Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Позивач перебуваючи в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Криворізька будівельна компанія», (надалі - Відповідач/ПрАТ «КБК») на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду ПрАТ «КБК» 13 серпня 2011 року близько о 12 годині 45 хвилин, з вини Відповідача, знаходячись на будівництві об`єкта ВАТ «Подільский цемент» Суха піч №7. Зона №3, на складі глини, внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий перелом проксимального відділу лівого стегна». Нещасний випадок на виробництві стався під час виконання Позивачем своїх трудових обов`язків, під час перебування на противазі, на яку піднявся з метою перестропити монтажну скобу вантажопідіймальністю 10 т, зняв жимок, який з`єднував канати і хотів застропити противагу через монтажну скобу, але противага масою 6т відкріпилася з каната і по направляючим впала на землю. [PERSON] , стоячи на противазі впав з відмітки +5.00 м на відмітку +2.00 м, вдарившись при цьому в огорожу противаги на відмітці +2.3 м лівим стегном і впав на землю, отримавши при падінні вищезазначену тяжку травму.. Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Відповідача, а саме: [PERSON] - бригадир монтажників ПрАТ «КБК», який здійснюючи безпосередньо керівництво бригадою допустив порушення правил з охорони праці, що привело до аварії, чим порушив п.4.5 «Посадової інструкції №18 бригадира монтажників», затвердженої генеральним директором ПрАТ «КБК» від 07.12.2009 №177. [PERSON] - начальник дільниці №2 ПрАТ «КБК», який організувавши виконання робіт, не забезпечив контроль за їх виконанням, чим порушив п.2.22 розділу 2 «Посадової інструкції начальника дільниці №36», затвердженої генеральним директором ПрАТ «КБК» від 03.03.2009 №26/2. Так, 14.11.2017року, Позивач, повторно, пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25% (двадцять п`ять відсотків) з 01 грудня 2017 року і безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної і соціальної допомоги» серії 12ААА №017288 виданою на ім`я Позивача. Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача,' остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 292110,00 грн. Сторони в судове засідання не викликались. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач відзив на позову заяву не подав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах з Відповідачем на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду ПрАТ «КБК» 13 серпня 2011 року близько о 12 годині 45 хвилин, з вини Відповідача, знаходячись на будівництві об`єкта ВАТ «Подільский цемент» Суха піч №7. Зона №3, на складі глини, внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий перелом проксимального відділу лівого стегна» Даний факт підтверджується актами Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та Форми Н-5 «Розслідування нещасного випадку, що стався 13 серпня 2011 року о 12 годині 45 хвилин на підприємстві Приватне акціонерне товариство «Криворізька будівельна компанія» (а.с.16-20, 21-26). З пункту 3 Акту Форми Н-5 від 21.08.2011 року встановлено, що нещасний випадок на виробництві стався під час виконання Позивачем своїх трудових обов`язків, під час перебування на противазі, на яку піднявся з метою перестропити монтажну скобу вантажопідіймальністю 10 т, зняв жимок, який з`єднував канати і хотів застропити противагу через монтажну скобу, але противага масою 6т відкріпилася з каната і по направляючим впала на землю. [PERSON] , стоячи на противазі впав з відмітки +5.00 м на відмітку +2.00 м, вдарившись при цьому в огорожу противаги на відмітці +2.3 м лівим стегном і впав на землю, отримавши при падінні вищезазначену тяжку травму (а.с.22-23). Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Відповідача, а саме: [PERSON] - бригадир монтажників ПрАТ «КБК», який здійснюючи безпосередньо керівництво бригадою допустив порушення правил з охорони праці, що привело до аварії, чим порушив п.4.5 «Посадової інструкції №18 бригадира монтажників», затвердженої генеральним директором ПрАТ «КБК» від 07.12.2009 №177. [PERSON] - начальник дільниці №2 ПрАТ «КБК», який організувавши виконання робіт, не забезпечив контроль за їх виконанням, чим порушив п.2.22 розділу 2 «Посадової інструкції начальника дільниці №36», затвердженої генеральним директором ПрАТ «КБК» від 03.03.2009 №26/2 (а.с.19). Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. Позивач 29.11.2011 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 70% (сімдесят відсотків) та друга група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 10ААА №070895 виданою на ім`я Позивача (а.с.10-11). Позивач повторно 13.11.2012р., пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60% (шістдесят відсотків) та третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 10ААА №071152, виданою на ім`я Позивача (а.с.11). 12.11.2013року, Позивач, повторно, пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 35% (тридцять п`ять відсотків) та третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної і соціальної допомоги» серії АБ №0004681 виданою на ім`я Позивача (а.с.13). 02.12.2014 року, Позивач, повторно, пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30% (тридцять відсотків) та третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної і соціальної допомоги» серії 12ААА №002794 виданою на ім`я Позивача (а.с.12). 24.11.2015 у Позивач, повторно, пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25% (двадцять п`ять відсотків), що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної і соціальної допомоги» серії 12ААА №003292 виданою на ім`я Позивача (а.с.14). 14.11.2017 року Позивач, повторно, пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25% (двадцять п`ять відсотків) з 01 грудня 2017 року і безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної і соціальної допомоги» серії 12ААА №017288 виданою на ім`я Позивача (а.с.14-15). Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За змістом частин 1-3 статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладено на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно із статтею 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснив в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи із обставини отримання шкоди позивачем, наявність фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активність позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану, наявність вини відповідача, відсоток втрати ним професійної працездатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь 30000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (30000,00 х 1%=300). На підставі викладеного,

Outcome: partial