Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до договору про внесення змін до Засновницького договору ТОВ «Світанок», засвідченого нотаріально 13.10.2001 року та зареєстрованого у реєстрі за № 4222, йому належить на праві власності 27/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 198 кв.м по [ADDRESS]. Право власності на зазначене майно зареєстровано 29.11.2001 року в БТІ за № 7519. Власником інших 73/100 частин вищевказаної будівлі є відповідач - ТОВ «Альфа-2», відповідно до договору купівлі-продажу серії Р № 4982, посвідченого нотаріально 30.11.2001року. Однак, земельна ділянка під всією будівлею площею 0,0191 га, відповідно до договору купівлі-продажу серії ВАС № 256098, укладеного 22.11.2002 року між відповідачами, та державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 16.09.2003 року, зареєстрованого за № 1050, належить одноособово - ТОВ «Альфа - 2». Він вважає свої права порушеними, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 127 ЗК України, продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок. Він, як власник 27/100 нежитлової будівлі загальною площею 198 кв.м на [ADDRESS], має право на придбання відповідної частини земельної ділянки, на якій розташоване належне йому майно, але відповідач заперечує проти цього. У зв'язку з цим він звернувся до суду і просить скасувати рішення Лебединської міської ради Сумської області від 24.10.2002 року «Про продаж земельних ділянок не сільськогосподарського призначення» в частині продажу земельної ділянки для роздрібної торгівлі та комерційних послуг площею 0,0191 га по [ADDRESS] товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа-2»; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, виданий Лебединською міською радою 16.09.2003 року ТОВ Альфа-2», визнати недійсним договір купівлі-продажу серії ВАС № 256098, укладений 22.11.2002 року між ТОВ «Альфа-2» та Лебединською міською радою Сумської області щодо купівлі-продажу цієї земельної ділянки . В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та в зв'язку з запереченнями представника відповідача щодо пропуску строку ним звернення до суду, просить поновити його, так як про свої порушені права він дізнався в липні 2016 року, коли розглядалась справа за його позовом до ТОВ «Альфа» про поділ майна в натурі. Представник відповідача - Лебединська міська рада Сумської області - в судовому засіданні просить вирішити справу відповідно до закону. Представник відповідача - ТОВ «Альфа-2» заперечує проти задоволення позову і просить відмовити позивачеві в повному обсязі, так як вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Вона вважає, що позивач довгий час займається підприємницькою діяльністю і особисто вирішував питання укладення договору купівлі- продажу спірної земельної ділянки, консультувався зі спеціалістами управління земельних ресурсів при оформленні земельної ділянки, що підтверджується його заявою від 15.01.2010 року, тому, на її погляд, він достатньо володіє знаннями з цього питання, але жодного разу, починаючи з 2001 року, не займався питанням оформлення своїх прав на земельну ділянку, на якій знаходиться належна йому частка у майні спільної часткової власності. Крім того, коли в 2009 році вона стала директором ТОВ «Альфа-2», вона неодноразово пропонувала позивачеві вирішити питання користування земельною ділянкою, але він відмовлявся, що підтвердила листами на його адресу з рекомендованими поштовими відправленнями, які він відмовлявся отримувати. Тому просить відмовити в задоволенні його позову в зв'язку з порушенням строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з земельних правовідносин, які регулюються ст.ст.: 89, 107, 152,155, ч.5 ст.158 Земельного Кодексу України, ст. 256, 266, 267 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником 27/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 191 кв.м по [ADDRESS]. Право власності на зазначене майно зареєстровано 29.11.2001 року в БТІ за № 7519 (а.с. 9). Власником інших 73/100 частин вищевказаної будівлі є відповідач - ТОВ «Альфа-2», відповідно до договору купівлі-продажу серії Р № 4982, посвідченого нотаріально 30.11.2001року. Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради № 292 від 16.12.2009 року «Про надання дозволу на проведення будівництва, реконструкції, перепланування будівель і споруд, присвоєння юридичної адреси земельним ділянкам та нежилому приміщенню» (а.с.7) магазину, який належить ТОВ «Альфа-2» та приватному підприємцю [PERSON], присвоєна юридична адреса : [ADDRESS] Відповідно до договору купівлі-продажу серії ВАС № 256098, укладеного 22.11.2002 року між відповідачами на підставі рішення п'ятої сесії Лебединської міської ради двадцять четвертого скликання «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення» від 24.10.2002 року (а.с.32), та державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 16.09.2003 року, зареєстрованого за № 1050, земельна ділянка площею 0,0191 га під всією будівлею, розташованою за адресою : [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування магазину належить одноособово - ТОВ «Альфа - 2» ( а.с. 12-15, 32). З технічного звіту по інвентаризації земельної ділянки для комерційного використання ТОВ «Альфа-2», за адресою : [ADDRESS] загальною площею 0,0191 га від 20.05.2002 року (а.с.17-31) вбачається, що встановлені зовнішні межі на земельній ділянці ТОВ «Альфа-2» та перевірено юридичне оформлення всіх необхідних документів і геодезичних даних на встановлення меж землекористування. Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЗК України (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу), продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок. Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку. Згідно з ст. 116 ЗК України (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 152 ЗК України (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. В свою чергу, згідно з пп. З, 4, 5, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб». Згідно зі ст. 155 ЗК України (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу), у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з абз. 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 р. (далі - Постанова Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 р.), рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу), виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 25.06.2014 року (справа № 6-67 цс14), державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт видано і дотримано вимог, передбачених ст. ст. 116, 118 ЗК України. Відповідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 р. за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та, пов'язані із земельними відносинами, майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, а в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судам всі інші - в порядку цивільного судочинства. Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 р., розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевірити законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. У зв'язку з тим, що технічна документація та державний акт на спірну земельну ділянку виготовлені з порушенням встановлених п. 2 ст. 198 ЗК України норм та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, державний акт підлягає скасуванню. Разом з тим, суд не може погодитись з вимогами та поясненнями позивача про поновлення строків звернення до суду на підставі того, що про порушення своїх прав він дізнався в липні 2016 року при розгляді в суді цивільної справи №580/1603/15-ц за його позовом до ТОВ «Альфа-2» про виділ в натурі частини нерухомого майна зі складу спільної часткової власності, оскільки даний факт не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Навпаки, оглянутими в судовому засіданні доказами: договором купівлі продажу земельної ділянки площею 191 кв.м , розташованої за адресою: [ADDRESS] ТОВ «Альфа-2» за підписом [PERSON] від 22.11.2002 р., заявою на ім'я міського голови про дачу дозволу на проведення робіт по інвентаризації земельної ділянки, на якій розміщений магазин, від 27.05.2002 р. та актом інвентаризації землекористування ТОВ «Альфа» від 28.05.2002 р., підписані [PERSON], державним актом від 16.09.2003 р., заявою [PERSON] на ім'я міського голови від 17.10.2002 р. про продаж земельної ділянки для обслуговування магазину ТОВ «Альфа-2», договором оренди земельної ділянки від 01.01.2007 р., укладеним між ТОВ»Альфа-2» та ПП [PERSON], заявою про надання консультацій з питань оформлення прав на земельну ділянку від 15.01.2010 року на ім'я управління Держкомзему у м. Лебедині за підписом [PERSON], листами -зверненнями директора ТОВ «Альфа-2» Коваленко Л.О. від 03.11.2015 р. про вирішення питань користування земельною ділянкою, які надсилались останньою на ім'я [PERSON], але які він відмовлявся отримувати, ( а.с. 12,14, 23, 43, 46, 68-80) підтверджуються ті обставини, що позивач, отримавши в 2001 році у власність 27/100 частин магазину, що знаходиться в [ADDRESS], особисто займався вирішенням питань щодо оформлення прав на земельну ділянку, що знаходилась під належними йому та ТОВ «Альфа», директором та одним з засновників якого він був, спорудами та за своїм підписом від імені ТОВ «Альфа-2» звертався до міської ради з заявами про укладення договору купівлі-продажу всієї спірної земельної ділянки, отриманням консультацій з цих питань та виготовленням державного акту на право власності на спірну земельну ділянку саме для ТОВ «Альфа-2», тобто був обізнаний з діючим законодавством та порядком оформлення права власності на земельну ділянку, але не оформив їх без поважних причин та, отримавши держаний акт на право власності на всю земельну ділянку, на якому розташований магазин, в тому числі частка якого належить особисто йому, на ім'я ТОВ «Альфа-2» в 2003 році, в установлений законом строк не звернувся до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 256 та ст. 257 ЦК України, позовна давність, - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ч.5 цієї статті передбачено: якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності , порушене право підлягає захисту. З огляду на вказане, суд вважає, що підстав для поновлення строку звернення до суду немає. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання недійсними: рішення міської ради від 24.10.2002 року «Про продаж земельних ділянок не сільськогосподарського призначення» в частині продажу земельної ділянки для роздрібної торгівлі та комерційних послуг площею 0,0191 га по [ADDRESS] товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа-2» та договору купівлі-продажу серії ВАС № 256098, укладеного 22.11.2002 року між ТОВ «Альфа-2» та Лебединською міською радою Сумської області щодо купівлі-продажу цієї земельної ділянки, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, виданого Лебединською міською радою 16.09.2003 року ТОВ Альфа-2», є обґрунтованими, його права щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою порушені, але в зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, що є підставою для відмови у позові, задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed