Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], померлої 02 лютого 2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,0403 га., кадастровий номер 1210100000:02:147:0049, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пресова, буд. 3. При зверненні до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення спадщини на вказане майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що на час відкриття спадщини спадкодавець у встановленому порядку не зареєстрував своє право власності, а право власності було зареєстровано 06.06.2011 року, тобто після смерті спадкодавця. Тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв'язку з неможливістю оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника до суду поступила письмова заява, в якій він просить розглянути справу за відсутності позивача та за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Приватний нотаріус [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій просила прийняти рішення на розсуд суду. Відповідач у судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 лютого 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 383786 виданим Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1537. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка вкладається з земельної ділянки, площею 0,0403 га., кадастровий номер 1210100000:02:147:0049, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пресова, буд. 3., що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 041744, виданим 07.09.2010 року Управлінням Дежкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області на підставі Рішення [PERSON] міської ради від 28.04.2010 року № 395/56. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-КИ № 439696, виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, актовий запис № 861. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, та звернувся до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] з завою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, Постановою приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 09.09.2011 року № 65/02/31 позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у звязку із тим, що на час відкриття спадщин спадкодавець у встановлено порядку не зареєстрував своє право власності, а право власності було зареєстровано 06.06.2011 року, тобто після смерті спадкодавця. Згідно п. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі п. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Стаття 1261 ЦПК України встановлює, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 Земельного Кодексу України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що в даному випадку спадкодавцем були здійснені всі етапи окрім останнього - реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 21 та 64 Конституції України права громадянина є непорушними та такими, що не можуть бути відчужені, вони також не можуть бути обмежені, крім випадків, прямо передбачених законом. З огляду на вищевказане та враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої дружини [PERSON], від спадщини не відмовився та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а також враховуючи, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, та визнання за позивачем права власності на спадкове майно не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved