Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із позовною заявою до [PERSON] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.04.2021 року о 08 год. 40 хв. в м. Суми, вул. Горького, біля буд. 2, на мосту водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Ford Focus, номерний знак [NUMBER] , який зупинився перед світлофором. При ДТП належний Позивачеві транспортний засіб Ford Focus, номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками Вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування ДТП склала 25279,11 грн., розмір матеріального збитку без урахування ПДВ - 17886,72 грн. В зв`язку із частковою виплатою на користь Позивача страховою компанією АТ «СТРАХОВА ГРУПА» «ТАС» страхового відшкодування в розмірі 13005,31 грн., останній просив стягнути з Відповідача різницю між фактичними витратами, які він поніс на ремонт автомобіля та страховою виплатою, яка склала 4594,69 грн., а також 10000 грн. моральної шкоди, та 1722,88 грн. грн. витрат на проведення експертної оцінки матеріального збитку, 3178 судового збору (в тому числі 908 грн. за вимогу про стягнення 1594,69 грн. та 2270 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди). Від Позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог відповідно до якої Позивач в зв`язку з виплатою АТ «СТРАХОВА ГРУПА» «ТАС» страхового відшкодування в розмірі 4299,25 грн. зменшив розмір майнових витрат на ремонт автомобіля, що залишилась невідшкодованою на день розгляду справи у суді до 295,44 грн. Ухвалою суду від 15.07.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та встановлено Відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву. 16.08.2021 року на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що не визнає позовних вимог, оскільки його цивільна відповідальність застрахована ПАТ «Європейський страховий альянс», а розмір моральної шкоди Позивачем не доведено та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій позовні вимоги підтримав. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 09.04.2021 року о 08 год. 40 хв. в м. Суми, вул. Горького, біля буд. 2, на мосту водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Ford Focus, номерний знак [NUMBER] , який зупинився перед світлофором. При ДТП належний Позивачеві транспортний засіб Ford Focus, номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначене підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.04.2021 року по справі №592/4593/21, яка набрала законної сили 05.05.2021 року. [PERSON] є власником автомобіля Ford Focus, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Власником автомобіля Mitsubishi Outlander номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Належний Позивачеві автомобіль Ford Focus, номерний знак [NUMBER] застрахований (легке КАСКО) в АТ «СТРАХОВА ГРУПА» «ТАС», доказом чого є Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 17.03.2021 року. В зв`язку із пошкодженням мого автомобіля внаслідок ДТП, а також наявності страхового договору, Позивач звернувся до АТ «СТРАХОВА ГРУПА» «ТАС» з заявою про страховий випадок. Страховим актом №10671/27/921 від 12.04.2021 року та розрахунком суми страхового відшкодування, складеними АТ «СТРАХОВА ГРУПА» «ТАС» було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 13 005,31 грн. 14.04.2021 року АТ «СТРАХОВА ГРУПА» «ТАС» на рахунок Позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перерахувала 13 005,31 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Фактично, вартість робіт по ремонту Ford Focus, номерний знак [NUMBER] склала 17 600 грн., що підтверджується рахунком №4 від 21.04.2021 року та актом виконаних робіт №4 від 04.05.2021 складеного ФОП [PERSON] . Оплату робіт по рахунку Позивачем здійснено у повному обсязі, доказом чого є платіжне доручення №267 від 22.04.2021 року та платіжне доручення №271 від 03.05.2021 року. Згідно висновку судового експерта Варухи В.О. від 27.04.2021 року №24/2021 ринкова вартість автомобіля Ford Focus, номерний знак [NUMBER] на час настання ДТП без урахування ПДВ складала 161 809 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування ДТП склала 25 279, 11 грн., розмір матеріального збитку без урахування ПДВ - 17 886,72 грн. Різниця між фактичними витратами, які я поніс на ремонт автомобіля та страховою виплатою склала 4594,69 грн. (17600 - 13 005,31). В подальшому АТ «СТРАХОВА ГРУПА» «ТАС» на користь Позивача було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 4299,25 грн., в зв`язку із чим сума майнових витрат на ремонт автомобіля, що залишилась невідшкодованою на день розгляду справи у суді склала 295,44 грн. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст.1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 де було зазначено, що що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний суд зазначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередньо винуватець. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04.12.2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Страховик не відшкодовує шкоду, він сплачує страхове відшкодування і це різні поняття. Тобто, страхове відшкодування не відшкодовує шкоду в повному обсязі. Укладений договір Відповідача з третьою особою - АТ «Європейський страховий альянс» не створює для Позивача жодних обов`язків, він формує додаткову підставу для відшкодування шкоди (делікта) - договірну. Жодний закон не обмежує право Позивача визначати, яким саме чином він має намір відновити своє порушене право: шляхом відшкодування збитків від особи, яка їх завдала чи від страховика, з яким така особа уклала договір. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного суду України в Постанові від 26 жовтня 2016 року під час розгляду цивільної справи №6-954цс16 та нового Верховного Суду у справі №910/9029/17 від 27 квітня 2018 р., і від цих правових позицій Верховний Суд досі не відступає. Отже, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] в частині стягнення з Відповідача майнових витрат на ремонт автомобіля, що залишилась невідшкодованими в розмірі 295,44 грн. та 1722,88 грн. витрат на проведення експертної оцінки матеріального збитку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таким чином, неправомірними діями Відповідача Позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що виникли в зв`язку із ДТП, переляку, нервовому стресі, а також через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього. Враховуючи роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ступінь доведеності позивачем характеру і обсягу моральних страждань, передбачені ст. 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає достатнім встановити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гр. На підставі ст. 141 ЦПК України, з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача також понесені Позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам (оскільки позов задоволено частково, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) у розмірі 1588 грн.

Outcome: approved