Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 27.06.2006 року вона уклала шлюб із [PERSON], який вони зареєстрували у Великознам'янській сільській раді Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області. Від шлюбу мають двох дітей: доньку, [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01.08.2012 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу позивачка змінила місце проживання, разом з дітьми переїхала до помешкання своїх батьків, а саме: Ковельський район, смт. Люблинець, вул. Шкільна, 3/19. За новим місцем проживання вона розпочала своє особисте життя та зареєструвалась в будинку своїх батьків, працює молодшою медсестрою в Ковельській ЦРП, донька навчається в Люблинецькій [PERSON] ступенів, син відвідує навчальний дошкільний заклад «Калинонька», батьки пенсіонери. Також хотіла зареєструвати дітей за вказаною адресою, однак зняти дітей з реєстрації з попереднього місця проживання без дозволу батька не може, відповідач з необгрунтованих причин не надає такого дозволу. Таким чином, позивачка не може оформити соціальні виплати на дітей за новим місцем проживання. Вважає відмову відповідача безпідставною. Просить визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в сім»ї матері [PERSON], за адресою: смт. Люблинець, вул. Шкільна, 3/19. В судове засідання позивачка не зявились, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання відповідач 20.10.2015 року, 10.11.2015 року не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування Ковельської районної державної адміністраціїв судове не з»явився, від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заперечень проти позову не надали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 27.06.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4,5). Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01.08.2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний, рішення набрало чинності 13.08.2012 року (а.с.7). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивачка виїхала до смт. Люблинець та мешкає з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] по вул. Шкільна, 3/19 у своїх батьків з липня 2013 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 22.12.2014 року, копією паспорта позивачки (а.с.3,14). Рішенням Ковельського міськрайонного суду Запорізької області від 04.02.2014 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с.7). Згідно відповіді Кам»янсько-Дніпровського РС УДМС України в Запорізькій області від 16.09.2015 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: Кам»янсько-Дніпровський район, с. В.Знам»янка, вул. Лиманна, 271 (а.с.36). Відповідно до довідки виданої Люблинецькою селищною радою від 11.02.2015 року позивачка є жителькою смт Люблинець, вул. Шкільна 3/19 та має склад сім»ї: доньку [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.11). Як вбачається з довідки виданої директором Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня смт. Люблинець Ковельського району від 22.12.2014 року [PERSON] навчається в цій школі з 01.09.2013 року, з акту обстеження житлово-побутових умов вбачається, що [PERSON] відвідує навчальний дошкільний заклад «Калинонька»(а.с.13, 14). [PERSON] тимчасово працює на посаді молодшої медичної сестри операційного блоку Ковельської ЦРЛ та знаходиться в частково оплачуваній відпустці по догляду за дитною до досягнення нею віку 3 років з 04.03.2015 року по 01.01.2018 року, що підтверджується витягом з наказу від 26.01.2015 року за № 15-ос-к (а.с.27). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (уиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров»я, в якому вона проживає. Таким чином, судом встановлено, що малолітні діти, які не досягли десятирічного віку: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] мешкають з позивачкою, тому відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місце проживання їх матері є відповідно і їх місцем проживання. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З висновку органу опіки та піклування Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 01.07.2015 року вбачається, що є доцільним, не суперечить інтересам дітей [PERSON], [PERSON] та не порушує їх права, місце проживання дітей в сім»ї матері [PERSON] (а.с.15,16). Таким чином, оскільки діти проживають з позивачкою постійно, з часу окремого проживання сторін, а в матеріалах справи відсутні докази, які вказували б на те, що відповідач якимось чином перешкоджає проживанню дітей з позивачкою, заперечує проти такого проживання або має бажання на проживання дітей з ним, суд приходить до висновку, що у сторін відсутній спір щодо того, з ким із них будуть проживати діти. Крім цього, позивачка в обгрунтування позовних вимог зазначила, що не може зняти дітей з реєстрації за попереднім місцем проживання, але як вбачається з відповіді Кам»янсько-Дніпровського РС УДМС України в Запорізькій області від 10.10.2015 року, діти [PERSON], [PERSON] зареєстрованими в Кам»янсько-Дніпровському районі не значаться, інших доказів, які свідчили б про інше, позивачкою не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не вбачається порушення, невизнання або оспорювання прав позивачки, тому підстави для захисту у визначений позивачкою спосіб відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed