Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до відповідача про стягнення з неї суми боргу по розписці в розмірі 96 400,00 грн. суму індексу інфляції в розмірі 1291,96 грн., 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 2947,46 грн. та судові витрати в розмірі 964,00 грн. та 121,80 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 27.05.2012 року він дав у борг відповідачу грошову суму в розмірі 8 000 тисяч доларів США на строк до кінця квітня 2013 року і отримав від неї відповідну розписку на підтвердження вказаної обставини. Однак в зазначений строк відповідач не повернула грошові кошти, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Від позивача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить підпис її представника - [PERSON] в розписці, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення, вручене належним чином, тому суд визнає її неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за її відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між сторонами справи 27.05.2012 року було укладено договір позики у формі розписки, що підтверджується розпискою від 27.05.2012 року. Згідно умов договору [PERSON] отримала в борг грошові кошти в сумі 8 000 /вісім тисяч/ доларів США, з терміном повернення до квітня 2013 року. Розписка підписана відповідачкою, що підтверджує факт отримання нею грошей, тобто позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідачка в добровільному порядку грошей не повертає, тобто не приступила до виконання зобов'язання, коштами користується до теперішнього часу. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормою ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за ч.1 якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач не повернув у визначений строк борг, суд вважає, що сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача. У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за розпискою від 27.05.2012 року в розмірі 8000 дол. США, що еквівалентно 96400,00 гривень, посилаючись на курс валюти станом на момент подачі позову, тобто 8000?12,05=96400,00 грн. /а.с. 11/ Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач повинна була повернути грошові кошти у квітні 2013 року,стягненню також підлягають 3 % річних за весь час прострочення виконання зобов'язання, тобто за період з 01 травня 2013 року по 07 липня 2014 року, що складає 372 дні прострочення, тобто 2947,46 грн. ( 96 400,00 грн. х 3% : 100% : 365 х 372). Сума індексу інфляції складає 1291,96 грн., яка розраховується з наступного 1,001х1,000х0,999х0,993х1,000х1,004х1,002х1,005=1,003 - індекс інфляції за період з 01.05.2013 року по 31.12.2013 року, 1,002х1,006х1,022х1,033х1,038=1,104 - індекс інфляції за період з 01 січня 2014 року по 01 червня 2014 року. 96 400,00 грн. х 1,003 = 96689,40 грн.; 96 400,00 грн. х 1,104 = 97 402,56 грн.; 96689,40 грн. - 96400,00 грн. = 289,40 грн.; 97402,56 грн. - 96400,00 грн. = 1002,56 грн.; 1002,56 грн. + 289,40 грн. = 1291,96 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, оскільки судові витрати були належним чином підтверджені позивачем наданими квитанціями (а.с.1,2), згідно ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в сумі 121,80 гривень та 964,00 гривень. На підставі вищенаведеного, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 101 725,22 грн. (сума боргу по розписці в розмірі 96 400,00 грн. + сума індексу інфляції в розмірі 1291,96 грн. + 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 2947,46 грн. + судові витрат по сплаті судового збору в розмірі 964,00 грн. та 121,80 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved