Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ №1369-К/ТР від 02.09.2020 року ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» в частині звільнення [PERSON] з посади оператора верстатів з програмним керуванням з 03.09.2020 року; поновити його на посаді оператора верстатів з програмним керуванням; зобов`язати ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» виплатити йому грошову компенсацію у розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 02.09.2020 року по дату поновлення на роботі на посаді оператора верстатів з програмним керуванням в розмірі 40000,00 грн.; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., всі витрати на правову допомогу та судовий збір. При цьому посилався на те, що його було безпідставно та незаконно звільнено з роботи за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами, без відповідного рішення профспілкового органу членом якого він є, чим порушено його трудові права. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.10.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2020 року позовну заяву повернуто позивачеві. Постановою Житомирського апеляційного суду від 15.01.2021 року ухвалу судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2020 року в частині визнання неподаною та повернення [PERSON] позовної заяви щодо позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу та поновлення на роботі скасовано, а справу в цій частині позову направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. У решті позовних вимог (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про стягнення моральної шкоди) ухвалу залишено без змін. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.01.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.03.2021 року клопотання ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, залишено без задоволення. Позовну заяву [PERSON] (уточнену про збільшення позовних вимог), повернуто заявнику. 22.03.2021 року від представника відповідача до суду надійшли витребувані судом докази, а 24.03.2021 року відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно наказу фінансового директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» від 02.09.2020 року №1369-к/тр було звільнено [PERSON] з посади оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Статтею 140 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII (далі по тексту - КЗпП України) встановлено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. Трудова дисципліна та порядок застосування дисциплінарних стягнень у ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» регулюються Колективним договором між дирекцією та колективом найманих працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» на 2017-2022 роки, зареєстрованим Управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації 08.06.2017 року за № 151у (далі по тексту - Колективний договір). Позивач у процесі підготовки новоприйнятих працівників, був ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Колективним договором, що підтверджується його особистим підписом у списку учасників для навчання/інструктажу, який проставляється після проходження теми навчання «Основне навчання, внутрішні правила, ISO 9001, ISO 14001, ISO/TS 16949». Пункт 4.3 Розділу 4 «Трудові відносини, режим роботи, робочий час та час відпочинку» Колективного договору встановлює, що кожен новоприйнятий працівник зобов`язаний ознайомитися з умовами даного колективного договору, Правилами внутрішнього трудового розпорядку та з діючими на підприємстві локальними нормативними актами в межах своїх функціональних обов`язків. Так, трудова дисципліна на підприємстві обов`язково забезпечується роботодавцем шляхом створення необхідних організаційних, соціально-економічних умов для нормальної високоефективної праці, створення сприятливої атмосфери для колективної праці, а також виконання інших зобов`язань підприємства перед працівником. З цією метою відповідач по відношенню до працівника виконує обов`язки, а саме: - забезпечувати працівників робочими місцями та надавати роботу за умовами трудового договору; - забезпечувати робоче місце відповідними матеріальними та енергетичними ресурсами, інструментом і приладдям, а працівника - спецодягом, спецвзуттям та засобами індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових актів; - проводити вступний та періодичні інструктажі працівників щодо вимог охорони праці, протипожежної безпеки та інших правил безпеки проведення робіт, перевіряти знання відповідних інструкцій з техніки безпеки, виробничої санітарії та гігієни праці; - вживати необхідних заходів для профілактики виробничого травматизму, професійних та інших захворювань працівників; - видавати заробітну плату у встановлені законодавством та колективним договором терміни; - забезпечувати своєчасний поточний та капітальний ремонт обладнання на робочих місцях; - контролювати дотримання працівниками трудової дисципліни та організовувати облік робочого часу і табелювання працівників; - створювати умови для підвищення кваліфікації працівників, здобуття освіти; - створювати умови для відпочинку працівників; - ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; - виконувати інші обов`язки, покладені на нього трудовим законодавством та колективним договором. Окрім того, згідно умов колективного договору відповідач забезпечує за рахунок власних коштів доставку на місце роботи та у зворотному напрямку працівників підприємства, що працюють за змінним графіком роботи, або надає компенсацію таким працівникам. Також відповідач на щоденній основі забезпечує працівників коштами на харчування, а також за власний кошт забезпечує питною водою та іншими сприятливими та стимулюючими до належного виконання трудових обов`язків гарантіями, які визначені законодавством про працю, з обов`язковим врахуванням міжнародних стандартів та інтересів працівників. Звичайно, трудові відносини, як і будь-які інші правовідносини, передбачають наявність взаємних прав та обов`язків сторін таких відносин. Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Так, права та обов`язки працівників відповідача визначені КЗпП України, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, та іншими діючими на підприємстві нормативними актами. Коло обов`язків (робіт), що виконує кожен працівник по своїй спеціальності (кваліфікації, посаді), межі відповідальності та обсяг прав може визначатися колективним договором, трудовим договором (контрактом), статутом Підприємства, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також технічними правилами, посадовими (робочими) інструкціями і положеннями, затвердженими у встановленому порядку. Частина друга статті 140 КЗпП України передбачає, що у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. В оскаржуваному наказі від 02.09.2020 року зазначено про те, що до позивача неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, визначені Правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі наказів від 09.12.2019 року № 640-д/тм, від 22.06.2020 року № 84-д/тм, від 20.07.2020 року № 129-д/тм та від 01.09.2020 року № 136/1-д/тм. Стягнення за вищевказаними наказами були застосовані за порушення трудової дисципліни, а саме за невиконання наказів та розпоряджень дирекції підприємства по виконанню норм та планів порізки проводів та фактично підтверджують наявність систематичності в діях позивача. В якості підстав для застосування до позивача стягнення у вигляді звільнення з роботи стали як порушення вказані у вище перелічених наказах так і порушення пов`язані із невиконанням наказу відповідача № 46 від 30.07.2020 року «Про запровадження контролю за якістю, ефективністю та продуктивністю виконання робіт» (далі по тексту - Наказ № 46). Так, згідно доповідних записок начальника зміни виробничого відділу від 19.08.2020 року, 20.08.2020 року, 21.08.2020 року та 22.08.2020 року позивачем було допущено невиконання планових показників по порізці проводів, що встановлені Наказом № 46. Позивач по даним доповідним, як і по раніше винесеним дисциплінарним стягненням, відмовився давати будь-які пояснення. Позивач періодично виконував поставлений план, що підтверджується щотижневими звітами по порізці проводів - «Сutting report» за серпень 2020 року. Як вбачається із звітів за 34 та 36 календарні тижні позивач кілька раз виконував план, зокрема 18.08 та 01.09. Таким чином, судом встановлено, що позивача було звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, та у зв`язку з тим, що до позивача раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Приписами статті 148 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Частиною першою статті 151 КЗпП України встановлено, що якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Однак, позивач був підданий дисциплінарним стягненням згідно наказів від 09.12.2019 року № 640-д/тм, від 22.06.2020 року № 84-д/тм та від 20.07.2020 року № 129-д/тм, які не були оскаржені у відповідності до статті 150 КЗпП України. Також не оскарженим та чинним на даний час є наказ від 01.09.2020 року № 136/1-д/тм, згідно якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказів та розпоряджень дирекції підприємства. Позивач у своєму позові жодним чином не викладає доводи, згідно яких він вважає наказ від 02.09.2020 року незаконним, а також не підтверджує їх належними та допустимими доказами та/або посиланнями на обставинами, які можуть прямо стверджувати про незаконність зазначеного наказу. Частинами першою та другою статті 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Відповідно до статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Згідно інформації, яка була надана Незалежною професійною спілкою «Кромберг енд Шуберт» на адвокатський запит, позивач не є членом зазначеної професійної спілки, у зв`язку з чим звільнення позивача здійснювалось у порядку, визначеному статтею 43-1 КЗпП України. Крім того, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів членства позивача в Первинній профспілковій організації «Вільних людей», зокрема, заява про відрахування членських внесків або заява про вступ до вказаної первинної профспілкової організації, не є належним підтвердженням такого членства. На підприємстві відповідача діє Колективний договір, який був укладений між дирекцією відповідача та колективом найманих працівників, від імені якого діяла Незалежна професійна спілка «Кромберг енд Шуберт» (далі по тексту - НПС). Пунктом 1.8 Колективного договору, сторонами якого є НПС та дирекція Відповідача, передбачено, що жодна із сторін, що уклали договір, не може самостійно змінити чи відмовитись від виконання його положень. При цьому, пунктом 8.1 встановлено, що Дирекція визнає спільно Профспілку (НПС) та Раду підприємства єдиними уповноваженими на представництво трудовим колективом органами у переговорах з питань регулювання трудових відносин, норм та оплати праці. НПС «Кромберг енд Шуберт» є єдиною первинною профспілковою організацією, що діє на підприємстві, визнана всіма сторонами соціального діалогу та має всі ознаки репрезентативності, є стороною колективного договору, виконує покладені на неї цим договором зобов`язання та всіляко відстоює права та інтересів працівників вказаного товариства. НПС «Кромберг енд Шуберт» є уповноваженим органом колективу найманих працівників ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ», відповідно до Колективного договору, що укладений між Дирекцією та колективом найманих працівників та зареєстрований в управлінні праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації за реєстраційним номером №151у від 08.06.2017 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що повідомлення від первинної профспілкової організації «Вільних людей» від 31.08.2020 року є доказом, який підтверджує, що ППО «Вільних людей» є діючою на підприємстві. Разом з тим, дане повідомлення не є належним та допустимим доказом у зв`язку з тим, що дане повідомлення не має жодних ідентифікуючих ознак, за якими можливо встановити особу, яка звертається до відповідача, у зв`язку з чим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджували б діяльність первинної профспілкової організації «Вільних людей» на підприємстві відповідача, зареєстрованої у встановленому законодавством порядку. Рішенням Конституційного суду України від 29 жовтня 1998 року № 14-рп/98 (справа № 1-31/98) визначено, що поняттям «професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації», яке вживається в абзаці шостому частини першої статті 43-1 КЗпП України, охоплюється будь-яка професійна спілка (профспілкова організація), яка відповідно до Конституції та законів України утворена на підприємстві, в установі, організації на основі вільного вибору її членів з метою захисту їх трудових і соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди. Професійні спілки, які діють на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації, мають рівні права і є рівними перед законом. Питання надання згоди на розірвання трудового договору з працівником, у передбачених законом випадках і порядку, вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, в організації, членом якої є працівник. Вищезазначена право позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2020 року по справі №205/783/19. Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №524/4742/16-ц. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача було здійснене без погодження з НПС у зв`язку з відсутністю членства позивача в ній. При цьому, ППО «Вільних людей» не є діючою на підприємстві ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» профспілкою, у зв`язку з чим відповідач не має взаємних прав та обов`язків перед даною профспілкою. Враховуючи, що звільнення позивача з роботи відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу відповідача в частині звільнення позивача з роботи та поновлення його на посаді, а тому позов не підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed