Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що він працює в [PERSON] «Звенигородкаагрохім» на посаді механіка з 01.09.2010 року по даний час з оплатою праці згідно штатного розпису. Починаючи з квітня місяця 2016 заробітну плату йому перестали виплачувати, внаслідок чого станом на 01.07.2017 року за [PERSON] «Звенигородкаагрохім» утворилась заборгованість в сумі 25858,00 грн., яку виплатити йому відмовилися у зв'язку з відсутністю грошових коштів. Позивач [PERSON] з урахуванням позовних вимог просить стягнути з [PERSON] «Звенигородкаагрохім» на його користь нараховану, але не виплачену йому заробітну плату в сумі 25850,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] «Звенигородкаагрохім» [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги позивача визнає повністю та проти їх задоволення не заперечує. Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач працює в [PERSON] «Звенигородкаагрохім» на посаді механікка підприємства з 01.09.2010 року, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу №21 про прийняття на роботу (а.с.4). Починаючи з квітня 2016 р. відповідачем регулярно затримується виплата заробітної плати. Зокрема з квітня 2016 року по червень 2017 року (включно) заробітна плата не була виплачена. Обставини нарахування та не виплати заробітної плати не заперечуються сторонами та підтверджується відповідною довідкою заборгованості по заробітній платі (а.с.6). Оскільки відповідачем не здійснювалось своєчасної виплати заробітної плати позивачу, останній звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами склалися трудові правовідносини та існує спір з приводу здійснення розрахунку з виплати заробітної плати, який регулюється нормами Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) та Законом України «Про оплату праці». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. [PERSON] на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Аналогічні положення закріплені і у ст.24 Закону України «Про оплату праці». До того ж частиною 6 статті 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Таким чином, право на своєчасне отримання заробітної плати є одним із найважливіших соціально-трудових прав громадян, яке забезпечує можливість реалізації людиною основоположних прав, зокрема, права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48 Конституції України). Зазначеному праву кореспондує обовязок роботодавця здійснювати своєчасну оплату праці в порядку і строки, передбачені законом або договором. Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що права позивача були порушені, оскільки заробітна плата за період з квітня 2016 року по червень 2017 року (включно) не була виплачена позивачу. Отже з боку відповідача було допущено порушення трудових прав позивача, а саме права на своєчасне отримання заробітної плати. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача невиплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 25858,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] «Звенигородкаагрохім» судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved