Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у загальному розмірі 354 307,2 ( триста п*ятдесят чотири тисячі триста сім) гривень 20 копійок та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 441,00 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.04.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідачем було отримано грошову суму у розмірі 106 080 гривень, що в еквіваленті за домовленістю сторін становило на момент укладання договору 13 260 доларів США з кінцевим терміном повернення 23.07.2012 року. Відповідач протягом дії договору, постійно порушував порядок повернення коштів, в результаті чого зобов*язання за договором позики до теперішнього часу не виконано. Відповідно до п.4.2 договору у разі порушення зобов*язання, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 1% від основної суми боргу за кожний день прострочення. Таким чином загальна сума боргу з урахуванням пені та трьох відсотків річних від простроченої суми становить 354 307,2 гривень. З метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦПК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 23.04.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №946, згідно якого відповідачем було отримано грошову суму у розмірі 106 080 (сто шість тисяч вісімдесят) гривень, що в еквіваленті за домовленістю сторін становило на момент укладання договору 13 260 доларів США. У відповідності до досягнутої домовленості, за умовами п.4 договору, відповідач зобов*язався повернути позивачу зазначені грошові кошти до 23.07.2012 року. Згідно ч.1ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Аналіз частини другої статі 1047 ЦК України свідчить про те, що на підставі укладеного між сторонами договору позики, між ними виникли зобов'язальні правовідносини. Факт передачі грошових коштів у сумі 106 080 (сто шість тисяч вісімдесят) гривень відповідачу та його обов'язок повернути їх, обумовлені п.4, 20 договору, підтверджується особистими підписами сторін у договорі позики від 23.04.2012 року. Відповідно до п.4.2 договору позики, відповідач повинен був дотримуватись графіку повернення суми боргу, але протягом дії договору [PERSON] постійно порушувала порядок повернення грошових коштів. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до теперішнього часу відповідач не повернула суми позики. На вимогу позивача про повернення позики, відповідач ухиляється, тому відповідно до ст. 610, 1049 ЦК України порушує умови виконання зобов'язання. Відповідно до п.4.2 договору у разі порушення зобов*язання, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 1% від основної суми боргу за кожний день прострочення. Таким чином, за період з 23.04.2012 року по 10.12.2012 року розмір пені від основної суми боргу за кожний день прострочення складає 245 044,8 гривень. Крім того, ст.. 625 ЦК України передбачено обов*язок боржника, що прострочив виконання грошового зобов*язання, сплатити три проценти річних від простроченої суми, що відповідно до умов даного договору позики складає суму у розмірі 3 182,4 гривень. Таким чином загальна сума заборгованості складає: 354 307,2 ( триста п*ятдесят чотири тисячі триста сім) гривень 20 копійок, з яких: 106 080,00 грн. - сума основного боргу; 245 044,8 грн. - пеня від основної суми боргу за кожний день прострочення; 3 182,4 грн. - три проценти річних від простроченої суми основного боргу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. В забезпечення виконання умов договору позики, відповідно до п.13 договору позики, між [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 23.04.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №948, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить її на праві власності. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідача підлягають 3 441,00 гривень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. За таких обставин,

Outcome: approved