Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» про стягнення боргу по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що з 19.05.1978 року до 31 грудня 2013 року він працював в Державному підприємстві дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» на посаді електромонтера 6 розряду. В період з квітня по грудень 2013 року відповідачем було нараховано заробітну плату в сумі 21 382,38 грн., яку позивачу фактично не виплачено не дивлячись на його неодноразові звернення до відповідача та до Територіальної державної інспекції з питань праці у Кіровоградській області. Позивач до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та справу розглянути без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу заочно на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З 19.05.1978 року до 31 грудня 2013 року позивач працював в Державному підприємстві дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» на посаді електромонтера 6 розряду, що підтверджується довідкою відповідача від 24.04.2014 року №42. Відповідно до довідки відповідача № 42 від 24.04.2014 року, загальний розмір заборгованості із заробітної плати відповідача перед позивачем складає 21382,38 грн. Листами Територіальної державної інспекції з питань праці у Кіровоградській області від 03.06.2013, 30.08.2013 та 21.05.2014 року підтверджується факт звернення позивача до Територіальної державної інспекції з питань праці у Кіровоградській області з питання невиплати відповідачем заробітної плати. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, статтею 115 цього Кодексу передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне повністю задовольнити вимогу позивача щодо стягнення заробітної плати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved