Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що йому на підставі Договору купівлі-продажу від 27.05.1980 року належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований син позивача [PERSON] , який з 2000 року не проживає в будинку позивача. Факт реєстрації відповідача порушує право власника на вільне розпорядження і користування майном. У вказаному будинку проживає донька позивача з онуком, але вони позбавлені можливості оформити субсидію. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла. Перешкод в користуванні житлом відповідачеві не чинили, останній раз він приїздив погостювати в 2009 році. З того часу сторони не бачились. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час розгляду справи сповіщався завчасно, належним чином, через оголошення на сайті Судова влада України. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. Позивачу згідно Договору купівлі-продажу від 27.05.1980 року належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Білокриницької селищної ради від 25.09.2019 року в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані донька позивача [PERSON] , онук позивача [PERSON] та син позивача [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 2000 року, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, що в судовому засіданні підтверджено Актом обстеження про фактичне не проживання зареєстрованої особи. Реєстрація [PERSON] в будинку позивача є перешкодою в оформленні субсидії. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у вказаному будинку з 2000 року, він має бути визнаний такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved