Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] та його представник, - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Участі у судових дебатах не брали. Матеріали справи містять від [PERSON] клопотання, у якому він просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву суду не надала, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи, - Нікіфорова Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. У судових дебатах участі не брала. Звернулась до суду з заявою, у якій просила справу розглядати за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтв про народження батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). Судом встановлено, що [PERSON] з лютого 2017 року не мешкає разом з позивачем та спільними дітьми, не займається вихованням [PERSON] та [PERSON], не цікавиться їх життям та фінансово не забезпечує. З характеристики, наданої КЗО «СЗШ № 2» ДМР вбачається, що навчанням [PERSON] займається його бабуся, мати ніякої участі у житті не приймає (а.с.17). Зазначені обставини також підтверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON], які були надані у судовому засіданні та з яких, зокрема, вбачається, що з моменту народження дітей їх вихованням, здоров'ям та матеріальним забезпеченням займалась їх бабуся, мати фактично відразу після народження дітей їх покинула та веде аморальний спосіб життя. Окрім того, аморальний спосіб життя [PERSON] та легковажне відношення до своїх дітей також підтверджується рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2009р. у справі № 2-347/09, яким [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно інших двох дітей, які в неї народились до знайомства з позивачем у справі. За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з висновком, складеним 16.08.2017р. за № 1/14-181 Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне в інтересах дітей позбавити батьківських прав відповідача відносно до її дітей [PERSON] та [PERSON] Окрім того, з вказаного висновку вбачається, що на батьків дітей на почату 2017 року складались адміністративні протоколи, щодо невиконання своїх батьківських обов'язків, після яких батько [PERSON] та [PERSON] змінив своє відношення до їх виховання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку про свідоме ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно них. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні позивача, який піклується про їх забезпечення, моральний та духовний розвиток, суд доходить висновку про достатність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved