Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому вказав про те, що з 2000 року він працював у відповідача на різних посадах. 03 вересня 2015 року його звільнили з посади маркшейдера, інженера-еколога у звязку з скороченням чисельності штатів працівників. Звільнення вважає незаконним з тих підстав, що при його звільненні було порушено вимоги КЗпП України, а саме: - одночасно з попередженням про звільнення, йому не було повідомлено про всі вакантні посади на підприємстві; - не було отримано згоди профспілкової організації підприємства; - було проведено фіктивне скорочення штату працівників з метою його звільнення. В судовому засіданні позивач позов підтримав з обставин, наведених в ньому. Представник відповідача, діючий як представник третьої особи /а.с.30/, позов не визнав, зазначивши на наступному: - на момент звільнення у підприємства не було вакантних посад, які можливо було запропонувати позивачу; - у звязку з тим, що профспілкова організація підприємства не дала будь-якої відповіді на подання керівника підприємства про надання дозволу на звільнення, а направила позивача для юридичної консультації до федерації профспілок у Житомирській області, то таке рішення слід розуміти як необґрунтовану відмову у наданні згоди на звільнення, а тому, відповідно до ст.43 ч.7 КЗпП України, керівник підприємства мав право звільнити позивача; - на момент самого звільнення позивачу, поштовим відправленням, за адресою, зазначеною їм, було направлено повідомлення, рекомендованим листом, про наявність вакантних посад на підприємстві. Однак, у звязку з зміною свого місця проживання, позивач даного повідомлення не отримав. Оцінивши в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення сторін, опитавши свідків, суд приходить до переконання про те , що позов слід задовольнити з наступних підстав: - правовідносини регулюються ст., ст. 43, 43-1, 40, 236 КЗпП України; - відповідно до ст.49-2 КЗпП України власник підприємства, при скороченні штату працівників підприємства, крім повідомлення про майбутнє скорочення, одночасно, повинен повідомити працівника, який підлягає звільненню, у звязку з скороченням штату працівників, про наявні вакантні посади. - відповідно до довідки Черняхівського центру зайнятості у відповідача були наявні вакантні посади. Ця вимога Закону була порушена власником підприємства, а.с./128,43/. Повідомлення про наявні вакансії була направлена позивачу поштовим листом після його звільнення, який він не отримав з своєї вини; - відповідно до вимог ст.43 КЗпП України, власник має право звільнити працівника у разі «відсутності обгрунтованої відмови профспілкової організації на надання згоди на розірвання трудового договору». Вільне тлумачення Закону не допускається. У звязку з цим, суд вважає те, що законодавець надав право власнику підприємства звільнити працівника у випадку коли профспілкова організація надала, на його подання, не обґрунтовану відмову у наданні згоди на звільнення. Відповідно до витягу з протоколу Первинної професійної організації ЗАТ «Головинський граніт» /а.с.44/, дана ПО взагалі не дала ні згоди, ні відмови, щодо звільнення позивача. З цих підстав, суд приходить до переконання про те, що власник підприємства не мав права на звільнення позивача. Він мав би таке право у випадку необґрунтованої відмови на звільнення; - представником відповідача та третьої особи суду наданий штатний розклад, станом на його затвердження -01.09.20015 р. /а.с.34/, відповідно до якого, посада маркшейдера була відсутня, у звязку з чим і відбулося скорочення позивача. Однак, станом на 01.01.20016 р. дана посада знову зявляється у штатному розкладу даного підприємства /а.с.75/. Дану обставину суд розцінює як фіктивне скорочення з метою звільнення працівника, який не влаштовує роботодавця; - відповідно до ст.235, КЗпП України, у випадку поновлення працівника на роботі, суд приймає рішення про стягнення з підприємства середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Суд не бере до уваги довідку, надану позивачем, про його заробітну плату за роботу за сумісництвом з тих підстав, що він працював за сумісництвом і на час роботи у відповідача. Суд бере до уваги, при розрахунку середньомісячної заробітної плати, довідку надану відповідачем / а.с. 50/. Суд задовольняє вимогу позивача щодо допуску рішення до негайного виконання. У звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст., ст. 43, 43-1, 40, 236 КЗпП України,

Outcome: approved