Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить з урахуванням збільшених позовних вимог, поновити його на посаді столяра в Товаристві з обмеженою відповідальністю Оздоровчо профілактичний комплекс Планета здоровя; стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2016 року по час винесення рішення суду та 14175 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що 01.06.2016 року за наказом №24-к, був прийнятий на посаду столяра до ТОВ ОПК Планета здоровя. 20.10.2016 року він був ознайомлений з службовими записками його керівника [PERSON] від 19 та 20 жовтня стосовно систематичного порушення трудової дисципліни, а саме ігнорування технічної наради. З приводу цього, ним була надана пояснювальна записка, в якій він вказав причину його відсутності на технараді, про недопустимі умови, а саме порушення керівництвом ст.ст. 21,141, 142, 153,163 КЗпП України. 24.10.2016 року його ознайомили з розпорядженням №26 від 20.10.2016 року про систематичне порушення трудової дисципліни (ігнорування технічними нарадами) попередженням, і розпорядженням №27 від 21.10.2016 року про систематичне порушення трудової дисципліни (ігнорування технічними нарадами) - оголосити догану із занесенням записів в трудову книжку на підставі службових записок заступника директора загальних питань [PERSON]. В даному випадку вважає, що був порушений порядок і правила застосування дисциплінарного стягнення. В один день за одне і те саме порушення до нього застосували два стягнення. 27.10.2016 року він в черговий раз звернувся до керівника відділу кадрів [PERSON]»як С.В. для отримання копії внутрішнього трудового розпорядку підприємства, посадової інструкції столяра, в чому йому було категорично відмовлено, надано розпорядження №29 про оголошення суворої догани на підставі службової записки адміністратора систем відеонагляду [PERSON], з якою не був ознайомлений і йому не було запропоновано надати пояснення. Ознайомившись з таким розпорядженням, ще раз вказав про ненадання для ознайомлення вищевказаних документів. Однак, керівник відділу кадрів не надала розпорядження №29 і викликала начальника служби безпеки [PERSON], для того щоб він покинув приміщення. В звязку з незаконними діями адміністрації відносно нього, він був змушений викликати працівників поліції, якими було складено протокол. 28.10.2016 року о 07 год. 30 хв. охорона підприємства заборонила йому пройти для виконання своїх службових обовязків, мотивуючи це наказом начальника служби безпеки підприємства [PERSON] У звязку з таким, він був вимушений викликати працівників поліції. При цьому, від дачі письмового пояснення [PERSON] відмовився і в усній формі повідомив, що він (позивач) більше не працює у звязку із звільненням. Надавши письмове пояснення у Трускавецькому відділі поліції, повернувшись близько 10 год., він зателефонував до [PERSON], щоб отримати ксерокопію внутрішнього розпорядку, посадову інструкцію, трудову книжку і наказ про звільнення, на що йому відповіли, що наказ ще не готовий і домовились, що він почекає, йому зателефонують. Прочекавши близько 3 год., поїхав додому, щоб звернутись до лікаря, так як стан його здоровя погіршувався. Перебуваючи в поліклініці близько 16 год., до нього зателефонувала [PERSON]»як С.В. і повідомила, що він може зявитися по трудову книжку, пояснюючи це тим, що зранку не було керівника, тому наказ не було кому підписати. Відповідачем була порушена ст. 47 КЗпП України, тим що його на місце праці не допустили мотивуючи звільненням, а копію наказу про звільнення і трудову книжку не надали. 29.10.2016 року він повторний раз звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою надати копії певних документів: про звільнення, розпорядження про дисциплінарні стягнення, правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства та посадову інструкцію столяра. Відповіді не отримав. Разом з тим, внаслідок таких дій відповідача зазнав моральної шкоди, що виражалася в душевних стражданнях. Він постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, його самопочуття та психологічний стан погіршився. Його постійно переслідують думки про упередженість та незаконне звільнення, вчинене відповідачем щодо нього, що в свою чергу призводить до роздратованості, замикання в собі і своїх проблемах, що відповідно погіршує його відносини з оточуючими людьми. Він також повинен витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. В судових дебатах просив про стягнення з відповідача середню зарплату за час вимушеного прогулу з 20.10.2016 року до 29.03.2017 року в розмірі 15860,80 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов. Зокрема додав, що з службової записки заступника директора з загальних питань вбачається, що позивач не подав звітів про виконану роботу, чим також порушив розпорядження №2 від 03.06.2016 року, з яким був ознайомлений під особистий підпис. 24.10.216 року була накладена друга догана та складено акт щодо відмови надати пояснення про причину відсутності на робочому місці. Також з пояснень [PERSON] та [PERSON] стало відомо, що в [PERSON] були проблеми з вживанням спиртних напоїв на робочому місці. Разом з тим, вказують, що взято до увагу догану від 15.01.2016 року, винесену за систематичне порушення посадових обовязків з попереднього місця роботи ТзОВ «Трускавецьінвест» [PERSON]. І таке, в свою чергу, також підтверджує неодноразові факти порушення трудової дисципліни позивачем. 28.10.2016 року [PERSON] було повідомлено про його звільнення та запропоновано з»явитися для отримання наказу про звільнення і трудової книжки, проте останній заявив, що знаходиться в поліклініці так як захворів, що нічим не підтвердилося та до сьогоднішнього дня не з»вився за отриманням документів. Після звільнення [PERSON] неодноразово викликався у відділ кадрів для вирішення організаційних питань, що підтверджується листом №1, від 16.11.2016 року, №74 від 21.11.2016 року та №80 від 02.12.2016 року, проте останнім всі повідомлення були проігноровані, після чого трудова книжка була відправлена поштовим відправленням цінним листом з описом, проте він його також не отримав. На сьогоднішній день трудова книжка позивача перебуває у них. Вважають, що позивача було звільнено законно. Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивача [PERSON] на підставі наказу №24-к від 01.06.2016 року прийнято на роботу в ТОВ «ОПК «Планета здоровя» столярем (а.с.6). 19.10.2016 року [PERSON] подано службову записку директору ТОВ «ОПК Планета здоровя» [PERSON], в якій він просить прийняти міри до столяра [PERSON] за порушення трудової дисципліни, а саме ігнорування технічної наради (а.с.28.). 20.10.2016 року на підставі такої службової записки по ТОВ «Оздоровчо профілактичний комплекс «Планета здоров»я»» було винесено розпорядження №26, за яким вирішено за порушення трудової дисципліни (ігнорування технічними нарадами) попередити столяра [PERSON], а також зазначено, що при повторному порушені до нього будуть застосовуватись більш суворі міри покарання (а.с.27). На таке розпорядження [PERSON] 20.10.2016 року написав пояснювальну записку, в якій зазначив, що жодного наказу про проведення технічної наради не отримував. Проведення технічної наради на вулиці недопустиме, мерзнути і нехтувати своїм здоров»ям він не буде. Неодноразово технічний персонал на холоді очікував безпосереднє начальство для проведення наради безрезультатно (а.с.29). Разом з тим, 20.10.2016 року оператором відеонагляду [PERSON] було подано доповідну записку директору ТОВ «ОПК Планета здоровя», в якій той просить прийняти міри до [PERSON] у звязку з агресивними випадами в його сторону, а саме образливою поведінкою (а.с.53). 21.10.2016 року розпорядженням №27 по ТОВ «Оздоровчо профілактичний комплекс планета здоров»я» (а.с.30) на підставі службової записки від 20.10.2016 року [PERSON] (а.с.31) за систематичне порушення трудової дисципліни (ігнорування технічними нарадами) вирішено оголосити догану столяру [PERSON] із занесенням записів у трудову книжку (а.с.30). 24.10.2016 року оператором відеонагляду [PERSON] було написано службову записку начальнику служби безпеки ТОВ «ОПК Планета здоров»я [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] запізнились на роботу на 28 хв. після обіду та здійснили вхід у недозволеному місці ( через корпус «Гранд») (а.с.52). 24.10.2016 року було складено акт у присутності адміністратора систем [PERSON], [PERSON] та начальника відділу кадрів [PERSON]»як С.В. про те, що столяр [PERSON] відмовився надати пояснення про відсутність його з 14 год. до 14.28 год. на робочому місці. Як наслідок, розпорядженням №29 від 24.10.2016 року ТОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета здоровя» за систематичне порушення трудової дисципліни та однократне грубе порушення трудових обовязків столяру [PERSON] оголошено сувору догану. На такому розпорядженні місяться запис [PERSON] про ознайомлення та висловлення своєї незгоди (а.с.51). Наказом по ТОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс планета здоровя» №73-к від 28.10.2016 року звільнено [PERSON], столяра, з 28.10.2016 року за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обовязків. При цьому, також зазначено, що також взято до уваги порушення трудової дисципліни на попередньому підприємстві, що підтверджується наказом №1 від 15.10.2016 року про оголошення догани. Дані про вручення чи ознайомлення з таким наказом [PERSON], відсутні (а.с.55). На підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п3 ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Разом з тим, частиною 2\~ст. 147 КЗпП України\~встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1\~ст. 147 КЗпП України). Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Таким чином працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3\~ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі. Однак такі вимоги роботодавцем порушено винесено як сувору догану від 24.10.2016 року, так і наказ про звільнення від 28.10.2016 року, в якому зазначено сукупність порушень позивачем як працівником, що є взаємовиключним. Доказів вчинення проступку [PERSON] після оголошення суворої догани від 24.10.2016 року, що дало б можливість засовувати ще одне дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення суду не надано. Разом з тим, у наказі про звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків не зазначено, яке порушення трудової дисципліни було вчинене після винесення розпоряджень про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани, та послугувало підставою для звільнення. Не може бути визнаний судом законним наказ, з якого не вбачається, за який саме дисциплінарний проступок працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Посилання на п.3\~ст.40 КЗпП України\~та зазначення загальної фрази -\~у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків не розкриває змісту дій, за які особа притягнута до відповідальності. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В матеріалах справи відсутні будь-які документи і докази й вони не надані з боку відповідача в ході слухання справи у підтвердження того, що від [PERSON] відбирались письмові пояснення перед застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи згідно наказу про звільнення. Разом з тим, судом також встановлено, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем суду не надані, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту вчасного ознайомлення позивача з наказом про звільнення. Наявні лише листи, адресовані позивачу відповідачем, а саме : від 21.11.2016 року за №74 про необхідність явки у відділ кадрів ТОВ «ОПК «Планета здоров»я» для вирішення організаційних питань (а.с.33); №80 від 02.12.2016 року для вирішення організаційних питань та одержання трудової книжки, а у разі неявки просять повідомити причини та вказати точну адресу для відправлення трудової книжки (а.с.34); телефонограма начальника відділу кадрів [PERSON]»як про те, що 31.10.2016 року о 10 год. 31 хв. нею було здійснено телефонний дзвінок [PERSON] на який він не відповів, 10-50 год. зателефонував, повідомив, що хворий (а.с.36). Однак доказів вручення таких позивачу не надано. Квитанції про відправлення їх поштовим звязком не можуть судом братися до уваги (а.с.39-41). Суд не бере до уваги покази свідків [PERSON]»як С.В., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані судом, оскільки вони не містять даних щодо процедури звільнення позивача. Як встановлено ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про поновлення його на роботі на посаді столяра в ТОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс здоров»я» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Як визначено у ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Перевіривши наданий позивачем розрахунок середнього заробітку суд з ним не погоджується та зазначає наступне. Відповідно до абз. 3 п. 32 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні календарні місяці роботи. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 було затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який згідно п. 1 застосовується, зокрема, у випадках вимушеного прогулу та інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Так, згідно довідки ТОВ « Оздоровчо-профілактичний комплекс планета здоров»я» №38 від 01.03.2017 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 103, 42 грн., кількість днів вимушеного прогулу становлять 106 ( з 28.10.2016 року по 29.03.2017 року). За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 10962,52 грн. ( 106 х 103,42 грн.). [PERSON] того, [PERSON] просить також відшкодувати йому завдану моральну шкоду в розмірі 14175 грн. за розрахунком, що на а.с.21. Як зазначено у ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Так, [PERSON] зазначає, що внаслідок незаконного звільнення він одержав стрес, у зв'язку із чим у ним погіршилось самопочуття. Аналізуючи викладене, суд вважає, що саме звільнення позивача з роботи без законної підстави завдало йому моральних страждань та потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими, проте, підлягають задоволенню частково виходячи з засад розумності та справедливості, а також медичних документів з приводу звернення до лікаря психіатра 31.10.2016, року, 02.11.2016 року ( довідки Стебницької міської лікарні - а.с.84), а саме, в розмірі 1000 грн.. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про поновлення на роботі позивача слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку в сумі 2275,24грн. (22 день х 103,42 грн.) та її поновлення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved