Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до Любимівської селищної ради про визнання права на земельний пай. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка в 1954 році була прийнята в члени колгоспу імені Крупської. 16.11.1967 року була оформлена на пенсію, але залишилась членом колгоспу. 30.08.1995 року колгосп ім.Крупської був реорганізований в КСП « Любимівське» і в колективну власність членів КПС переданий Державний акт на право колективної власності на землю. До даного акту додавався список членів КСП, що мали право на земельну частку ( пай) на землю. В даний список, по невідомій причині, мати позивача не була включена. Позивач вважає, що мати згідно указу Президента України від 08.08.1995 року мала право на земельну частку (пай) в КСП « Любимівське», оскільки на момент передачі Державного акту на землю була пенсіонером колгоспу. Позивач просить установити, що [PERSON] , мала право на земельну частку ( пай) на землю, передану в колективну власність КСП « Любимівське». Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07.09.2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 29.09.2021 року на адресу Каховського міськрайонного суду Херсонської області надійшов відзив, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає, зазначивши, що відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Копія трудової книжки колгоспника за № 236 від 18.04.1966 року, виданої на ім`я [PERSON] та довідка голови КСП « Любимівське» від 26.02.2001 року є неналежним доказом перебування вищевказаної особи у членах КСП « Любимівське» на момент реєстрації акту на право колективної власності на землю. Окрім цього, відповідно до відповіді відділу у Каховському районі міськрайонного управління у Каховському районі та м. Новій Каховці ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 03.02.2021 року, [PERSON] в списку осіб, що мають право на отримання земельного паю та книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП « Любимівське» не значиться. 11.11.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача посилається на необізнаність [PERSON] , як спадкоємця майна померлої [PERSON] , про те, що остання мала право на земельний пай. Про вказане право позивач дізнався у 2020 році. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, зазначених у позові, додавши, що його мати [PERSON] все життя пропрацювала в колгоспі, з невідомих причин не була внесена у списки на отримання земельного паю, це помилка і суд повинен це виправити. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, приходить до наступного. Батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с.4). Відповідно до довідки КСП « Любимівське» від 26.02.2001 року, [PERSON] , 1909 року народження, дійсно є пенсіонеркою КСП « Любимівське» ( а.с.5). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис № 26( а.с.3). В матеріалах справи міститься архівна довідка від 02.03.2020 року за № К-51/7, відповідно до якої, в документах архівного фонду колгоспу ім. Крупської у книгах обліку трудового стажу колгоспників значиться [PERSON] в період з 1954 року по 1964 рік ( а.с.7). Окрім цього, до позовної заяви долучено копію трудової книжки на ім`я [PERSON] , яка працювала в колгоспі ім. Крупської в період з серпня 1954 року по 1961 рік ( а.с.10). Відповідно до довідки Держгеокадастру ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 03.02.2020 року за № 59/86-20, [PERSON] , в « Списку осіб, що мають право на отримання земельного паю» та « Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай)» по КСП « Любимівське» не зазначена ( а.с.8). Листом Каховської РДА Херсонської області від 19.03.2020 року, [PERSON] роз`яснено, порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв) ( а.с.9). Відповідно до відповіді Каховської районної державної нотаріальної контори від 21.07.2021 року за № 460/01-16 , що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися ( а.с.56). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 п. 2Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту даної норми випливає, що право на земельну частку ( пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1 ЗУ « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)» , право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Стаття 2 ЗУ « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)» Документи, що посвідчують право на земельну частку (пай) передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Стаття 3 ЗУ « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)» проголошує, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Оскільки, [PERSON] , за життя не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, то вона не набула права на земельну частку (пай) в КСП « Любимівське», будь яких доказів зворотнього позивачем суду не надано. Отже, померла не набула права на земельну частку ( пай). Після її смерті не набув такого права і позивач, як спадкоємець після смерті матері. Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач не успадкував після смерті своєї матері право на земельну частку (пай) в КСП « Любимівське».

Outcome: dismissed