Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у серпні 2021 року засобами поштового зв`язку він отримав, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження № 66349695, видану 02 серпня 2021 року приватним виконавцем Канцедалом О.О., щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. про звернення стягнення з нього /позивача/ заборгованості на користь ТОВ «Кредит Капітал» за кредитним договором від 09 квітня 2018 року, що був укладений між ним /позивачем/ та ТОВ «Інфінанс», у розмірі 7443,2 грн. Вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки він /позивач/ ніколи не мав фінансових справ ні з відповідачем, ані з ТОВ «Інфінанс», про те, що має якийсь борг нічого не знав, жодних повідомлень щодо цього не отримував, а так як зазначена сума боргу не є безспірною, то такий виконавчий напис було вчинено нотаріусом без будь-яких на те правових підстав, а тому просив визнати вищевказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов суду не надав. Треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. в судове засідання не з`явились. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 квітня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6693, яким пропонує звернути стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» /стягувач/ заборгованість, що виникла за кредитним договором № 635849520 від 09 квітня 2018 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ТОВ «Інфінанс» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 23 серпня 2019 року) та [PERSON] /боржник/, за період з 23 серпня 2019 року по 05 квітня 2021 року у розмірі 7443,2 грн., а також 1500 грн. - плати за вчинення даного виконавчого напису, загальна сума, що підлягає стягненню за цим виконавчим написом нотаріуса становить 8943,2 грн. /а.с. 55/. За постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 02 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса /а.с.59-61/. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 06 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір, який став підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, було укладено між ТОВ «Інфінанс» та позивачем 09 квітня 2018 року і такий договір не є посвідченим нотаріально /а.с. 49-53/. Таким чином, суд приходить до переконання, що договір кредиту, який було надано нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, жодних заперечень щодо цього відповідачем суду не надано, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 р. у справі № 161/16891/15-ц). Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, належні та допустимі докази, зокрема, первинні документи (касово-бухгалтерські документи), на підтвердження перерахування позивачу кредитних коштів за вказаним кредитним договором відсутні. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 06 квітня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 6693 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів на загальну суму 8943,2 грн. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 1362 грн. (908 грн. /сплачений позивачем судовий збір за подання позову/ + 454 грн. /сплачений позивачем судовий збір за подання заяви про забезпечення позову/).

Outcome: approved