Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпетролпостач» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 56 739, 13 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 9 644, 21 грн. вихідну допомогу у розмірі 45 000,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 42 923, 26 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 08.08.2019 працював на посаді юриста товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпетролпостач». Наказом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпетролпостач» від 24.07.2020 №22-К позивача було звільнено на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП, при цьому відповідачем у день звільнення не виплачено позивачу усіх належних при звільненні коштів, а саме заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та вихідної допомоги у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 30.04.2021 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків. Наказом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпетролпостач» від 07.08.2019 №49-К позивача було прийнято на посаду юриста ТОВ «Укрпетролпостач». Наказом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпетролпостач» від 24.07.2020 №22-К позивача було звільнено на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП та внесено відповідний запис до трудової книжки позивача. Бухгалтерію зобов`язано виплатити позивачу грошову компенсацію за 19 календарних днів невикористаної відпустки та вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку - 45 000, 00 грн. Відповідно до довідки про доходи №УПП00000006 від 11.08.2020, розмір доходу за період роботи позивача на посаді юриста ТОВ «Укрпетролпостач» протягом січня-липня 2020 року становив - 156 383, 34 грн., з урахуванням утриманих податків та зборів у розмірі 30 464, 75 грн., відовідачем було виплачено позивачу - 36 225, 00 грн. 12.08.2020 позивачем через засоби поштового зв`язку на адресу ТОВ «Укрпетролпостач» надіслано вимогу про виплату заробітної плати та проведення повного розрахунку при звільненні, оскільки у день звільнення відповідачем вказані розрахунки з позивачем проведені не були. 29.08.2019 відповідачем отримано дану вимогу, що підтверджується роздруківкою поштового відправлення із сайту ПАТ «Укрпошта» за трек-номером 0405044147939, однак, як зазначає позивач, відповіді ТОВ «Укрпетролпостач» надано не було, розрахунки також не були проведені. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Як вбачається із наданої позивачем довідки про доходи №УПП00000006 від 11.08.2020, відповідач не виплачував позивачу заробітну плату, починаючи з квітня 2020 року. Відповідачем не було надано доказів нарахування та виплати позивачу заробітної плати. Не було виплачено позивачу і заборгованість по заробітній платі і після подання ним заяви про звільнення 19.07.2020, і, відповідно, не було виплачено коштів на день винесення рішення. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У постановах Верховного Суду у постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа 821/1083/17) та від 30 січня 2019 року (справа №910/4518/16), п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зазначено, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до ст. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахунку, сума середньоденного заробітку позивача становить 703,66 грн. У відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримки розрахунку склав: 703,66 грн. * 279 робочих днів = 196 321,14 грн. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Таким чином, як було встановлено судом, відповідачем (роботодавцем) було порушено вимоги трудового законодавства - не виплачувалася заробітна плата позивачу, що змусило написати його заяву на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наявна необхідність стягнення також з відповідача на користь позивач вихідної допомоги при звільненні в розмірі трьох окладів позивача (15000,00 грн.), розмір якої відповідно становить 45000,00 грн., з подальшим вирахуванням із цієї суми податків, зборів і обов`язкових платежів. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до Наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпетролпостач» від 24.07.2020 №22-К про припинення трудового договору (контракту) позивачу була передбачена компенсація за невикористану відпустку тривалістю 19 календарних днів, розмір якої відповідно становить 9644,21 грн., з подальшим вирахуванням із цієї суми податків, зборів і обов`язкових платежів. З урахуванням наведених норм матеріального права та встановлення судом невиплати належних позивачу сум при звільненні, згідно чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. П. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved