Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка за життя 22 січня 2007 року вчинила заповіт, посвідчений секретарем Рожичнянської сільської ради, згідно якого заповіла йому належну їй на праві власності земельну ділянку розміром 3,20 га. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку він прийняв шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у заповіті спадкове майно зазначене як земельна ділянка в розмірі 3,20 га, а в правоустановчих документах це майно зазначено як дві земельні ділянки розміром 2,3271 га та 0,8729 га. При складанні заповіту було зазначено сумарну площу земельних ділянок, яка складає 3,20 га (2,3271 + 0,8729). Така неточність могла виникнути із-за того, що мати мала один сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 3,20 га і заповіт був складений зі слів матері. В 2006 році на заміну сертифіката було видано два державні акти на сумарний розмір земельної ділянки. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснив, що два державні акти на право власності на земельні ділянки видані матері на підставі виданого їй одного сертифіката про право на земельну частку (пай) площею 3,20 га, оскільки, визначені у них площі земельних ділянок мають різну кадастрову оцінку землі, із-за місцевості розташування. Крім того, пояснив, що мати заповіла йому свою земельну ділянку по сімейній домовленості, так як другому сину - відповідачу по справі свою земельну ділянку заповів батько. Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснив, що дійсно мати заповіла позивачу земельну ділянку, право власності на яку оформлено двома державними актами, оскільки одна земельна ділянка знаходиться в рівнинній місцевості, а інша в горбистій, тому мають різну оцінку. Батько заповів йому свою земельну ділянку, після смерті якого він оформив на неї спадщину, а мати заповіла свою земельну ділянку його брату - позивачу у справі, оскільки батьки за життя дійшли такої домовленості. Представник Рожичнянської сільської ради, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Частинами 2, 3 статті 213 ЦК України передбачено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загально прийняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім змістом, намірами сторін. Відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України прийняття спадщини можливе шляхом подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем у шестимісячний строк з дня відкриття такої. Судом встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON], [PERSON], яка 22 січня 2007 року заповіла [PERSON], [INFO], належну їй на праві власності земельну ділянку 3,20 га, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 квітня 1966 року Рожичнянською сільською радою, свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26 лютого 2013 року виконкомом цієї ж сільської ради, заповіту, посвідченого 22.01.2007 року секретарем Рожичнянської сільської ради Наметченюк І.І., зареєстрованому в реєстрі за №22. [PERSON] на день смерті належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподаського виробництва площею 2,3271 га та 0,8729 га на території Рожичнянської сільської ради, що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку відповідно серії ЯГ №138761 та ЯГ №138872, виданими Шепетівською райдержадміністрацією 01 вересня 2006 року. Вказані Державні акти на право власності на земельну ділянку були видані [PERSON] взамін одного сертифіката на право на земельну частку (пай) площею 3,20 га, що підтверджено поясненнями позивача та визнано відповідачем в суді. Таким чином [PERSON], заповідаючи позивачу земельну ділянку площею 3,20 га, виразила свою волю на передачу йому після своєї смерті земельної ділянки вказаної площі, яка належить їй на праві власності на підставі двох Державних актів на право власності на земельну ділянку, площа якої в кожному з них становить 2,3271га та 0,8729 га, що в сумарному вигляді становить 3,20 га. Доказів про належність [PERSON] іншої земельної ділянки площею 3,20 га суд не надано. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved