Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з ВАТ НАСК «ОРАНТА» страхового відшкодування та пені за прострочення виплати, в сумі 21 921,74 гривень і судових витрат в сумі 243,60 гривень, також стягнення з [PERSON], як з особи з вини якої сталося ДТП, моральну шкоду в сумі 2500 гривень. Позовні вимоги мотивуються тим, що 31.07.2012 року в м.Одесі сталося ДТП, внаслідок якого автомобіль позивача був пошкоджений. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 05.10.2012 року [PERSON] визнано винним в скоєнні ДТП, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ВАТ НАСК «ОРАНТА». Страховиком було прийняте рішення про виплату позивачу страхового відшкодування згідно страхового акту №ОЦВ-12-12385/1 у розмірі 19425,43 гривні. Листом від 22.05.2013 року ВАТ НАСК «ОРАНТА» повідомило позивача, що грошові кошти в сумі 19 425,43 гривні будуть перераховані позивачу найближчим часом. До січня 2014 року перерахування не відбулось через скрутне матеріальне становище ВАТ НАСК «ОРАНТА», що не є підставою для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування. Пеня за прострочення виплати повинна стягуватись за період з 01.02.2013 року по 10.01.2014 року - день звернення до суду (343 дня) та становить 2504,31 гривень. Відповідачем [PERSON] позивачу завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою з боку відповідача [PERSON], та у зв'язку з пошкодженням майна. Моральна шкода оцінюється в розмірі 2500 гривень та повинна бути сплачена відповідачем [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач ВАТ НАСК «ОРАНТА» в письмових запереченнях позов визнає частково - розмір страхового відшкодування визнано в сумі 19 425,43 гривні, розмір пені визнано в сумі 2 056,10 гривень через те, що позивач повинен був подати заяву про виплату відшкодування до 30.08.2012 року, однак він звернувся до страховика лише 29.10.2012 року, що складає 60 днів, тож останнім днем виплати страхового відшкодування є 30.03.2013 року. Всього кількість днів прострочення складає - 285. Відповідач [PERSON] в письмових запереченнях позовні вимоги до себе не визнав та пояснив, що одразу після ДТП, ним добровільно було відшкодовано позивачу матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень. Вказана обставина встановлена матеріалами справи №207/1898/12 та постановою апеляційного суду Вінницької області від 05.10.2012 року і доказування не потребує. Відповідач вважає вказану суму моральною компенсацією за завдані збитки. Судом встановлено: 31.07.2012 року в м.Одесі сталося ДТП (а.с.8), внаслідок якого автомобіль позивача був пошкоджений. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 05.10.2012 року (а.с.11) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ВАТ НАСК «ОРАНТА». Страховиком було прийняте рішення про виплату позивачу страхового відшкодування згідно страхового акту №ОЦВ-12-12385/1 у розмірі 19425,43 гривні. Листом від 22.05.2013 року ВАТ НАСК «ОРАНТА» повідомило позивача, що грошові кошти в сумі 19 425,43 гривні будуть перераховані позивачу найближчим часом (а.с.13). До теперішнього часу виплату позивачу страхового відшкодування не проведено. Вищевказані обставини не заперечувались сторонами та підтверджені наданими доказами. Зазначені правовідношення регулюються ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-1V). Щодо розрахунку пені, суд вважає, що розрахунок зроблений ВАТ НАСК «ОРАНТА» відповідає Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Повідомлення страховику про ДТП надійшло від позивача 31.07.2012 року (а.с.37), а заява про страхове відшкодування лише 29.10.2012 року (а.с.39), хоча повинна бути подана протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП. Відповідно до п.35.1 ст.35, п.36.2 ст.36, п.36.5 ст.36 Закону №1961-1V для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З урахуванням вищенаведеного, суд встановив, що кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування складає - 285, а сума пені, що підлягає стягненню - 2056,10 гривень. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відшкодування потерпілому моральної шкоди, передбачено п.3ч.2 ст.23 ЦК України, а саме, якщо моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.22.3 ст.22 Закону №1961-1V, якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Суд дійшов до висновку, що відповідачем [PERSON] позивачу завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою з боку відповідача [PERSON], та у зв'язку з пошкодженням майна. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, встановлює розмір моральної шкоди в сумі 500 гривень, яка повинна бути сплачена відповідачем [PERSON] Доказів обставини сплати відповідачем [PERSON]В 500 гривень одразу після ДТП - не надано. Розподіл судових витрат між сторонами суд визначає відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial