Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 листопада 2010 року, відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у зв'язку з чим, станом на 31 серпня 2015 року виникла заборгованість в сумі 21312,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 8495,81 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 10091,17 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 1234,60 грн., а також штрафи за порушення умов договору 500,00 грн. (фіксована складова), та 991,08 (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по договору кредиту 21312,66 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір - 1218 грн. та оголошення у пресі про виклик до суду в сумі 160 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку, через оголошення в пресі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 24 листопада 2010 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі п.2.1..1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов, кредитний ліміт було збільшено. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію до 25 числа місяця, що слідує за обліковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 31 серпня 2015 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 31 жовтня 2014 року і має прострочену заборгованість за кредитом - 8495,81 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10091,17 грн., заборгованість по комісії - 1234,60 грн. Зі змісту ч.2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться в п.2.1.1.4.6. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON], скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобов'язань, більше ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості. Враховуючи, що відповідач порушив встановлені строки платежів більше ніж на 30 днів, з нього, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов, має бути стягнений штраф: 500 грн. (фіксована частина) та 991,08 грн. (процентна складова). За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1218,00 грн. та витрати пов'язані з розміщенням оголошення у пресі в сумі 160 грн..

Outcome: approved