Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він працює на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛЬ» з 23 квітня 2002 року. Відповідно до пп. «Г» п. 12.4 Статуту відповідача, звільнення Директора належить до компетенції Загальних зборів учасників Товариства. Враховуючи дану обставину, позивачем 24 червня 2008 року було написано та надіслано на адресу Учасника Товариства рекомендованим листом заяву про звільнення його з посади директора з 09 липня 2008 року, відповіді на яку отримано не було. 29 вересня 2014 року позивачем було повторно написано та надіслано на адресу Учасника Товариства рекомендованим листом заяву про звільнення позивача з посади директора з 13 жовтня 2014 року. 09 квітня 2015 року позивачем було втретє написано та надіслано на адресу Учасника Товариства рекомендованим листом заяву про звільнення [PERSON] з посади директора з 23 квітня 2015 року та скликання з цього приводу позачергових Загальних зборів учасників Товариства. Станом на 23 квітня 2015 року, відповіді на жоден із зазначених листів надано не було, Загальні збори не були проведені, чим порушуються його права позивача щодо звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛЬ». Просить визнати припиненими трудові відносини між Директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛ» [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛЬ» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України з 23 квітня 2015 року. Позивач та його представник у судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача та постановлення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважав за можливе розглядати справу у відсутність сторін та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працює на посаді директора з 23 квітня 2002 року, що підтверджується Протоколом Установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛЬ» від 23 квітня 2002 року ( а.с.5-6). Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення і відкликання виконавчого органу товариства. Відповідно до розділу ХІІ Статуту ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛЬ» вищим органом товариства є збори учасників. Виконавчим органом товариства є одноособовий орган - директор, який призначається на визначений строк зборами учасників. Відповідно до пп. «Г» п. 12.4 вищевказаного статуту, звільнення директора належить до компетенції Загальних зборів учасників Товариства (а.с. 5-21). Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово ( 24.06.2008 року, 29.08.2014 року та 09.04.2015 року) звертався до загальних зборів товариства та засновника ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» з заявою про звільнення його за власним бажанням з посади директора ТОВ «Торговий дім «Ремдизель» та скликання позачергових загальних зборів для вирішення його заяви. Остання така заява була направлена позивачем 09 квітня 2015 року ( а.с.28). Матеріалами справи підтверджується, що зазначена заява була направлена цінним листом на адресу місця знаходження засновника товариства ( а.с.29). Проте, станом на 23 квітня 2015 року відповіді на жоден із зазначених листів надано не було, Загальні збори не були проведені, чим порушуються права позивача щодо звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛЬ». За змістом ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Отже, за змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. 58, 60,-62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення. Проте, як встановлено матеріалами справи, учасники ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» не провели загальних зборів товариства та заяву позивача про звільнення з посади директора не вирішили, тоді як позивач виконав вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Таким чином, відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. Тому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати припиненими трудові відносини між відповідачем ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» та позивачем, як директором товариства, на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 23 квітня 2015 року. На підставі викладеного, ст. 38 КЗпП України, ст. 43 Конституції України,

Outcome: approved