Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитною лінією. Вимоги мотивує тим, що 13.06.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та відповідач шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 005-10026-130613 - договір. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 вказаного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті гривні. Згідно п. 2.3 частини 3 договору банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 50000,00 грн. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 17.05.2017 року не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 45996 грн. 73 коп., яка складається з: тіла кредиту 0,00 грн.; простроченого тіла кредиту 34221 грн. 85 коп.; заборгованості за відсотками 11774 грн. 88 коп.; заборгованість за комісіями 0,00 грн.. Відповідач був повідомлений про виникнення заборгованості, однак на даний час кредитна заборгованість не погашена. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 45996 грн. 73 коп., судові витрати та розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення від 15.09.2017 року, де міститься підпис останнього. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13.06.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та відповідач [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 005-10026-130613. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 вказаного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті гривні. Згідно п. 2.3 частини 3 договору банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 50000,00 грн. (а.с.5). У відповідності до п.1 частини 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору.(а.с.6). Відповідно до п. 2.1 частини 3 моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже і моментом укладення договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою (а.с.5). На підставі п. 2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції (а.с.5). Відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України (а.с.5). У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України №664 від 02.10.2015 року, після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії, відповідно до договору, на картку відповідача, був встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 0,00 грн., а не сплачена заборгованість за договором визнана простроченною. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені даним договором. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 17.05.2017 року, не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, на загальну суму 45996 грн. 73 коп., яка складається з: тіла кредиту 0,00 грн.; простроченого тіла кредиту 34221 грн. 85 коп.; заборгованості за відсотками 11774 грн. 88 коп.; заборгованість за комісіями 0,00 грн. (а.с.4). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг, а також відсотки. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, виникла заборгованість в розмірі 45996 грн. 73 коп., яка доведена в повному обсязі та підлягає стягненню з останнього. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного ст.ст. 525, 610-612, 625, 627, 628, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved