Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що є власником квартири [ADDRESS] , право власності на яку виникло в нього на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 12.04.2016 року, укладеного між ним та [PERSON] . Зокрема, 25.02.2016 року між ними було укладено договір позики, в забезпечення якого також 25.02.2016 року було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2006 року у справі №2-2163. 12.04.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого позивач набув право власності на зазначену вище квартиру. 28.02.2020 року власники квартир у будинку [ADDRESS] провели зібрання щодо необхідності створення в будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. З приводу вказаних обставин він дізнався, що на першому та другому поверхах будинку за територіальною громадою м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності закріплені нежитлові приміщення, зокрема, нежитлове приміщення №16, площею 92,9 кв.м; нежитлове приміщення №17, площею 154,5 кв.м; нежитлове приміщення №18, площею 275,6 кв.м. Також йому було повідомлено, що інформація про нежитлові приміщення, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста, закріплені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звернувшись до реєстрів, він отримав інформацію про те, що нежитлове приміщення №16, площею 92,9 кв.м, зареєстроване в житловому будинку [ADDRESS] з 17.07.2019 року за територіальною громадою м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, а підставою виникнення права власності зазначений протокол загальних зборів ТОВ «ГАЛЛІЙ» від 28.01.2014 року, рішення органу місцевого самоврядування №15/47 від 29.01.2014 року. 30.07.2020 року позивач та інші співвласники квартир звернулись до Дніпровської міської ради з приводу замовлення та проведення технічної інвентаризації житлового будинку [ADDRESS] для підтвердження обставин відсутності нежитлових приміщень №№16,17,18 в межах першого та другого поверхів цього будинку; вирішення питання про склад житлового будинку (загальний перелік квартир, допоміжних приміщень, як неподільного майна та нежитлових приміщень) та прийняття рішення про склад житлового будинку; проведення огляду та технічної інвентаризації будинку за попереднім завчасним повідомленням заявників, інших власників та його поточного балансоутримувача; надання інформації чи дійсно нежитлові приміщення №№16,17,18 реконструйовано у житлові приміщення квартири; чи приймались квартири [ADDRESS] до експлуатації у передбаченому законом порядку, з наданням наявних документів; чи вирішувались питання щодо відчуження за рішенням органу місцевого самоврядування нежитлових приміщень №№16,17,18, з наданням відповідних документів. Проте, станом на 03.08.2020 року Дніпровською міською радою не вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення обставин фактичної відсутності нежитлових приміщень №№15,16,17,18 в складі житлового будинку [ADDRESS] . Також позивач зазначив, що враховуючи те, що право власності у [PERSON] виникло на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2006 року, тобто до прийняття Дніпропетровською міською радою рішення №15/47 від 29.01.2014 року, а право власності позивача виникло 12.04.2016 року, при тому, що право власності за територіальною громадою зареєстроване 17.07.2019 року, державний реєстратор Зубко В.Ю. на виконання п.1 ч.3 ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», маючи інформацію про те, що на одному й тому є першому поверсі, одного й того ж житлового будинку наявні два окремі об`єкти нерухомого майна, зокрема, квартири [ADDRESS] , площею 106,5 кв.м, житловою площею 59 кв.м, а також нежитлового приміщення №16, площею 92,9 кв.м, не перевірив та не з`ясував обставин того, що між заявленими Дніпровською міською радою та вже зареєстрованими за [PERSON] речовими правами наявні суперечності. За наслідками з`ясування цих обставин, державний реєстратор зобов`язаний був відмовити Дніпровській міській раді у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47910512 від 23.07.2019 року, а також скасувати запис про право власності/довірчої власності за номером 32514637. В подальшому позивачем було подано уточнений позов, в якому він посилаючись на ті саме підстави, остаточно просив скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47910512 від 23.07.2019 року, з одночасним припиненням цим рішенням речових прав зареєстрованих на підставі даного рішення на нежитлове приміщення [ADDRESS] ; а також скасувати запис про право власності/довірчої власності за номером 32514637. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.08.2020 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження. Також ухвалою суду від 06.08.2020 року було відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою від 11.01.2021 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №904/4475/20. Ухвалою від 29.06.2021 року провадження по справі було поновлено та призначено її до подальшого судового розгляду. Протокольними ухвалами від 08.10.2021 року було прийнято уточнену позовну заяву та закрито підготовче провадження по справі. У наданому відзиві на позов представник Дніпровської міської ради посилався на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що рішення Дніпровської міської ради №15/47 від 29.01.2014 року «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська», яке є підставою реєстрації права власності за територіальною громадою м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради на нежитлове приміщення по [ADDRESS] , є незаконним та винесено з порушеннями. Крім того, відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №4/9-1319 від 16.09.2020 року у реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади м.Дніпра за адресою: [ADDRESS] , є записи про об`єкти нерухомого майна, які перебувають на балансі КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради, зокрема: нежитлове приміщення №16 в житловому будинку літ.А-4 на першому поверсі, загальною площею 92,9 кв.м. Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради не розглядалось питання та не готувались документи щодо зміни правового режиму нежитлового приміщення №16 по [ADDRESS] . 29.09.2020 року Управлінням з питань комунальної власності Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надано додаткову інформацію, відповідно до якої переобладнання або реконструкція нежитлового приміщення №16 за час перебування на балансі КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради не проводилась та звернень не надходило. Нежитлове приміщення №16 використовувалось під проектно-вишукувальний інститут згідно з договором оренди від 01.10.2008 року №373-УКВ/08, укладеного з попереднім балансоутримувачем та який було розірвано за згодою сторін згідно з актом приймання-передачі від 30.04.2011 року. Таким чином, рішення №15/47 від 29.01.2014 року було прийняте відповідно до законодавства України, з дотриманням всіх необхідних процедурних норм. Посилаючись на вказані обставини, представник Дніпровської міської ради просив відмовити в задоволенні позову. В своїй заяві про вступ у справу в порядку ст.56 ЦПК України та письмових поясненнях прокурор посилався на те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Згідно матеріалів справи [PERSON] , яким придбано самовільно захоплене та незаконно переобладнане нежитлове приміщення, що належить територіальній громаді м.Дніпра з 2003 року, намагається скасувати запис про право власності дійсного власника за відсутності для цього жодних правових підстав. Відповідно до ст.128 ЦК УРСР 1963 року. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Тобто, право власності на нерухоме майно до 2004 року виникало з моменту фактичної передачі об`єкту нерухомого майна набувачеві. Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року було прийнято у комунальну власність міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, та внесено зазначені об`єкти нерухомого майна до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста. Відповідно до п.49 переліку житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної громади м.Дніпропетровська станом на 01.08.2003 року, до комунальної власності передано в цілому житловий будинок [ADDRESS] , введений в експлуатацію в 1901 році, загальною площею 1202,04 кв.м. Згідно поетажних планів будівлі А-4 за адресою: [ADDRESS] , складених в 1975 та 1989 роках, на першому поверсі знаходяться нежитлові приміщення №№15,16,17, а на другому поверсі нежитлове приміщення №18, на третьому та четвертому поверхах розташовані житлові квартири. З вказаних поетажних планів чітко видно, що на першому та другому поверхах будівлі не існує жодних квартир, а розташовані виключно нежитлові приміщення. Будинок [ADDRESS] в цілому прийнятий на баланс КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради 01.04.2004 року відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №277 від 22.01.2004 року. На час передачі в ньому знаходились нежитлові приміщення №№16,17,18, які відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №36/80 від 27.08.2010 року, з 31.03.2011 року передані на баланс КП «Бюро обліку майнових прав з нерухомістю» та в подальшому в 2012 році передані на баланс КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2012 року у справі №38/5005/11447/2012 було відкрито провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року у цій справі було затверджено мирову угоду, відповідно до якої КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради зобов`язалось в якості відступного передати ТОВ «Солярис» 96 об`єктів нерухомого комунального майна, які перебували на балансі підприємства, у т.ч. нежитлове приміщення №16, загальною площею 92,9 кв.м, розташоване на першому поверсі в житловому будинку літ.А-4 по [ADDRESS] . 27.07.2013 року між ТОВ «Солярис» та ТОВ «Галій» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] . Прокуратурою Дніпропетровської області було внесено апеляційну скаргу на ухвалу від 24.07.2013 року, після чого мирова угода була визнана недійсною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року на підставі заяви ТОВ «Солярис». Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2013 року у справі №38/5005/11447/2012, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 22.07.2014 року, було частково задоволено апеляційну скаргу прокурора та припинено провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради. Вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2014 року у справі №201/8471/14-к [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України. Зокрема, вироком встановлено, що засуджена [PERSON] , будучі арбітражною керуючою КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради, уклала мирову угоду про відчуження комунального майна за відсутності правових підстав, чим спричинила збитки територіальній громаді м.Дніпропетровська. Після визнання недійсною мирової угоди, укладеної у справі №38/5005/11447/2012, прокурором Кіровського району м.Дніпропетровська до Господарського суду Дніпропетровської області було подано позов про витребування у ТОВ «Галій» на користь територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради нежитлового приміщення [ADDRESS] (справа №904/10136/13). Під час розгляду вказаної справи судом, ТОВ «Галій» 28.01.2014 року на загальних зборах учасників товариства прийняло рішення про передачу у комунальну власність територіальної громади м.Дніпропетровська нерухомого майна, що безпідставно було відчужено в процедурі банкрутства КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради, у т.ч. нежитлового приміщення [ADDRESS] . Рішенням сесії VІ скликання Дніпровської міської ради №15/47 від 29.01.2014 року визначено, що об`єкти нерухомого майна згідно з додатком, є об`єктами комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська, зокрема і спірне нежитлове приміщення. 06.02.2014 року між ТОВ «Галій» та Дніпровською міською радою складено акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «Гадій», діючи на виконання рішення №15/47 від 29.01.2014 року передало у комунальну власність м.Дніпропетровська, а КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради прийняло та облікувало на балансі нежитлове приміщення №16 у житловому будинку літ.А-4 по [ADDRESS] . Після винесення рішення №15/47 від 29.01.2014 року та підписання акту прийому-передачі з ТОВ «Галій», міською радою 16.04.2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності територіальної громади м.Дніпропетровська на нежитлове приміщення [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 108000812101). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду від 15.02.2016 року у справі №175/207/16 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним, за відсутності будь-якого правового спору з Дніпропетровською міською радою, без жодних правових підстав та без залучення останньої до участі у справі, припинено право власності територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення [ADDRESS] , скасовано державну реєстрацію права власності за №5921044 від 16.04.2014 року, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №108000812101 та зобов`язано державного реєстратора закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно. На підставі вказаного рішення суду 21.03.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. внесено записи про припинення права власності територіальної громади м.Дніпропетровська на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 24.05.2016 року заочне рішення від 15.02.2016 року було скасовано, а ухвалою від 08.06.2016 року позовну заяву залишено без розгляду. В зв`язку з цим, Дніпровська міська рада 23.07.2019 року поновила незаконно скасований запис про право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , скасування якого є предметом оскарження за позовом [PERSON] . Крім того, як встановлено під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42018040000001192 за обвинуваченням [PERSON] за ч.4 ст.190 КК України, яке на теперішній час перебуває в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська (справа №203/3407/18), протягом 2012-2013 років [PERSON] спільно з іншими невстановленими досудовим слідством особами, самовільно зайняв нежитлове приміщення [ADDRESS] , яке належить ПАТ «Українська залізниця» та частину нежитлового приміщення №16 за вказаною адресою, яке належить на праві власності територіальній громаді м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради, об`єднав та переобладнав нежитлові приміщення №№15,16 в окреме приміщення загальною площею 106,5 кв.м, в яке повністю включено нежитлове приміщення №15, загальною площею 27,4 кв.м та частина нежитлового приміщення №16, площею 74 кв.м. В подальшому [PERSON] підроблено судове рішення від 05.12.2006 року у цивільній справі №2-2163 та на підставі поданих [PERSON] документів приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Андреєвою Г.О., 23.02.2016 року проведено державну реєстрацію на його ім`я права власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому, на час проведення такої реєстрації в Державному реєстрі речових прав існував розділ щодо нежитлового приміщення [ADDRESS] (реєстраційний №10800812101), відкритий 17.07.2013 року та посвідчуючий права власності територіальної громади м.Дніпро на це майно. Таким чином та з огляду на положення п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності за [PERSON] була проведена незаконно. Відчуження спірного майна на користь [PERSON] на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя №231 від 12.04.2016 року не свідчить про законність права власності. [PERSON] на момент укладання договору був достеменно обізнаний про незаконність права власності [PERSON] на квартиру, оскільки був позивачем за зустрічним позовом у цивільній справі, на підставі якого було узаконено переобладнання та проведено незаконну реєстрацію на квартиру [ADDRESS] . Також прокурор посилався на те, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що суперечать діючий редакції ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не є належним способом захисту права. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник Дніпровської міської ради та прокурор просили відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених ними у відзиві та письмових поясненнях, відповідно. Інший відповідач - державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю., за неодноразовими викликами до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, прокурора, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.16 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 327 ЦК України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною 2 ст.332 ЦК України встановлено, що особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість. З матеріалів справи вбачається, а також встановлено судовими рішеннями у справах №38/5005/11447/2012, №904/10136/13, №175/207/16, №904/4475/20, що є у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року було прийнято у комунальну власність міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, та внесено зазначені об`єкти нерухомого майна до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста. Відповідно до п.49 переліку житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної громади м.Дніпропетровська станом на 01.08.2003 року, до комунальної власності передано в цілому житловий будинок [ADDRESS] , введений в експлуатацію в 1901 році, загальною площею 1202,04 кв.м. Згідно поетажних планів будівлі А-4 за адресою: [ADDRESS] , складених в 1975 та 1989 роках, на першому поверсі знаходяться нежитлові приміщення №№15,16,17, а на другому поверсі нежитлове приміщення №18, на третьому та четвертому поверхах розташовані житлові квартири. Будинок [ADDRESS] в цілому прийнятий на баланс КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради 01.04.2004 року відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №277 від 22.01.2004 року. На час передачі в ньому знаходились нежитлові приміщення №№16,17,18, які відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №36/80 від 27.08.2010 року, з 31.03.2011 року передані на баланс КП «Бюро обліку майнових прав з нерухомістю» та в подальшому в 2012 році передані на баланс КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2012 року у справі №38/5005/11447/2012 було відкрито провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року у цій справі було затверджено мирову угоду, відповідно до якої КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради зобов`язалось в якості відступного передати ТОВ «Солярис» 96 об`єктів нерухомого комунального майна, які перебували на балансі підприємства, у т.ч. нежитлове приміщення №16, загальною площею 92,9 кв.м, розташоване на першому поверсі в житловому будинку літ.А-4 по [ADDRESS] . 27.07.2013 року між ТОВ «Солярис» та ТОВ «Галій» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] . Прокуратурою Дніпропетровської області було внесено апеляційну скаргу на ухвалу від 24.07.2013 року, після чого мирова угода була визнана недійсною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року на підставі заяви ТОВ «Солярис». Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2013 року у справі №38/5005/11447/2012, яка набрала законної сили, було частково задоволено апеляційну скаргу прокурора та припинено провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради. Після визнання недійсною мирової угоди, укладеної у справі №38/5005/11447/2012, прокурором Кіровського району м.Дніпропетровська до Господарського суду Дніпропетровської області було подано позов про витребування у ТОВ «Галій» на користь територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради нежитлового приміщення [ADDRESS] (справа №904/10136/13). Під час розгляду вказаної справи судом, ТОВ «Галій» 28.01.2014 року на загальних зборах учасників товариства прийняло рішення про передачу у комунальну власність територіальної громади м.Дніпропетровська нерухомого майна, що безпідставно було відчужено в процедурі банкрутства КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради, у т.ч. нежитлового приміщення [ADDRESS] . Рішенням сесії VІ скликання Дніпровської міської ради №15/47 від 29.01.2014 року визначено, що об`єкти нерухомого майна згідно з додатком, є об`єктами комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська, зокрема і спірне нежитлове приміщення. 06.02.2014 року між ТОВ «Галій» та Дніпровською міською радою складено акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «Гадій», діючи на виконання рішення №15/47 від 29.01.2014 року передало у комунальну власність м.Дніпропетровська, а КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради прийняло та облікувало на балансі нежитлове приміщення №16 у житловому будинку літ.А-4 по [ADDRESS] . Після винесення рішення №15/47 від 29.01.2014 року та підписання акту прийому-передачі з ТОВ «Галій», міською радою 16.04.2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності територіальної громади м.Дніпропетровська на нежитлове приміщення [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 108000812101). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 року у справі №175/207/16 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним. Вказаним рішенням, зокрема, припинено право власності територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення [ADDRESS] , скасовано державну реєстрацію права власності за №5921044 від 16.04.2014 року, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №108000812101 та зобов`язано державного реєстратора закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно. На підставі вказаного рішення суду 21.03.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. внесено записи про припинення права власності територіальної громади м.Дніпропетровська на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 року заочне рішення від 15.02.2016 року було скасовано, а ухвалою від 08.06.2016 року позовну заяву залишено без розгляду. В зв`язку з цим, Дніпровська міська рада 23.07.2019 року поновила скасований за рішенням суду запис про право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Крім того, як встановлено під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42018040000001192 за обвинуваченням [PERSON] за ч.4 ст.190 КК України, яке на теперішній час перебуває в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська (справа №203/3407/18), протягом 2012-2013 років [PERSON] спільно з іншими невстановленими досудовим слідством особами, самовільно зайняв нежитлове приміщення [ADDRESS] , яке належить ПАТ «Українська залізниця» та частину нежитлового приміщення №16 за вказаною адресою, яке належить на праві власності територіальній громаді м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради, об`єднав та переобладнав нежитлові приміщення №№15,16 в окреме приміщення загальною площею 106,5 кв.м, в яке повністю включено нежитлове приміщення №15, загальною площею 27,4 кв.м та частина нежитлового приміщення №16, площею 74 кв.м. В подальшому [PERSON] підроблено судове рішення від 05.12.2006 року у цивільній справі №2-2163 та на підставі поданих [PERSON] документів приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Андреєвою Г.О., 23.02.2016 року проведено державну реєстрацію на його ім`я права власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому, на час проведення такої реєстрації в Державному реєстрі речових прав існував розділ щодо нежитлового приміщення [ADDRESS] (реєстраційний №10800812101), відкритий 17.07.2013 року та посвідчуючий права власності територіальної громади м.Дніпро на це майно. 25.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, в забезпечення якого також 25.02.2016 року було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . У вказаному договір зазначено, що квартира належала [PERSON] на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2006 року у справі №2-2163, яке згідно обвинувального акту відносно [PERSON] , що перебуває на розгляді в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська (справа №203/3407/18) було підроблено, а рішення у справі №2-2163 було ухвалено за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на гараж за адресою: [ADDRESS] .. 12.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого позивачу передано у власність квартиру [ADDRESS] та в цей же день зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року будинок [ADDRESS] , у т.ч. нежитлове приміщення №16, було передано та прийнято у комунальну власність міста. Тому, у відповідності до ст.128 ЦК УРСР, який був чинний на той час, з моменту передачі спірного майна, останнє перейшло у комунальну власність територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Також судом встановлено, що заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 року у справі №175/207/16, на підставі якого було припинено право власності територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення [ADDRESS] та скасовано відповідні записи, було скасовано ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 року, а ухвалою від 08.06.2016 року позовну заяву залишено без розгляду. В зв`язку з цим, Дніпровська міська рада 23.07.2019 року поновила скасований за рішенням суду запис про право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Право власності на спірне майно за [PERSON] було зареєстровано на підставі підробленого рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2006 року у справі №2-2163, по якій [PERSON] не був стороною та рішення суду у якій не стосувалось спірного майна за адресою: [ADDRESS] . Тобто, під час розгляду справи встановлено, що спірне нежитлове приміщення [ADDRESS] з 2003 року перебувала у комунальній власності, а подальша реєстрація права власності на нього була проведена за [PERSON] за відсутності для цього правових підстав. Не будучі власником цього майна, останній не мав права його відчужувати, а тому реєстрація права власності за [PERSON] на спірне майно на підставі договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладених із [PERSON] , який не був власником майна, не свідчать про набуття права власності позивачем на спірне майно у передбаченому законом порядку. Згідно поетажних планів будівлі А-4 за адресою: [ADDRESS] , складених в 1975 та 1989 роках, вбачається, що на першому поверсі знаходяться нежитлові приміщення №№15,16,17, а на другому поверсі нежитлове приміщення №18, на третьому та четвертому поверхах розташовані житлові квартири. Таким чином, з вказаних поетажних планів чітко видно, що на першому та другому поверхах будівлі не існувало жодних квартир, а були розташовані виключно нежитлові приміщення. Будинок [ADDRESS] в цілому прийнятий на баланс КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради 01.04.2004 року відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №277 від 22.01.2004 року. На час передачі в ньому знаходились нежитлові приміщення №№16,17,18, які відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №36/80 від 27.08.2010 року, з 31.03.2011 року передані на баланс КП «Бюро обліку майнових прав з нерухомістю» та в подальшому в 2012 році передані на баланс КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42018040000001192 за обвинуваченням [PERSON] за ч.4 ст.190 КК України (справа №203/3407/18), вбачається, самовільно зайнято нежитлове приміщення [ADDRESS] , яке належало ПАТ «Українська залізниця» та частину нежитлового приміщення №16 за вказаною адресою, яке належало на праві власності територіальній громаді м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради, було об`єднано та переобладнано в окреме приміщення загальною площею 106,5 кв.м, в яке повністю включено нежитлове приміщення №15, загальною площею 27,4 кв.м та частину нежитлового приміщення №16, площею 74 кв.м. Тобто самовільно зайняте спірне нежитлове приміщення №16 було переобладнано та зареєстроване право власності на нього, як на житлове приміщення квартиру, що з урахуванням наведених вище положень ч.2 ст.332 ЦК України також не свідчить про законність набуття права власності на спірне майно. За вказаних обставин, які свідчать про належність спірного майна до комунальної власності територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради з 2003 року, незаконність його подальшого відчуження та реєстрації права власності за іншими особами, у т.ч. позивачем, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні позову, понесені позивачем по справі судові витрати покладаються на останнього. \~ \~ \~ \~На підставі\~вищенаведеного,\~

Outcome: dismissed