Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 10.10.2017 року обґрунтовуючи тим, що він проживав з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2007 року, від спільного життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2013 року по 2015 рік відповідач почала вживати спиртні напої, періодично залишала сім'ю і проживала невідомо в яких місцях, соціальну допомогу на дитину, яка являється інвалідом дитинства, відповідач витрачала на спиртні напої, матеріальної допомоги та іншої допомоги дитині не надавала, повністю ухилялась від виховання дитини, не піклувалась про її стан здоров'я та навчання, не дбала про її духовне та моральне виховання, а з 2015 року і по даний час взагалі самоусунулась від виконання батьківських обов'язків та постійно не проживає разом із сім'єю, проживаючи за іншою адресою. Вихованням дочки займається він та його мати із сестрою, дбають про її стан здоров'я та навчання, про її духовне та моральне виховання. Органом опіки та піклування було видано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки. Тому, просив позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дочки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на його користь аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку ( доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та покласти судові витрати на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, однак не подала до суду відзив на позов з доказами в підтвердження заперечень проти позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей та сім'ї Білоцерківської райдержадміністрації Київської області, позов підтримують в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2007 року за адресою: [ADDRESS]. Від спільного життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 7-13) та визнається відповідачем. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком, позивачем у справі, та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Для проживання дитини за вказаною адресою створені усі належні умови, батько добросовісно виконує батьківські обов'язки, батько і бабуся піклуються про стан здоров'я дитини, приймають участь у її житті, вихованні, утриманні, розвитку, що підтверджено матеріалами справи (а.с.9-12) та узгоджується з показами свідка. Позивач [PERSON], [INFO], уродженець с. Трушки, Білоцерківського району Київської області, проживає у приватизованому будинку, який належить його матері, працює на ТОВ «Єврокапіталбуд» з 13.05.2016 року на посаді покрівельника рулонних покрівель та покрівель із штучних матеріалів на постійній основі, за місцем проживання характеризується позитивно, добросовісно виконує батьківські обов'язки щодо дочки [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 12,14). Відповідач [PERSON], [INFO], уродженка с. Трушки, Білоцерківського району Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], за місцем проживання характеризується з негативної сторони, до сільської ради неодноразово надходили скарги від родичів на неї, вона зловживає алкогольними напоями, не веде належного догляду за дитиною інвалідом, недоцільно використовує кошти, які отримує на дитину, часто не ночує вдома, веде бродячий та аморальний спосіб життя. За дочкою не доглядає та у вихованні участі не приймає, влаштуватись на підробітки вільного часу не має, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 9,13,15) та узгоджується з показами свідка. Відповідно до рішення опікунської ради при виконавчому комітеті Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 26.09.2017 року за № 02-31-335 ( а.с.8), опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст. 151 СК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків в повній мірі щодо дочки [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Також, судом встановлено, що вихованням, піклуванням, утриманням [PERSON], [INFO], займається її батько та бабуся, які забезпечують її харчуванням, лікуванням, виявляють інтерес до внутрішнього світу дитини, піклуються про її фізичний та духовний розвиток, саме вони створили умови для розвитку та росту дитини. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, враховуючи рішення опікунської ради при виконавчому комітеті Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 26.09.2017 року за № 02-31-335, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів має становити не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визначений на відповідний період року. Суд, максимально враховуючи інтереси дитини,

Outcome: approved