Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом , в якому посилається на те, що на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 04.12.1953 року №1285-р про відведення земельної ділянки під індивідуальне будівництво, загальною площею 1479 кв.м. за адресою: [ADDRESS], збудовано та розташовано: житловий будинок літ.А, цегляний, загальною площею 86,60 кв.м., житловою площею 58,20 кв.м., вбиральня літ.Б, сарай літ.Г, цегляні, огорожа №1-2, криниця літ.К. що підтверджується технічним паспортом виготовленим Чернівецьким міським КБТІ станом на 28.04.2014 року. 21 червня 2002 року на підставі договору дарування частини житлового будинку посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2-2646, було визнано та закріплено його право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, а саме: квартиру №2, що розташована за адресою: [ADDRESS], Інша частина житлового будинку , а саме: квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS], належить йому та відповідачці на праві спільної часткової власності. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд складає 107698 грн. Інвентаризаційна вартість 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, яка належить йому складає 53849 грн. Згідно листа від 22.08.2013 року відповідачці [PERSON] було запропоновано в добровільному порядку провести розподіл земельної ділянки та двору, які знаходяться біля будинку , пропорційно часткам права власності на житловий будинок та приватизувати кожному вказану земельну ділянку. Витрати по оформленню права власності на земельну ділянку нести спільно, однак відповідачка від пропозиції відмовилася. Вказує, що 10.10.2013 року подав заява начальнику департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про безоплатну передачу у приватну власність частини земельної ділянки, яка знаходиться біля будинку за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідачка не бажає оформити землекористування належним чином. Проте, рішенням Чернівецької міської ради № 1035 від 29.11.2013 року відмовлено в передачі безоплатно у власність земельної ділянки . Згідно технічного паспорту виготовленого Чернівецьким міським КБТІ станом на 28.04.2014 року, схеми інвентаризаційної справи, поверхового плану, відомості внутрішніх обмірів та підрахунків площі будівлі, вказаний будинок за адресою: [ADDRESS], фактично поділений на дві квартири. Житлові приміщення в будинку літ.А (квартира №2) які належать йому на праві власності та складаються: з кухні (коридору) 2-1 пл.6.70 кв.м., житлової кімнати 2-2 пл. 18.20 кв.м., житлової кімнати 2-3 пл. 10.80 кв.м., тамбура 2-4 пл.8.50 кв.м., загальною пл. 44,20 кв.м. , в тому числі житловою пл. 29,00 кв.м., вбиральні літ.Б, сараю літ.Г, огорожі №1-2, криниці літ.К, що складає 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд. Житлові приміщення в будинку літ.А (квартира №1), які складаються: з тамбура 1-1 пл.6.60 кв.м., кухні 1-2 пл.6.60 кв.м., житлової кімнати 1-3 пл.11.40 кв.м., житлової кімнати 1-4 пл. 17.80 кв.м., загальною пл. 42,40 кв.м., в тому числі житловою пл. 29,20 кв.м., вбиральні літ.Б, сараю літ.Г, огорожі №1-2, криниці літ. К, належать відповідачці [PERSON] на праві власності, що складає 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд. Дані житлові приміщення є ізольованими, мають окремий вхід, відсутні місця загального користування з відповідачем. На підставі вищевказаного, посилаючись на норми матеріального права та судову практику, просить розподілити та виділити йому в натурі в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS], будинку літ.А (квартира №2) кухню (коридор) 2-1 площею 6.70 кв.м., житлову кімнату 2-2 площею 18.20 кв.м., житлову кімнату 2-3 площею 10.80 кв.м., тамбур 2-4 площею 8.50 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., в тому числі житловою площею 29,00 кв.м., 1/2 вбиральні літ.Б, 1/2 сараю літ.Г, 1/2 огорожі №1-2, 1/2 криниці літ.К, що складає 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд; розподілити та виділити [PERSON] в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS], в натурі в будинку літ.А (квартира №1) тамбур 1-1 площею 6.60 кв.м., кухню 1-2 площею 6.60 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 11.40 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 17.80 кв.м., загальною площею 42,40 кв.м., в тому числі житловою площею 29,20 кв.м., 1/2 вбиральні літ.Б, 1/2 сараю літ.Г, 1/2 огорожі №1-2, 1/2 криниці літ.К, що складає 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд; припинити право спільної часткової власності між [PERSON] та [PERSON] на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з»явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. /а.с.73 / У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо задоволення позову. Крім того, просив стягнути з позивача витрати за проведення судової будівельно - технічної експертизи. Суд приймає до уваги визнання позову представником відповідача, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково , виходячи з наступного. Так, при розгляді справи судом встановлено, що згідно технічного паспорту виготовленого Чернівецьким міським КБТІ станом на 28.04.2014 року, схеми інвентаризаційної справи, поверхового плану, вказаний будинок за адресою: [ADDRESS], фактично поділений на дві квартири./а.с.5-18/ Відповідно до Договору дарування частини житлового будинку посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2-2646 від 21.06.2002 року визнано та закріплено право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, а саме: квартира №2, що розташована за адресою: [ADDRESS], яке зареєстровано 26.06.2002 року в Чернівецькому ОБТІ в реєстровій книзі №127 за реєстровим №1998./а.с. 19/. Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.07.2004 року , яке ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 06.10.2004 року та ухвалою Апеляційного суду Тернопільській області від 07.05.2007 року залишено без змін , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що розташовані за адресою : [ADDRESS]/а.с.20-26/. Відповідно до Витягу з рішення Чернівецької міської ради № 1035 від 29.11.2013 року [PERSON] відмовлено в передачі безоплатно у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, у зв'язку з відсутністю заяв інших співвласників будинковолодіння ./а.с.38/. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Зокрема у ст. 319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, згідно із положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Крім того, статтею 364 ЦК України передбачене право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень статті 367 ЦК України співвласники мають право поділити майно, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно висновку судової будівельно- технічної експертизи №365 від 22.08.2014 року , загальна площа спірного будинку достатня для проведення розподілу у співвідношенні 1/2 до 1/2 та влаштування двох окремих квартир. Вартість частини нерухомого майна, що належить [PERSON] становить 53482 грн., що на 367 грн. менше за ідеальну частку. Вартість частини нерухомого майна, що належить [PERSON] становить 54218 грн., що на 367 грн. більше за ідеальну частку./а.с.83-92/. З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачка не зверталась до суду з позовом про визнання за нею 1/2 частки спірного майна з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд та право власності за нею на вказану частку визнано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.07.2004 року. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року зі змінами від 25.05.1998 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» -якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приймаючи визнання позову відповідачем та визнане судом право власності,

Outcome: partial