Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав , що з весни 2013 року він, періодично купуючи абонемент тренажерного залу 100 ТОНН, користувався послугами (заняття в тренажерному залі) ФОП [PERSON], яка орендує приміщення в ТРЦ Кіт по вул. М.Морська, 108/5, 3 поверх. Впродовж тривалого часу ніяких конфліктів, суперечок або істотних взаємних претензій між ним та відповідачем не виникало. 16.04.2015 року його друг подарував йому свій абонемент тренажерного залу 100 ТОНН, який їм був придбаний і був дійсним (на 3 місці 12 занять до 12.05.2015 року). Він неодноразово був свідком і учасником обставин, коли по чужому абонементу відповідач або ж її працівники надавали доступ в зал для занять третім особам. Так, зокрема, його дружина користувалися його абонементом з його згоди, але без його присутності під час занять. 17.04.2015 року близько 14.00 год. за подарованим абонементом він вирішив займатися в залі. Але відповідач не допустила його в зал по чужому абонементу, оскільки згідно внутрішнім правилам даного спортзалу це заборонено. Проте відповідач ці правила йому не надала. З приводу цих дій відповідача він звертався до інспекції по захисту прав споживачів Миколаївської області, де роз*яснили, що відмова відповідача з користування послугами за чужим абонементом є законною, але тільки при умові наявності підписів його (позивача) та друга по узгодженню внутрішніх правил даного спортзалу. 21.04.2015 року близько 13.00 год. він знову відвідав спортзал, вважаючи, що достатньо придбати новий абонемент на своє ім*я, згідно його вартості і користуватися на свій розсуд. На робочому місці була відповідач, яка повідомила, що не надаватиме йому право займатися в залі, оскільки він (позивач) порушив внутрішнє правило і вона не хоче бачити його в спортзалі, а право відмовити в наданні послуг передбачено внутрішніми правилами. На заперечення позивача відповідач почала на підвищеному тоні посилати його геть з території приватної власності і погрожувати викликом охорони. Через дві хвилини людина у формі, яка назвалася начальником охорони, в грубій формі почала виштовхувати його з території залу. Відповідач пояснила свої дії тим, що минулої п'ятниці шахрайським способом дана молода людина (позивач) проникла на приватну власність під чужими документами, чим порушила внутрішні правила і надалі позбавлена права навіть переступати даний поріг закладу. Відмова відповідача надавати послуги з відвідування спортивного залу є неправомірною. Крім того, діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 2500 грн., оскільки відповідач вела себе та розмовляла зухвало на підвищеному тоні, публічно у присутності охоронців та клієнтів залу звинуватила його у шахрайстві, погрожувала притягненням до відповідальності за шахрайство, безпідставно викликавши охоронців, вимагала та сприяла фізичному виштовхуванні позивача з території залу. Відмова відповідача надавати послуги порушила його режим фізичних навантажень, який дотримувався роками одночасно з вживанням білково-вітамінних елементів спортивного харчування, що негативно вплинуло на самопочутті, відповідач грубо, неодноразово ігнорувала права позивача як споживача, ображаючи його людську гідність та змусила його витрачати особистий час і гроші для захисту в судовому порядку. Позивач просив зобов*язати відповідача надавати йому послуги з правом користуватися тренажерним залом 100 ТОНН, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. М.Морська, 108/5, 3 поверх (ТРЦ Кіт), по абонементу згідно його вартості, вказаної на буклеті і іншій рекламній продукції (12 занять на 30 днів 250 гривень або 30 занять на 30 днів 300 гривень); стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди в сумі 2500 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, наполягаючи на її задоволенні. На неодноразові пропозицій відповідача по укладенню мирової угоди, за умовами якої вона надасть йому право відвідування спортзалу за безкоштовним абонементом терміном на один місяць, тобто подарує абонемент, відмовився. Крім того, зазначив, що ним 25.04.2015 року укладений договір про надання фізкультурно-оздоровчих послуг з ПП [PERSON], а 27.07.2015 року сплачено 1300 грн. за абонемент на відвідування спортзалу ПП [PERSON] терміном до 27.03.2016 року, на теперішній час у нього немає підстав для розірвання вказаного договору, тому відвідувати тренажерний зал 100 ТОНН він зможе тільки з квітня 2016 року. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що права позивача як споживача порушені не були. 16.04.2015 року позивач намагався відвідати спортивний зал за чужим абонементом, який належав [PERSON], що заборонено Правилами відвідування та техніки безпеки Фітнес-Центру 100 ТОНН, які були доведені до [PERSON] Позивач не був власником цього абонементу, яким чином потрапив до нього абонемент, їй відомо не було. Ідентифікація осіб відвідувачів необхідна для унеможливлювання крадіжок особистих речей у роздягальні та залі, оскільки такі випадки вже були. Тому 16.04.2015 року позивачу було відмовлено у відвідуванні залу. 21.04.2015 року до неї звернувся позивач, який почав знову доводити свою правоту в ситуації з абонементом на ім*я [PERSON], тому розмову з позивачем вона сприйняла як продовження конфлікту 16.04.2015 року, з пропозицією придбати новий абонемент на власне ім*я позивач до неї не звертався, грошей для придбання абонементу не пропонував. Вона запропонувала позивачу залишити зал, оскільки справа дійшла до сварки, викликала охоронця, а позивач викликав міліцію. Зазначила, що вона має право відмовити в наданні послуг з відвідування тренажерного залу тільки у випадках, передбачених Правилами відвідування і техніки безпеки Фітнес-Центру 100 ТОНН. Позивачу вона відмовила через неодноразові порушення з його боку, але ці порушення не зафіксовані, зазначити інші порушення, крім намагання позивача 16.04.2015 року відвідати зал за абонементом на ім*я [PERSON], та іноді його незадоволення з приводу холодної води і задушливого повітря в залі, не змогла. В теперішній час вона згодна надавити позивачу послуги з відвідування Фітнец-Центру 100 ТОНН на загальних підставах, і має таку можливість. В судовому засіданні неодноразово пропонувала позивачу укласти мирову угоду за умовами якої вона дарує йому абонемент на відвідування залу терміном 1 місяць, а позивач відмовляється від вимог про відшкодування моральної шкоди. Заслухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об*єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до закону, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець 05.11.2013 року, та здійснює діяльність спортивних клубів, діяльність фітнес-центрів (а.с.5). Доступ до занять в тренажерному залі Фітнес-Центру 100 ТОНН здійснюється за абонементом. 16.04.2015 року до Фітнес-Центру 100 ТОНН ФОП [PERSON] звернувся позивач, який намагався скористатися послугами центру за абонементом на ім*я [PERSON], строк дій якого до 12.05.2015 р. (а.с.8). Але позивачу було відмовлено, оскільки власник абонементу на відвідування тренажерного залу [PERSON] не мав право передавати його іншій особі без згоди адміністрації клубу. Відповідно до [PERSON] відвідування і техніки безпеки Фітнес-Центра 100 ТОНН, затверджених ФОП [PERSON] 16.12.2013 року, строк дій абонементу один календарний місяць. Під час купівлі абонемента клієнт зобов*язаний надати посвідчення особи для ідентифікаці. Абонемент є персональним і не може бути переоформлений на іншу особу. Передача абонемента третім особам без згоди адміністрації заборонена (розділ ІІІ). Відповідно до Журналу ознайомлень з технікою безпеки і правилами відвідування Фітнес-Центру 100 ТОНН, з зазначеними Правилами ознайомлені [PERSON] і [PERSON] Позивач підтвердив в судовому засіданні наявність свого підпису в Журналі, а також не заперечував, що ні особисто в присутності відповідача, ні в телефонному режимі, ні в інший спосіб, [PERSON] не підтвердив відповідачу свою згоду на відвідування [PERSON] тренажерного залу за абонементом на ім*я [PERSON] 21.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з пропозицію придбати абонемент на власне ім*я для відвідування занять в Фітнес-Центрі 100 ТОНН, але йому було відмовлено. Суд вважає таку відмову безпідставною, та такою, що порушує права позивача. Згідно з роз*ясненнями Інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області від 13.05.2015 р. №П-96-1 спеціалістами інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області була розглянута заява [PERSON] стосовно претензії до ФОП [PERSON] щодо її відмови у наданні послуг з занять в тренажерному залі 100 ТОНН. Провести перевірку суб*єкта господарювання та вирішити питання порушені у зверненні позивача в досудовому порядку не виявилося можливим, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с. 10). Так, Законом України Про захист прав споживачів врегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлені права споживачів, а також визначений механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до розділу І п.2 [PERSON] відвідування і техніки безпеки Фітнес-Центра 100 ТОНН в разі порушення цих [PERSON] адміністрація залишає за собою право на дострокове припинення абонементу. Розділом ІІ п. 13 [PERSON] передбачено, що в разі порушення правил клуба адміністрація залишає за собою право відмовити в продовженні абонемента без компенсації за невикористаний час. В разі неодноразового порушення цих [PERSON], правил техніки безпеки, інших загальноприйнятих правил і норм поведінки Клієнту може бути відмовлено в наданні послуг без відшкодування вартості. Розділом ІІ зазначених [PERSON] встановлений перелік вимог, яких повинен дотримуватися Клієнт, та за порушення яких можливо відмовити у відвідуванні Фітнес-Центру . В судовому засіданні відповідач, посилаючись на те, що нею 21.04.2015 року було відмовлено позивачу у наданні послуг з відвідування тренажерного залу Фітнес-Центру 100 ТОНН через неодноразові порушення з боку позивача [PERSON] відвідування і техніки безпеки Фітнес-Центру, так і не повідомила суду, які ж саме порушення, визначені розділом ІІІ [PERSON], були в діях відповідача 21.04.2015 р. Не заслуговують на увагу і посилання відповідача на те, що [PERSON] було відмовлено у придбанні абонементу через те, що він фактично продовжував конфлікт, що виник 16.04.2015 р., та намагався відвідувати заняття по абонементу на ім*я [PERSON] 21.04.2015 р. Належними та допустимими доказами відповідач свої заперечення не довела. Натомість, в судовому засіданні був прослуханий звукозапис, наданий позивачем, подій від 21.04.2015 року, які відбулися в приміщенні Фітнес-Центру 100 ТОНН між сторонами, що спростовує заперечення відповідача. З звукозапису вбачається, що відповідач ФОП [PERSON] відмовилася надавати [PERSON] послуги по відвідуванню тренажерного залу у Фітнес-Центрі 100 ТОНН, мотивуючи свою відмову власним небажання продавати абонемент позивачу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала того, що на звукозапису звучить її голос, що така розмова між нею та позивачем дійсно мала місце, але на звукозапису не зафіксовано початок розмови, коли позивач наполягав на тому, що має право 21.04.2015 р. відвідувати зал за абонементом [PERSON] Після прослуховування звукозапису в судовому засіданні зазначила, що під час конфлікту 21.04.2015 р. позивач звертався за придбанням нового абонементу, але на фоні конфлікту вона відмовила. Відповідних клопотань в обґрунтування своїх сумнівів щодо дійсності наданого позивачем речового доказу (призначення експертизи тощо) не заявляла. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем 21.04.2015 року були порушені права позивача, якому як споживачу законом гарантована можливість вільного вибору послуг відповідно до його потреб, а тому відповідач зобов*язана надавати позивачу послуги з правом користуватися тренажерним залом 100 ТОНН, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Морська, 108/5, 3 поверх (ТРЦ Кіт), по абонементу згідно його вартості, вказаної на буклеті і іншій рекламній продукції. При цьому суд вважає, що немає підстав визначати строк, протягом якого після набрання рішенням законної сили відповідач зобов'язаний це зробити, оскільки в судовому засіданні відповідач підтвердила, що має змогу надавати позивачу таку послугу з часу його звернення, і це не виходить за межі її діяльності, а позивач вказав, що відвідувати тренажерний зал 100 ТОНН він має можливість тільки з квітня 2016 року, коли сплине дія договору з ПП [PERSON], тобто цей строк залежить тільки від суб*єктивного бажання позивача, і не може бути визначений часовими межами. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2500 гривень задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Ст.1167 ЦК України, на яку також посилався позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, передбачає її відшкодування у разі виникнення деліктних правовідносин. У справі ж відсутні обставини, з якими закон пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди, тому вважати обгрунтованими позовні вимоги [PERSON] в цій частині немає підстав. В даному випадку не була передбачена можливість відшкодування моральної шкоди і договором, що не укладався, невиконання чи неналежне виконання якого стало б підставою для подання позову. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial