Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі заяви [PERSON] від 17 листопада 2015 року відповідачу була призначена щомісячна адресна допомога як внутрішньо переміщеній особі. Так, за період з 17 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року [PERSON] була виплачена допомога в загальному розмірі 4\~832,53 грн. В ході планової перевірки було виявлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], тобто у власності відповідача є обєкт нерухомого майна, розташований поза межами тимчасово окупованої території України. За викладених обставин позивач просив суд стягнути з відповідача 4\~832,53 грн. безпідставно виплачених грошових коштів, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~378,00 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представником третьої особи до суду була подана заява про розгляд даної цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено судом, на підставі заяви [PERSON] та у відповідності до п. 5 Порядку надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2016 року № 505, управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради (найменування якого було змінено на управління соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради) була призначена відповідачу щомісячна адресна допомога /а. с. 6-7, 13, 19/. З довідки позивача № 2340/10-43-08 від 07 вересня 2016 року вбачається, що за період з листопада 2015 року по березень (включно) 2016 року [PERSON] була виплачена адресна допомога в загальному розмірі 3\~948,53 грн. /а. с. 17/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60196079 від 30 травня 2016 року [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2015 року належить квартира [ADDRESS], а також на підставі договору дарування від 21 грудня 2006 року 1/2 частини нежилого приміщення по вул. Комсомольська, буд. 78в в м.Дніпропетровську /а. с. 15-16/. Згідно з п. 2 Порядку надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2016 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пунктом 6 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. На адресу відповідача в м. Дніпро позивачем був направлений лист з вимогою повернення надмірно отриманих сум грошової допомоги в розмірі 4\~832,53 грн. /а. с. 18/, відповідач зобовязалась повернути грошові кошти в розмірі 4832,53 грн. /а. с. 21/, проте ця сума грошових коштів відповідачем так і не була повернута. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення в частині стягнення з відповідача на користь відповідача надмірно виплачених грошових коштів в розмірі 3\~948,53 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення решти 884 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суду не було надано доказів фактичної виплати цих грошових коштів відповідачу. Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial