Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

позивач звернувся до суду 07 жовтня 2015 року з позовом, який 27 листопада 2015 року та 08 лютого 2016 року уточнив, вказавши, що він на підставі договору дарування є власником будинку [ADDRESS]. В належному йому будинку зареєстровані відповідачі, колишня дружина його сина [PERSON] та онука [PERSON], які в будинку ніколи не проживали та не проживають. Факт їх реєстрації у домоволодінні тягне за собою нарахування на них комунальних послуг, які вони не сплачують. Фактичне місце проживання відповідачів йому не відоме, перешкод в проживанні він їм не чинив. Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] із зняттям їх з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце та час слухання повідомлені своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській областів судове засідання не з'явився, до суду надійшов відгук про слухання справи у відсутність представника, заперечень проти позову немає (а.с.19). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 09 лютого 2001 року, [PERSON] належить будинок [ADDRESS] (а.с.3 - копія договору). В зазначеному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-13 - копія витягу з домової книги), які згідно акту № 108 від 29.09.2015 р. затвердженого головою квартального комітету № 8 Довгинцівського району м. Кривого Рогу, в будинку [ADDRESS] ніколи не проживали та не проживають (а.с.39 - акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] як члени сім'ї власника, не проживають в будинку понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо стосується вимоги зняття з реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: partial