Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати за ним право власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 10.02.2015 року [PERSON] у Кривошиїнській сільській раді Сквирського району Київської області склав заповіт, згідно якого заповідав йому житловий будинок, що знаходиться в с. Цапіївка по вул.. Березнева, 67 та земельну ділянку площею 0,5287 га., розташовану в с. Цапіївка по вул. Березнева, 67 Сквирського району Київської області. Заповітпосвідчено секретарем виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, зареєстрований в реєстрі № 18. 03.03.2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,5287 га., розташовану в с. Цапіївка по вул. Березнева, 67 Сквирського району Київської області, з якої 0,2493 га., призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а 0,2794 га., для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори 17.11.2009 року, реєстраційний номер 3888. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але отримати свідоцтво про прийняття спадщини не має можливості, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не зареєстрував право на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу у його відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не зявився звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, заперечень не має. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.02.2015 року [PERSON] у Кривошиїнській сільській раді Сквирського району Київської області склав заповіт, згідно якого заповідав позивачу [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в с. Цапіївка по вул.. Березнева, 67 та земельну ділянку площею 0,5287 га., розташовану в с. Цапіївка по вул. Березнева, 67 Сквирського району Київської області. Заповітпосвідчено секретарем виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, зареєстрований в реєстрі № 18. 03.03.2015 року [PERSON] помер. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,5287 га., розташовану в с. Цапіївка по вул. Березнева, 67 Сквирського району Київської області, з якої 0,2493 га., призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а 0,2794 га., для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори 17.11.2009 року, реєстраційний номер 3888. Позивачі прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але отримати свідоцтво про прийняття спадщини не має можливості, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не зареєстрував право на спадкове майно. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу ( шість місяців), він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів\~\~виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно\~ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного права є визнання права. Визначеними\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~загальними засадами цивільного законодавства, яким мають відповідати як цивільні права, так і цивільні інтереси, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність. Зазначене в повній мірі відповідає вимогам\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з практикою застосування якої, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року). З урахуванням вище викладеного та враховуючи приписи цивільного законодавства України, суд, приходить до висновку, що оскільки права позивача пасивно порушуються відповідачем, а саме у не визнанні права то позов підлягає задоволенню в повному обсязі із застосуванням обраним способом захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved