Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] та з якими встановились фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення. На ім`я [PERSON] , як відповідального квартиронаймача, відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Посилаючись на те, що відповідачі не здійснюють своєчасну оплату за надані послуги, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року становить 4828 грн. 13 коп., позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість, а також у відповідності до ст.625 ЦК України три відсотки річних в сумі 122 грн. 08 коп., інфляційні витрати в сумі 542 грн. 32 коп., а всього стягнути 5492 грн. 53 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не є балансоутримувачем мереж централізованого водопостачання та водовідведення до житлового будинку по [ADDRESS] . Також зазначив, що вказаний будинок ветхий, 1890 року забудови, та в квартирі комунікації з водопостачання не встановлювались. Доказів щодо фактичного надання послуг позивачем не надано. Крім того, відповідачка не є власником квартири, договорів про надання послуг з водопостачання з позивачем не укладала. Відповідачка [PERSON] за неодноразовими викликами до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. За таких обставин суд доходить висновку, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов?язку оплачувати надані їм послуги. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.160 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. З матеріалів справи вбачається, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час [PERSON] померла. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно отриманої судом інформації на запит в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, зареєстровані за вказаною адресою з 29.05.2008 року та 17.01.2012 року, відповідно. Згідно довідки №7412 від 31.01.2018 року Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, станом на момент її видачі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованою є лише [PERSON] На ім`я [PERSON] , як відповідального квартиронаймача, відкрито особовий рахунок [NUMBER] , за яким згідно наданої позивачем довідки обліковується заборгованість за період з 01.05.2015 року по 01.05.2018 року становить 4828 грн. 13 коп. Також з вказаної довідки вбачається, що нарахування послуг проводилось виході із кількості зареєстрованих у житловому приміщенні 2-х осіб. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наданої представником відповідачки [PERSON] відповіді Дніпровської міської ради від 01.02.2019 року на скаргу вбачається, що балансоутримувачем мереж централізованого водопостачання та водовідведення до житлового будинку по [ADDRESS] є Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради. Згідно довідки виконкому Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №5/39 від 22.06.2010 року вбачається, що [PERSON] , за життя перебувала на квартирному обліку в зв`язку з віднесенням будинку [ADDRESS] до ветхого житла. Відповідно до акту обстеження від 21.03.2019 року, складеного працівниками позивача, вбачається, що водопровідні труби та каналізація за адресою: [ADDRESS] , відсутні, газова труба обрізана. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що балансоутримувачем мереж централізованого водопостачання та водовідведення, які підведені до житлового будинку по [ADDRESS] є Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, а не позивач по справі. Згідно акту від 21.03.2019 року водопровідні труби та каналізація за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Доказів тому, що будинок та квартира за вказаною адресою були фактично підключенні до мереж водопостачання та водовідведення і відповідні послуги фактично надавались позивачем та споживались відповідачами, стороною позивача суду не представлено. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог належними доказами. В зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по справі покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed