Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 13.04.2016 р. в сумі 83567,80 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позивних вимог зазначив проте те, що 13 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким позивач (Продавець) зобов'язався передати у власність відповідача (Покупець) земельну ділянку, розташовану за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, на території садового товариства «Енергія», 4-23, кадастровий № 6510700000:19:049:0983, загальною площею 0,0672 гектара, а відповідач (Покупець), в свою чергу, зобов'язався сплатити обумовлену договором вартість нерухомого майна 47722,00 гривень. Вказану вартість Покупець сплатив Продавцю у день укладання договору купівлі-продажу. Разом з тим, 13 квітня 2016 р. відповідач склав розписку, згідно з якою сторони по справі узгодили, що фактично договірна ціна складає чотири тисячі доларів США. Так, згідно вказаної розписки повного розрахунку між сторонами не відбулося, а на момент підписання договору [PERSON] було передано [PERSON] грошову суму в розмірі одна тисяча доларів США, при цьому в строк до 30 жовтня 2017р. відповідач зобов'язалася сплатити три тисячі доларів США за купівлю вказаної земельної ділянки, так як ринкова вартість ділянки значно перевищувала вартість, зазначену у Звіті про експертну оцінку грошової оцінки земельної ділянки. За умовами розписки у разі неповернення [PERSON] залишкової суми у розмірі три тисячі доларів США до 30.10.2017 року відповідач зобов'язувалась повернути у власність позивача вищевказану земельну ділянку. Однак, до зазначеної у розписці дати, відповідач суму у розмірі три тисячі доларів США не сплатила та не повернула у власність [PERSON] придбану нею за договором земельну ділянку, чим порушила взяті на себе за розпискою зобов?язання та права позивача. Враховуючи зазначене, позивач просив суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності наполягаючи на задоволенні позовних вимог, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи у свою відсутність не подавала. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 448 позивач передав у власність [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, на території садового товариства «Енергія», 4-23, кадастровий № 6510700000:19:049:0983, загальною площею 0,0672 гектара, за 47722,00 грн. Разом з тим, в той же день, 13 квітня 2016 р. відповідач склала розписку, згідно з якою сторони по справі узгодили, що фактично договірна ціна складає чотири тисячі доларів США. Згідно вказаної розписки повного розрахунку між сторонами не відбулося, а на момент підписання договору [PERSON] було передано [PERSON] грошову суму в розмірі одна тисяча доларів США, при цьому в строк до 30 жовтня 2017 р. відповідач зобов'язалася сплатити три тисячі доларів США за купівлю вказаної земельної ділянки, так як ринкова вартість ділянки значно перевищувала вартість, зазначену у Звіті про експертну оцінку грошової оцінки земельної ділянки. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.11.2017 року земельна ділянка кадастровий номер 6510700000:19:049:0983, загальною площею 0,0672 гектара, розташована за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, на території садового товариства «Енергія», 4-23, належить [PERSON], що також підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09.11.2017 року. Тобто, позивач свої зобовязання за договором купівлі-продажу та розпискою виконав в повному обсязі. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ч. 2 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. За правилами ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Вимоги ч. 1 ст. 13 ЦК України встановлюють, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилами ст. 627 ЦК України та відповідно до вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК визначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Враховуючи те, що відповідачем не сплачено борг в сумі 3000,00 (три тисячі) доларів США, суд вважає потрібним стягнути вказані кошти з відповідача на користь позивача. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 1 та 3 статті 533 ЦК України). Відповідно до ч. 2 статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 835 грн. 70 коп.

Outcome: approved