Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 12.05.2015 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів в простій письмовій формі у вигляді розписки. Відповідно до даного договору відповідач отримав у позику 36 000,00 грн., що було еквівалентно на момент передачі коштів 1 600, дол.США, строком до 12.07.2015 року. В зазначений термін відповідач борг не повернув, просив відстрочити повернення боргу, останній час став уникати зустрічей, припинив відповідати на дзвінки, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі - 36 000,00 грн., а також пеню за кожний день прострочення повернення суми боргу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надходило. На підставі ст.224 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.05.2015року між сторонами був укладений договір позики на суму 36 000,00 грн., за умовами якого відповідач зобов'язуваівся до 12.07.2015 р. повернути позивачу вказану суму боргу, що стверджується власноручною розпискою відповідача, яка приєднана до матеріалів справи. Також, зі змісту даної розписки вбачається, що сторони обговорили відповідальність за порушення строків виконання позичальником свого зобов'язання щодо вчасного повернення боргу. Зокрема, в розписці зазначено, що на випадок прострочення повернення боргу, відповідач має сплатити неустойку (пеню) в розмірі 0,5 % від суми позики. Позивач в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] 12.05.2015 року позичив у позивача грошові кошти в сумі 36 000,00 грн. і сам визначив дату повернення боргу. [PERSON] без будь-якого примусу написав розписку в присутності дружини позивача [PERSON], а пізніше з'ясувалося, що відповідач поїхав відпочивати на море, борг не зміг повернути і почав уникати розмов з позивачем. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суду надана позивачем розписка в підтвердження того, що відповідач взяв у нього в борг кошти в сумі 36 000,00 грн. Хоча зазначена вище розписка і не є письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися до уваги і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами. А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно мав місце договір позики на суму 36 000,00 грн., умови якого відповідач не виконав. Жодних достовірних доказів, які б спростовували цей висновок, суду не було надано. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу відповідно до розписки від 12.05.2015 року в розмірі 36 000,00 грн. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення виконання грошового зобов'язання, що передбачено умовами укладеного між сторонами договору. Позивачем надано розрахунок неустойки за період з 12.07.2015 року(день виконання зобов'язання) по 09.11.2016 року (день звернення до суду з даним позовом) що становить 486 дні. Даний розрахунок відповідає умовам договору позики та не заперечений відповідачем. Так, відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідноч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, розмір пені із заборгованої суми за час прострочення з 12.07.2015 р. по 09.11.2016р. буде становити: 36 000,00 : 100 х 0,5 % х486 /дні/ = 87 480,00 грн. Отже, на користь позивача належить стягнути з відповідача 36 000,00 грн. боргу + 87 480,00 грн. пені, всього підлягає до стягнення 123 480 грн. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача судові витрати по справі 1 234,00 грн., що складаються з суми судового збору та підтверджені квитанцією №40 від 09.11.2016р. Враховуючи наведене та

Outcome: approved