Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 29.08.2017 року з позовом про захист прав споживача шляхом зобов'язання до здійснення певних дій. В обґрунтування позову посилається на те, що він проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з газопостачання, які надаються ПАТ «Криворіжгаз». В квартирі з позивачем зареєстрована його донька, яка фактично в цій квартирі не проживає, у зв'язку з цим позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про перерахунок плати за комунальні послуги з урахуванням фактично проживаючих осіб, надававши підтверджуючі документи про відсутність доньки за місцем реєстрації, однак у перерахунку було відмовлено, чим порушені його права як споживача комунальних послуг, оскільки нарахування здійснювалось за послуги, які фактично не отримувались споживачем. Зазначає, що відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживача» при задоволенні позовних вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вважає, що переживання позивача з приводу неправильного нарахування за послуги газопостачання, відмова у перерахуванні за ці послуги відповідачем та повідомлення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради про відмову у наданні субсидії, у зв'язку з боргом за комунальні послуги, а саме послуги з газопостачання є доцільними та повністю обґрунтованими та мають об'єктивний характер. Тому, просить суд визнати дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо відмови [PERSON] у перерахуванні плати за послуги газопостачання неправомірними; зобов'язати відповідача провести перерахунок за спожитий газ, відповідно до проживаючих за вказаною адресою за період з 01.11.2016 р. по 01.08.2017 р.; надати правову оцінку діям та бездіяльності ПАТ «Криворіжгаз»; стягнути з ПАТ «Криворіжгаз» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], кожен окремо, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених в письмових запереченнях. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, прийшов до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак, розгляд справи продовжено за нормами ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року. Судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). За цією ж адресою позивачу надаються послуги з газопостачання. Крім позивача за вказаною вище адресою зареєстрована донька позивача, що не оспорюється відповідачем. Згідно довідки, посвідченої головою ЖБК «Рассвет-46» [PERSON] від 02.02.2010 р. встановлено, що [PERSON] дійсно проживає один за адресою: [ADDRESS]. Довідка видана за місцем вимоги (а.с. 9). Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 08.08.2017 року засвідчено, що за адресою [ADDRESS] з 2011 року, фактично не проживає громадянка [PERSON] (а.с. 11). Позивач неодноразово звертався до відповідача, в останнє, 02.06.2017 року з заявою, згідно якої повідомив, що на підприємство 01.12.2016 року було направлено офіційний лист з відділу праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Довгинцівської у місті ради про те, що він є власником квартири та мешкає один, а донька зареєстрована в його квартирі не приймає участі у сплаті за комунальні послуги. У зв'язку з чим просив у добровільному порядку зробити йому перерахунок за газ з урахуванням субсидій (а.с. 14). З Довідки начальника управління праці та соціального захисту населення [PERSON] за №17/15-104 вбачається, що згідно рішення комісії з вирішення питань, пов'язаних з наданням населенню пільг, субсидій на житлово-комунальні послуги та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, призначена житлова субсидія за умови, що кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за вказаною адресою є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні осіб: зареєстровано дві особи, фактично мешкає - одна (Протокол №7 від 27.05.2015). Житлова субсидія була призначена на період з квітня 2015 року по березень 2016 року. Згідно з абз. 10 п. 14 Положення (в редакції до 01.05.2017) після закінчення строку отримання субсидії [PERSON] була призначена субсидія на наступний період з квітня 2016 року по березень 2017 року із розрахунку на одну особу (а.с. 15). Постановою Національної комісії № 2494 від 30.09.2015 р., що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затверджений Кодекс газорозподільних систем. Вищевказаним Кодексом визначено, що оператор газорозподільної системи це суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Згідно розділу VІ глави 3 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2494 (далі Кодекс) договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об'єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оскільки, позивач сплачував рахунки (квитанції) постачальника за поставлений природний газ, що є фактом його згоди про приєднання до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, виходячи зі статусу публічного договору, тому між позивачем і відповідачем існують договірні відносини, які регулюються, в тому числі, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2498 (далі Типовий договір). Пунктом 12.4 Типового договору перебачено, що якщо в установленому порядку відбуваються зміни персоніфікованих даних до заяви-приєднання, Споживач повинен у місячний строк звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін. Споживач, що є побутовим, який розраховується за нормами споживання (не забезпечений лічильником газу), зобов'язаний не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, житловому будинку. Разом з цим, розділом ІХ главою 4 визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об'єкті. У разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об'єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це Оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами. Крім того, згідно роз'яснень Національної комісії регулювання електроенергетики України від 25.11.2011 року за вих. №8955/14/14-11, споживач має право на перерахунок вартості фактично наданих послуг з газопостачання не більш як за шестимісячний період у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї, осіб, зареєстрованих у його квартирі, приватному будинку на підставі подання у місячний строк виконавцю письмової заяви з відповідними підтвердними документами. Підтвердним документом може слугувати довідка з іншого місця перебування (роботи, лікування, навчання, довготривалого відрядження тощо) із зазначенням періоду часу (не більш як шість місяців) відсутності споживача або членів його сім'ї за основним місцем проживання, видана установою або організацією та завірена печаткою. Саме це позивачу було роз'яснено листом ПАТ «Криворіжгаз» від 20.02.2017 року за №Кд01.3-ПВ-11224-0617 на його заяву від 02.06.2017 року. Однак, жодних належних довідок, які б свідчили про період та причини відсутності його доньки за місцем реєстрації позивачем не було надано. У відповідності до положень ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд вважає, що за таких обставин відсутні правові підстави для визнання дій ПАТ «Криворіжгаз» щодо відмови у перерахуванні позивачу плати за послуги газопостачання неправомірними та зобов'язання ПАТ «Криворіжгаз» провести перерахунок за спожитий газ відповідно до проживаючих за період з 01.11.2016 р. по 01.08.2017 р.. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача ПАТ «Криворіжгаз» моральну шкоду, яку він оцінює в 5000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 5 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Оскільки судом не було встановлено факту порушення прав позивача як споживача із боку відповідача, вимога щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., яка є похідною, також задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, тому він звільнений від сплати судового збору. Частиною 7 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed