Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що йому та відповідачам по справі: колишній дружині [PERSON] , її сину від першого шлюбу [PERSON] , їх спільній дочці [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 36,4 кв.м, що складається із трьох житлових кімнат розміром 10,7 кв.м, 8,9 кв.м та 16,8 кв.м. Оскільки на даний час шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] розірваний, спільне користування квартирою разом з колишньою дружиною та її сином неможливе, позивач у житлі, яке належить йому на праві спільної сумісної власності не проживає, участі у користуванні та розпорядженні майном не приймає. Домовленості про спільне користування майном або ж його поділ між співвласниками між позивачем та відповідачкою [PERSON] не досягнуто. За таких обставин позивач просить припинити право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , визнати за кожним з них право приватної власності на 1/4 частку в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив залишити за ним понесені судові витрати. Відповідачка [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала. Крім того повідомила, що відповідачу [PERSON] відомо про час та місце розгляду справи, позовні вимоги він визнає, погоджується на розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.08.2008 року був розірваний. Із свідоцтва про право власності, виданого 03.07.2007 року виконавчим комітетом Нетішинської міської ради, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2007 року та технічного паспорта на квартиру, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 36,4 кв.м, що складається із трьох житлових кімнат розміром 10,7 кв.м, 8,9 кв.м та 16,8 кв.м. Позивач, вказуючи на наявність у нього права на визначення частки у майні, що є у спільній сумісній власності, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, регулюються спеціальними нормами права, які містяться в главі 26 Цивільного кодексу України. Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, що визначено ч.1 ст.369 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин відсутності при отриманні квартири у власність домовленості учасників приватизації щодо їх часток у спільній сумісній власності, суд вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними та приходить висновку про підставність заявлених вимог. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів та не заперечувались відповідачами. Враховується судом і те, що відповідачі визнали позов, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 16, 364, 368, 369, 370, 372 Цивільного кодексу України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що належним способом захисту цивільних прав позивача буде припинення права власності на спільну сумісну власність сторін по справі у спірній квартирі та визнання за кожним з них права власності на 1/4 частку у такій. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved