Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно , але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідач є батьком дитини. На теперішній час через фактичне припинення шлюбних стосунків малолітня дитина проживає з нею. Оскільки між нею та відповідачем не досягнута домовленість щодо сплати аліментів, вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року провадження по справі відкрито. У вступному слові позивачка наполягала на задоволенні позову. Відповідач не заперечував сплачувати аліменти на утримання сина, однак вказав, що наразі відсутні законні підстави для проживання дитини з матір`ю. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] .. Неповнолітня дитина зареєстрована разом з матір`ю, що відповідачем не оспорювалося. За твердженням позивачки дитина проживає з нею, в той самий час відповідачем суду доказів протилежного не надано. Позивачка у відповідності до її пояснень працює в ТОВ «Культтовари Плюс» менеджером зі збуту, отримує заробітну плату в розмірі 4600 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, зареєстрований як фізична особа-підприємець, тобто суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Наразі сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, а тому кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Також , суд приймає до уваги, що за змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. При вирішення вказаної справи, суд виходить з вимог ч 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не як помилково зазначає позивачка у позові в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи вищенаведене , з урахуванням вимог ч.1 ст. 182 СК України, матеріального стану позивача та відповідача , відсутності у [PERSON] інших утриманців , суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково , визначивши розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, слід зазначити, що визначений судом розмір аліментів забезпечить належне утримання малолітнього [PERSON] та відповідає можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial