Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зняти арешт зі всього належного йому майна, накладений постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Чугуївського міського управління юстиції Харківської області Басковською О.А. про арешт майна боржника від 21.08.2014 року в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконанні державного виконавця відділу виконавчої служби Чугуївського міського управління юстиції Харківської області Басковської О.А. знаходилось виконавче провадження, щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] 21.08.2014 року постановою державного виконавця був накладений арешт на майно позивача, а саме на ? частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. На даний момент виконавче провадження в межах якого був накладений арешт, закрите. Однак незважаючи на те, що виконавче провадження у зв'язку з відкриттям якого було накладено арешт на майно позивача, закрите, арешт майна не знято, що порушує законні права та інтереси щодо розпорядження майном власником якого є позивач. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 листопада 2013 року Чугуївським міським судом Харківської області винесено заочне рішення згідно якого, було задоволено позовні вимоги [PERSON] [PERSON] щодо розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою (а.с. 12). 03 грудня 2014 року хвалою Чугуївського міського суду Харківської області було скасовано рішення за ново виявленими обставинами від 11 листопада 2013 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про реальний розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою (а.с. 15). 23 лютого 2016 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської області в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] третя особа: Чугуївська міська рада Харківської області, про виділення частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою - було відмовлено (а.с. 20). На сьогоднішній день позивач не має змоги розпоряджатися ? частиною свого будинку за адресою: [ADDRESS] який належить їй на підставі договору дарування від 01.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1291. Як вбачається з довідки Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Харківській області, від 07.02.2017 року, виконавче провадження № 43526230 з примусового виконання виконавчого листа № 2036/3864/2012 від 27.05.2014, виданого Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] загальної суми 42 425,20 грн., постановою державного виконавця від 18.06.2015 року завершено за п. 4 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв'язку зі скасування рішення, яке підлягало виконанню. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на будинок; [ADDRESS] накладено арешт. Судом встановлено, що станом на 20.01.2017 року в Чугуївському міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Харківській області відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для обмеження у володінні, користуванні та розпорядженні власним майном позивача. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Всупереч цьому, у зв'язку із наявністю не знятого відповідачем арешту, позивач залишається обмеженим у реалізації свого права власності в частині розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки в даному конкретному випадку відсутні обставини, передбачені ч.ч. 1-4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає за можливе застосувати положення ч. 5 цієї ж статті та зняти арешт. На підставі викладеного,

Outcome: approved