Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки , посилаючись на те. що він працював на посаді начальника управління претензійно-позовної діяльності ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за власним бажанням на підставі п.3 ст. 38 КЗПП України, з ним не проведено розрахунок при звільненні, рішенням печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2016 року на його користь з відповідача стягнуто заборгованість з заробітної плати на середній заробіток, але до цього часу заборгованість йому не сплачена. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток в сумі 293923,50 гривень, починаючи з 23 березня 2016 року по день постановлення рішення суду. Відповідач до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач не заперечував проти постановлення заочного рішення. Суд розглянув справу у порядку заочного провадження, оскільки в матеріалах, доданих до позову достатньо для розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати відноситься: основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці, яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців, додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконання виробничих завдань і функцій, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. За час роботи позивача відповідач, грубо порушуючи вимоги ст. 115 КЗпП України, заробітну плату не сплачував. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2016 року по справі номер 757/7238/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів не виключає його відповідальності. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 23 березня 2016 року по день постановлення рішення суду, що складає 210 робочих днів та у грошовому вигляді складає 293023,50 гривень. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати відноситься: основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці, яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців, додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконання виробничих завдань і функцій, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ч. 3 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved