Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Даний будинок є памяткою культурної спадщини (охоронний № 962/1) відповідно до рішення Львівського облвиконкому № 393 від 22 листопада 1988 року. [PERSON] в порушення п. 1 рішення виконкому ЛМР № 643 від 31 серпня 2007 року «Про впорядкування зміни та встановлення віконних і дверних заповнень фасадів на території історичного ареалу м. Львова» самовільно проведено заміну деревяних віконних заповнень на металопластикові.\~ Просить суд зобовязати [PERSON] за власні кошти привести сім самовільно замінених віконних заповнень до автентичного вигляду, стягнути суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник третьої особи на стороні позивача - управління охорони історичного середовища Львівської міськради в судовому засіданні зазначив, що будинок відповідача відноситься до памятки культурної спадщини, а відтак дії відповідача по заміні деревяних віконних заповнень на металопластикові є протиправними, оскільки не дотриманий принцип автентичності. Крім того, у відповідача відсутній дозвіл компетентного органу на проведення таких робіт. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, так як металопластикові віконні конструкції були встановлені як вимушений захід для нормального проживання у квартирі, їх форма узгоджується з раніше встановленими вікнами. Крім того, він намагався провести заміну вікон відповідно до порядку, встановленому міською радою. Однак, йому зазначили, що буде не заміна вікон німецькою фірмою, а їх реставрація за ціною 510 євро за вікно. Такі умови не влаштували відповідача. У 2013 році разом с сусідами вони звернулися до управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, однак отримали відмову. У 2014 році з дотриманням стилю попередніх вікон він провів заміну старих вікон на металопластикові. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки ЛКП « Старий Львів» (вих. № 608) від 26 лютого 2015 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4). Перевіркою ЛКП « Старий Львів» було встановлено та зафіксовано в акті № 108 заміну деревяних вікон у квартирі за вищевказаною адресою(а.с.5,8-10). Згідно з протоколом ЛВ № 000382 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 КУпАП від 30 жовтня 2014 року, складеним представником управління охорони історичного середовища Львівської міськради, відповідач самовільно без дозволу влаштував пластикові вікна взамін дерев'яних (а.с.6). На підставі протоколу, постановою адміністративної комісії Галицької райадміністрації Львівської міськради № 183 від 25 грудня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, та провадження по справі закрите у звязку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.7). Судом встановлено, що буд. № 26 по вул. Краківській у м. Львові внесений в перелік памяток архітектури м. Львова та розміщений на території історичного ареалу міста, що перебуває під охороною ЮНЕСКО (а.с.35). Згідно з п. 2 рішення Львівської міської ради № 643 від 31 серпня 2007 року «Про впорядкування та встановлення віконних і дверних фасадів на території історичного ареалу м. Львова», заміну віконних та дверних заповнень фасадів у житлових будинках памятках архітектури, які належать до територіальної громади міста, проводиться комплексно за кошти міського бюджету, для чого передбачено видатки у бюджеті, починаючи з 2008 року. У п. 3.1 вищезгаданого рішення вказано, що у випадку бажання власників користувачів квартир чи нежитлових приміщень позапланово самостійно виконувати заміну віконних та дверних заповнень фасаду, вони зобов'язанні виготовити і погодити проектну документацію у встановленому порядку та виконати роботи за власні кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. Окрім того, ч. 1 ст. 22 вказаного Закону пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Також використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. Відповідно до ч.3 ст. 47 цього ж Закону юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову Галицької райадміністрації та його задоволення у повному обсязі, оскільки відповідачем не отриманий відповідний дозвіл у компетентних органів та заміна віконних заповнень відбулася без збереження матеріалу - дерева, що призвело до порушення автентичного вигляду будинку як памятки культурної спадщини, втраті культурних та функціональних властивостей останнього. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved