overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на піставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 02.07.1980 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У даному житлі зареєстрований [PERSON] , котрий з січня місяця 2019 року не проживає у цьому помешканні. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засідані підтримала позовні вимоги, надала пояснення в їх обгрунтування аналогічні тим, що викладені у позові, просила позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечив позивач. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] після розірвання шлюбу із онукою заявника у січні місяці 2019 року залишив спільне місце проживання та переїхав жити у м. Володимир-Волинський. Відповідач не навідується до житла. Позивач не створює відповідачу перешкод у користуванні даним помешканням. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно з свідоцта про право особистої власності на жилий будинок від 02.07.1980 року. [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Із копії будинкової книги для прописки реєстрації громадян, які проживають у житловому будинку [ADDRESS] вбачається, що у даному житлі зареєстрований [PERSON] . Поясненнями представника позивача та свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому будинку без поважних причин більше року. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає у спірному помешканні без поважних причин понад рік, тому згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України він вважається таким, що втратив право на користування цим житлом. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов довисновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суд із позовом про визнання відповідачів таким, що втратили право на користування житлом, мотивуючи тим, що в 2006 р. позивачем придбано житловий будинок [ADDRESS]. На час купівлі даного будинку в ньому була зареєстрована власниця даного будинку з своєю дочкою - відповідачі по справі обіцяли знятись з реєстрації в спірному будинку однак цього не зробили. Відповідачі в належному позивачці будинку не проживають уже багато років оскільки виїхали на постійне місце проживання за межі області. Реєстрація відповідачів в належному позивачці будинку істотно обмежує її право на користування та розпорядження своїм майном, а тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву і якій позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити справу розглядати за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви в яких зазначили, що проти позову не заперечують. Просили справу розглядати за їх відсутності. Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: з договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2006 р. слідує, що [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами[ADDRESS] з акту обстеження житлового будинку, що належить [PERSON] від 22.05.2014 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку, що належить [PERSON], з довідки від 11.06.2014 р. виданої Будилівською сільською радою слідує, що [PERSON] продала житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. Після продажу житлового будинку [PERSON] та її дочка [PERSON] виїхали на проживання за межі України, не виписались з проданого житлового будинку - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що відповідач змінив місце проживання і не проживає в будинку позивачів більше року, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом. На підставі викладеного та ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суд із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням відповідачем по справі [PERSON], мотивуючи тим, що відповідач по справі являється колишнім чоловіком його дочки. Останній був зареєстрований в належному позивачу будинку, що знаходиться в с. Зібранівка по вул. Боратинського, 2 Снятинського району Івано-Франківської області. З вересня 2013 р. відповідач в належному позивачу житловому будинку не проживає, добровільно виписатися з господарства не бажає, тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом, так як вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити в повному обсязі. Згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був офіційно повідомлений в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, і не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд вважає, що справу слід розглядати в його відсутність, заочно. Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: з довідки від 28.09.2015 р. виданої Шевченківською сільською радою слідує, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в господарстві [PERSON] однак в ньому не проживає з вересня 2013 р., з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що в с. Зібранівка по вул. Боратинського (вул. Горького, вул.Франка,1), буд.2 Снятинського району Івано-Франківської області - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що відповідач змінив місце проживання і не проживає в будинку позивача понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання в житловому будинку. На підставі викладеного та ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суд із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням відповідачем по справі [PERSON], мотивуючи тим, що на підставі на підставі свідоцтва про право власності позивачу належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] В даному господарстві зареєстрований зять позивача [PERSON], який на протязі трьох років у належному позивачу господарстві не проживає. На неодноразові прохання позивача добровільно виписатися з належного останньому житлового будинку відповідач не реагує, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, так як вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити в повному обсязі. Згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через повідомлення в газеті «Галичина» від 05.04.2016 р. №26(5175) та не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд вважає, що справу слід розглядати в його відсутність, заочно . Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: з свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 17.02.1998 р. слідує, що житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності [PERSON], з свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори слідує, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його дочка [PERSON] з довідки від 08.02.2016 р. виданої виконкомом Тростянецької сільської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] але фактично не проживає за даною адресою на протязі трьох років, з акту обстеження матеріально - побутових умов [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] але фактично не проживає з 2013 р. - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що відповідач змінив місце проживання і не проживає в будинку позивача понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання в житловому будинку. На підставі викладеного та ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суд із позовом про визнання особи такою, що втратила право на проживання відповідачем по справі [PERSON], мотивуючи тим, що 12.07.2007 р. згідно договору купівлі-продажу купив у [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 848 в с. Долішнє - Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області 16.08.2007 р. 16.08.2007 р. даний житловий будинок позивач зареєстрував у реєстрі права власності на нерухоме майно. В даному житловому будинку прописаний відповідач по справі [PERSON] Починаючи з 2000 р. відповідач не проживає в даному житловому будинку так як виїхав за межі України. Оскільки відповідач не бажає добровільно виписатися з належного позивачу будинку та знятись з реєстрації, а тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити в повному обсязі. Згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи через повідомлення в газеті «Галичина» від 19.09.2015 р. №139(5092) та не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд вважає, що справу слід розглядати в його відсутність, заочно . Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: з договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.07.2007 р. слідує, що позивач купив у [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шевченка, 848 в с.Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, з акту обстеження матеріально побутових умов [PERSON] від 21.05.2015 р. вбачається, що [PERSON] понад 15 р. виїхав за межі України, місце його перебування не відоме - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що відповідачка змінила місце проживання і не проживає в будинку позивача понад один рік, а тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання в житловому будинку. На підставі викладеного та ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суд із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 23 січня 2014 року в місті Кіровоград. 15.07.2016 року позивач пропустивши шестимісячний термін для прийняття спадщини, звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] Кіровоградського міського нотаріального округу для подачі заяви про прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено в прийнятті заяви та відкриття спадкової справи, бо сплинув встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач пропустив з поважних причин строк для прийняття спадщини, оскільки хворіла на варикозну хворобу нижніх кінцівок з порушенням функції ходи.\~\~Позивачу по справі необхідно отримати право на додатковий строк для прийняття спадщини\~\~в судовому порядку. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, але надали\~\~до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. На задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву\~\~про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. При викладених обставинах, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовну вимогу задовольнити у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] 09.11.2012 склала заповіт на користь [PERSON], (а.с.8). З свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла 23січня 2014 року (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] Кіровоградського міського нотаріального округу від 15.07.2016 позивачу [PERSON] відмовлено у прийняті заяви для оформлення спадщини в звязку з пропуском шестимісячного строку передбаченого ст.1270 ЦК України. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Спадщина ніким не прийнята. Судом встановлено, що позивач не подав своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки хворіє на варикозну хворобу нижніх кінцівок з порушенням функції ходи, що підтверджується Компаніївської ЦРЛ № 1419 від 06.09.2016, тобто була фізично позбавлена можливості вчиняти дії по прийняттю спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положеньст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до судлу з позовом, зазначивши, що з [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах на підставі розписки від 17 січня 2015 року, відповідно до якої відповідач позичив у нього кошти в сумі 10\~000.00 гривень, які зобов`язався повернути до квітня 2015 року. [PERSON] зобовязання не виконав, кошти не повернув. Позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 74 ЦПК України, повторно в судове засідання не зявився про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав (а.с. 19, 22,23). Суд за згодою позивача на підставі ст. 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснивши, що 17 січня 2015 року він позичив відповідачу 10\~000.00 гривень на три місяці, тобто до 17 квітня 2015 року. Відповідач видав розписку про отримання грошей. В обумовлений ними строк відповідач не повернув йому отримані кошти, від зустрічі з ним ухиляється. Просив стягнути з відповідача за договором позики 10\~000.00 гривень та судовий збір в сумі 488.00 гривень. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, розпискою (а.с.25 ) позивач ствердив суду, що він з відповідачем із 17 січня 2015 року перебуває у договірних правовідносинах і довів що останній заборгував йому 10\~000.00 гривень. Позивач в судовому засіданні ствердив, що гроші відповідачу він позичив строком на три місяці до 17 квітня 2015 року. Таким чином, позивачем у судовому засіданні доведено, що саме [PERSON] позичив у нього 10\~000.00 гривень і по даний час не виконав своє зобовязання по поверненню боргу. Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 488.00 гривень судового збору (а.с. 1). Таким чином, саме такий розмір судових витрат має бути стягнений з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду 01.03.2017 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 14.01.1984 року, який зареєстровано [PERSON] сільрадою Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 01. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності (а.с.10). Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву,в якій прохала справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « Нергеш»(а.с.36). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.01.1984 року, який зареєстровано [PERSON] сільрадою Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 412947, виданого Великораковецькою сільською Радою народних депутатів Іршавського району Закарпатської області (а.с. 37). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного.На даний час подружні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду 01.07.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до договору № 005-16067-210911 від 21.09.2011 року [PERSON] було надано кредит у сумі 5020,95 грн. на придбання певного майна/послуг. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору 005-16067-210911 від 21.09.2011 року [PERSON] було надано кредит у сумі 5020,95 грн. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» на 11.04.2014 року до відповідача складають 5021 грн. 26 коп., які складаються з наступного : - заборгованість за сумою кредиту: 5020, 95 грн.; - заборгованість за відсотками: 0, 31 грн.; - заборгованість за комісіями: 0, 00 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved