Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду в вищевказаним позовом до відповідача про визнання права власності, в обґрунтування якого зазначив, що влітку 1993 року у комерційному відділі Херсонського комбайнового заводу ім. Петровського ним був придбаний автомобільний причеп «Асканія» 1992 року вироблення заводський номер №4344. Після придбання позивачем автомобіля постало питання про реєстрацію причепа для його використання за цільовим призначенням. Однак, виявилося, що документи на підтвердження придбання та права власності на придбаний автомобільний причеп «Асканія» втрачені. 21.06.2017 року позивач звернувся з заявою до Територіального сервісного центру 6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області з клопотанням про реєстрацію автомобільного причепа «Асканія» 1992 року вироблення. Листом від 24.06.2017 року Територіального сервісного центру 6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області позивача було повідомлено про відмову в реєстрації автомобільного причепа «Асканія» 1992 року вироблення.\~\~ У звязку з викладеним просить\~ визнати за ним право власності на автомобільний причеп «Асканія» 1992 року вироблення, заводський номер №4344. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі.\~\~ Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю, зазначивши, що вони не є належними відповідачами у справі. Судом, сприяючи захисту прав учасників, неодноразово розяснено позивачу право заміни відповідача, яке він відмовився реалізувати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 325 ЦК України, субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. За вимогами статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно листа Територіального сервісного центру № 6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області від 24.06.2017 року № 31/21/41-121 о/п [PERSON] відмовлено в реєстрації автомобільного причепу «Асканія», 1992 року виготовлення, через відсутність будь-якого документу, що підтверджує право власності на автомобільний причеп. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року затверджено «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні\~ номери.\~ Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують правомірність придбання автомобільного причепа «Асканія», 1992 року вироблення, заводський номер № 4344, саме у комерційному відділі Херсонського комбайнового заводу ім. Петровського, суд дійшов висновку про те, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві не доведені належними, достатніми та достовірними доказами, а отже підстави для визнання за позивачем права власності на автомобільний причеп відсутні.

Outcome: dismissed