Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2009 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Постановою Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкрито виконавче провадження. На час винесення рішення відповідач мав постійне місце роботи та стабільну заробітну плату, та розмір аліментів складав близько 580 грн. З 27 січня 2012 року позивач звільнений з останнього місця роботи, через що не має стабільного заробітку. На сьогоднішній день виходячи з середньої заробітної плати по регіону, яка у 2015 році встановлена для сплати аліментів у розмірі 3\~570, 32 грн., розмір аліментів становить 892, 58 грн. 18 жовтня 2014 року позивач уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу з якою має малолітню дитину [PERSON], [INFO], що знаходяться на його утриманні. У випадку продовження стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини, він змушений буде сплачувати майже 900 грн. щомісяця, що є для нього занадто великою сумою, а тому просить суд зменшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі до 500 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 07 квітня 2009 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частин усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON], починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 23 лютого 2009 року /а.с.6/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з аналізу зазначеної норми права, суд приходить до висновку про те, що судом приймаються до уваги тільки ті зміни матеріального, сімейного стану або погіршення здоров'я, які сталися після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Як вбачається з копії трудової книжки з 27 січня 2012 року позивач звільнений з останнього місця роботи /а.с.8/ та згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є фізичною особою-підприємцем /а.с.13/. Таким чином позивач має мінливий дохід. З 18 жовтня 2014 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] /а.с.10/, від шлюбу з якою має малолітню дитину [PERSON] /а.с.11/, що перебувають на його утриманні. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає, що обставини визначені ст. 192 СК України позивачем доведені, а тому позовні вимоги про зменшення розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved