Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі по 3 000 грн щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності до рішення Перечинського районного суду від 01 грудня 2020 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Причиною ж звернення до суду з даною позовною заявою послужило те, що його колишня дружина повністю самоусунулася від виконання батьківського обов`язку, матеріально не забезпечує їх спільну дитину, не виділяє майже жодних коштів на її утримання, а гроші, які заробляє у Чеській Республіці використовує на свої власні потреби. У добровільному порядку відмовляється надавати грошові кошти на матеріальне утримання дитини, хоча досить непогано заробляє, а він не має змоги у повній мірі забезпечувати матеріально їх дитину, так як вона підростає і витрати по її вихованню зростають, а окрім цього у нього від другого шлюбу є малолітня дитина. Увесь час дитина проживає разом з ним у будинку його батьків та знаходиться на його повному утриманні. Оскільки відповідач не виконує свій обов`язок щодо утримання дитини, тому просить вирішити даний спір у судовому порядку. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково у розмірі 1 500 грн та пояснила, що донька проживає не з батьком, а з бабусею (матір`ю свого батька), в той час як позивач також проживає окремо від дитини. Вона ж бере участь у вихованні та утриманні доньки, донедавна перебувала на заробітках, а повернувшись оплатила навчання доньки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також за вказаним рішенням з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 197 грн щомісячно, починаючи з 03 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. У свою чергу [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи це тим, що відповідач повністю самоусунулася від виконання батьківського обов`язку, матеріально не забезпечує їх спільну дитину, не виділяє майже жодних коштів на її утримання, а гроші, які заробляє у Чеській Республіці використовує на свої власні потреби. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, позивач просив стягувати з відповідача на його користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 3 000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 липня 2021 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2 510 гривень. У судовому засіданні відповідач проти стягнення такого розміру аліментів заперечила та визнала позов на суму 1 500 грн, що відповідно навіть у такому випадку перевищує суму п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини п`ятнадцятирічного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч. 3 ст. 181 цього Кодексу аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Так, при визначенні розміру аліментів у даному конкретному випадку суд враховує відсутність відомостей про офіційне та постійне місце роботи та щомісячного доходу відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, стан її здоров`я, матеріальне становище обох сторін, а також часткове визнання позову відповідачем, та приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial