Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з уточненим позовом про визнання права власності на частину земельної ділянки обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним: З відповідачкою по даній справі він вступив до шлюбу 24 лютого 1989 року. Шлюб було зареєстровано міським відділом запису актів громадянського стану м. Мелітополя, Запорізької області. 23 вересня 2005 року шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, за актовим записом 541, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання ш любу, доданою до матеріалів позову. У період нашого шлюбу вони на сумісні кошти побудували житловий будинок [ADDRESS], якій було зареєстровано за відповідачкою по справі, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 18.04.2007 року. Даний житловий будинок обслуговувала земельна ділянка, площею 693,74 кв. м., яка була зареєстрована за відповідачкою по справі, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року, доданою до позову. Даний державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року було одержано на підставі рішення Мелітопольської міської ради за № ? від 29.03.2005 року (кадастровий номер даної земельної ділянки 2310700000:02:004:0036) Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.02.2012 року було поділено між нами житловий будинок та визначено порядок користування земельною ділянкою. Даним рішенням суду за мною було визнано право власності на 54/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та в моє особисте користування було виділено земельну ділянку S-3, площею 212,1 кв.м., та S-4, площею 76,4 кв. (на схемі експертизи № 1550 от 22.09.2011 року замальовано жовтим коляром), за відповідачкою [PERSON] було визнано право власності на 46/100 частин вищевказаного житлового будинку, та в її особисте користування була виділена земельна ділянка S-5, площею 137 кв. м та S-6, площею 150,9 кв .м. (на схемі експертизи № 1550 від 22.09.2011 року замальовано зеленим коляром) В наше загальне користування було надано земельні ділянки S-6, площею 92 кв. м., та S-2, площею 25 кв. м. (на схемі експертизи № 1550 від 22.09.2011 року замальовано червоним коляром), що підтверджується копією рішення суду від 03.02.2012 року, яке набрало законної чинності 11.04.2012 року та додано до позову. Однак, незважаючи на те, що йому за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 03.02.2012 року вже визначено розмір земельної ділянки, площею 212,1 кв.м., та площею 76,4 кв., для обслуговування належних йому 54/100 частини житлового будинку [ADDRESS], та до нього по закону переходить право власності на дану частину земельної ділянки, він не може оформити на цю частину земельної ділянки право власності, оскільки вищевказаним рішенням суду не було за ним визнано право власності на дану частину земельної ділянки та не припинено права власності на земельну ділянку, площею 693,74 кв.м., яка обслуговувала весь вищевказаний житловий будинок та до даного часу зареєстрована за відповідачкою по справі, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року. Вирішити це питання з відповідачкою у добровільному порядку не можливо, а без визначення права власності на виділену йому частину земельної ділянки, не має можливості розпоряджатися належним йому майном, тобто, як 54/100 частиною житлового будинку [ADDRESS], так і частиною земельної ділянки, площею 288,50 кв.м. (212,1+76,4=288,50), та земельною ділянкою, площею 117 кв. м. (92+25= 117) загального користування, для обслуговування даної частини вищевказаного житлового будинку. На підставі викладеного у позові позивач просить визнати за ним право особистої власності на земельну ділянку S-3, площею 212,1 кв. м., та S-4, площею 76,4 кв.м. (на схемі експертизи № 1550 від 22.09.2011 року замальовано жовтим коляром), без зміни цільового призначення, яка розташована по [ADDRESS]; визнати за відповідачкою право власності на земельну ділянку S-5, площею 137 кв. м. та S-6, площею 150,9 кв. м. (на схемі експертизи № 1550 від 22.09.2011 року замальовано зеленим коляром) без зміни цільового призначення, яка розташована по [ADDRESS]; визнати за ним та відповідачкою право спільної сумісної власності на земельну ділянку S-6, площею 92 кв. м., та S-2, площею 25 кв.м. (на схемі експертизи № 1550 від 22.09.2011 року замальовано червоним коляром), без зміни цільового призначення, яка розташована по [ADDRESS]; припинити право власності на земельну ділянку, площею 693,74 кв.м., розташовану по [ADDRESS], яка зареєстрована за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року, кадастровий номер якої 2310700000:02:004:0036; судові витрати покласти на відповідачку. Позивач у судове засідання не з'явився надав клопотання про розгляд справи у його відсутність за участю його представника, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення зочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про причини неявки та відкладення розгляду справи, які не можуть бути визнані судом поважними, тому суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З відповідачкою по даній справі він вступив до шлюбу 24 лютого 1989 року. Шлюб було зареєстровано міським відділом запису актів громадянського стану м. Мелітополя, Запорізької області. 23 вересня 2005 року шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, за актовим записом 541, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. У період нашого шлюбу вони на сумісні кошти побудували житловий будинок [ADDRESS], якій було зареєстровано за відповідачкою по справі, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 18.04.2007 року. Вказаний житловий будинок був визаний спільно набутим майном та поділений між сторонами по справі відповідно до ухвали Мелітопольського міськрайонного суду від 04.03.2014 року 3 2-357/2009 року Даний житловий будинок обслуговувала земельна ділянка, площею 693,74 кв. м., яка була зареєстрована за відповідачкою по справі, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року, доданою до позову. Даний державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року було одержано на підставі рішення Мелітопольської міської ради за № ? від 29.03.2005 року (кадастровий номер даної земельної ділянки 2310700000:02:004:0036) Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.02.2012 року було поділено житловий будинок в натурі та визначено порядок користування земельною ділянкою. Даним рішенням суду за позивачем було визнано право власності на 54/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та в його особисте користування було виділено земельну ділянку S-3, площею 212,1 кв.м., та S-4, площею 76,4 кв. (на схемі експертизи № 1550 от 22.09.2011 року замальовано жовтим коляром), за відповідачкою [PERSON] було визнано право власності на 46/100 частин вищевказаного житлового будинку, та в її особисте користування була виділена земельна ділянка S-5, площею 137 кв. м та S-6, площею 150,9 кв .м. (на схемі експертизи № 1550 від 22.09.2011 року замальовано зеленим коляром) В наше загальне користування було надано земельні ділянки S-6, площею 92 кв. м., та S-2, площею 25 кв. м. (на схемі експертизи № 1550 від 22.09.2011 року замальовано червоним коляром), що підтверджується копією рішення суду від 03.02.2012 року, яке набрало законної чинності 11.04.2012 року та додано до позову. За клопотанням відповідача судом витребовувалась з архіву мелітопольського міськрайонного суду справа № 2-349 2012 року для огляду оригіналу висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1550 від 22.09.2011 року. У судовому засіданні був оглянутий в матеріалах справи № 2-349 2012 року оригінал висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1550 від 22.09.2011 року, та приєднаний до матеріалів даної справи приєднана засвідчена копія оглянутого висновку. У відповідності до ч. 5 ст. 61 СК України об'єктом спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель держави або у разі приватизації. У відповідності до вимог ст. 377 ч.1 ЦК України до особи, що придбала житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій його розміщено, без зміні її цільового призначення. Правила ч.1 ст. 120 ЗК України визначають, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, або право користування земельною ділянкою,на якій розташовано ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку,, або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У відповідності до п.18 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» згідно статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на приватизованій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. У відповідності до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 03.02.2012 року, яке набрало законної чинності, було поділено житловий будинок в натурі та визначено порядок користування земельною ділянкою у відповідності до виділених частин спірного житлового будинку, таким чином до позивача у відповідності до вимог статей 120 ЗК, 377 ЦК, перейшло право власності на виділену частину земельної ділянки, а право власності відповідачки на земельну ділянку, площею 693,74 кв. м., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року повинно бути припинено у відповідності до вимог ст. 378 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання за позивачем права особистої власності на земельну ділянку S-3, площею 212,1 кв. м., та S-4, площею 76,4 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]; визнання за відповідачкою право власності на земельну ділянку S-5, площею 137 кв. м. та S-6, площею 150,9 кв. м. яка розташована по [ADDRESS]; визнання за ними права спільної сумісної власності на земельну ділянку S-6, площею 92 кв. м., та S-2, площею 25 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]; припинення права власності на земельну ділянку за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЗГ № 126573 від 09.06.2005 року), не суперечать законодавству та можуть бути задоволені судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved