Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Хрестищенської сільської ради Словянського району Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтував тим, що його батьками є [PERSON], який помер 01 листопада 2013 року та [PERSON], яка померла 30 березня 2014 року. У власності його батька перебувала земельна ділянка 0,2764 га та житловий будинок загальною площею 55,9 кв.м., які знаходяться за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Микільське, вул. Миру, будинок № 42. Зазначає, що він звернувся до Другої Словянської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Микільське, вул. Миру, будинок № 42. Постановою державного нотаріуса від 03 листопада 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через те, що він не надав правовстановлюючих документів на імя спадкодавця. Спадкодавцем є [PERSON], яка померла 30 березня 2014 року, документи на належне їй нерухоме майно після смерті [PERSON], померлого 01 листопада 2013 року, вона не встигла оформити у звязку із хворобою. Окрім позивача, спадкоємцями вказаної спадщини є його рідний брат [PERSON], який відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивача. У звязку з викладеним, позивач просить суд визнати за нам право власності на земельну ділянку 0,2764 га та житловий будинок загальною площею 55,9 кв.м., які знаходяться за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Микільське, вул. Миру, будинок № 42, які належали на праві власності [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 01 листопада 2013 року. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі Довіреності від 16 грудня 2016 року (а.с.24), не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач - Хрестищенська сільська рада словянського району Донецької області, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, проте явка представника у судове засідання не забезпечена, на адресу суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі та просять їх задовольнити. Третя особа [PERSON], у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги [PERSON] підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Враховуючи наявність таких клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність сторін по справі. Вивчивши матеріали справи\~\~і дослідивши надані докази, суд у\~\~межах\~\~заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК\~\~України)\~\~встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] 26 жовтня 1946 року зареєстрували шлюб, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії ІІ-АБ №236904 (а.с.10). [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 0,2764 га, яка розташована за адресою: Хрестищенська сільська рада, с. Микільське, вул. Мира, 42, для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 15 лютого 1997 року, виданого на підставі рішення Хрестищенської сільської ради від 30 серпня 1996 року (а.с.9). Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок № 42 по вул. Мира с. Микільське Словянський район Донецької області, власником якого є [PERSON] побудований у 1956 році (а.с.14-18). 01 листопада 2016 року помер [PERSON] у віці 93 років, про що у виконкомі Хрестищенської сільської ради Словянського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 19 (а.с.7). 30 березня 2014 року померла [PERSON] у віці 90 років, про що у виконкомі Хрестищенської сільської ради Словянського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 4 (а.с.6). До часу своєї смерті [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані у [INFO] з 1947 року і по день смерті, що підтверджується Довідкою від 10 квітня 2014 року (а.с.45). Спадкова справа після смерті [PERSON] за № 100/2014 заведена у Другій Словянській державній нотаріальній конторі, що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі (а.с.41). Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася за законом, заповіт відсутній. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] син спадкодавця, [PERSON] його брат, відповідно син спадкодавця. Як зазначає позивач, [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на його користь. 01 листопада 2016 року КП «Бюро технічної інвентаризації» надало [PERSON] Довідку № 2895-2/0.45/01 з якої вбачається, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Микільське, вул. Миру, 42, за станом на 01 січня 2013 року в «Бюро технічної інвентаризації» не зареєстроване (а.с.51). 03 листопада 2016 року державним нотаріусом Другої словянської дердавної нотаріальної контори Донецької області [PERSON], була винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], на житловий будинок, розташований у с. Микільське Словянського району, по вул. Миру, 42, та на земельну ділянку, площею 0,2764 га, розташовану у с. Микільське Словянського району, по вул. Миру, 42, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і під ведення підсобного господарства, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя [PERSON] (а.с.8). Таким чином, у звязку з тим, що житловий будинок, розташований у с. Микільське Словянського району Донецької області, по вул. Миру, 42, та земельна ділянка, площею 0,2764 га, розташована у с. Микільське Словянського району Донецької області, по вул. Миру, 42, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і під ведення підсобного господарства, належала на праві власності [PERSON], що підтверджується Технічним паспортом на вказаний житловий будинок (а.с.14-18) та Державним актом на право приватної власності на землю від 15 лютого 1997 року (а.с.9), а після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], але належним чином спадщину не оформила та право власності не зареєструвала та у звязку із викладеним позивач не має можливості захистити свої спадкові права іншим шляхом, ані ж як через звернення до суду. Згідно вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог статей 1216 і 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Розвязуючи вимоги позивача з приводу визнання за ним права власності на житловий будинок №42, який розташований по вул.Миру, с.Микільське Словянського району Донецької області, суд виходить з наступного. У положеннях п.3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Відповідно до п.3.1. цього положення, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до п.3.2. розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомбуду №127 від 24 травня 2001 року належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові\~будинки,садові,\~дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до абз. 2 п. 3.1. розділу 3 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого\~Наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19 березня 2013 року\~документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З Технічного паспорту на житловий будинок № 42 по вул. Мира с. Микільське Словянський район Донецької області, вбачається, що власником будинку є [PERSON] Паспорт складений 01 липня 1988 року, а будинок побудований у 1956 році (а.с.14-18). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем право власності на житловий будинок № 42 по вул. Миру с. Микільське Словянський район Донецької області, загальною площею 55,9 кв.м. Вимога позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положення ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до положення ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з розясненнями, наданими Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24/753/0/4-13 від 16.05.2013 р. (пункт 3.5), набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Положенням пункту «б» частини другої статті 125 Земельного кодексу України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 15 лютого 1997 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2764 га, яка розташована за адресою: Донецька область, Словянський район, с.Микільське, вул. Миру,42 (а.с.9). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною особою, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] За життя спадкодавець [PERSON] належним чином не оформила документи на належне їй нерухоме майно після смерті чоловіка [PERSON], тому підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою: Донецька область, Словянський район, с.Микільське, вул. Миру,42, як на майно, отримане в порядку спадкування за законом. Позивач не вимагав компенсації за понесені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved