Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27 червня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з квартири №14, корп. 8, в будинку № 108 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпропетровську, що належала їй на праві власності. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що реєстрація права власності на нерухоме майно була проведена після смерті його матері. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 108/8/14, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], що померла 27 червня 2015 року. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судовий збір просив покласти на нього. Представники відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 27 червня 2015 року померла матір позивача [PERSON] /а.с.9/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема увійшла квартира, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 108/8/14, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно /а.с. 12/. У встановлений законом строк позивач звернувся до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом /а.с.37/. Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом у звязку з тим, що реєстрація права власності була проведена після смерті спадкодавця 30 червня 2015 року /а.с.45/. Згідно довідки ЖБК № 273 від 13 травня 2015 року № 36 [PERSON] була членом ЖБК № 273 та останній платіж позики був сплачений 05 лютого 1992 року /а.с.20/. Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державна реєстрація права власності за [PERSON] відбулась 27 травня 2015 року, але свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видане 30 червня 2015 року, тобто після смерті останньої /а.с.12-13/. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом, але в звязку з тим, що реєстрація права власності була проведена після смерті спадкодавця, позивач позбавлений права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved