Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після його батька [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки № [ADDRESS], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після звернення до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Кулікової Я.В. з приводу оформлення спадкових прав, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Посилається на те, що своєчасно із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не зміг звернутися, оскільки з 2014 року м. Вахрушеве Луганської області стало тимчасово непідконтрольною територією України, жоден нотаріус не працював. Крім того, протягом 2015-2017 років він тяжко переживав суттєві особисті сімейні складнощі, що унеможливлювало перейматися реалізацією спадкових прав після смерті батька. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 26.04.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 22 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 77 років в [ADDRESS] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 02.03.2018 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 32. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки № [ADDRESS] площею 4,9400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 21.02.2003 Заайдарівською сільською радою народних депутатів Новопсковського району Луганської області. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22.11.1991 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області. Таким чином, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, інших спадкоємців за законом і заповітом після смерті [PERSON] немає. Відповідно до довідки, виданої 28.02.2018 виконкомом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] прожив за адресою: [ADDRESS], на день смерті [INFO] був зареєстрований один. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №52072698 та № 52072679 від 29.05.2018, сформованих державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори, інформація про заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], отже, граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст.1270 ЦК України сплинув 31.11.2015. Звернувшись 13.04.2018 до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Кулікової Я.В. позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.04.2018. Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом шестимісячний строк позивач не подав заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв'язку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В якості поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначив, що з 2014 року м. Боково-Хрустальне (Вахрушеве) Луганської області стало тимчасово непідконтрольною територією України, жоден з нотаріусів не здійснював своїх повноважень. Крім того, позивач посилався на те, що протягом 2015-2017 років він тяжко переживав суттєві особисті сімейні складнощі, що унеможливлювало реалізацію спадкових прав. Як вбачається з паспорта позивача серії [NUMBER], виданого 07.08.1997 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, останній з 14.02.1995 зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 7 листопада 2014 р. № 1085-р м.Боково-Хрустальне Луганської області належить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, місцем проживання позивача є тимчасово не підконтрольна Україні територія як результат негативних наслідків збройного конфлікту, територія, на якій здійснюється порушення прав людини та відбуваються прояви насильства, а відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як мешканець тимчасово не підконтрольної Україні території, через існуючи реальні загрози для його життя, у разі переміщення по території, яка непідконтрольна державній владі України, протягом 2015-2017 років був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав. Вищезазначені обставини в подальшому вплинули на реалізацію позивачем свого права на спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця [PERSON] Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що причина пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважною, а тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини.

Outcome: approved