Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в сумі 3506,00 грн., інфляційних нарахувань в сумі 2204,27 грн. та три відсотки річних в сумі 106,88 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, тому зобовязана нести витрати по утриманню будинку, прибудинкової території та своєчасно сплачувати нарахування за надані житлово-комунальні послуги. Відповідач ухиляється від сплати внесків, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути. В судовому засіданні представник позивача позов в частині стягнення заборгованості підтримав, вимоги щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних просив залишити без розгляду. Відповідач та його представник визнали позов в частині вимог щодо стягнення заборгованості за 2016 рік, представником подано заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши сторони та їхз представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст..ст. 145, 149 ЖК України, п.46 статуту Житловобудівельного кооперативу «Полісся» м. Житомира. Згідно довідки №354 від 25.06.2016 року, виданої головою правління ЖБК Полісся, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], пай сплачений нею в повному обсязі. Відповідач користується послугами позивача, від отримання послуг позивача не відмовлялась. Наведене підтверджується довідкою про склад сім] та розрахунком, та не заперечувалося у судомому засіданні відповідачем, яка визнала заборгованість за 2016 рік. Одночасно судом встановлено, що на 01.06.2016 року заборгованість відповідача за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 3506,00 грн., Відповідно до статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з частинами четвертою, пятою статті 267 ЦК України\~сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Як вбачається довідки-розрахунку та не заперечувалося відповідачем, у червні 2013 р. сплачено 216 грн., при рахунку на 107,76 грн., у серпні 2013 р. сплачено 215 грн., у грудні 2013 р. сплачено 504 грн., у березні 2014 р. сплачено 100 грн., у липні 2014 року сплачено 545 грн., у листопаді 2014 р. сплачено 300 грн., у січні 2015 р. сплачено 450 грн., у квітні 2015 року сплачено 400 грн., у червні 2015 року сплачено 143 грн., у грудні 2015 року сплачено 541 грн., при рахунку на 149,82 грн., у лютому 2016р. сплачено 400 грн. та зважаючи, що відповідач в судовому засіданні пояснила, що сплачувала суми більші ніж виставлені рахунки у звязку з погашенням заборгованості та неможливістю вчасно сплачувати, суд дійшов висновку про переривання строку позовної давності. Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України\~після переривання перебіг позовної давності починається заново. Отже, встановивши, що перебіг позовної давності починається заново, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у позові щодо вимог за 2013 2015 рр. за пропуском строку позовної давності. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі ст.ст. 66, 68, 145, 149 ЖК України, ст.ст. 264, 625 ЦК України та

Outcome: approved