Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просить суд розірвати їхній з відповідачкою шлюб, який було зареєстровано 01 червня 1985 року у Миколо-Комишуватській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу вони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачкою мають різні характери та протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними стали виникати сварки, які привели до того, що він втратив почуття поваги і любові до відповідачки та що стало причиною розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з 30 червня 2014 року, на примирення не згідний, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. просить суд залишити за ним. Відповідачка позов визнала і пояснила, що вони з позивачем зареєстрували шлюб 01 червня 1985 року у Миколо-Комишуватській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу вони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. З причинами розірвання шлюбу погодилася та проти розірвання шлюбу не заперечує. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 червня 1985 року у Миколо- Комишуватській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу вони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними стали виникати сварки, які привели до того, що позивач втратив почуття поваги і любові до відповідачки що стало причиною розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства сторони припинили з 30 червня 2014 року і разом не проживають, на примирення позивач не згідний, на розірванні шлюбу наполягає. Позивач просить суд залишити витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. за ним. Відповідачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Указані обставини встановлено з пояснень сторін, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що сім'я розпалась (сторони проживають окремо, відсутні спільний бюджет та ведення спільного господарства), подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачем, оскільки він про це просить суд.

Outcome: approved