Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 21.12.2013року о 01:30 в місті Біла Церква по бульвару 50річчя Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням, та належний [PERSON] і автомобіля [NUMBER], належний [PERSON] під керуванням [PERSON] На момент ДТП автомобіль BMW 525 був застрахований в ПрАТ СК «Провідна» згідно обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АВ/8912213 від 27.12.2012року. Позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком і як наслідок, виплачено страхове відшкодування в розмірі 36 213грн. 33 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 5588 від 05.03.2014року. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00грн. та затрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 790,00грн. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 36213грн.33коп., витрати на правову допомогу 2000 грн. 00 коп., витрати на послуги аварійного комісара 1790грн. 00коп.,а також судовий збір в розмірі 1378грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримав в повному обсязі, проти постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі положень ч. 4 ст. 169,ч.ч.1,2 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2013року о 01:30 в місті Біла Церква по бульвару 50річчя Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів RENAULTRANGOOд.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], належний [PERSON], та автомобіляBMW525 [NUMBER] , належний [PERSON],під керуванням [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорних засобів. На момент ДТП автомобіль BMW525 був застрахований в ПрАТ СК «Провідна» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту за № АВ/8912213від28.12.2012року. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2014року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. Згідно звіту № 463 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу, наданого ФОП [PERSON] від 17.01.2014р., встановлено,що матеріальний збиток спричинений власнику автомобіля [NUMBER], належний [PERSON], складає 36213грн. 33 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.12.2013року. Встановлено, що позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, і як наслідок, виплачено страхове відшкодування в розмірі 36213грн. 33 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 5588 від 05.03.2014року. Таким чином позивач повністю виконав покладені на нього зобов»язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні. Також, згідно матеріалів даної справи вбачається, що позивачем оплачено послуги аварійного комісара в розмірі 1790грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №739 від 11.02.2014р. та актами виконаних робіт від 09.01.2014р. Встановлено, що 27.02.2014року відповідачу було направлено лист № 3/1-05/6155МТСБУ з вимогою про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи». Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальникабоінша особа, щоодержала страховевідшкодування, має до особи, відповідальної за заподіянийзбиток. Оскільки ДТП, яка мала місце 21.12.2013року сталася з вини [PERSON], то позивач має право регресної вимоги до відповідача по справі. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.1 п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З врахуванням наведеного суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача кошти в сумі 38003грн.33коп. Вимога позивача про стягнення коштів в розмірі 2000грн., пов»язаних з витратами на правову допомогу не підлягає до задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження сплати . Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати /судовий збір/ на користь позивача в сумі 1378грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial