Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач листом від 12.09.2017 року звернулася до Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради щодо поведінки позивача та його дружини відносно їх доньки [PERSON], [INFO]. Зміст тексту має негативне забарвлення, лист спрямований проти позивача та носить образливий характер. Відповідач, розповсюджуючи у листі відомості про позивача, поширила відносно нього інформація, яка характеризують позивача як людину з точки зору додержання загальновизнаних прав співжиття та принципів людської моралі, які не відповідають дійсності. Позивач вважає, що відомості, які викладені у листі принижують його честь, гідність, виставляє його в негативному світлі перед дружиною, дитиною, особами, які були задіяні до розгляду звернення, яким відомості, що вміщені у зверненні стали відомі після ознайомлення з листом, або переказу його змісту. Позивач просить суд визнати відомості, поширені [PERSON], що викладені у письмовому зверненні від 12.09.2017 року до Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради недостовірними та такими, що принижують його честь і гідність та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 7\~000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Послався на викладене в позовній заяві. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 21.02.2018 року відповідач надала суду відзив на позов, в якому зазначає, що позивач та його дружина постійно провокують її та членів її сімї на конфлікт, мета позивача забрати у відповідача земельну ділянку та нерухоме майно, оскільки позивач твердо впевнений, що померлий батько повинен був передати все йому, а відповідач підробила документи та оформила частину спадщини на себе. В Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська існує декілька справ за позовом позивача, де він зазначає, що проживає окремо від дружини та дитини, а навідується, додому, коли дружини немає. Все вищенаведене негативно відображається на доньці позивача, про що відповідач виклала у листі, направленому до Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради. 22.02.2018 року позивач надав відповідь на відзив, в якому посилається на те, що у позивача та відповідача склались несприятливі відносини, є відкритий спір щодо земельної ділянки та нерухомого майна. Також позивач зазначив, що твердження відповідача про те, що відповідачеві, як рідній тітці його доньки, не байдуже, як формується світогляд дитини при асоціальній поведінці її батька, не відповідають дійсності. Вона звернулась до Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з відповідною заявою та виклала в ній неправдиві відомості, у відповідача не було жодних підстав для такого звернення, яке викликано не наміром виконати свій обовязок та не з приводу захисту прав дитини. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що 12.09.2017 року відповідач звернулася до Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради щодо неправомірних дій позивача та його дружини [PERSON] відносно їх дитини. Позивач вважає, що такі дії відповідача зачіпають його честь та гідність. З обставинами, на які посилається позивач погодитися не можливо, виходячи з такого. Відповідно до частини четвертої статті 32\~Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34\~Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201\~ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299\~ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 15, 21 постанови Пленуму Верховного Суду\~України №1від\~27\~лютого 2009\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,а\~також ділової\~репутації фізичної\~та юридичної\~особи» однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За положенням ст.\~277\~ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За роз'ясненнями п.п. 15, 19 Постанови, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Натомість, суд звертає увагу на п.16 Постанови, де зазначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно з частиною першою статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями статей 12,81\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про те, що через відповідача постраждала його ділова репутація, суд не може взяти до уваги, так як викладене не охоплюється ст. 277 ЦК України. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати вирішено згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed