Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що ВО «Харцизьктепломережа» є структурним підрозділом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та виробником теплової енергії, постачання якої здійснює населенню. Відповідач є споживачем теплової енергії, оскільки його квартира за адресою [ADDRESS] підключена до мережі централізованого опалення. Позивач виконує свої зобов'язання з надання населенню послуг з централізованого опалення, а відповідач не в повному обсязі здійснює оплату отриманої теплової енергії, у зв'язку з чим за період з 01.10.2008р. по 31.10.2013р. утворилась заборгованість у розмірі 7895,78 грн. Також у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідач зобов'язаний сплатити вказану суму з урахуванням індексу інфляції в сумі 744,99 грн та 3% річних - 667,34 грн. Просить стягнути з відповідача вказані суми та судові витрати в розмірі 229,40 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить його задовольнити. Додатково суду пояснила, що будинок, де мешкає відповідачка, здійснює облік теплової енергії за прибором обліку, тому оплата нараховується в залежності від фактично спожитої теплової енергії за показниками прибору обліку. Нарахування плати здійснюється за затвердженим в установленому порядку тарифами. Письмовий договір між підприємством та відповідачкою не укладений, але теплова енергія на будинок в зазначений період подавалась, що підтверджується відповідними актами підключення, і населенням споживалась, тому між сторонами існують фактичні договірні відносини, в силу яких відповідачка зобов'язана оплачувати надані житлово-комунальні послуги. З заявою про укладання договору відповідачка не зверталась. Згідно особового рахунку оплата за надані послуги з жовтня 2008р. по жовтень 2013р. включно не надходила. З заявами про відсутність теплопостачання в своїй квартирі, відключення від централізованої мережі відповідачка до теплопостачальної організації не зверталась. При цьому вважає, що строк позовної давності при стягненні заборгованості за період з жовтня 2008р. не пропущений, оскільки в 2011р. позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуг теплопостачання, але в прийнятті заяви судом було відмовлено, аналогічна заява подавалась і в 2013р. і також ухвалою суду від 07.05.2013р. в її прийнятті було відмовлено, таким чином, подання заяви про видачу судового наказу перервало строк позовної давності і з моменту відмови в прийнятті заяви його перебіг починається заново. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що дійсно відповідачка є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в вересні 2008р., але в даному житловому приміщенні ні вона, ні хто-небудь інший з моменту придбання цієї квартири не проживає, оскільки квартира знаходиться в аварійному стані і непридатна для проживання, зокрема, в квартирі відсутні теплові радіатори і теплова енергія фактично не споживається, у зв'язку з чим здійснювати оплату за неї немає підстав. На момент укладання договору купівлі-продажу за попередніми власниками рахувалась заборгованість в сумі 2559,82грн., яку згідно з цим договором повинен був сплатити продавець і в вересні 2009р. ця сума дійсно була сплачена попереднім власником. Відповідачка жодного разу оплату за теплопостачання не здійснювала, оскільки його не споживала. Також між відповідачкою та позивачем відсутній договір про надання послуг теплопостачання, відповідно до якого на відповідачку був би покладений обов'язок здійснювати оплату за отримані послуги і нести відповідальність за невиконання своїх зобов'язань. З приводу відсутності теплопостачання в квартирі, проведення ремонту обладнання, укладання договору про надання послуг відповідачка з письмовими заявами до відповідача не зверталась. Також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з жовтня 2008р. і подання заяви про видачу судового наказу не перервало цей строк, оскільки залишення заяви без розгляду не зупиняє перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 265 ЦК України. Просить в позові відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. (далі - Правила). Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 18 Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його не менш як два споживачі. Акт- претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Згідно ст. 19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Суд встановив, що позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Харцизьктепломережа» є виробником теплової енергії та здійснює її постачання населенню. Відповідно до п.4.1 Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго» метою діяльності Підприємства є виробництво та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та пари споживачам, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.3.1.1 Статуту, до складу Підприємства у вигляді структурного підрозділу входить Харцизьктепломережа як виробнича одиниця, що не має статусу юридичної особи та діє згідно з Положенням про виробничу одиницю, затвердженим Підприємством. Відповідно до п.2.1 Положення про виробничу одиницю ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Харцизьктепломережа» метою діяльності виробничої одиниці є виробництво теплової енергії та надання її споживачам згідно з договорами. Оплата за послуги теплопостачання розраховується для споживачів відповідно до загальної площі квартири згідно з тарифами, що затверджені рішенням виконавчого комітету Іловайської міської ради № 300 від 04.09.2008 р. (з 01.10.2008 р.), постановою Національною комісії регулювання електроенергетики України № 1838 від 14.12.2010 р. (з 01.01.2011 р.). Квартира [ADDRESS] належить відповідачці на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 17.09.2008р. приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу [PERSON] Право власності зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується відповідним витягом. Будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, підключений до мережі централізованого опалення. Позивач здійснював постачання теплової енергії населенню, в т.ч. і в будинок відповідача в 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2011 р., 2012 р., 2013 р., що підтверджується відповідними актами про підключення будинку до централізованої мережі у зв'язку з початком опалювального сезону. Облік спожитої теплової енергії в будинку відповідача здійснюється прибором обліку і згідно наданих суду актів зняття показань прибору обліку за період 2008-2013р. вбачається, що теплова енергія дійсно споживалась, що також свідчить про виконання позивачем свого обов'язку щодо поставляння теплової енергії на будинок відповідача. Згідно виписки з особового рахунку № 22251, заведеного на квартиру № 69 будинку № 106 по вул. Первомайській м. Іловайська, відповідач має заборгованість по оплаті за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.10.2008 р. по 31.10.2013 р. в сумі 7895,78 грн. Згідно розрахунку позивача сума індексу інфляції на вказану суму заборгованості становить 744,99 грн., 3% річних - 667,34грн. 23.05.2011 р. позивач звернувся до Харцизького міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з жовтня 2009 р. по лютий 2011 р. в сумі 2545,04 грн. 31.05.2011 р. Харцизьким міським судом було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, суми індексу інфляції та 3 % річних на підставі ч. 6 ст. 100 ЦПК України. 02.04.2013 р. позивач звернувся до Харцизького міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з квітня 2010 р. по лютий 2013 в сумі 7404,47 грн. 07.05.2013 р. Харцизьким міським судом було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, суми індексу інфляції та 3 % річних на підставі ч. 6 ст. 100 ЦПК України. 05.12.2013 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач як власниця помешкання, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконувала свої зобов'язання за фактично існуючим між нею та позивачем договором теплопостачання, зокрема, не здійснювала оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення, що в судовому засіданні фактично не оспорювалось представником відповідача. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку щодо оплати послуг теплопостачання утворилась заборгованість за період з 01.10.2008 р. по 31.10.2013 р. в сумі 7895,78 грн., яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. Розмір заборгованості представником відповідача не оспорювався. Також стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.625 ЦК України підлягає сума індексу інфляції 744,99 грн. та 3 % річних 667,34 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок цих сум, суд погоджується з ним, оскільки він проведений відповідно до вимог діючого законодавства та Методики розрахунку суми пені, збитків від інфляційного процесу та 3% річних у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов'язань споживача, затвердженої наказом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» №129 від 31.03.2009р.. При постановленні рішення суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності письмового договору між сторонами про надання послуг централізованого опалення, оскільки поведінка сторін свідчить про те, що даний договір є - позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги, тобто вчиняє певні дії з централізованого опалення майна відповідача. Таким чином, враховуючи норми ст. 11 ЦК України, згідно з якою права та обов'язки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені законом, відповідач в силу фактично існуючого договору зобов'язана проводити оплату за надані послуги з централізованого опалення. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ні Правилами не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність, а тому відсутність письмового договору про надання послуг теплопостачання не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги. Крім того, закон покладає саме на споживача обов'язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, що з приводу укладання письмового договору про надання послуг з централізованого опалення відповідач до позивача не зверталась. Ці обставини підтвердила представник позивача. Доводи представника відповідача відносно того, що в квартирі відповідача фактично відсутнє теплопостачання, квартира знаходиться в аварійному стані і в ній ніхто не мешкає, тому послугами теплопостачання відповідач не користується і відповідно не зобов'язана їх оплачувати, суд вважає безпідставними та не приймає до уваги при постановленні рішення. В даному випадку суд виходить з того, що відповідач як власник житлового приміщення відповідно до ст. 322 ЦК України та Правил користування приміщеннями будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992р. зобов'язана приймати заходи щодо утримання свого майна, зокрема, користуватися приміщенням за призначенням, забезпечувати збереження приміщення та технічного обладнання, при появі несправностей в квартирі вживати заходів для їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував, що з письмовими заявами (претензіями) з приводу відсутності теплопостачання в квартирі, проведення перерахунку оплати у зв'язку з цим, проведення будь-яких ремонтних робіт технічного обладнання квартири на адресу теплопостачальної або експлуатаційної організацій відповідач не зверталась, ніякі обстеження та акти з цього приводу не складались. Відключення квартири відповідачки від мережі централізованого опалення в установленому законом порядку не здійснювалось. Тому підстав для ненарахування оплати за послуги теплопостачання в даному випадку немає. При постановленні рішення суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про пропущення позивачем 3-річного строку позовної давності за цими позовними вимогами, оскільки вони є безпідставними. При цьому суд виходить з того, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Харцизьктепломережа» в 2011р. зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання. На момент звернення - 23.05.2011р. стягувача з заявою про видачу судового наказу строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, починаючи з жовтня 2008р., не був пропущений. Ухвалою суду від 31.05.2011р. відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. На підставі ч.2 ст.264 ЦК України вказана ухвала перервала строк позовної давності і тому заборгованість слід рахувати з 01.06.2008р.. У зв'язку з цим суд вважає, що строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України в три роки, за позовними вимогами про стягнення заборгованості з жовтня 2008р. позивачем не пропущений. На підставі викладеного, позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40грн.

Outcome: approved