Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із позовною заявою до ТОВ «ФК «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у березні 2021 йому стало відомо про відрахування з його пенсії на підставі постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 04.03.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Після звернення до приватного виконавця, позивачу стало відомо, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис № 66551 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості в розмірі 48866,73 грн на підставі якого було відкрито виконавче провадження №64190760. Позивач вважає, що виконавчий напис №66551 не відповідає вимогам ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус не переконався в тому, що позивачем (боржником) було отримано письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, відсутні докази безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, не враховано строк позовної давності. У зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 22.07.2021 позивач уточнив свої вимоги та просив визнати виконавчий напис №66551 від 05.10.2020 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти на підставі вчиненого виконавчого напису у розмірі 6816,27 грн та відсотки за користування ними у розмірі 102,10 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 11.06.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.06.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в який позовні вимоги підтримав та прохав розглядати справу у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Треті особи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, клопотань про відкладення справи не надавали. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280 - 283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №66551 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість в розмірі 48866,73 грн на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. (а.с.10) Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 19.01.2021 було відкрите виконавче провадження №64190760 з примусового виконання виконавчого напису №66551 від 05.10.2020. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Так згідно ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесені зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.10.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що у переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів немає кредитних договорів укладених у простій письмовій формі. Враховуючи встановлені обставини та зазначені положення вбачається, що в порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів які не відносяться до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Таким чином нотаріус діяв незаконно, а тому позовна вимога щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Щодо вимога про стягнення безпідставно набутих коштів та процентів за користування ними суд зазначає наступне. Позивачем доведено, що на підставі виконавчого напису №66551 від 05.10.2020 відкрито виконавче провадження №64190760 в рамках якого приватним виконавцем винесена постанова від 04.03.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендія та інші доходи боржника (а.с.13). Відповідно до довідки Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області від 19.07.2021 №1800-0401-16/1776 про розмір стягнених сум з пенсії на підставі постанови від 04.03.2021 по ВП №64190760 на користь ТОВ «ФК «Аланд» з [PERSON] за період з квітня 2021 по липень 2021 включно, стягнуто 952,76 грн (а.с.41). Згідно довідки Національної академії наук України Інститут проблем моделювання в енергетиці ім. Г.Є. Пухова від 12.07.2021 №28 про розмір стягнених сум з доходу на підставі постанови від 04.03.2021 по ВП №64190760 на користь ТОВ «ФК «Аланд» з [PERSON] за період з березня 2021 по червень 2021 включно, стягнуто 5863,51 грн. (а.с.42). Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це| майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 4 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок: «предметом регулювання Глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, комі підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною другою ст. 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За викладених обставин, застосовуючи приписи ст. 8, 1048 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування безпідставно набутими грошовими коштами із визначенням їх розміру на рівні облікової ставки НБУ. Враховуючи, що суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто на рахунок відповідача зараховані безпідставно, а отже відповідач користувався безпідставно набутими коштами починаючи з 16.04.2021, зважаючи на ставки НБУ, які діяли у зазначений період, розмір процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 102,10 грн, крім того кошти у розмірі 6816,27 грн стягнуті з позивача на підставі виконавчого напису №66551 від 05.10.2020 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 908,00 грн за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 908,00 грн за вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів та процентів за користування ними, а також 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, що у загальному розмірі складає 2270,00 грн. Відповідно до частин 9 і 10 статті 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Отже, вжиті ухвалою суду від 11.06.2021 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню після набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: approved