Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі від якого має малолітню дитину [INFO]. Під час знаходження у шлюбі від придбав автомобіль NissanPrimera, 1996 року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER] за 36000,00 гривень, відповідно до висновку незалежного експерта вартість автомобілю становить 31500,00 гривень. Позивач вказує, що відповідач наполягала на тому щоб вказаний автомобіль він зареєстрував на неї, що він і зробив. Однак в вересні 2014 року відповідач обманним шляхом заволоділа автомобілем на продала його без його на те згоди. Посилаючись на вказані обставини, на положення статей 60,70 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь половину вартості автомобілю NissanPrimera, 1996 року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, на питання суду пояснив, що на сьогоднішній день він та відповідач знаходяться в зареєстрованому шлюбі, який не є розірваним. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що спірний автомобіль вони з позивачем придбали під час знаходження у шлюбі, який на даний час не є розірваним, даний автомобіль на теперішній час дійсно продано, але з отриманих від продажу автомобілю коштів вона взяла на лікування дитини лише 3000,00 гривень, інші залишила позивачу, просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, щовідповідно до копії свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER], сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з копії довіреності від 19.07.2013 року, спірний автомобіль перейшов у володіння подружжя [PERSON]. Згідно копії довідки - рахунку від 23.09.2014 року серії ВІА № 764592, виданої [PERSON], останній придбав спірний легковий автомобіль NissanPrimera за 20000,00 гривень. Дані обставини не оспорюються та визнаються сторонами по справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] як і гроші, які були отримані від продажу вказаного автомобілю, оскільки відповідно до положень статей 60,61 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з копії довіреності від 19.07.2013 року спірний автомобіль перейшов у володіння сторін по справі відповідно до наданої довіреності, тобто право володіння та розпорядження ним було надано як позивачу так і відповідачу, здійснення повноважень за довіреністю мають як позивач так і відповідач незалежно один від одного, даних про те, що на підставі цього було здійснено перереєстрацію спірного автомобілю на когось з подружжя [PERSON] сторонами суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів того, що кошти, які були отримані від продажу спірного автомобілю були отримані і знаходяться саме у відповідача та були витрачені останньою на власні потреби без згоди позивача. Крім цього, як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача половину вартості спірного автомобілю не зазначаючи при цьому яку саме суму. За наявності викладених вище обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в зв'язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed