Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Зазначив, що 12 лютого 2008 року ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК, правонаступником якого є ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, та [PERSON] уклали кредитний договір № ZRJ0GA0000000002, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 7000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та з кінцевим терміном повернення кредиту 14.02.2018 року. В забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором позичальник - [PERSON] на підставі укладеного з банком договору іпотеки № ZRJ0GA0000000002 від 15.02.2008 року надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 67,9 кв. м, житловою площею 34,2 кв. м, який розташований за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Дубовець. вул. Кооперативна, буд. 12. 04 травня 2015 року позичальник [PERSON] помер. Станом на момент смерті заборгованість позичальника становила 26519,11 дол. США та складається з такого: 7038,29 дол. США - заборгованість за наданим кредитом; 4150,20 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 151,71 дол. США - заборгованість по комісії; 15178,91 дол. США - пеня за порушення грошового зобовязання. Спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], є відповідач [PERSON], який 06 листопада 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований у с. Дубовець Житомирського району по вул. Кооперативній, 12. Позивач 16 квітня 2018 року направив відповідачу лист-претензію з проханням сплатити згадану заборгованість, однак останній не задовольнив його вимоги. У звязку з наведеним просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRJ0GA0000000002 від 15 лютого 2008 року в сумі 11188,49 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 04 травня 2018 року (26,191470) складає 293043 грн, яка складається з такого: 7038,29 дол. США - заборгованість за наданим кредитом, 4150,20 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 67,9 кв. м, житловою площею 34,2 кв. м, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Кооперативна, буд. 12, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на публічних торгах із встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку загальною площею 67,9 кв. м, житловою площею 34,2 кв. м, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Кооперативна, буд. 12. У судове засідання представник позивача не зявився, повідомив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності (а.с. 4 звор. стор.). Відповідач у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 55), позов визнав (а.с. 42). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Підстави виникнення зобовязання встановлені ст. 11 ЦК України. Так, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення зобовязання є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). 15 лютого 2008 року між банком ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZRJOGA0000000002 (а.с. 12-14). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). В якості забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором 15 лютого 2008 року був укладений договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку передано належний на праві власності [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Кооперативна, 12 (а.с. 15-16). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України). Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 04 травня 2015 року [PERSON] помер (а.с. 17), так і не виконавши за життя взяті на себе зобовязання за вищезгаданим кредитним договором. Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 24 квітня 2018 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № ZRJ0GA0000000002 від 15 лютого 2008 року в розмірі 11188,49 долларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 05 травня 2018 року (26,19147) складає 293043 грн, яка складається з такого: 7038,29 долларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 05 травня 2018 року (26,19147) складає 184343,16 грн - заборгованість за кредитом; 4150,20 долларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 05 травня 2018 року (26,19147) складає 108699,84 грн (а.с. 7-10). Після смерті [PERSON] його син [PERSON] 06 листопада 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок загальною площею 67,9 кв. м, житловою 34,2 кв. м, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Кооперативна, 12 (а.с. 56). 16 квітня 2018 року позивачем відповідачу було надіслано лист-претензію від 11 квітня 2018 року № 80215DNH0S468 з проханням сплатити заборгованість по кредитному договору № ZRJ0GA0000000002 від 15 лютого 2008 року (а.с. 18-19), однак, як було зясовано в ході розгляду справи в досудовому порядку сторонами спір врегульовано не було. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1282 ЦК україни встановлений обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 590 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 06 вересня 2018 року під час підготовчого провадження відповідач звернувся до суду із заявою, якою повідомив, що визнає вимоги позивача в повному обсязі. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачена можливість відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на наведене, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, враховуючи те, що сума кредитного боргу кредитору не повернута, а обовязок [PERSON] повернути кредит та сплатити проценти перейшов у порядку спадкування до [PERSON] як спадкоємця в обсязі вартості спадкового майна, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки. Стосовно позовної вимоги про виселення осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Кооперативна, 12, суд зазначає, що позбавлений можливості задовольнити таку вимогу у звязку з наступним. За відомостями Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 22.08.2018 року в згаданому будинку особи, які зареєстровані або проживають без реєстрації, відсутні (а.с. 53). У заяві від 06.08.2018 року відповідач також повідомив суду, що не зареєстрований та фактично не проживає у зазначеному будинку (а.с. 43). Інші відомості про таких осіб у матеріалах справи відсутні. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з огляду на визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, суд вважає за потрібне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про звернення стягнення на житловий будинок, тобто 2197,82 грн зі сплачених 4395,65 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 2197,82 грн. З огляду на наведене,

Outcome: partial