Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Першої Запорізької державної нотаріальної контори, Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про звільнення майна з під арешту. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна йому стало відомо, що 09.11.2005 року за № 2577479 реєстратором - Першою Запорізькою державною нотаріального контролю було накладено арешт на невизначене майно, окреме майно в [ADDRESS], яке є його власністю. Підставою обтяження стало повідомлення б/н від 02.06.1961 року В.Хортицький держбанк, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» сформоване на підставі архівного запису № 16668-93 від 01.01.1950 року. Ідентифікуючі ознаки окрім прізвища, ім'я, по батькові в архівному записі - відсутні. Таким чином на все майно позивача накладено арешт, що позбавляє його можливості реалізувати право власності на належне йому майно в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на фактах, викладених у позові та посилаючись на норми Закону, доводив суду, що будь-яка кредитна заборгованість у позивача відсутня, що підтверджується довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» № 33/2-707/2432 від 30.07.2013 року. Позивач позбавлений можливості реалізувати право власності на належне йому майно, в зв'язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні не заперечував проти заявлених позовних вимог, погодившись з тим, що відповідно довідки з ПАТ «Державний ощадний банк України» № 33/2-707/2432 від 30.07.2013 року, будь-яка інформація стосовно кредитної заборгованості по фізичній особі [PERSON] перед філією ЗОУ АТ «Ощадбанк» відсутня. Представник Першої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надав суду заява про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення учасників процесу, дослідивши докази в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: Відповідно до закону цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини (ч.1,2 ст. 11 ЦК України) Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. У судовому засіданні було встановлено та підтверджено письмовими доказами, що на майно позивача 09.11.2005 року за № 2577479 реєстратором - Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою було накладено арешт на нерухоме майно розташовано за адресою [ADDRESS] Підставою обтяження стало повідомлення б/н від 02.06.1961 року В.Хортицький держбанк, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» сформоване на підставі архівного запису № 16668-93 від 01.01.1950 року. Ідентифікуючі ознаки окрім прізвища, ім'я, по батькові в архівному записі - відсутні (а.с.13). Відповідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» № 33/2-707/2432 від 30.07.2013 року, будь-яка інформація стосовно кредитної заборгованості по фізичній особі [PERSON] перед філією ЗОУ АТ «Ощадбанк» відсутня (а.с.14). Відповідно до ст.. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Outcome: approved