Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Вона є спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері. Позивач звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємець не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Зазначений строк позивачем пропущений оскільки вона юридично не обізнана та не мала на той час коштів не це, знаходилась у скрутному матеріальному становищі. Тому позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері у три два з моменту набрання рішенням законної сили. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про можливість розгляду справи без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 т. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], про що зроблено запис № 7926, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 5/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Згідно повідомлення Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] до нотконтори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Листом державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 16.07.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв'язку з тим, що позивач не звернулася до нотаріальної контори із належним чином оформленою заявою про прийняття спадщини у встановлений законом термін /а.с.8/ Суд дійшов до висновку, що позивач пропустив строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважних причин, а тому її вимоги про визначення додаткового строку в два місяці для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved