Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №626 нп у розмірі 89488,78 грн. Підставою свого позову позивач вказує неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №626 нп від 27.03.2014. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15.01.2019 провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак останні до судового засідання не з'явилися, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не пред'явили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 березня 2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] (далі - відповідач-1) був укладений договір кредитної лінії № 626 нп (далі - договір), згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачу-1 кредитну лінію з лімітом в сумі 10000,00 грн., в межах якого позичальник може отримувати будь-які сумі кредиту (п.п. 1.1, 1.2 договору). За змістом п.п. 2.1, 2.5. договору, строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 договору кредитодавець зобов'язується надати позичальнику всю суму кредиту або здійснити перший транш за кредитом не пізніше 3 банківських днів від дати підписання цього договору, а позичальник зобов'язався повернути кредитодавцю фактично отримані суми кредиту та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного в п. 2.1. цього договору. Пунктами 3.1, 3.2 договору, передбачено, що за користування кредитом кредитодавець щомісячно станом на останній день місяця нараховує плату (проценти) в розмірі 70% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості позичальника по кредиту в рамках кредитної лінії. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, починаючи з наступного дня за датою його отримання та включаючи дату повернення. Сторони домовились, що погашення заборгованості позичальника перед кредитодавцем здійснюється в наступному порядку: в першу чергу сплачуються всі нараховані проценти, а за відсутності заборгованості по процентах - погашається сума кредиту, що передбачено п. 3.6 Договору. Відповідно до п. п. 3.7, 3.8 договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Згідно п. 5.1.3. договору відповідач-1 зобов'язалася вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Відповідно до п. п. 6.1., 6.2. договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, відповідач [PERSON] відповідно до вимог ст. 627 ЦК України обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклала договір на запропонованих вказаних кредитною спілкою умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи в кредитних договорах. [PERSON] була ознайомлена з умовами договору кредитної лінії №626нп від 27.03.2014, про що свідчать її підписи в ньому. Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача 1 - на отримання кредиту, а з боку позивача - на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом. Судом встановлено, що свої зобов'язання за спірним договором кредитної лінії КС «Імперіал ЛТД» виконала, надавши відповідачу-1 кредит у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується заявами відповідача-1 про надання чергових траншів кредитної лінії від 06.05.2014, 18.06.2014, 03.07.2014, 19.08.2014, 30.08.2014, 01.10.2014, 31.10.2014, 02.02.2015 та видатковими касовими ордерами від 27.03.2014, 06.05.2014, 18.06.2014, 03.07.2014, 19.08.2014, 30.08.2014, 01.10.2014, 31.10.2014 та 02.02.2015. В якості забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за договором кредитної лінії між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] (далі - відповідачем-2, поручителем) був укладений договір поруки №626нп/1 від 27.03.2014 (далі - договір поруки). Відповідно до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №626нп від 27.03.2014, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 3.1. договору поруки, поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. 27 листопада 2018 року між КС «Імперіал ЛТД» (надалі Цедент) та [PERSON] (надалі Цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги (далі договір Цесії), згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за договором кредитної лінії № 626нп від 27.03.2014, укладеного між Цедентом і [PERSON]. Відповідач [PERSON] зобов'язання за договором кредитної лінії належним чином не виконувала, у зв'язку з чим згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 07.12.2018 утворилася заборгованість за договором, яка складає 89498,78 грн., у тому числі: заборгованість зі сплати основного боргу - 14696,22 грн., заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 74802,56 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Таким чином, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, а також суму грошових коштів, яка була погашена відповідачем [PERSON] в рахунок сплати основного боргу - 303,78 грн., суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати основного боргу в сумі 14686,22 грн. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Умовами договору кредитної лінії передбачено, що плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості позичальника по кредиту в рамках кредитної лінії. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Крім того, матеріалами справи встановлено, що строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов'язань відповідачем. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору сторони визначилися, що КС «Імперіал ЛТД» надає [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії строком на 24 фактичних місяці від дати отримання першого траншу, якою є 27.03.2014 згідно видаткового касового ордеру, тому суд приходить до переконання, що позивач має право вимагати повернення заборгованості за відсотками за договором, яка утворилася станом на 27 березня 2016 року - кінець строку дії договору. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за період з 27.03.2014 по 31.03.2016 у сумі 19504,56 грн. (25945,10 грн. (сума нарахованих відсотків за період з 27.03.2014 по 31.03.2016) - 6440,54 грн. (сума погашених відсотків). З огляду на викладене, виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та беручи до уваги наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії №626 нп від 24.03.2014 у розмірі 34190,78 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 14686,22 грн. та заборгованості по відсоткам за кредитом за період з 27.03.2014 по 31.03.2016 у сумі 19504,56 грн. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON], суд зазначає наступне. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч.ч.1-3 ст. 553 ЦК УКраїїни). Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Із системного аналізу умов договору кредитної лінії та договору поруки вбачається, що договором поруки, укладеним між позивачем КС «Імперіал ЛТД», відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], дійсно передбачено обов'язок останньої про солідарну з боржником [PERSON] відповідальність. Разом з тим, позивачем не заявлено вимогу про солідарне стягнення заборгованості за спірним договором кредитної лінії №626 нп від 27.03.2014. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких підстав, враховуючи, що суд позбавлений можливості з власної ініціативи вийти за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про існування правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії №626 нп від 27.03.2014 у сумі 34190,78 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 14686,22 грн. та заборгованості по відсоткам за кредитом за період з 27.03.2014 по 31.03.2016 у сумі 19504,56 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА №506298 є інвалідом другої групи та відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 341,85 грн.пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а витрати по сплаті судового збору у розмірі 553,04 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial