Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідача про визначення місця проживання та повернення дітей. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що є матір'ю двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 17.08.2015 року до позивача прийшли працівники служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради, відібрали дітей та змусили написати заяву про зобов'язання пройти курс лікування від алкоголізму та наркоманії, та про те, що вона погоджується передати дітей на час лікування відповідачу. Позивач неодноразово зверталася до служби у справах дітей та сім'ї ВК Обухівської міської ради із заявам про повернення дітей, проте, її вимоги були залишення без задоволення. 26.08.2015 року позивача запросили на засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК Обухівської міської ради, проте, позивач будучи переконаною про те, що вказані дії направлені виключно на відібрання у неї майна, на засідання не з'явилася. 07.09.2015 року позивачу було надано копію акту обстеження житлово-побутових умов від 17.08.2015 року та копію витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК Обухівської міської ради від 26.08.2015 року, згідно з яким було прийнято рішення щодо визначення місця проживання дітей з батьком. Позивач вважає, що комісією з питань захисту прав дитини ВК Обухівської міської ради було безпідставно покладено в основу рішення про визначення місця проживання дітей з батьком, пояснення відповідача, оскільки вони не підтверджені ніякими доказами. Тому позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання та повернення дітей. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач подав до суду зустріну позовну заяву про визначення місця проживання дітей з ним, яку обгрунтував тим, що з позивачем в зареєстрованому шлюбі не перебував і не перебуває. З лютого 2012 року спільне проживання припинилося, та відповідач для забезпечення нормальних умов утримання дитини та проживання в березні 2012 року орендував квартиру для позивача разом з їх малолітнім сином, де вони проживали однією сім'єю протягом 6 місяців, а потім переїхали проживати до батьків позивача. В період з вересня 2014 року по березень 2015 року сторони проживали разом. Протягом вказаного періоду часу, з моменту народження дітей, позивач регулярно отримувала від відповідача необхідну матеріальну допомогу для утримання, харчування та належного розвитку дітей. Однак, як стало відомо відповідачу згодом, отримані кошти, позивачка витрачала не на дітей, а на придбання і вживання наркотичних речовин та алкогольних напоїв, вела не належний спосіб життя, не приділяла належної уваги по догляду за дітьми. В результаті приймання наркотичних речовин та алкогольних напоїв позивач постійно знаходилася в збудженому нервовому стані, що є наслідком агресивної поведінки по відношенню до дітей та завдання останньою їм тілесних ушкоджень, побоїв, синців. В результаті такої поведінки позивача діти тривалий проміжок часу були недоглянуті, погано харчувалися, не були на прогулянках, заторможені у розвитку, часто хворіють, залякані та бояться своєї матері та оточуючих. На даний час діти проживають разом з відповідачем в його помешканні в окремому приватному будинку, який обладнаний усіма зручностями. Згідно одноголосного рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК Обухівської міської ради, яке відбулося 26.08.2015 року, та на якому були присутні обоє батьків дітей, визначено місце проживання малолітніх дітей разом з відповідачем. Рішенням ВК Обухівської міської ради від 08.09.2015 року також було визначено місце проживання малолітніх дітей разом з відповідачем. Вказані рішення на даний час є чинними, ніким не оскаржувалися та не відмінялися, зазначені в них відомості є правдивими та відповідають дійсності. Відповідач вважає, що визначення місця проживання дітей разом із батьком буде найбільше відповідати інтересам та розвитку дітей. Позивач та представник позивача в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві, щодо зустрічних позовних вимог заперечили, посилаючись на те, що немає жодних підтверджень і доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог і того, що позивач за первісним позовом зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами. Крім того позивач вказала що в неї склались неприязні стосунки з батьком та відповідачем по справі після смерті її матері, так як її батько почав випивати, знайшов нову дружину та наполягав щоб вона відмовилась від спадщини, а тому вона з дітьми переїхала з приватного будинку в с. Таценки в квартиру в м. Обухів. Алкоголь та наркотики позивач не вживає, її батько та відповідач, відібрали у неї дітей, щоб заволодіти спадщиною, та всим її майном. Відповідач з нею проживав періодично, вихованням дітей не займався, шахрайським шляхом відібрав у неї дітей, а представники органу опіки та піклування чинили психологічний тиск. З серпня 2015 року діти проживають з відповідачем, вона їх періодично відвідує, привозить харчі, перешкод у спілкуванні з дітьми немає. Відповідач та представник відповідача заперечили проти задоволення первісних позовних вимог, вважають що позовні вимоги позивача є необґрунтовані, недоведені, та безпідставні просять відмовити в їх задоволені та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Відповідач суду пояснив, що змушений був забрати дітей по місцю свого проживання в зв»язку з їх неналежним доглядом позивачкою, оскільки їсти дітям вона не готувала не вела господарство, не гуляла, не купала, та вчасно не переодягала, до лікарів дітей не відводила, вживала алкоголь та наркотики. В серпні 2015 року йому зателефонувала няня та повідомила що позивачка б»є дітей по обличчю, голові, про що свідчили синці на обличчі у старшого сина, агресивна до дітей, після побиття старшого сина він себе почував погано і лікарі констатували діагноз у дитини струс головного мозку. Декілька днів позивачка спить після вживання наркотиків «фен», дітей не годує. За весь час проживання дітей з ним позивачка приходить їх навідувати лише перед початком судових засідань, добровільно пролікуватись відмовляється. В зв»язку з тим, що позивачка ніде не працює, коштів на наркотики та алкоголь не вистачає вона почала продавати майно, комп»ютерну техніку, планшет. Коли вирішували питання щодо місяця проживання дітей з ним на неї тиск ніхто не чинив, вона на все погодилась добровільно та обіцяла пролікуватись, але так і не пролікувалась. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради заперечила проти первісних позовних вимог, та підтримала зустрічні позовні вимоги, та зазначила що дітей є за доцільне залишити проживати з батьком. До служби у справах дітей та сім'ї звернувся з заявою відповідач оскільки позивачка вживала наркотики та алкоголь, та не дбала про дітей, старший син був дуже збуджений та повідомив що його по голові та обличчю вдарила мати, при обстеженні житлово-побутових умов позивачки вона була збуджена, зрачки розширені, вся чухалась, при спілкуванні визнала що вживає наркотики, добровільно написала заяву та пообіцяла пролікуватись, також було виявлено прокисшу дитячу суміш в кроватці де спав менший син, їжа в квартирі була відсутня, була реальна загроза для здоров»я дітей. Коли позивачка приходила до служби то з»ясовувала стосунки, що неправильно було складено документацію подавала скарги, заяви, та не цікавилась своїми дітьми, та не просила допомоги у поверненні дітей, за допомогою та порадою не зверталась, рішення від 08.09.2015 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей позивачка не оскаржувала». Представники служби приїздили до дітей по місцю проживання батька, діти доглянуті, охайні, нагодовані, всим забезпечені, старший син наздогнав відставання у розвитку, активний спілкується, діти забезпечені всіма необхідними умовами, відповідачу у вихованні та догляді за дітьми допомагають його батьки та няня. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є хрещеною малолітнього [PERSON], коли вона приходила в гості до [PERSON], то бачила, що остання належним чином не дбала про своїх дітей, [PERSON] частіше перебував у бабусі ніж у мами, яка часто була відсутня вдома і нікому не було відомо де вона перебуває, так як її всі шукали. Їй відомо що позивач за первісним позовом вживає наркотичні засоби, та алкоголь, вона неодноразово пропонувала позивачу пролікуватись, але та відмовлялась. Батько дітей належно виконував та виконує свої батьківські обов»язки, оскільки коли діти стали з ним проживати, вони доглянуті належним чином, матеріально забезпечені, відповідачу допомагають його батьки та няня. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду показав, що він працює лікарем психіатром-наркологом в Обухівській ЦРЛ, з [PERSON], познайомився липні 2015 року з приводу вживання останньою наркотичних засобів та алкогольних напоїв. При співбесіді вона не заперечувала вживання цих засобів, та повідомила що перебуваючи під дією цих засобів потравляла в ДТП, та пошкоджувала автомобілі. Спілкуючись з [PERSON] він помітив погіршення її психічного стану, наявність агресії до дітей, часті зміни настрою, емоційного стану, втрата фізичних сил, дратівливість, на шкірі були видні п»ятна на руках та ногах, які вона чухала, та пообіцяла пройти курс лікування від наркоманії та алкоголізму, про що власноручно написала заяву, за допомогою до нього не зверталась, та визнала фат вживання алкоголю та наркотиків. Позивачка перебуває на обліку в Обухівській ЦРЛ в зв»язку з епізодичним вживанням наркотичних засобів та алкогольних напоїв. При видачі медичних довідок про проходження обов»язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, сертифікатів необхідно витребовувати в медичних закладах відомості чи не перебуває особа на обліку, такого запиту щодо [PERSON] на адресу Обухівської ЦРЛ не надходило. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду показав, що він є батьком позивача за первісним позовом. Бачив неодноразово неадекватну поведінку своєї дочки, агресію, постійну зміну настрою, розширені зіниці, вона могла спати декілька днів поспіль, про онуків належним чином вона не дбала, їжу не готувала, до смерті його дружини старший онук більшу частину часу проживав з ними і вони його з дружиною доглядали, грались годували, дивились за ним. Про те що його дочка зловживає наркотичними засобами та алкогольними напоями йому відомо давно з 2008 року, в добровільному порядку лікуватись дочка відмовилась, належний догляд за дітьми не здійснює, дітям краще проживати з батьком, так як він працює, не вживає наркотиків та алкоголю дбає про дітей вони доглянуті нагодовані, розвинені на свій вік, та матеріально забезпечені. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду показала, що вона працювала нянею у [PERSON], коли вона познайомилась з дітьми то старший син майже ні з ким не спілкувався, був недорозвиненим, не розмовляв що свідчило що мати не займається вихованням дитини, їсти позивачка дітям не варила, оскільки не вміє готувати, часто била старшого сина за те що він відмовлявся їсти окорочки, оскільки іншого вона не готувала, діти її боялись, до лікаря дітей на огляд не відводила. За молодшим сином позивачка теж належним чином не доглядала не купала, вчасно не змінювала підгуздки, не переодягала, кричала та била дітей, коли дітей забрав батько у старшого сина виявився запущений бронхіт. Свідок [PERSON] суду показала, що вона товаришувала з позивачем та відповідачем, та є кумами, давно знайомі і товаришують на даний час. Позивачку вона часто бачила у збудженому стані, одного разу та приїхала до неї на автомобілі на ній були плями крові, говорила що їй погано, намагалась її хватати за горло, плакала та мала намір випити хімічний засіб, була дуже збуджена та неадекватна, плакала і сміялась, та говорила що в неї немає сенсу жити, їй здалось що вона була під дією препаратів. Відповідач з її чоловіком часто шукали позивачку так як ніхто не знав де вона знаходиться. Будучи вагітною другою дитиною позивачка вживала алкоголь та потрапляла в ДТП. Вона особисто бачила як позивачка при ній намагалась вживати наркотичні засоби, але вона її зупинила. Будучи допитаним в якості свідка відповідач за первісним позовом [PERSON] суду показав, що позивачка вживає наркотики та алкоголь з 19 років, він її неодноразово просив пролікуватись, але та відмовлялась, коли він побачив що позивачка почала бити дітей то звернувся до служби у справах дітей та сім»ї, та коли було прийнято рішення про передачу йому дітей то старший син відразу потрапив на лікування, з діагнозом бронхіт. Позивачка ніколи ніде не працювала, була повністю матеріально забезпеченою, як своїми батьками так і ним, позивачка і на даний час зловживає наркотичними засобами та алкогольними напоями, доля дітей їй не цікавить. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Сторони в шлюбі не перебували, та проживають за різними адресами. В серпні 2015 року відповідач за первісним позовом звернувся з заявами до служба у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Обухівської міської ради про те що він бажає приймати активну участь у вихованні своїх дітей проживати разом з ними, та піклуватись про їх здоров»я життя, оскільки [PERSON], вживає алкоголь та наркотичні речовини, та неналежним чином виконує свої материнські обов»язки, негативно відноситься до виховання та догляду за своїми дітьми, б»є дітей. 17.08.2016 року службою у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Обухівської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою місця проживання матері [ADDRESS], по результатах якого було складено акт. В ході обстеження була наявна їжа - прокисша дитяча суміш, фрукти та овочі. 17.08.2015 року [PERSON] було написано заяву на ім'я начальника служби у справах дітей та сім'ї ВК Обухівської міської ради про те, що вона на час лікування від наркоманії догляд за дітьми доручає [PERSON] 24.08.2016 року СТ «Надія» було проведено обстеження житлово-побутових умов на предмет відповідності умов для проживання дітей, по результатам якого був складений акт, в кому зазначається, що будинок і присадибна ділянка повністю відповідають всім необхідним критеріям для комфортного проживання і повноцінного розвитку дітей. Позивач, так і відповідач за місцем роботи характеризуються позитивно, що підтверджується характеристиками наявними у справі. Позивач за первісним позовом на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дітьми на протязі останніх шести років. Відповідач [PERSON] за місцем свого постійного проживання [ADDRESS], характеризується як дбайливий господар, добрий, чуйний, спокійний, врівноважений, цілеспрямований, турботливий до синів та люблячий батька, доброзичливий у ставленні до односельців, та працює на посаді виконавчого директора в СФГ «Гощівське» з середньомісячним заробітком 10000 грн. 00 коп.. Відповідно до довідки лікаря - нарколога Обухівської ЦРЛ, [PERSON], перебуває на обліку за вживання алкоголю та наркотичних речовин з липня 2015 року. Відповідно до заяви від 14.08.2015 року батька позивачки за первісним позовом [PERSON] його дочка неналежним чином виконує свої батьківські обов»язки, негативно відноситься до виховання та догляду за своїми дітьми, має місце зловживання спиртними напоями та вживання психотропних речовин, діти не доглянуті, погано харчуються, не бувають на прогулянках, заторможені у розвитку, б»є дітей. Відповідно до заяви няні-виховательки [PERSON] від 22.08.2015 року, вказується, що мати розвитком дітей не займається, часто їх б»є, вони її бояться, постійно спить, їжу не готує. 26.08.2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Обухівської міської ради було визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з їх батьком - [PERSON] 08.09.2015 року виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області було винесено рішення № 545, яким визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з їх батьком - [PERSON]. [PERSON], матері дітей, рекомендовано звернутися до Обухівської міської ради як органу опіки та піклування з приводу визначення їй способу участі у вихованні малолітніх дітей, встановлення днів та годин для побачення з ними. Вищевказані рішення ніким не оскаржувалися та є чинними. 30.09.2015 року службою у справах дітей та сім'ї ВК Обухівської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання позивача [PERSON], по результатах якого було складено акт, в кому зазначається, що умови проживання задовільні та відповідають вимогам. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Обухівської міської ради про визначення місця проживання та повернення дітей, необхідно відмовити повністю, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] третя особа служба у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Обухівської міської ради про визначення місця проживання дітей, задовольнити повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Нормою ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла 14 років нею самою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. За вказаних вище обставин, які були встановлені в судовому засіданні суд погоджується з доводами відповідача за первісним позовом та представника третьої особи служби у справах дітей та сім'ї ВК Обухівської міської ради, щодо наявності виняткових обставин для розлучення дітей зі своєю матір'ю, оскільки наявні письмові докази, покази свідків у справі свідчать про неналежне виконання своїх материнських обов»язків позивачем за первісним позовом, негативне відношення до виховання та догляду за своїми дітьми, зловживання спиртними напоями та вживання психотропних речовин, та застосування фізичного та психологічного насильства. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що на даний час існують виняткові обставини для визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з батьком, а не з матір'ю, і що таке не порушуватиме права дітей та відповідатиме їх інтересам, сприятиме належним умовам їх проживання, гармонійному розвитку, вихованню та навчанню, а також належному матеріальному забезпеченню. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 58, 59, ч.3 ст. 61 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Положеннями ч.ч.1.2 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10,60 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем за первісним позовом [PERSON], в судовому засіданні не спростовано неналежне виконання своїх материнських обов»язків, негативне відношення до виховання та догляду за своїми дітьми, зловживання спиртними напоями та вживання психотропних речовин, та застосування фізичного та психологічного насильства, дані обставини не спростовуються і заявою про злочин позивача та внесення відомостей в ЄРДР щодо лікаря-нарколога, медичними довідками про проходження обов»язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29.10.2015 року про зобов»язання слідчого внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON], скарг [PERSON], оскільки це є неналежними доказами. Натомість позивачем за зустрічним позовом [PERSON] повністю доведені в судовому засіданні виняткові обставини для визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, а не з матір'ю, і це не порушує права дітей і відповідає їх інтересам, сприяє належним умовам їх проживання, гармонійному розвитку, вихованню навчанню, та матеріальному забезпеченню. За таких обставин, суд вважає, що в первісних позовних вимогах необхідно відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved