Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №352нп у розмірі 3570,36 грн.; стягнути у рівних частинах з [PERSON] та [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору. Підставою даного позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитними договорами №352нп. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначає, що борг по кредиту КС «Імперіал ЛТД» вона сплатила. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона також зазначає, що борг сплатила, та просить припинити стягнення. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2013 року позивач та [PERSON] (далі Відповідач-1) уклали кредитний договір №352нп (далі Договір), згідно якого позивач надав Відповідачу-1 кредит у розмірі 2150 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 Договору становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 Договору строк дії договору становить 12 фактичних місяці від дати отримання позичальником кредиту. За згодою сторін згідно п. 3.3. Договору та Додатку до нього було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач зобовязався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Відповідно до п.2.3. Договору, Відповідач-1 зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. Договору. Згідно п. 3.3 Договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку платежів, що є Додатком до цього Договору. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу сума кредиту, що передбачено п. 3.5 Договору. Відповідно до п. п.\~ 3.7, 3.8 Договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитором з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що зобовязання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою договір № 352нп від 20.07.2013 всім належним позичальнику на праві власності майном та коштами, на які згідно чинного законодавства України може бути звернено стягнення. Згідно п. 5.1.3. Договору відповідач зобовязався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. В якості забезпечення виконання Відповідачем 1 своїх зобов'язань за Кредитним договором №352нп від 20.07.2013 між Позивачем, [PERSON], та [PERSON] (далі Відповідач-2) було укладено договір поруки №352нп/1, відповідно до якого Відповідач-2 взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями Відповідача-1, що випливають з кредитного договору. При складанні договору поруки Відповідач-2 був попереджений про солідарну відповідальність з Відповідачем-1, яку вони несуть в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено істотні умови Кредитного договору. Згідно п. 2.1. договору поруки у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором. В п. 2.2. договору поруки зазначено, що якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Відповідно до п. 2.4 договору поруки якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредиту, боржник зобовязується повідомляти поручителя про прострочення платежу. Згідно п. 2.5 договору поруки поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення боржника згідно з п. 2.4. даного договору виплатити несплачену боржником суму кредиту. Згідно п. 3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобовязаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до п. 3.1.1. договору поруки поручитель дає згоду на зміну розміру процентної ставки за основним зобовязанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення та укладення окремої угоди. Дана умова договору є результатом домовленості кредитора і поручителя, а отже, поручитель розуміє покладену на нього відповідальність та дає згоду на зміну основного зобовязання та строків виконання за зобовязаннями боржника. Пунктом 3.2 договору поруки передбачено, що солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п. п. 4.1., 4.2., 4.3. договорів поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.2. цього договору, не предявить вимоги до поручителя. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання. Пунктом 5.2 договорів поруки передбачено, що спору в рамках цього договору, врегулювання яких не можливе шляхом переговорів, вирішується у встановленому законодавством України порядку за місцезнаходженням кредитора. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто [PERSON] відповідно до вимог ст. 627 ЦК України обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклала договір на запропонованих вказаних кредитною спілкою умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи в кредитному договорі. [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитного договору №352нп від 20.07.2013 та графіком платежів за Договором, про що свідчить її підпис в ньому. Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача -на отримання кредиту, а з боку позивача -на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом. Поряд з цим, сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконанні ними умов договору. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем -1 порушено умови Договору та графік погашення кредиту й сплати процентів, внаслідок чого відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №352нп від 20.07.2013 станом на 13.12.2017 сума заборгованості за Договором складає 3571,71 грн., з яких: основна сума боргу 1463,35 грн., заборгованість зі сплати відсотків 2108,36 грн. Згідно позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 3570,36 грн., з яких: основна сума боргу 1462,00 грн., заборгованість зі сплати відсотків 2108,36 грн. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] припустилася порушення умов кредитного договору та не виконала свої зобовязання за договором належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Судом встановлено, що заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 30.12.2015 ЄУ №420/1521/15-ц з відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором №352нп від 20.07.2013 станом на 18.05.2015 у розмірі 1557,04 грн., з яких: основна сума боргу 1500 грн., заборгованість зі сплати відсотків 157,04 грн. Отже предметом даних справ є стягнення заборгованості за кредитним договором №352нп від 20.07.2013. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором №352нп від 20.07.2013 вона обчислена з 20.07.2013, а отже включає в себе період, за який було стягнуто заборгованість з [PERSON] заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 30.12.2015. З п. 1.1 Кредитного договору вбачається, що відповідачу [PERSON] надавався кредит у сумі 2150 грн., за заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 30.12.2015 стягнуто суму кредиту у розмірі 1500 грн. Отже, залишок суми кредиту складає 650 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж здійсненний 08.09.2016 у сумі 248,45 грн. А отже у боржника на даний час існує заборгованість у сумі 401,55 грн. Таким чином спростовуються доводи відповідача про те, що нею сплачений кредит повністю. Надана до заяви відповідача постанова про закінчення виконавчого провадження стосується іншої цивільної справи. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків. З розрахунку заборгованості вбачається, що з 30.06.2015 відсотки нараховані у розмірі 140%. Пунктами 3.7, 3.8 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитором з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вказаної норми позивачем не надано доказів того, що прийнято рішення кредитного комітету про визнання кредиту з підвищеним ризиком. Крім того, наданий судом розрахунок заборгованості за кредитним договором №352нп від 20.07.2013 не дає суду можливості перевірити правильність нарахування відсотків з урахуванням стягнутих відсотків за рішенням Новопсковського районного суду Луганської області. А тому позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» в частині стягненні заборгованості зі сплати відсотків є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 30.12.2015, суд приходить до висновку, що заборгованість з основного боргу по кредитному договору №352нп від 20.07.2013 складає 401,55 грн. (2150-1500-248,45). Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Згідно\~ст. 543 ЦК України\~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки №352нп/1 вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а строк виконання основного зобов'язання становить 12 календарних місяців від дати отримання кредиту, тобто 20.07.2014 згідно умов кредитного договору №352нп від 20.07.2013. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 26.11.2014 у справі № 6-75 цс14, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №352нп від 20.07.2013 вбачається, що останнє повернення суми кредиту [PERSON] було здійснено 08.09.2016, відсотків 11.04.2017. З позовом про стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителя КС «Імперіал ЛТД» звернулася лише 26.12.2017.\~\~\~ Таким чином, оскільки позивач з даним позовом звернувся після спливу шестимісячного строку, тому договір поруки є припиненим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у звязку з припиненням поруки позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] не підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, на основі повно і всебічно зясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з боржника [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №352нп від 20.07.2013 у сумі 401,55 грн. В решті вимог кредитної спілки «Імперіал ЛТД» слід відмовити у звязку з недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.02.2018 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Сума судового збору становить 1600 грн. Враховуючи те, що задоволено 11,25% позовних вимог (401,55 грн. від 3570,36 грн. складає 11,25%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 180 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1600 грн. х 11,25 % / 100), та з КС «Імперіал ЛТД» 1420 грн. (1600 грн. - 180грн.).

Outcome: partial