Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 12.05.2015 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав останній кошти в сумі 1153032 грн. 27 коп., що в еквіваленті становить 56000 доларів США, строком на один рік до 12.05.2016 року. Згідно п.2 договору позичальник зобовязався повертати позику готівкою наступним чином: до 12.06.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.07.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.08.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.09.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.10.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.11.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.12.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.01.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.02.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.03.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.04.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.05.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 36750 доларам США згідно з обмінним курсом НБУ на дату повернення. Також 12.05.2015 року між ним та відповідачкою з метою забезпечення виконання останньою своїх зобовязань за договором позики було укладено договір іпотеки нерухомого майна квартири [ADDRESS], що належить відповідачці на праві власності. На момент звернення до суду з позовом відповідачкою не виконано своїх зобовязань за договором позики щодо повернення коштів в сумі, еквівалентній 1750 доларам США, в строк до 12.06.2015 року та до 12.07.2015 року. Згідно умов п.6 договору позики він вимагав повернення всієї суми позики, але відповідачка уникала від отримання цієї вимоги. Згідно звіту про оцінку майна, вартість предмету іпотеки визначено в сумі 1163004 грн. З урахуванням цього, посилаючись на умови укладених з відповідачкою договорів позики та іпотеки, норми ЦК України, Закону України «Про іпотеку», під час розгляду справи уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 12.05.2015 року, яка становить 1258886 грн. 09 коп., з яких: 1255347 грн. 80 коп. сума неповернутої позики, 3061 грн. 03 коп. пеня, 286 грн. 94 коп. три відсотки річних від простроченої суми за зобовязанням повернути частину позики до 12.06.2015 року, 190 грн. 32 коп. три відсотки річних від простроченої суми за зобовязанням повернути частину позики до 12.07.2015 року, звернути стягнення на належну відповідачці квартиру [ADDRESS], шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на квартиру; а також стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики, що не покривається вартістю предмету іпотеки в сумі 95882 грн. 09 коп. В наданій до суду письмовій заяві представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявлених позивачем позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за договором позики. Відповідачка [PERSON] в судові засідання на неодноразові виклики не зявлялась, про причини своєї неявки не повідомляла. Третя особа [PERSON], в судове засідання також не зявився, повідомлень про вступ до участі у справі відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України, не надавав. В звязку з цим, з урахуванням поданої представником позивача заяви, судом у відповідності до ст.ст.158, 169,197,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про іпотеку», а також умовами укладених між ними договорів. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, за змістом ч.ч.1,2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Відповідно до ч. ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Судом встановлено, що 12.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №721, відповідно до умов п.1 якого позивач передав, а відповідачка прийняла у власність 1153032 грн. 27 коп., що в еквіваленті становить 56000 доларів США (згідно з офіційним курсом, встановленим НБУ на день посвідчення договору), в момент підписання цього договору строком на один рік, а саме до 12.05.2016 року. Пунктом 2 договору позики сторонами було визначено, що зазначену в п.1 договору суму грошей позичальник зобовязується повернути позикодавцеві до 12.05.2016 року включно, готівкою, наступним чином: до 12.06.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.07.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.08.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.09.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.10.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.11.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.12.2015 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.01.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.02.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.03.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.04.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 1750 доларам США; до 12.05.2016 року, включно, суму, що еквівалентна 36750 доларам США згідно з обмінним курсом НБУ на дату повернення. Згідно п.6 договору позики сторони домовились, що у разі часткового невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором позики, згідно визначених сторонами умов погашення боргу, зокрема у разі прострочення строків виконання грошового зобовязання більше ніж на 10 діб, позикодавець має право вимагати повернення всієї суми боргу достроково. Згідно п.7 договору позики передбачено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, пеню в розмірі 1% від загальної суми позики, за кожен день прострочення. Також 12.05.2015 року між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №723, відповідно до умов п.п.1,2 якого [PERSON] передала в іпотеку [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] в рахунок забезпечення своїх зобовязань за договором позики від 12.05.2015 року на суму 1153032 грн. 27 коп., що в еквіваленті становить 56000 доларів США (згідно з офіційним курсом, встановленим НБУ на день посвідчення договору), а також сплати неустойки (штрафу) за основним зобовязанням, відшкодування збитків, завданих несвоєчасним виконанням зобовязань. Згідно вказаного договору приватним нотаріусом було накладено заборону на предмет іпотеки та відповідне обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за №9630808 від 12.05.2015 року у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 3 договору іпотеки узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки визначена в сумі 1153032 грн. 27 коп. Згідно підпункту 9.4.6 п.9.4 договору іпотеки іпотекодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки відповідно до чинного законодавства України, погасити наявну заборгованість за основним зобовязанням, враховуючи сплату неустойки (штрафу), розмір якої визначений в договорі позики, відшкодування збитків. Згідно підпункту 9.4.7 п.9.4 договору іпотеки іпотекодержатель має право у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки реалізувати його відповідно до умов цього договору. Підпунктом 9.4.8 п.9.4 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя достроково звернути стягнення на предметі іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, у тому числі при простроченні повернення чергової частини позики більш ніж на 10 діб, як це зазначено в п.6 договору позики. Відповідно до підпункту 9.4.9 п.9.4 договору іпотеки у разі, якщо суми грошових коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки, недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, останній має право отримати повне задоволення вимог відповідно до чинного законодавства України. Згідно підпункту 9.4.15 п.9.4 іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. А п.11 та підпунктами 11.1 та 11.3.2 п.11 договору іпотеки визначено, що за вибором іпотекодержателя звер-нення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись за рішенням суду, а також шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». При реалізації даного способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Свої зобовязання за договором позики відповідачка належним чином не виконувала та у визначені в п.2 договору позики строки до 12.06.2015 року та до 12.07.2015 року кошти в сумі, що еквівалентна 1750 доларам США, не повернула. 28.07.2015 року позивач згідно п.6 договору позики звернувся через нотаріуса з заявою до [PERSON] з вимогою щодо дострокового повернення всієї суми боргу протягом тридцяти діб з дня отримання повідомлення. Вказана заява у відповідності до ст.84 Закону України «Про нотаріат» була спрямована нотаріусом на адресу відповідачки [PERSON] шляхом її направлення для вручення курєрською службою ТОВ «Антарес-Плюс». З листа ТОВ «Антарес-Плюс» вбачається, що при доставці заяви 30.07.2015 року за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Вокзальна,6/32, [PERSON] вдома не було. При телефонній розмові курєра з [PERSON] остання повідомила, що протягом дня вона не зявиться за вказаною адресою та можливо пришле когось з родичів для отримання документів. На прохання менеджера служби доставки особисто зявитись для отримання документів, [PERSON] пообіцяла прийти 03.08.2015 року до офісу курєрської служби, але так і не прийшла пояснивши це відсутністю її в м.Дніпропетровську, де вона буде лише після 10 серпня. На прохання зазначити її адресу, на яку можливо здійснити доставку документів, остання пояснила, що обовязково сама забере документи. В період з 10 по 14 серпня було здійснено близько 10 дзвінків з нагадуванням про необхідність отримання документів, на що [PERSON] відповідала, що не забула, але її не має в м.Дніпропетровську. 12.08.2015 року відправником курєрській службі було повідомлено ще одну адресу знаходження отримувача вул.Рибінська,17 в м.Дніпропетровську. 13.08.2015 року курєр прибув за вказаним адресом де знаходився гуртожиток, комендант якого зазначив, що [PERSON] не знають та остання за цієї адресою не мешкає. В звязку з цим, документи [PERSON] доставити не вдалось. З урахуванням зазначеного, враховуючи порушення відповідачкою своїх зобовязань за договором позики щодо своєчасного погашення боргу, виконання позивачем свого обовязку щодо направлення відповідачці вимоги про усунення порушень, ухилення останньої від її отримання, суд приходить до висновку, що з огляду на положення ст.35 Закону України «Про іпотеку» та умови п.6 договору позики та підпункту 9.4.8 п.9.4 договору іпотеки позивач набув право на дострокове повернення позики та звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наведеним позивачем в позові та вважає, що останній відповідає умовам договору позики та вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦПК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В матеріалах справи відсутня довідка про курс гривні до долара США (22,416925 грн. за один долар США), встановлений НБУ станом на 09.09.2015 року (день складання позову). Однак, суд вважає за можливе визнати цей факт загальновідомим та, відповідно, таким, що не підлягає доказуванню згідно ч.2 ст.61 ЦК України, оскільки щоденно курс НБУ транслюється по телебаченню та доступний в мережі «Інтернет». Згідно звіту про оцінку майна від 30.09.2015 року, виконаного сертифікованим оцінювачем [PERSON], ринкова вартість предмет іпотеки квартири [ADDRESS], станом на дату оцінювання визначена в розмірі 1163004 грн. В звязку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю та в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 12.05.2015 року, яка становить 1258886 грн. 09 коп., з яких: 1255347 грн. 80 коп. сума неповернутої позики, 3061 грн. 03 коп. пеня, 286 грн. 94 коп. три відсотки річних від простроченої суми за зобовязанням повернути частину позики до 12.06.2015 року, 190 грн. 32 коп. три відсотки річних від простроченої суми за зобовязанням повернути частину позики до 12.07.2015 року, звернути стягнення на належну відповідачці квартиру [ADDRESS], оціночною вартістю станом на 30.09.2015 року в сумі 1163004 грн., шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру; а також стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики, що не покривається вартістю предмету іпотеки, в сумі 95882 грн. 09 коп. (1258886,09 1163004). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 6090 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved