці «товари в розстрочку», що розміщена на одному аркуші з заявою позичальника SUXRRX07260276 від 01.11.2007року в графах: кредитну картку [NUMBER] та ПІН отримав від 01.11.2007 року та в розділі «згода дружини - чоловіка» позичальника від 01.11.2007 року на цьому ж аркуші, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Вказані документи разом з запропонованими «Приватбанком» Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») ( «Стандарт»), на яких не зазначено підпису позичальника ( а.с. 9-11) становлять кредитно-заставний договір між банком та позичальником, що стверджується представником позивача в його клопотанні, адресованому суду від 31.03.2014 року ( а.с. 98-99). Підписи від імені [PERSON] у копії свідоцтва про загальнообов'язкове державне страхування № [NUMBER], у копії паспорта гр. [PERSON] та копії картки фізичної особи - платника податків [PERSON], у довідці про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, у «справке об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», які, за висновком судово-почеркознавчої експертизи № 72 від 03.03.2014 року, виконані ймовірно [PERSON], відповідно до зразків, наданих на дослідження, суд не може вважати стверджуючими кредитно-заставні договірні умови між сторонами, оскільки висновок експертизи в цій частині є неоднозначним, містить припущення та не дає можливості суду зробити обґрунтований, безумовний висновок про належність їх саме відповідачу. Інших доказів укладення двостороннього кредитного договору від 01.11.2007 року між сторонами, представником позивача не надано, висновки судової почеркознавчої експертизи ним не оспорені, хоч саме на позивача, відповідно до ст..60 ЦК України покладений обов'язок по доказуванню позовних вимог. Відповідно до ст..1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, яким регулюються умови договору позики. Згідно зі ст..1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таких доказів суду позивачем не надано та не спростовано заперечень відповідача та його представника щодо укладення вищезазначеного кредитного споживчого договору. Факт проведення обшуку та вилучення документів, що стверджують особу відповідача в жовтні 2007 року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки : [PERSON] та [PERSON] та він стверджується оглянутим в судовому засіданні паспортом відповідача за [NUMBER], виданим Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області від 23.05.2008 року (а.с.100-101). На підставі зібраних доказів суд вважає, що достатніх доказів отримання кредиту відповідачем [PERSON] позивачем не надано, тому відсутні підстави для задоволення позову. Також суд вважає необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача на користь відповідача сплачені останнім судові витрати, пов'язані з проведенням почеркознавчої експертизи у даній справі відповідно до рахунку №109 від 19.07.2013 року (а.с.66) та підтверджені квитанцією «Приватбанку» від 12.09.2013 року ( а.с. 67). На підставі викладеного,

Outcome: approved