Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 72 718,57 грн. за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2011 року, яка складається з наступного: 10\~327,37 грн. - заборгованість за кредитом; 55 620,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 832,11 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3 438,98 грн. - штраф (процентна складова), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн., зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 29 жовтня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 9 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач взяті на себе зобовязання виконувала неналежним чином, в результаті чого за нею утворилась заборгованість в сумі 72 718,57 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, не погоджуючись з нарахуванням штрафних санкцій, при цьому зазначила, що заборгованість у неї виникла в звязку з тяжким матеріальним становищем, вона втратила роботу та намагалась вирішити питання з позивачем щодо реструктуризації боргу, однак позивач наполягає на погашенні боргу в повному обсязі. Також просила врахувати положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яким регламентовано, що штрафні санкції не можуть бути нараховані більше ніж 50% від тіла кредиту. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, вислухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до умов укладеного договору б/н від 29 жовтня 2011 року віповідач отримала кредит у розмірі 9 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору договір складається з заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг. Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 28 листопада 2016 року має заборгованість 72\~718,57 грн., яка складається з наступного: 10\~327,37 грн. - заборгованість за кредитом; 55 620,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 832,11 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3 438,98 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобовязання. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносини за кредитним договором застосовуються положення про договори позики. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо непропорційного нарахування штрафних санкцій по невиконання нею умов договору, оскільки нарахування відсотків та комісії за користування кредитними коштами є обов'язковими платежами, відповідно до умов кредитного договору, а нарахування штрафів та пені не є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків, що шкодить споживачу. Крім того, відповідачем на обґрунтування своїх заперечень не було надано жодних розрахунків, з яких би вбачалось порушення прав відповідача як споживача. Отже, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованість в сумі 72\~718,57 грн. за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2011 року, яка складається з наступного: 10\~327,37 грн. - заборгованість за кредитом; 55 620,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 832,11 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3 438,98 грн. - штраф (процентна складова), а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

Outcome: approved