Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 12.09.1981 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у сторін є двоє повнолітніх дітей. Позивач вказав, що шлюбні відносини між сторонами існують лише формально, утворивши родину, вони не змогли її зберегти. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, нічого спільного між ними, як подружжям, не залишилося. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 12.09.1981 року Білозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 68. Позивач надав суду заяву, якою заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач надала суду заяву, якою позов визнала. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 20 липня 2021 року Білозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), шлюб між сторонами зареєстровано 12.09.1981 року, про що зроблено актовий запис № 68. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти позову не заперечує, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved