Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 31 липня 2009 року відповідач [PERSON] за кредитним договором №MKMOAD40200892 отримала 41 975,62 грн. на строк до 30 липня 2014 року, зобов`язавшись щомісячно надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно умов кредитного договору. У забезпечення виконання вказаного договору між банком\~ та\~ [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання, зокрема, зобов`язалася виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Оскільки [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконувала у такої станом на 14\~\~ листопада\~ 2019\~\~ року\~\~ виникла\~\~ заборгованість\~\~ у\~\~\~ розмірі\~\~ 266 844,36 грн., з яких 14 760,51 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 17 547,32 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4 771,33 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 216 820,23 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 12 694,97 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене та те, що письмова вимога щодо виконання забезпеченого зобов`язання, яка була пред`явлена до поручителя, залишилася без виконання, тому просить солідарно стягнути з відповідачів вказану суму боргу. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 10 січня 2020 року у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позову до [PERSON] \~ відмовлено\~ на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у зв`язку із смертю останньої. Ухвалою судді цього ж суду від 10 січня 2020 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості; а також постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у поданій заяві одночасно просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив не подала, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 31 липня 2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (який у подальшому змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено Кредитно-заставний договір № MKMOAD40200892, згідно якого банк надав позичальнику 41 975,63 грн. шляхом їх перерахування третім особам, а саме 38 500 грн. для придбання автомобіля шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок автосалону; 2 193,50 грн. на сплату страхових платежів на поточний рахунок страхової компанії; 34 грн. на сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ; 1 155 грн. для сплати винагороди банку за надання фінансового інструменту; 93,13 грн. для сплати вартості поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; під 20,04 процентів річних та зобов`язання внесення щомісячного платежу у розмірі 1 260,71 грн. для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним з 24 по 28 число кожного місяця відповідно до Графіку погашення кредиту на строк до 30 липня 2014 року. Згідно п. 2.1, 2.2 договору Банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити відсотки за користування ним, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов`язань за договором позичальник надає банку в заставу предмет застави, яким є легковий автомобіль марки «ВАЗ 21104», д/н [NUMBER] , 2006 року випуску, що належить [PERSON] на праві власності (п. 17.9 договору) (а. с. 10-14). Також встановлено, що 22 серпня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного Кредитно-заставного договору № MKMOAD40200892, якою сторони погодили зменшити суму заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди, на 173 687,94 грн., а саме відсотки у розмірі 22 318,65 грн. та пеню у розмірі 151 369,29 грн.; і встановити на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 14 760,51 грн.; а також виклали додаток 1 (Графік погашення кредиту) в новій редакції, який є невід`ємною частиною угоди (а. с. 15). Крім цього встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, а саме не проводила щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв`язку з чим у такої станом на 14 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 266 844,36 грн., з\~ яких\~ 14 760,51\~ грн.\~ \~ заборгованість\~ за\~ простроченим тілом кредиту; 17 547,32 грн. заборгованість за простроченими процентами; 4 771,33 грн. заборгованість за комісією; 216 820,23 грн. заборгованість за пенею, 250 грн. заборгованість за штрафом (фіксована частина) та 12 694,97 грн. заборгованість за штрафом (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 5-6). Письмовою вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за договором № MKMOAD40200892 від 31 липня 2009 року позивач письмово повідомив відповідача про наявність у нього заборгованості та вимагав протягом 5 календарних днів з дати отримання повідомлення погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати такої повернути у повному обсязі суму кредиту, нараховані проценти і штрафні санкції, однак така залишилася без виконання (а. с. 7, 8, 9). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 6.2.1-6.2.5 кредитно-заставного договору № MKMOAD40200892 від 31 липня 2009 року позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, зазначені в ст. 17.1.3 договору; сплатити банку винагороди, визначені ст. 5.2, 16.9, 16.10, 17.1.7 договору, та погасити іншу заборгованість (зокрема таку, що виникла відповідно до ст. 3.4.2 договору) згідно з вимогами договору; погасити кредит в порядку, в сумах і строки, що передбачені ст. 12.2.6 та 17.1.5 договору; забезпечити умови для проведення перевірок цільового використання кредиту, його забезпеченості і фінансового стану позичальника. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитно-заставним договором № MKMOAD40200892 від 31 липня 2009 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, простроченими процентами та комісією, є обґрунтованою. Що стосується стягнення пені та штрафів, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитно-заставного договору № MKMOAD40200892 від 31 липня 2009 року, а саме пунктами 14.2-14.3 передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених ст. 6.2.2 та 6.2.3 договору щодо сплати винагороди і процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. У випадку порушення позичальником зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого ст. 6.2.4 договору позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. При цьому, проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються. У той же час, згідно з пунктом 14.9 вказаного договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми невиконаного зобов`язання (а. с. 10-14). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначений висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/32393/14-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по судових штрафах у сумі 12 944,97 грн., тоді як пеня з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення стягненню із [PERSON] не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено 4 002,67 грн. судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (18,75 % від ціни позову), з відповідача слід стягнути на користь позивача 750,50 грн. (4 002,67 грн. х 18,75 %) судового збору.

Outcome: partial