Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.11.2012 року на 415 км. а/д Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ssang Yong Actyon, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Nissan Almera, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому. Зазначив, що вищезазначена ДТП сталась з вини [PERSON], що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 16.01.2013 року. Вказав, що внаслідок вищезазначеної ДТП, належний йому транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження та з урахуванням тієї обставини, що цивільно-правову відповідальність винної в ДТП особи було застраховано в СТДВ «Гарантія» він звернувся до відповідача з метою реалізації права на отримання страхового відшкодування. Також зазначив, що відповідач визнав зазначений випадок страховим, призначив та провів авто-товарознавчу експертизу для визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до звіту ТОВ «Автопартнер-Центр» № 02075 від 12.12.2012 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Nissan Almera, державний реєстраційний номер [NUMBER], який йому належить склала 67 400,59 грн., що перевищує вартість транспортного засобу до ДТП, яка складає, на думку експерта, 57 228 грн. Крім того, вказав, що відповідач направив на його адресу лист № 914 від 03.03.2013 року з пропозицією укласти угоду по визначенню залишкової вартості його транспортного засобу Nissan Almera, державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 49 100 грн. Однак з даною пропозицією він не погодився, оскільки у разі її підписання йому буде сплачено всього 7 188 грн. (57 228 грн. вартості автомобіля до ДТП «-» 49 100 грн. залишкової вартості «-» 1000 грн. франшизи). Звертає увагу суду на те, що не маючи можливості чекати так довго відповіді від відповідача щодо страхового відшкодування, він був вимушений самостійно зробити відновлюваний ремонт за свої кошти, у зв'язку з чим, відповідно до рахунку-фактури №ЧП-000114 від 03.01.2013 року та товарного чеку вартість відновлюваного ремонту склала 39 276 грн., тоді як згідно з висновком експерта, на який посилається відповідач у зазначеному вище листі вартість відновлюваного ремонту становить 67 400,59 грн. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідач будь-яких дій по виконанню свого обов'язку за договором страхування станом на день подання позовної заяви не здійснив та страхове відшкодування не сплатив у зв'язку з чим він був вимушений звернувся до суду та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 39 276 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заперечення в яких позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю. Тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, який не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2012 року о 18 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Санг Йонг» д.н.з. [NUMBER], знаходячись на 415 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоряжжя, виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Нісан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим порушив п.8.7.3.е ПДР України, в результаті чого автомобілі отримали пошкодження, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2013 року (а.с.7). Крім того, слід зазначити, що відповідно до вищезазначеної постанови [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Судом встановлено, що позивач, як власник пошкодженого у вищезазначеній ДТП автомобіля, звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак не отримавши відповідь, самостійно здійснив відновлюваний ремонт за власні кошти у розмірі 39 276 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №ЧП-000114 від 27.02.2013 року (а.с.13), рахунком-фактурою №ЧП-000114 від 03.01.2013 року (а.с.12) та товарним чеком №б/н (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, листом від 03.04.2013 року вих.914 (а.с.8) відповідач повідомив, що відповідно до звіту ТОВ «Автопартнер-Центр» №02075 від 12.12.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 67 400,59 грн., що перевищує вартість автомобіля до ДТП, яка складала 57 228 грн., у зв'язку з чим відповідно до вимог п.30.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» йому буде відшкодована різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП та витрати на евакуацію. Крім того, разом із вищезазначеним листом позивачу було надіслано угоду по залишковій вартості автомобілю у розмірі 49 100 гривень (а.с.11) та зобов'язуючу пропозицію (а.с.15). Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, але не виключно, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний вести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 39 276 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Слід зазначити, що позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що внаслідок невиплати йому відповідачем страхового відшкодування він витратив свій час на вирішення цього спору, що призвело до душевних хвилювань, дратівливості, що в свою чергу вплинуло на його відносини в родині та на роботі, однак, суд не може прийняти дані посилання позивача як належний та допустимий в розумінні ст.ст. 10, 22, 60 ЦПК України доказ спричинення останньому моральної шкоди, в зв'язку з чим в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 392 гривні 76 копійок (а.с.2) пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 23, 525, 526, 979, 988-989, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: approved