Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 114/2013-Р від 07.05.2013 у сумі 56027,86 грн. та судовий збір. Підставою свого позову позивач зазначає неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 114/2013-Р від 07.05.2013. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.09.2018 провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, однак останні до судового засідання не зявились, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не предявили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі Відповідач-1) був укладений кредитний договір № 114/2013-Р від 07 травня 2013 року (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого Позивач зобовязався надати Відповідачу-1 грошові кошти, а Відповідач-1 зобовязався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2. Кредитного договору Позивач надав Відповідачу-1 кредит у сумі 76740,00 грн. Кредит надано на придбання автомобіля марки Fiat, моделі Grande Punto, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ZFA19900000943522, колір коричневий, реєстраційний номер [NUMBER], який буде використовуватись в особистих та сімейних цілях. Згідно п. 1.3.1 Кредитного договору кредит надано з 07 травня 2013 року по 06 травня 2016 року. Відповідно до п.п. 1.4, 1.4.1, 1.4.2 Кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом: за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,3% річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,3% річних. Відповідно до п. 4.3.1 Кредитного договору Відповідач-1 зобовязався використати кредит на зазначені у п. 1.2 цього Договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього Договору. Згідно п. 5.1 Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання обовязків за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Відповідно до п. 5.8 Кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки, у тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов цього договору. Згідно п. 8.3 Кредитного договору цей договір набирає законної сили з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №114/2013-Р від 07.05.2013, станом на 01.06.2018 за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором, яка складає 56027,86 грн., у тому числі: - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 6921,44 грн.; - заборгованість за кредитом 49106,42 грн. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Пунктом 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом першим статті 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи кредитний договір, позичальник [PERSON] погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписанням даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обовязковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що у зв'язку із неналежним виконанням Відповідачем-1 взятого на себе перед банком зобов'язання утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, позовні вимоги про стягнення з Відповідача-1 заборгованості за кредитним договором такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача до поручителя [PERSON], суд зазначає таке. Обґрунтовуючи свої вимоги до [PERSON], як солідарного боржника за кредитним договором № 114/2013-Р від 07 травня 2013 року, укладеним між Позивачем та Відповідачем-1, позивач посилається на договір поруки №114/2013-Р/П, укладений між ПАТ АК «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] 07.04.2013 в якості забезпечення зобовязання за спірним кредитним договором. Зі змісту договору поруки № 114/2013-Р/П від 07.04.2013, укладеного між ПАТ АК «Укргазбанк», як кредитором, [PERSON], як поручителем, та [PERSON], як позичальником, вбачається, що поручитель [PERSON] поручилася перед банком за виконання позичальником зобовязань по кредитному договору № 114/2013-Р від 07.05.2013 у тому ж обсязі, що і позичальник щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобовязань, передбачених кредитним договором. Згідно п. 1.2 Договору відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність з Відповідачем-1 перед Позивачем за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Відповідно до п.п. 5.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до припинення забезпеченого ним зобовязання Відповідача-1 за кредитним договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Згідно положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, з аналізу наведених норм закону вбачається, що договір поруки має додатковий до кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Разом з тим, в даному випадку договір поруки не був спрямований на настання реальних наслідків, оскільки був підписаний і набрав законної сили до підписання кредитного договору, на забезпечення виконання умов якого й укладено договір поруки, відповідач [PERSON]В не могла знати всіх обовязків, передбачених кредитним договором, оскільки останній на момент підписання договору поруки ще не був укладений. За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, на основі повно і всебічно зясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» підлягають задоволенню частково шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 56027,86 грн. з відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений останнім при зверненні до суду, у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial