Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу 18353,83 гривень; суму інфляційної складової боргу в розмірі 9061,37 гривень; суму трьох процентів річних в розмірі 953,53 гривень та судові витрати. Позивач посилався на таке: між позивачем та відповідачем, яка є власником квартири. Розташованої за адресою: [ADDRESS] було укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг від 08 листопада 2010 року та договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01 квітня 2015 року номер 012036. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов,язання обслуговувати поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території, надавати відповідачу житлово-комунальні послуги за вказаною адресою. а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах, передбачених договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов,язань станом на 01 червня 2016 року виникла заборгованість у розмірі: 18353,83 гривень. У відповідності до ч.2 с т.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Згідно до розрахунку, наданого позивачем, інфляційна складова боргу становить 9061,37 гривень, три відсотки річних від простроченої суми складає 953,53 гривень. 17 лютого 2017 року представник позивача звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, де просив стягнути суму боргу за період з 01 березня 2013 року по 01 грудня 2013 року заборгованість в сумі 1746,98 гривень; інфляційна складова боргу в сумі 1576,89 гривень; три відсотки річних в сумі 144,25 гривень; суму боргу за період з 01 грудня 2013 року по 05 червня 2015 року за усним договором без зазначення суми; інфляційну складову боргу 13953,15 гривень; три відсотки річних в сумі 1175,54 гривень, а всього: загальну суму боргу 17402,26 гривен; інфляційну складову боргу 15530,04 гривень; три відсотки річних в сумі 1319,79 гривень, а всього 34252,09 гривень. 25 квітня 2017 року позивачем збільшена сума позову, в якій він просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості 34252,09 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з посилання на наступне: 08 листопада 2010 року між сторонами було укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Враховуючи те. що зміст комплексного договору не відповідав змісту Типових договорів. Затверджених постановами КМУ від 20 травня 2009 року номер 529 та номер 630 від 21 липня 2005 року, відповідач 08 жовтня 2013 року звернувся до позивача з відповідною письмовою заявою про перегляд комплексного договору. Договір про надання послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами було укладено лише 01 квітня 2015 року номер 012036. За наявності вказаних порушень з боку позивача, останній без достатніх підстав включив в борговий розрахунок період з листопада 2013 року по березень 2015 року, оскільки в даний період часу між сторонами були відсутні договірні зобов,язання щодо надання відповідних послуг. Щодо договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, борг за які включено до розрахунку, то такий договір від позивача на адресу відповідача не надходив, доказом чого є відсутність його в матеріалах справи. Таким чином, підстав для стягнення заборгованості немає. Представник відповідача зазначає, що відповідач не ухилявся від укладення договору, а навпаки намагався укласти договір. Доводи позивача про те, що позивачем надавались послуги за усним договором не відповідають дійсності та закону, оскільки відповідач не вчинив жодної дії, що підтверджує його згоду на отримання послуг за усним договором. Крім того, квартирою відповідач не користується, всі комунікації в квартирі відімкнуті, квартира знаходиться у стані «Після будівельників». Надану позивачем таблицю про обсяги спожитого тепла в квартирі номер [ADDRESS] не можна вважати доказом отримання відповідачем кількості наведеної теплової енергії, оскільки не надано первинних документів, то підтверджують вказану кількість тепла, а саме: щомісячні звіти - роздруківки з лічильника про добові параметри теплопостачання на централізоване опалення; про добові параметри теплопостачання на підігрів гарячої води; щомісячні показники по квартирних теплолічильників. Крім того, позивачем повторно пред,явлено заборгованість за період, який рішенням печерського районного суду міста Києва позовні вимоги вже були задоволені. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за наступних підстав: відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 08 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних та додаткових послуг. Відповідно до п. 5.1 вказаного договору строк його дії сплив 08 листопада 2013 року. П. 5.2 вказаного договору зазначено, що договір вважається продовженим на наступний термін, якщо жодна із сторін у письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його дії. Як зазначає представник відповідача у судовому засіданні. зміст комплексного договору не відповідач змісту типових договорів, затверджених постановами КМУ номер 529 від 20 травня 2009 року та номер 630 від 21 липня 2001 року, відповідач 08 жовтня 2013 року звернувся до позивача з письмовою заявою про перегляд комплексного договору відповідно до вимог п.5.2 вказаного договору. У відповідності до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов,язання у споживача виникають лише на підставі укладеного типового письмового договору на надання житлово-комунальних послуг, в якому визначаються права, обов,язки та відповідальність сторін. У відповідності до вказаного закону виконавець зобов,язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов.язкорм споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Правовий висновок Верховного Суду України у спорі про зобов,язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг від 12 жовтня 2012 року по справі 6-110 цс 12. Як встановлено у судовому засіданні, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачем був укладений лише 01 квітня 2015 року номер 01203. Таким чином вимоги позивача про стягнення заборгованості по комунальним послугам за межами дії договору тобто за період з листопада 2013 року по березень 2015 року, що регулює відносини між сторонами, є безпідставними. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, починаючи з квітня 2015 року, тобто після укладення договору номер 012036 відповідачем оплачені всі рахунки, про що надано оригінали квитанцій. У відповідності до договору про надання послуг з центрального опалення, постачання гарячої та холодної види і водовідведення, борг за які включено до розрахунку позивача, такий договір також є неукладеним, позивачем його до матеріалів справи не додано та у судовому засіданні не пред,явлено. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір може вважатися укладеним лише після досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки такий договір не укладався, підстав для стягнення заборгованості немає. У відповідності до ст. 14 ЦК України цивільні обов,язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 901 ЦК України у договорі про наданя послуг одна сторона /виконавець/ зобов,язується за завданням другої сторони /замовника/ надати послугу. Яка споживається в процесі вчинення певної дії або діяльності, а друга сторона зобов,язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, договір про надання послуг є двостороннім та таким, що вважається укладеним з моменту досягнення згоди за всіма істотними умовами. Форма договору про надання послуг визначається за загальними правилами і є письмовою. У випадках. Коли актом цивільного законодавства передбачена обов,язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступати від їх положень. Форма і зміст типових договорів затверджено вищезазначеними постановами КМ України. Доводи позивача про те. що між сторонами існував усний договір не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки фактом того, що відповідач намагалася укласти саме письмовий договір є обставина, згідно якої само вона ініціювала укладення письмового договору, саме вона за місяць до спливу попереднього договору, а саме 08 жовтня 2013 року звернулася до позивача з вимогою укласти договір, направила про це письмову заяву та проект договору, але позивачем вказаний договір було укладено лише 01 квітня 2015 року номер 012036. Тому посилання позивача на наявність усного договору, на підставі якого має бути стягнуто комунальні послуги є надуманими, необгрунтованими. У судовому засіданні встановлено, що вказаною квартирою відповідач не користується. Всі системи газо, водо, теплопостачання відімкнуті, в квартирі встановлені лічильники, само про це свідчать робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії, зафіксовані показники лічильників. Таким чином, позивач має довести надання таких послуг. Надані позивачем довідки про нарахування вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території як доказ суд до уваги не приймає, оскільки ці довідки не підтверджують факт надання таких послуг позивачем саме відповідачеві. Крім того, звіти-роздруківки з лічильника, надані позивачем також не підтверджують вказані позовні вимоги. Крім того, відповідачем укладено договір з ПАТ «Київенерго» та ПАТ «Київводоканал», якими надаються послуги щодо постачання теплопостачання, гарячої, холодної води, водовідведення. Позивач не є постачальником таких послуг. З урахуванням всього викладеного, суд вража доказаним и позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги за період - вересень, жовтень та 8 днів листопада 2013 року, а саме: в сумі 1227,59 гривень, а також судового збору відповідно до задоволеної позовом суми. Заборгованість за період до 01 вересня 2013 року стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2014 року справі номер 757/20430/13-ц. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial