Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь спричинену йому Відповідачем моральну (нематеріальну) шкоду в розмірі 81\~600 (вісімдесят одну тисячу шістсот) гривень та покласти на Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» обовязок про відшкодування всіх судових витрат по даній справі. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що йому, внаслідок шкідливих умов праці за час професійної діяльності у відповідності до [PERSON] форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання б/н від 28 лютого 2017 року, встановлено діагноз: - вібраційна хвороба другої стадії: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; - синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом; - нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.); - деформуючого артрозу, в сполученні з періартрозом, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст. з порушенням функцій ходи) суглобів. [PERSON] п. 7 зазначеного [PERSON] дане захворювання визнано професійним. Зазначений діагноз професійних захворювань встановлений не тільки на підставі його скарг на стан здоровя, але й на підставі: - висновку Дніпропетровської обласної МСЕК № 6, що викладені у виписці з акту огляду медико-соціальною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА від 24.04.2017 року та довідці даного МСЕК серії ААА від 24.04.2017 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги; - медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, що виконана клінікою Українського науково-дослідного інституту промислової медицини за № 172 від 09.02.2017 року. [PERSON] форми П-4 розслідування хронічного захворювання б/н від 28 лютого 2017 року та постановами відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області № 0407/23813/23813.1/2 та № 0407/23813/23813.1/2 від 10 травня 2017 року йому було встановлено 30 % СТІЙКОЇ втрати професійної працездатності, призначена одноразова допомога у сумі 8\~160 (вісім тисяч сто шістдесят) гривень та щомісячну грошову суму у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності , що компенсує відповідну частину втраченого заробітку у розмірі 2\~308 (дві тисячі триста вісім) гривень 11 коп. Йому також була встановлена 3-я група інвалідності. Встановлено за п. 16 [PERSON] форми П-4, що його професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи з 01.02.1980 по теперішній час водієм автотранспортних засобів, зайнятим ПОВНИЙ РОБОЧИЙ ДЕНЬ НА ВИВЕЗЕННІ [PERSON] З КАРЄРУ, в цеху технологічного автотранспорту ПРАТ «ІнГЗК» при виконанні роботи працівник підпадав під дію загальної вібрації, показники котрої перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Причиною професійного захворювання у відповідності до п. 17 даного [PERSON] є: загальна вібрація: 111-120 дБ при ГДР 107 дБ. При цьому у відповідності до п. 12 зазначеного [PERSON] з 39 років 08 місяців загального мого трудового стажу 37 (тридцять років) позивач пропрацював саме в вищезазначених шкідливих умовах. Зазначені шкідливі фактори призвели до його хвороби за вищезазначеними діагнозами і до його професійного захворювання. У відповідності до даних [PERSON] форми П-4 б\\н від 28 лютого 2017 року, санітарно-гігієнічної характеристики, що затверджена головним санітарним лікарем м. Кривого Рогу за вих. № 2/2-11-3/319 від 28.01.2016 р., позивач відпрацював у шкідливих умовах праці у Відповідача по справі до встановлення факту отримання мною професійного захворювання. Вищезазначені наявні у позивача хвороби (професійні захворювання) відзначаються тяжкою симптоматикою. Зокрема: 1. Вібраційна хвороба - це професійне захворювання, що розвивається під впливом дії на людський організм вібрації, тобто механічного коливання матеріальних точок або тіл. Це захворювання зустрічається зазвичай у бурильників, обрубувач, клепальників, формувальників, заточувальників, шлифувальщика і робітників інших спеціальностей, пов'язаних із застосуванням обертових пневматичних і електричних інструментів (вібраторів), відбійних молотків і пр. Більшість цих інструментів доводиться тримати руками або ногами, а пальці кистей і звід стоп є якраз найбільш чутливими до вібрації. При частоті вібрації більше 35 коливань розвивається місцева вібраційна хвороба. При впливі на організм загальної вібрації, як це буває в транспорті, в ткацьких і швейних цехах, коли людина переміщується разом з об'єктом, може розвиватися загальна вібраційна хвороба. троки розвитку вібраційної хвороби залежать від індивідуальної чутливості до вібрації - від 6-9 місяців до декількох років від початку контакту з вібрацією. В основі патогенезу вібраційної хвороби лежить процес парабиоза, що розвивається в різних ділянках нервової системи. Насамперед пошкоджуючої дії вібрації піддаються рецептори кистей або стоп (залежно від характеру роботи). З рецепторів патологічний процес поширюється на периферичні нерви, приймає висхідний характер. При тривалому впливі вібрації парабіотіческого зміни розвиваються в міжхребцевих вузлах, в спінальних і кіркових вібраційних центрах вібрації. Звідси патологічний процес иррадиируєт і на судиноруховий центри, що призводить до розвитку ангіодистонічних явищ в клінічній картині вібраційної хвороби. Місцева вібраційна хвороба. У клінічній картині локальної вібраційної хвороби розрізняють ряд суб'єктивних і об'єктивних симптомів. Суб'єктивні ознаки проявляються у вигляді парестезії і болю в кистях, зябкости, оніміння кінцівок, побіління пальців при стисненні їх в кулак або на холоді, неприємних відчуттів в області серця. Об'єктивні ознаки: набряклість і ціаноз пальців і кистей, зниження шкірної температури в цих ділянках, потовщення і змозолілість шкіри з погано тріщинами, ламкість і порушення росту нігтів, атрофія дрібних м'язів кистей, контрактура IV-V пальців, порушення потовиділення (гіпергідроз, ангидроз). При капіляроскопії виявляються тривалі спазми судин, що і заподіює сильний біль. Мають місце грубі розлади больової і вібраційної чутливості за периферичним або сегментарному типу внаслідок ураження периферичних нервів і сегментарного апарату спинного мозку. При рентгенографічних досліджень відзначається наявність остеопорозу кистей, деформующих явищ в кістково-суглобовому апараті кінцівок і хребетного стовпа. При тривалому впливі місцевої вібрації з'являються порушення моторної функції травного каналу, тремор пальців, підвищена збудливість м'язів, головний біль, запаморочення. Таким чином, клініка місцевої вібраційної хвороби може оформитися у вигляді синдрому Рейно з вираженими судинними розладами в дистальних відділах кінцівок, у вигляді полиневритическому і міелополіневрітіческого синдрому. З появою ознак вібраційної хвороби хворий повинен бути відсторонений тимчасово або постійно від роботи, пов'язаної з вібруючими механізмами. Хворому призначають курс фізіотерапії, що включає диатермию області шийних симпатичних вузлів, ультрафіолетове опромінення комірцевої зони, діатермогальванізацію верхніх кінцівок, двокамерні гідрогальванічні ванни, масаж; дарсонвалізацію рук. Загальна вібраційна хвороба може розвинутися у осіб, які працюють на транспорті, в ткацьких і швейних цехах, внаслідок тривалого впливу загальної вібрації на організм. Клінічна картина загальної вібраційної хвороби характеризується більш-менш вираженими функціональними розладами нервової системи у вигляді астено-вегетативного синдрому. Це проявляється головним болем, запамороченнями, дратівливістю, емоційною нестійкістю, порушенням сну, розбитістю, зниженням працездатності, лабільністю артеріального тиску, підвищеною пітливістю, сердцебиттями, болем у попереку. 2. Ліктьовий суглоб утворюється в результаті з'єднання плечової, променевої та ліктьової кісток. Через нього проходять три важливих нерва, які при патологічних явищах в ньому часто бувають здавленими. Виникненню артрозу цього суглоба найчастіше передує травма, тому найбільш часто мова йде про посттравматичному ліктьовому артрозі. Крім цього, вплив робить фізичне навантаження при важкій роботі або при заняттях спортом. Артроз ліктьового суглоба має такі основні симптоми: сильні болі при згинанні і розгинанні суглоба, при цьому характерна іррадіація в напрямку до кисті; м'язова слабкість, яка виникає через здавленості нервових закінчень набряками і деформаціями суглоба; в пізнішій стадії хвороби в суглобі виникають клацання і хрускіт; при подальшому розвитку захворювання з'являється обмежена рухливість ліктя; характерний симптом Томпсона, що полягає в неможливості тильного згинання кисті і швидкому прийнятті положення долонного згинання; при згинанні передпліч відзначається симптом Велта, який полягає в тому, що візуально руху здорової руки відбуваються швидше; при проведенні зазначених проб присутність хворобливих відчуттів в ураженому суглобі. При артрозі зменшується обсяг синовіальної рідини, стоншується і надривається хрящ, що тягне за собою больові відчуття і обмеження рухливості. На пізніх стадіях захворювання головним симптомом є деформація суглоба, яка стає помітною зовні. Хворий ліктьовий суглоб виглядає ширше здорового, а навпомацки можна помітити наявність кісткових розростань. Іноді пацієнтові не вдається зігнути або розігнути руку в лікті через сильні больових відчуттів, що є характерним для початкової стадії деформуючого артрозу. Кінцівка ніби застигає в напівзігнутому положенні. Неприпустимим є прикладання будь-яких зусиль для її випрямлення. 3. Ангіодистонія це судинне захворювання, яке може викликати порушення будь-якої з систем організму. Класифікується патологія за характером перебігу, локалізації ураження, значенням АД, походженням. Виділяють наступні різновиди церебральної ангіодистонії: Монорегионарная і системна. У першому випадку поразка охоплює якийсь певний ділянку головного мозку. При системному процесі тонус порушений у всіх церебральних судинах. У цьому випадку характерна загальномозгова симптоматика. В залежності від значення АТ виділяють порушення по гипо - або гіпертонічному типу. При зниженому артеріальному тиску у пацієнта спостерігається слабкість, сонливість, блідість шкіри. ВСД за гіпертонічним типом характеризується почервонінням особи під час хвилювання, підвищенням ПЕКЛО, головними болями. У деяких випадках спостерігається змішаний тип ангіодистонії. [PERSON] течією розрізняють хронічну і кризову форму. При останньої можуть спостерігатися різкі перепади тиску, осередкові неврологічні симптоми, головний біль. Зміна тонусу артерій зустрічається частіше, ніж вен. У деяких випадках має місце поєднана патологія судин. Причини розвитку - Ангіодистонія судин головного мозку виникає внаслідок порушень клапанного апарату, еластичності стінок вен і артерій, пошкодження ендотелію і т. д. Симптоматика у поперековій радикулопатії дуже яскраво виражена: інтенсивні тривалі болі в спині; болі посилюються при кашлі, чханні і напрузі мязів преса; простріли в задню поверхню ноги і сідничні мязи; біль може розповсюджуватися в черевну стінку; порушення чутливості, парези, оніміння пальців ніг; обмеження руху при нахилах тіла; не виходить встати на шкарпетки або зігнути пальці ніг; атрофія мязів ніг і преса. Симптоми декілька розрізняються залежно від характеру больового синдрому: - попереково-крижова радикулопатія\~ серйозна загроза працездатності. Припинення нормальної провідності нервових імпульсів, призводить до атрофії мязів, порушення кровообігу, збої в роботі внутрішніх органів можуть стати причиною інвалідності. 4. Артроз колінного суглоба\~ прогресуюче захворювання з дегенеративними змінами суглобового хряща та послідуючим порушенням функції нижньої кінцівки. Гонартроз, який являється синонімом деформуючого артрозу колінного суглоба, характеризується хронічним перебігом з періодами загострення та ремісії і дуже часто призводить до анкілозу, тобто до повного знерухомлення, якщо своєчасно не проводилось лікування. Суглобовий хрящ, який покриває суглобові поверхні кісток, виконує роль захисної прокладки, яка помякшує навантаження і забезпечує вільне ковзання. При його руйнуванні виникають нерівності, які обмежують рух суглобових поверхонь і викликають біль. Це відбувається через механічні перешкоди і через те, що з'являються\~болі в колінах, які змушують хворого щадити кінцівку. Як захисна реакція, зявляються відкладення солей кальцію по краям суглобових поверхонь для обмеження руху патологічної ділянки, але це ще більше посилює симптоми і погіршує ситуацію. Головною причиною розвитку цього\~захворювання суглобів\~є травмуючий фактор. Це може бути фізичне навантаження, запальний процес чи будь-що, що призводить до пошкодження хряща. Це є основою патогенезу і призводить до виникнення певних симптомів і певних наслідків. В даному випадку мною спеціально наведені детальні симптоми наявних у мене хвороб, що виникли у результаті дії шкідливих умов праці на підприємстві Відповідача, щоб довести до відома суду наскільки серйозно мій стан здоровя погіршився внаслідок невиконання роботодавцями свого обовязку про створення безпечних умов праці. Дане твердження підтверджуються також: виписка-епікриз № 2042/602 із медичної картки стаціонарного хворого ТОВ «Медиком-4» , що видана ДП «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» від 05 червня 2015 року на моє імя; виписка-епікриз № 2274/716 із медичної картки стаціонарного хворого ТОВ «Медиком-4», що видана ДП «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» від 15 червня 2016 року на моє імя; виписка-епікриз № 440 із медичної картки стаціонарного хворого ТОВ «Медиком-4», що видана ДП «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» від 16 лютого 2017 року на моє імя; - формою індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями. Наслідками моєї роботи у шкідливих умовах стало встановлення розміру відсотків СТІЙКОЇ втраченої ним працездатності 30 відсотків безстроково. З усіма вищезазначеними хворобами позивач змушений тепер жити весь свій вік. 4. Позивач обґрунтовано вважає, що саме винними діями Відповідача по справі, що не створив безпечні умови праці на його робочому місця мені була спричинена значна моральна шкода. Позивач пропрацював в тяжких, шкідливих та небезпечних для здоровя умовах ВАТ «ІнГЗК» (нині ПАТ «ІнГЗК) за наявності факторів шкідливого впливу на здоровя. [PERSON] час роботи отримав всі вище перелічені професійне захворювання. У відповідності до Правил відшкодування шкоди, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 23.06.1993 р. за № 472 (з послідуючими змінами), ст. 11 Закону України «Про охорону праці» позивачу була встановлена компенсація: - у якості відшкодування втраченого заробітку щомісячно у сумі 2\~308 (дві тисячі триста вісім) гривень 11 коп., що сплачується третьою особою по справі - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та одноразова допомога у сумі 8\~160 (вісім тисяч сто шістдесят) гривень. Від Відповідача по справі колишнього його роботодавця він не отримав ні відшкодування спричиненої моральної шкоди за профзахворювання, яку він несе внаслідок втрати здоровя, ні в частині компенсації санаторно-курортного лікування чи надання путівок на оздоровлення, хоча він і втратив на 30 відсотків професійну працездатність від профзахворювань, змушений постійно тривалий час лікуватися, нести фізичні та моральні страждання, що змінили звичний уклад його життя, примусило докладати додаткові зусилля для організації свого подальшого життя. Завдана позивачу моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнає внаслідок хвороб та переносить і по сьогоднішній день. Відчуває себе неповноцінною людиною. У зв'язку з професійним захворюванням відчуває себе обмеженою у реалізації своїх життєвих планів. Фактично всі отримувані кошти страхові кошти він витрачає на своє лікування та оздоровлення, так як страхове відшкодування ліків здійснюється не в повному обсягу, а санаторно-курортне лікування незважаючи на висновок МСЕК надається тільки один раз на три роки. Між тим у відповідності до наказів МОЗ України встановлено стандарт надання медичної допомоги за наявними у мене хвороб, яким визначено санаторно-курортне лікування 1 раз на рік. Відсутність необхідних засобів для існування, в тому числі коштів на моє лікування, вимагає від нього додаткових зусиль для організації повноцінного життя. Попередня робота була для нього єдиним джерелом для існування, а отримувана ним компенсація, як він зазначав вище, майже в повному її розмірі витрачається ним на лікування профзахворювання. Зараз бюджет його сімї значно зменшився, а витрати у звязку зі станом здоровя збільшились. Протиправними діями Відповідача його моральному здоровю спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання отримання моральної компенсації за спричинену шкоду здоровя, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача ним зазнані моральні втрати, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову, відвідування відповідних інстанцій, щоб добитися належного по закону компенсації за спричинену моральну шкоду. Загальновідомим є той факт, що психологічний і фізичний стан людини залежить від ряду факторів зовнішнього оточуючого середовища, які спричиняють вплив на такий стан. Враховуючи присутність травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості розмір моральної шкоди може дорівнювати 10-ти кратному розміру отриманої одноразової допомоги, що мені була надана за постановою Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області від 10.05.2017 р. № 0407/23813/23813/8263/8263/, а саме 81\~600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень (40 140 х 2). На визначення саме такого розміру моральної шкоди впливає рівень інфляції в країні, значного подорожчання життя та падіння національної валюти. Зазначену суму позивач вважає мінімальною компенсацією за перенесені ним душевні страждання. Перелічені вище фактори неправомірної поведінки та вчинків з боку відповідача, вже на протязі досить тривалого часу продовжують завдавати йому досить значних моральних страждань. Крім того, останні досить негативно впливають також і на його психологічний стан. Все це суттєво змінило звичний для мене спосіб життя, змушує весь цей час вживати активних дій щодо захисту своїх прав та інтересів, а саме звертатись до відповідних державних та інших органів і установ, фахівців в області права та нести повязані з цим додаткові витрати. При цьому позивач визначений ним вище розмір моральної шкоди вважає обґрунтованим та справедливим також і з тих підстав, що Відповідач будучи юридичною особою відповідно має можливість в повному обсязі сплатити визначений в даному позові розмір завданої шкоди. Рахуючи розмір моральної шкоди, позивач обґрунтовує свої претензії виходячи з глибини моральних страждань, провини Відповідача та враховує, що моральну шкоду неможливо компенсувати у повному обсягу. Немає і не може бути критеріїв матеріальної оцінки перенесених душевних страждань та любий її розмір у грошовому виразі має лише умовний характер. Просить суд при визначенні розміру відшкодування спричиненої йому Відповідачем моральної шкоди врахувати і ту обставину, що Відповідач у добровільному порядку відмовився її компенсувати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просив його задовольнити. Відповідач, який надав письмові заперечення на позовну заяву до суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника та ухвалити рішення на підставі норм чинного законодавства, проти позовних вимог заперечує. Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що факт спричинення моральної шкоди позивачу є не доведений, позов є повністю не обґрунтований. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.02.1980 року працював у відповідача водієм автотранспортних засобів, має загальний стаж 39 років 08 місяців та 37 років за професією, 37 років у цеху в умовах впливу шкідливих факторів (а.с. 17). [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 28 лютого 2017 року (далі [PERSON]) позивачу [PERSON] був встановлений наступний діагноз - вібраційна хвороба другої стадії: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом; нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.); деформуючого артрозу, в сполученні з періартрозом, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст. з порушенням функцій ходи) суглобів. В даному [PERSON] зазначається, що працюючи з 01.02.1980 року по теперішній час водієм автотранспортних засобів, зайнятим повний робочий день на вивезені гірничої маси з карєру, в цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «ІнГЗК» при виконанні роботи працівників підпадав під дію загальної вібрації, показники котрої перевищували нормативні акти через недосканалість робочого місця; причина виникнення професійного захворювання загальна вібрація: 111-120 дБ при ГДР 107 дБ ([PERSON] на а.с. 16-20). Висновком МСЕК від 24.04.2017 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності та втрату професійної працездатності у розмірі 30 (тридцять) відсотків по вібраційній хворобі, встановлена потреба у забезпеченні позивача лікувальними засобами ВМП та потреба у санаторно-курортному лікуванні; дата переогляду 01.04.2018 року (а.с. 21). Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, зазначив, що у звязку із отриманим професійним захворюванням та встановленням ступеню втрати професійної працездатності, йому спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, як такий, що не забезпечив йому безпечних та нешкідливих умов праці, у звязку з чим він отримав професійне захворювання. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 153 КЗпП України\~та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. [PERSON]\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першої\~ст. 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз'яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача, які викладені в запереченні на позов, а також думку представника третьої особи щодо відсутності з боку відповідача вини у спричинені позивачу моральної шкоди з огляду на наступне. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. [PERSON] зазначеного вище [PERSON] причиною виникнення у позивача професійних захворювань стали такі обставини позивач, працюючи з 01.02.1980 року по теперішній час водієм автотранспортних засобів у відповідача, зайнятим повний робочий день на вивезені гірничої маси з карєру, в цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «ІнГЗК» при виконанні роботи працівників підпадав під дію загальної вібрації, показники котрої перевищували нормативні акти через недосканалість робочого місця; причина виникнення професійного захворювання загальна вібрація: 111-120 дБ при ГДР 107 дБ (а.с. 18). Як видно з [PERSON] розслідування, причиною професійного захворювання позивача є його стаж роботи протягом 37 років у цеху в умовах впливу шкідливих факторів, які виникли в результаті порушення, зокрема, керівництвом відповідача, де працював позивач,\~ст. 153 КЗпП України\~та\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Крім того, із медичних довідок [PERSON] встановлено, що в звязку з погіршенням стану здоровя позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в ТОВ «МЕДИКОМ» (а.с. 30-34), згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпаталогічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 09.02.2017 року № 172 у [PERSON] втсановлене захворювання професійного характеру з наступним діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом; нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.); деформуючого артрозу, в сполученні з періартрозом, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст. з порушенням функцій ходи) суглобів (а.с. 22-23). [PERSON] таких обставин, враховуючи розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи характер і тривалість страждань та стан здоровя позивача, характер отриманого ним професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а саме не можливість працювати за своєю професією, необхідності проходити періодично медичні обстеження та лікування, враховуючи відсоток втрати професійної працездатності позивача, який згідно висновку МСЕК первинно становить 30 %, дата переогляду 01.04.2018 року, третю групу інвалідності, що свідчить про безповоротність процесу втрати здоровя, суд вважає, що розмір моральної шкоди повинен складати 25\~000 (двадцять пять тисяч) грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у звязку з необґрунтованістю. При цьому, виходячи з викладеного вище, доводи відповідача, зазначені в письмовому запереченні, про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обовязок створити безпечні умови праці законодавством покладено саме на роботодавця відповідача по справі. У свою чергу також, спростовуються й доводи відповідача та представника третьої особи щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, в нього встановлений стійкий больовий синдром, що позбавляє його вільно рухатися, позбавляє нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Також, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення.

Outcome: partial