Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

позивач звернувся до суду 06 липня 2017 року з позовом про стягнення суми боргу, повернення позики, сплату відсотків та штрафу, вказавши, що 12 червня 2014 року між ним та відповідачами був укладений письмовий договір позики (далі Договір). Відповідно до вказаного договору позивач позичив відповідачам 82\~973 гривні. Дану суму відповідачі зобов'язалися повернути не пізніше 12 червня 2017 року, однак до цього часу своє зобов'язання не виконали. Згідно п. 3 Договору позичальник зобовязується сплатити щомісячно суми позики в розмірі не менш 2\~100 грн. в період з 7 по 26 число. Згідно п. 3.1. Договору у разі прострочення щомісячного внеску суми позичальник виплачує штраф в розмірі 0,1 % від позиченої суми. Відповідно до п. 4 Договору при порушенні позичальником зобовязань по поверненню щомісячних сум, передбачених п. 3 Договору, позичальник сплачує відсотки за користування у розмірі 5 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості з моменту порушення до повного виконання зобовязань по договору. Відповідачі повернули позивачу лише 4\~200,00 грн. Тому позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь борг, повернення позики, відсотки та штраф за договором позики в сумі 220\~825,27 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~208,25 грн. та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 500,00 грн. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За вимогами ст. ст. 213, 214, 216 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений письмовий договір позики № 14.04. Відповідно до Договору позивач, як кредитор, передав у власність відповідачам (позичальникам) 82\~973 гривень (п. 1 Договору). Відповідно п. 2 вказаного договору строк позики: три роки, проте останній внесок повинен бути зроблений не пізніше 12 червня 2017 року. У строк до 12 червня 2017 року відповідачі частково повернули обумовлену договором суму позики, сплативши тричі 2\~100,00 грн., 600,00 грн., 1\~500,00 грн. Несплачена сума позики складає 78\~773,00 грн.. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Нормами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем грошового зобовязання, а саме неповернення в обумовлений договором позики строк грошових коштів у сумі 78\~773,00 гривень, тому вимога позивача щодо стягнення боргу з договором позики підлягає задоволенню. Як вбачається з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Відповідно до п. 4 Договору при порушенні позичальником зобовязань по поверненню щомісячних сум, передбачених п. 3 Договору, позичальник сплачує відсотки за користування у розмірі 5 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості з моменту порушення до повного виконання зобовязань по договору. Відповідачі порушили взятий на себе обовязок щодо своєчасного щомісячного повернення позики, тому позовні вимоги в частині сплати відсотків в сумі 141\~971,40 грн. підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У пункті 3 Договору зазначено, що позичальник зобовязується сплатити щомісячно суми позики в розмірі не менш 2\~100 грн. в період з 7 по 26 число. Згідно п. 3.1. Договору у разі прострочення щомісячного внеску суми позичальник виплачує штраф в розмірі 0,1 % від позиченої суми. Відповідачі прострочили щомісячний платіж, тому штраф також підлягає стягненню на користь позивача в сумі 80,87 грн. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~208,25 грн. (а.с. 1, 2), його позов задовольняється повністю, тому й судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів в рівних частках. Також з відповідачів підлягають солідарному стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті правової допомоги, в сумі 500,00 грн.

Outcome: approved