Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання припиненим договору спільної діяльності від 15.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] , та стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] на користь [PERSON] суму отриману в рамках виконання договору від 15.05.2014 року у розмірі 253692 грн. 00 коп. Позов мотивується тим, що 15.05.2014 року між сторонами укладено письмовий договір про пайову співпрацю, згідно якого одна сторона, позивач як інвестор мав передати відповідачу фінансові засоби в розмірі 12 000 доларів США, а інша сторона - відповідач зобов`язався передати у спільну діяльність 4 автомобіля Фолькваген Т-2, а після виконання позивачем фінансових зобов`язань відповідач мав передати позивачу у власність автомобіль Фолькваген Т-2 д/з [NUMBER] , як гарантію його частки у спільній діяльності. Також, відповідач зобов`язався нараховувати позивачу прибуток у розмірі 25% від спільної діяльності. Позивачем виконані умови договору - передано відповідачу у травні-червні 2014 року 8000 доларів США та 44500 грн., а разом передав коштів на суму 253692 грн. про що відповідач надав розписку. 14.03.2017 року відповідач отримав лист про повернення коштів у розмірі 260409,6 грн. та врахування розірваним договір про співпрацю та зобов`язався повернути кошти протягом місяця. На теперішній час відповідач ніяких дій щодо повернення коштів та нарахування прибутку і переоформлення у власність позивача автомобіля не вчиняє. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Судом встановлено, що 15 травня 2014 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , укладено договір про пайову співпрацю, згідно якого, позивач [PERSON] , передає [PERSON] грошові кошти в розмірі 138 000 гривень, що еквівалентно на дату укладення договору 12 000 доларів США, які [PERSON] приймає в займи, гарантуванням займу виступає 50% прав дольової співпраці на спільний бізнес виражений у формі (баров на колесах «Бус-бар»), які [PERSON] передає [PERSON] . для визначення гарантувань в досягненні поставлених цілей, а також отримання щомісячного прибутку у розмірі 50% прав дольової співпраці (а.с.6); Відповідно до акту передачі грошових коштів [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти: 17.05.2014 року у розмірі 5000 доларів США; 26.05.2014 року у розмірі 16000 гривень; 29.05.2014 року у розмірі 3000 доларів США; 29.05.2014 року у розмірі 3000 гривень; 03.06.2014 року у розмірі 15000 гривень; 04.06.2014 року у розмірі 10500 гривень (а.с.8); 14.03.2017 року, [PERSON] направив [PERSON] вимогу щодо розірвання договору про дольову співпрацю та повернення грошових коштів через невиконання зобов`язань (а.с.9). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Згідно зі статтями 1132, 1133 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Вкладом-учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. Згідно зі ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Для майнових вкладів учасників договору, а також майна, яке буде створено (придбано) внаслідок їх спільної діяльності, встановлюється правовий режим спільної часткової власності. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставлять; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки умовами договору наслідки його припинення сторонами не визначалися, застосовуються наслідки визначені ч. 2 ст.1141 ЦК України, згідно якої у разі припинення договору простого товариства речі, якими у відповідності до ст.192 ЦК України є і грошові кошти, передані у спільне володіння та користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Таким чином, фактично спільна господарська діяльність що визначена договором не велась, прибуток, на який розраховував позивач, не отримувався і порядок розподілу, який передбачений договором, не здійснювався, у зв`язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими та такими , що підлягають до задоволення.

Outcome: approved