Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні цінності та відносини. Почуття любові та взаємоповаги втрачено. Більше трьох років разом не проживають, спільне господарство не ведуть. За цей час всі фізичні та духовні звязки між ними втрачені. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Позивач до суду не прибув, поштою надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, обґрунтовуючи її тим, що проживає у місті [PERSON], а прибуття до міста Маріуполя створить для нього певні труднощі та додаткові витрати. Разом із тим він заінтересований у найскорішому розгляді справи, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Строку для примирення не потребує та зазначає, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та свободи розірвання шлюбу. Наголошує на тому, що позов про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі. Відповідач до зали судових засідань не прибула. Також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, із доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує, строку на примирення не потребує. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 24 листопада 2017 року Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (шлюб зареєстрований Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 262 від 26 серпня 2003 року). Також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17 лютого 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 732. За положеннями п. 3 ч. 2 ст.\~18, ч.1 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами не підтримуються близько трьох років та припинені з причини втрати взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Як зазначає позивач, за цей час втрачено всі фізичні та духовні звязки між ними, почуття любові та взаємоповаги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, строку на примирення не потребує; відповідач позов визнає, з його доводами погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві зазначила про своє бажання залишити прізвище без змін. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач просить покласти судові витрати на нього, суд вважає можливим залишити сплачений позивачем судовий збір за його рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved