Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив визнати право спільної сумісної власності подружжя , а саме: [PERSON] та його дружиною [PERSON] на квартиру. що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилався на таке: на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі номер 361/9912/14-ц від 12 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було встановлено факт проживання однією сім,єю з 01 березня 1996 року по 12 лютого 2015 року. Даний факт було встановлено з метою уникнення непорозумінь у майбутньому з приводу розподілу спільно набутого майна за час проживання однією сім,єю, поділу спадщини та інших питань, що мають юридичне значення. У період спільного проживання ними за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира є об,єктом права спільної часткової власності подружжя. До судового засідання позивач та його представник не з,явились, просили розглядати справу за їх відсутності на підставі наданих доказів. Відповідачка та її представник до судового засідання не з,явились, просили розглядати справу на підставі наданих документів, проти позову не заперечували. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав: у відповідності до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі номер 361/9912/14-ц від 12 лютого 2015 року було встановлено факт проживання однією сім,єю позивача [PERSON] та [PERSON] з 01 березня 1996 року на 12 лютого 2015 року. Даний факт, як вказано у позовній заяві, було встановлено з метою уникнення непорозумінь у майбутньому з приводу розподілу спільно набутого майна за час проживання однією сім,єю, поділу спадщини та інших питань, що мають юридичне значення. У період спільного проживання, як встановлено у судовому засіданні, позивачем та відповідачкою було придбано нерухоме майно, а саме: квартира. Розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 14 квітня 2008 року та витягом з Державного реєстру правочинів номер 5780873 від 14 квітня 2008 року. У відповідності до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності. У відповідності до ст.. 61 СК України об,єктом права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співучасників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та /або/ державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Таким позовні вимоги підтверджені доказами, наданими позивачем та не заперечуються відповідачкою. На підставі ст. ст.60, 61, 63 СК України, ст..ст. 16, 319, 369 ЦК України,

Outcome: approved