Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на ту обставину, що 02.11.2015 року на підставі наказу №27-п від 18.11.2015 року, між ХДУ та [PERSON] було укладено договір про навчання № 51-176/15. ХДУ взяло на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання на денній формі навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст», за напрямом підготовки «Мова і література (англійська)» надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, видати документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання відповідачем навчального плану. [PERSON] взяла на себе зобовязання вносити оплату за навчання відповідно до п. 4.4 договору. Проте, оплата за навчання відповідачем вчасно не здійснювалась, заборгованість по оплаті за навчання складає 508,63 грн. Наказом №1-п від 21.01.2016 року [PERSON] відраховано з університету за власним бажанням з 18.01.2016 року. Просив стягнути з відповідача заборгованість за навчання загальною сумою 508,63 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач у судове засідання не зявилася,надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02.11.2015 року між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено типовий договір про навчання № 51-176/15, відповідно до умов якого ХДУ взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити освітню послугу на денної формі навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст», за напрямом підготовки «Мова і література(англійська)», надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, видати документ про освіту державного зразка. Відповідно до п.4.2 договору загальна вартість освітньої послуги становить 14840,00 грн. Згідно п.4.4 договору замовник вносить плату щомісяця до 20 числа місяця, що передує звітному, шляхом перерахування суми оплати за навчання на рахунок Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації через будь-яку банківську установу. Обовязком замовника за договором № 51-176/15 від 02.11.2015 року є своєчасно вносити плату за отримання освітньої послуги в розмірах та у строки, що встановлені договором (п.3.1 договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства. [PERSON] умови договору виконувались неналежним чином. Згідно довідки розрахунку № 733 сума заборгованості [PERSON] за січень 2016 рік складає 508,63 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За договором про надання послуг, згідно ч.1 ст.901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязаний оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник згідно вимогам ч.1 ст.903 ЦК України, зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Дія договору припиняється у разі відрахування замовника-фізичної особи з навчального закладу згідно із законодавством ( п.7.1 договору). Наказом ХДУ № 1-п від 21.01.2016 року [PERSON] відрахована з університету за власним бажанням з 18.01.2016 року. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мали місце під час дії договору. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Крім цього, відповідно до\~ ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Оскільки, визнання відповідачем позову, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає таке визнання відповідачем позову. Враховуючи викладене вище, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 629, 631, 901,903 ЦК України,

Outcome: approved