Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що відповідач, перебуваючи на обліку в позивача за відсутності підходящої роботи, не поінформував останнього про обставини припинення реєстрації безробітного, а саме укладення трудового договору, у звязку з чим неправомірно отримав допомогу по безробіттю за період з 09.02.2017р. по 05.04.2017р. в розмірі 3036,34грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, наказом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси від 06.10.2016р. № НТ161006 із-за відсутності підходящої роботи, [PERSON] надано статус безробітної з 05.10.2016р. та наказом позивача № НТ 161012 призначено виплату допомогу по безробіттю з 12.10.2016р. по 06.10.2017р. Наказом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси від 11.04.2017р. №НТ170411 відповідачу припинено виплати допомоги та реєстрацію як безробітного з 05.04.2017р. В ході розслідування страхових випадків шляхом запиту на особу-підприємця ФОП [PERSON], звірки даних обміну ПФУ з даними наданих роботодавцям документі встановлено, що [PERSON] уклала трудовий договір з ФОП [PERSON] від 09.02.2017р., про що свідчить Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 104 від 13.06.2017р., копія вказаного трудового договору. Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012р. №5067-VI визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітне плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, тому числі безоплатно. Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовим договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, н заборонених законом. Таким чином, відповідач, укладаючи трудовий договір з ФОП [PERSON] від 09.02.2017р., набув статусу зайнятої особи, однак про це не повідомив позивача. Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Пунктом 1 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що грація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до п.3 ст.36 ст. ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON], в порушення вказаних вище норм законів, не повідомила позивача протягом трьох робочих днів про укладення трудового договору з ФОП [PERSON] від 09.02.2017р., що призвело до неправомірного отримання відповідачем допомоги по безробіттю за період з 09.02.2017р. по 05.04.2017р. в розмірі 3036,34грн. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640грн. На підставі ЗУ «Про зайнятість населення», ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст.141,264,265,280,281 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved