Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що він перебував у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Його дружина [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] її мати - [PERSON] прийняла за основу, що саме позивач винен у смерті доньки та почала постійно його переслідувати. Його життя перетворилось на пекло. [PERSON] постійно писала на нього неправдиві заяви до міліції міста Ровеньки. Проте, по всім заявам було відмовлено у порушенні кримінальної справи, а по останній - 13.01.2013 року кримінальне провадження було закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину. Постійні поїздки до міліції міста Ровеньки для дачі пояснень, порушили нормальний спосіб його життя. Позивач працює підприємцем та порушення планів його роботи, негативно відображається на результатах його роботи, оскільки це негативно відображається на його бізнесі. [PERSON] на цьому не зупинилась. Вона написала заяву до Ровеньківської міської ради Луганської області, в якій просить, щоб його позбавили батьківських прав, неправдиво вказує, що він б'є своїх дітей, не водить їх до дитячого садочка, залякує їх. Проте це також не знайшло свого підтвердження, що було встановлено на засіданні комісії Служби у справах дітей виконавчого комітету, яке відбулось 12.04.2013 року. Від всіх дій [PERSON], позивач був вимушений переїхати з постійного місця проживання до міста Антрацит, де проживає у найманій квартирі. Проте [PERSON] постійно надсилає йому повідомлення на телефон з погрозами. На теперішній час він зареєстрував шлюб з [PERSON], вона вагітна, а постійні загрози з боку відповідача, виводять його з рівноваги. Він не може спокійно працювати та спати, оскільки переживає через здоров'я дружини та майбутньої дитини. Діти від першого шлюбу дуже добре ставляться до дружини позивача, вона направила документи для їх всиновлення. Позивач хоче створити повноцінну, кріпку родину, а [PERSON] цьому перешкоджає. Неодноразово до нього додому приходили представники Служби у справах дітей, проте жодних порушень не було виявлено, навпаки, про його родину дуже добре відзиваються. Всіма діями [PERSON] заподіяла йому моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 гривень. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що він проживає у місті Антрацит. Його 50-70 разів викликають до міліції міста Ровеньки, оскільки громадянка [PERSON] пише на нього заяви, а раніше відносно нього та відносно загиблої доньки відповідача також писались заяви, вона надсилала повідомлення на телефон з погрозами. Його викликають до прокуратури, опікунської ради, це все відволікає його від роботи. Вона писала Генеральному прокурору. Вона пише до прокуратури міста Києва. Його постійно викликають до міліції, то закривають кримінальні провадження, то за її скаргами знову відкривають. Його нова дружина всиновила дітей. [PERSON] звернулась до суду, суддя це скасував, апеляційний суд також скасував це рішення. Антрацитівський суд навіть не викликав опікунську раду. [PERSON] не дає йому спокійно жити. Він може зачитати повідомлення з телефону. Моральна шкода виражається в тому, що він постійно їздить до міліції міста Ровеньки, постійно відривається від роботи, витрачає кошти. В Антрацитівській міліції всі вже його знають, бо вона туди пише скарги. Його дружині пишуть повідомлення. Він переїхав з смт. Ясенівський міста Ровеньки до іншого міста, оскільки [PERSON] приходила, загрожувала, писала на вхідних дверях «тут проживає вбивця». Представник позивача [PERSON] за угодою - адвокат [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні, вона захищає себе та своїх онуків. Вона має право на звернення до міліції, вона захищає свої інтереси та інтереси своїх онуків, тому звертається до міліції. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] дуже переживає за дітей та виборює своє право за зустрічі з ними, у зв'язку з цим між ними постійні протистояння. Звернення до міліції зі скаргами відповідає нормам чинного законодавства. Її дії зі звернення до міліції не завдають моральної шкоди та не принижують честі і гідність особи, оскільки це передбачено рішенням Конституційного Суду України. Людина звертається до міліції за захистом своїх конституційних прав, якщо людина невинна, її ніхто не притягне до кримінальної відповідальності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заяви від 01.04.2013 року, [PERSON] зверталась до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ровеньківської міської ради Луганської області з проханням вирішити питання про позбавлення [PERSON], 1975 року народження, батьківських прав, оскільки він б'є своїх дітей, не водить їх до дитячого садочка, що відображається на їх психологічному здоров'ї (а.с. 3). Згідно листа №1120 від 19.04.2013 року (а.с. 5), адвокату [PERSON] було повідомлено, що рішення щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], прийняте не було, про що також свідчить витяг з протоколу засідання комісії з захисту прав дитини при виконкомі Ровеньківської міської ради Луганської області (а.с. 6-9). У судовому засіданні також встановлено, що на теперішній час у СВ Ровеньківського СВ ГУМВС України в Луганській області знаходиться три кримінальних провадження за фактами, викладеними у зверненні [PERSON] про погрозу фізичною розправою та невиконання вимог опікунської ради з боку [PERSON], про спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] та про спричинення тілесних ушкоджень її онукові [PERSON], 2009 року народження (а.с. 39-40). Також, судом встановлено, що в провадженні Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про перегляд рішення суду про всиновлення її малолітніх онуків [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], громадянкою [PERSON], за нововиявленими обставинами (а.с. 77-81). Відповідно до п.п. 8,9 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд вважає, що при розгляді справи позивач [PERSON] не довів, що діями відповідача йому була завдана моральна шкода, ним не було надано доказів того, що він поніс втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю відповідача, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, оцінюючи докази по справі, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з наведених вище підстав.

Outcome: dismissed