Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Спільне життя між ними не склалось та вони почали проживати окремо, він повернувся проживати до своїх батьків. Згодом, шлюб було розірвано за рішенням суду. При подачі заяви про розірвання шлюбу відповідачка не зазначила про свою вагітність від нього. Батьком дитини його було записано лише на тій підставі, що на той час питання про розірвання шлюбу не було вирішено в судовому порядку. Він не може бути батьком дитини, оскільки на час ймовірного зачаття не перебував в інтимних стосунках з відповідачкою, вже як півроку не бачився з останньою. Знаючи, що він не є батьком дитини, відповідачка все ж таки записала його батьком дитини, отримала судовий наказ про стягнення з нього аліментів, за яким було відкрито виконавче провадження, заблоковано його особисті рахунки в банках. Такими діями відповідачка завдала йому суттєвих моральних страждань, які полягли в стійкій втраті сну та спокою, друзі та підлеглі ставляться до нього з неповагою та час від часу просто принижують його за таке ставлення до нерідної дитини. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив виключити відомості про його батьківство з актового запису №1043 від 21.09.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про народження та видати нове свідоцтво про народження; стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 50000 грн., судові витрати по справі. Ухвалою суду від 07.10.2020 року провадження по справі в частині заявлених позивачем до відповідачки [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн. було закрито на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в частині заявлених вимог про виключення відомостей про його батьківство з актового запису №1043 від 21.09.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] ; зобов`язання відділу реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про народження та видати нове свідоцтво про народження та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили задовольнити вказані позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в наданому клопотанні просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання поданої нею раніше заяви про визнання позовних вимог в частині виключення відомостей про батьківство позивача та зобов`язання внести відповідні зміни в актовий запис про народження. Шевченківській районний у м.Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку свого представника в судове засідання не забезпечив. В наданому відзиві на позов представник вказаного відповідача зазначив, що в актовому запису про народження в графі «підстава запису відомостей про батька» зазначено, що відомості про батька записані на підставі актового запису про шлюб №534 від 31.08.2013 року. Також в графі 20 «Для відміток»№ зазначено такі відомості: «Шлюб розірвано на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 року справа №175/2936/17-ц, провадження №2/175/1137/17, яке набрало законної сили 08.05.2018 року. В зв`язку з відсутністю паспорта батька, відомості про нього вказані на підставі актового запису про шлюб №534, складеного 31.08.2013 року Центральним районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відомості про громадянство та місце проживання батька документально не підтверджуються». Оскільки [PERSON] народилась до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу, державна реєстрація народження дитини проводилась в тому самому порядку, які і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі. При державній реєстрації народження до відділу не було подано спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. В поданій заяві не викладено жодного факту, який би вказував на порушення відділом реєстрації прав позивача. Поданий позов проти державного органу ставить під сумнів компетентність працівників відділу, негативно впливає на авторитет та ділову репутацію державної установи. В зв`язку з цим, відповідач не визнає позовну заяву та просить відмовити в її задоволенні через недоведеність вини відповідача. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Статтею 140 СК України передбачено, що стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 року у справі №175/2936/17-ц, яке набрало законної сили 08.05.2018 року, шлюб між сторонами було розірвано. Відповідачка [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON] 21.09.2018 року Шевченківським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області за фактом народження [PERSON] було складено відповідний актовий запис №1043 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому батьком дитини зазначено [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що дитина була народжена [PERSON] до спливу десяти місяців після припинення шлюбу з [PERSON] . В зв`язку з цим, відділом реєстрації актів цивільного стану правомірно, у відповідності до наведених вище положень ч.2 ст.122 СК України, батьком дитини було зазначено [PERSON] . Разом з тим, судом також встановлено та вбачається із відзиву представника Шевченківського районного у м.Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також не заперечувалось іншими сторонами, що на момент реєстрації народження дитини шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, позивач заяву про реєстрацію його батьком дитини не подавав та така реєстрація була проведена за заявою матері дитини та у відповідності до положень ч.2 ст.122 СК України. Також суд враховує, що відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 року у справі №175/2936/17-ц вбачається, що з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу [PERSON] звернулась в серпні 2017 року. При цьому, судом було встановлено, що останні з лютого 2017 року припинили шлюбні відносини. В наданій заяві відповідачка [PERSON] не заперечувала того факту, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині виключення відомостей про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису №1043, складеного 21.09.2018 року Шевченківським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Вказане рішення ґрунтується на положеннях ст.136 СК України, якими передбачено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З огляду на це, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про зобов`язання відділу реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про народження та видати нове свідоцтво про народження, оскільки рішення суду про виключення відомостей про позивача, як батька дитини з актового запису відповідає приписам ст.136 СК України, є достатнім способом захисту оспорюваного права та підставою для внесення в подальшому органом реєстрації актів цивільного стану відповідних змін та видачі нового свідоцтва про народження. Спір між позивачем та відповідачем-2 в цій частині на теперішній час відсутній, а відповідні вимоги є передчасними. При вирішенні питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд враховує наступне. Заявивши три самостійні вимоги - дві вимоги немайнового характеру (про виключення відомостей про батьківство, зобов`язання вчинити певні дії) та одну вимогу майнового характеру (про стягнення моральної шкоди), позивач при подачі позову повинен був сплатити судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за кожну вимогу, а всього судовий збір в сумі 2305 грн. 20 коп. При подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. згідно квитанції №16 від 23.10.2019 року та судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. згідно квитанції №19 від 23.10.2019 року, а всього сплачено судовий збір в сумі 2689 грн. 40 коп. Таким чином, сума зайво сплаченого судового збору становить 384 грн. 20 коп. та підлягає поверненню позивачу на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Ухвалою суду від 07.10.2020 року, при закритті провадження по справі в частині заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачу у відповідності до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.142 ЦПК України було повернуто 50% судового збору, сплаченого за заявлену вимогу про відшкодування моральної шкоди згідно квитанції №19 від 23.10.2019 року, а саме: судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. Інша частина цих витрат позивачу не відшкодовується в силу ч.3 ст.142 ЦПК України. З урахуванням наведеного, враховуючи визнання відповідачкою [PERSON] до початку розгляду справи по суті вимог про виключення відомостей про батьківство позивача, а також відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-2 вчинити певні дії, у відповідності до ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути 50% судового збору за задоволену вимогу немайнового характеру в сумі 384 грн. 20 коп., інші 50% судового збору в сумі 384 грн. 20 коп. повернути позивачу. Понесені витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. за вимогу про зобов`язання вчинити певні дії. В задоволенні якої відмовлено, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial