Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що з 21 листопада 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області зроблено відповідний актовий запис за № 110. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. В період спільного проживання останнім часом в сім'ї відбувалися конфлікти та суперечки. Все це призвело до того, що з 2015 року фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинилися остаточно. Оскільки сторони проживають окремо, то збереження шлюбу з відповідачем неможливе та суперечитиме інтересам позивача. Спір про поділ майна, що є спільною власністю, в разі потреби буде вирішуватися в окремому порядку. Вживання заходів щодо примирення не має необхідності, оскільки позивач твердо вирішила розірвати шлюб, свою позицію міняти не збирається. Відповідач згоду на розлучення не дає, відмовляється розірвати шлюб через відповідні органи реєстрації в добровільному порядку, тому позивач змушений звернутися до суду, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі через оголошення в газеті «Запорізька правда», документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згодна, від відповідача заперечень проти позовних вимог не надходило, сторони мешкають за різними адресами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved