overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що вони не мешкають за вказаною адресою з червня 2000 року, а існування реєстрації відповідачів порушує його права як власника житла, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за мешканців, які фактично не проживають, хоча не має такої можливості оскільки знаходиться в тяжкому матеріальному стані В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи, що представники позивача не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представників позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], а відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, відповідач [PERSON] як дружина позивача й [PERSON] та [PERSON] як сини позивача. На даний час за вказаною адресою ніхто не проживає, позивач та відповідачі в червні 2000 року виїхали з вказаного житла але до теперішнього часу у добровільному порядку за місцем свого постійного проживання відповідачі не перереєструвалися. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], матеріалами справи й відповідачами не заперечуються. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 405 ЦК України передбачає визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить необхідним позов задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою понад один рік, а їх реєстрація за цією адресою порушує права позивача, як власника житла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 10 по вул. Гридасова в м.Херсоні, посилаючись на те, що він є власником вказаного житлового будинку згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 31.03.2015 року, однак відповідач по справі [PERSON] попередній власник вказаного нерухомого майна та відповідач [PERSON] - член сімї попереднього власника жилого приміщення до теперішнього часу не знялися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим чинять йому перешкоди у користуванні цим житловим будинком. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі. Відповідачі в призначений час в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи УДМС України в Херсонській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 10 по вул. Гридасова в м.Херсоні, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 31.03.2015 року та відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується матеріалами справи та відповідачами не спростовується. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить необхідним позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням житлового будинку № 10 по вул. Гридасова в м.Херсоні, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за вказаною адресою, а їх реєстрація за цією адресою порушує права позивача, як власника житла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 04.02.2015 року йому належить зазначений будинок. У вказаному будинку зареєстрована також його матір - відповідачка, але в ньому не проживає з 2015 року, комунальні платежі не сплачує та участь в утриманні будинку не приймає, особистих речей не має, а тому, на його думку, вона має бути визнана такою, що втратила право користування його будинком. Позивач до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про день слухання справи, відзив на позов не подала, а тому враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] , про що свідчить Договір дарування житлового будинку, посвідчений 04.02.2015 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Грабовенко-Ворсуляк Д.М. , зареєстрований в реєстрі за №2-139, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2015 року. (а.с.8-10). Згідно довідки виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №719 від 21.02.2019 року та довідки (виписики з домової книги про склад сім`ї та прописку) в будинку [ADDRESS] крім позивача зареєстрована також і його матір - [PERSON] (а.с.14, 16). Відповідачка по справі, зареєстрована у зазначеному будинку, але не проживає в ньому з 2015 року по теперішній час, про що свідчить акт про непроживання від 20.02.2019 року (а.с.15). Крім того, факт непроживання відповідачки у вказаному будинку підтверджується копією її позову, поданого 14.07.2016 року до Біляївського районного суду Одеської області про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності, в якому вона зазначала, що у будинку [ADDRESS] вона не проживає (а.с.19-20). З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачка, яка є матір`ю позивача, не проживає в будинку позивача з 2015 року, а тому має бути визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №3, розташованою за адресою: с. Василівка Біляївського району Одеської області вул. Леніна, №57. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 15 листопада 2006 року йому належить зазначена квартира. У жовтні 2008 року за вказаною адресою він зареєстрував свою дружину. З грудня 2013 року та по теперішній час відповідачка в його квартирі не проживає, особистих речей немає, місце її проживання йому невідомо, так як 24 грудня 2014 року вони розірвали шлюб. Він не бажає, щоб відповідачка була зареєстрована у його квартирі та мала право користування нею, у звязку з чим звернувся з даним позовом до суду. Позивач до судового засідання не зявився, але від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та згода на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачки. Відповідачка до судового засідання повторно не зявилась, хоча була повідомлена належним чином про день слухання справи, відзив на позов не подала, а тому враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 15 листопада 2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8, 9). Відповідачка по справі є колишня дружина позивача, шлюб з якою було розірвано 24 грудня 2014 року, про що свідчить рішення Біляївського районного суду Одеської області (а.с.10), зареєстрована у зазначеній квартирі, але не проживає в ній з грудня 2013 року по теперішній час, її особистих речей у квартирі немає, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов сімї від 27 листопада 2017 року та акти про не проживання за місцем реєстрації від 04 січня 2018 року та від 18 лютого 2018 року (а.с.16, 17). З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачка, яка є колишньою дружиною позивача, не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, вона має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 95 по вул. Пролетарська в с. Тхорівка, Сквирського району, Київської області загальною площею 61,90 кв.м., житловою площею 29,70 з господарськими будівлями та спорудами, посилаючись на те, що 10.05.2014 року помер його батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається з житлового будинку № 95 по вул. Пролетарська в с. Тхорівка, Сквирського району, Київської області загальною площею 61,90 кв.м., житловою площею 29,70 з господарськими будівлями та спорудами. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки право власності на спадкову масу належним чином не зареєстровано. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 10.05.2014 року помер батько позивача, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається з житлового будинку № 95 по вул. Пролетарська в с. Тхорівка, Сквирського району, Київської області загальною площею 61,90 кв.м., житловою площею 29,70 з господарськими будівлями та спорудами. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки право власності на спадкову масу належним чином не зареєстровано. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. В попереднє судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, вказані в позовній заяві. Судом встановлено, що [INFO] року помер брат позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], зареєстроване та видане відділом реєстрації смерті у м. Києві від 26 лютого 2015 року, за актовим записом №3815. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно у складі: 1/4 житлового будинку [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74,30 кв.м., житловою площею 39,80 кв.м. та грошових вкладів з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунках № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області АТ «Ощадний банк України». Позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця згідно ст.1262 ЦК України, прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку, згідно ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, оформити спадщину в нотаріуса позивач не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а відповідно до ст. 25, ч.11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, тому правовстановлюючі документи не їх власникам не видаються. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідач - Ленінська сільська рада Сквирського району Київської області до проведення попереднього судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. До попереднього судового засідання позивач підтримав позовні вимоги, подавши до суду відповідну письмову заяву. Судом встановлено, що 28 червня 2009 року помер дід позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія 1-ОК № 161158, видане та зареєстроване Відділом РАЦС Сквирського РУЮ Київської області від 30 червня 2009 року, за актовим записом № 123. Спадкодавець заповіту не залишав. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно, а саме: транспортний засіб - легковий автомобіль марки М-401, 1951 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], шасі б/н, реєстраційний номер [NUMBER], колір сірий. Позивач є спадкоємцем за законом, згідно ст. 1265 ЦК України, прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку, згідно ст.1269 ЦК України. Окрім позивача є ще спадкоємець за законом (третя особа по справі), дружина спадкодавця [PERSON], яка від своєї частки спадкового майна відмовляється на користь позивача. При звернені до нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу у формі технічного паспорту на автомобіль, отримати дублікат якого позивач не має можливості, оскільки це суперечить ч.11 ст.346 ЦК України. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Факт належності майна спадкодавцю підтверджується матеріалами справи. Третя особа по справі до суду не подавала будь-яких заперечень проти позовних вимог позивача. Відповідач Сквирська міська рада Київської області до попереднього судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. До попереднього судового засідання позивач підтримав позовні вимоги, просив суд справу слухати без його участі, подавши до суду відповідну письмову заяву. Судом встановлено, що 07 листопада 2014 року в с. Ями Сквирського району Київської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 324828. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно у складі : житлового будинку № 38 по вул. 1-го Травня в с.Ями Сквирського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74.60 кв.м., житловою площею 45.10 кв.м.; земельної ділянки, площею 3.7933 га., яка розташована на території Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серія ЯЕ № 107056. Спадкодавець заповіту не залишав Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця, прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку згідно ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, ч.1 ст. 1270 ЦК України. Окрім позивача, є інший спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] (третя особа по справі), який відмовився від своєї частини спадкового майна на користь позивача та не заперечує проти прийняття спадщини позивачем, що підтверджується його письмовою заявою, що мається в матеріалах справи. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, оформити спадщину в нотаріуса позивач не може, оскільки після смерті спадкодавця не зберігся оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді Свідоцтва про право власності на житловий будинок, а відповідно до ст. 25, ч.11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, тому правовстановлюючі документи не їх власникам не видаються. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідач Домантівська сільська рада Сквирського району Київської області до попереднього судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. До попереднього судового засідання позивач підтримав позовні вимоги, просив суд справу слухати без його участі, подавши до суду відповідну письмову заяву. Судом встановлено, що 08.01.1994 року померла баба позивача, [PERSON]. Спадкодавець заповіту не залишав. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок № 7 по вул. Пушкіна в м. Сквира Київської області з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 60.00 кв.м., житловою площею 22,80 кв.м. Позивач прийняв спадщину за законом після смерті спадкодавця, [PERSON], шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. від 18.07.1963 року), проживали разом з дідом на день його смерті, володіють предметами побуту, зберігають майно померлого, обробляють земельну ділянку. Крім позивача інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред. від 1963 року), відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) прийняв спадщину, проте оформити спадщину у нотаріуса не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно у формі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, отримати дублікат якого позивач не має можливості, оскільки це суперечить ч.11 ст. 346 ЦК України, згідно якої право власності припиняється у разі смерті власника. Вказані обставини позбавляють позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачений законом, тому, на підставі вищевикладеного він вимушений звернутися до суду з відповідними вимогами. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ними спадщини в судовому порядку, неможливо. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідач Сквирська міська рада Київської області до попереднього судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved