Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить рішенням суду присвоїти прізвище її сину при реєстрації за прізвищем матері «Турушев». В обґрунтування позову зазначає, що 17 травня 2017 року вона народила сина, про що їй було видано медичне свідоцтво про народження. На час народження дитини вона вже була розлучена з колишнім чоловіком [PERSON] відповідно до рішення суду, оскільки фактично з ним спільно не проживала з жовтня 2014 року. Однак, Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено в реєстрації прізвища дитини «Турушев» та запропоновано звернутись до суду. Тому вона вважає, що її права щодо визначення прізвища дитини порушені. В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20.02.2017 року розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який було зареєстровано 28 вересня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільної реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №341( свідоцтво про шлюб серії І-Но№373662 видано повторно). Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище «Турушева» (а.с.6). Згідно медичного свідоцтва про народження №16 від 17 травня 2017 року у [PERSON] 17 травня 2017 року народився хлопчик (а.с.5). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, то спір у цій справі підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до п.21 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні від 18.10.2000 року №52/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.10.2010 №3307/5 при різних прізвищах за письмовою згодою батьків дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. На момент державної реєстрації народження дитини батьки мали різні прізвища, оскільки прізвище позивачки за рішенням суду було змінено на дошлюбне «Турушева». Батьки не досягли згоди щодо присвоєння прізвища дитині, оскільки батько був відсутній та відповідної заяви до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції не надав. Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що імя фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Порядок присвоєння прізвища, власного імені та по батькові врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 49 наведеного Кодексу, державній реєстрації підлягають, зокрема народження фізичної особи та її походження. Також суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У ст.7 Конвенції про права дитини прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року закріплено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства. Оцінюючи вищевказане, суд приходить до переконання, що при визначенні основних інтересів дитини необхідно враховувати, що на теперішній час дитина, народжена позивачкою, не має прізвища чим порушуються її соціальні права та інтереси. Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved