Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.03.2007 року у розмірі 19 640,41 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.03.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 11\~090,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків ЗАО КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п. 3.2., п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого Клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінювати кредитний ліміт. Між відповідачем та позивачем був укладений договір, що підтверджується підписами у заяві. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на сайті Банку http://privatbank.ua/terms/pages/70/, укладає Договір між відповідачем та позивачем. Відповідно до ст.1054 ЦК України кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за ним. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду та просить стягнути наявну у відповідача заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розряду справи не звернувся. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд\~\~ приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, де одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.\~\~ Судом встановлено, що 28.03.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 11\~090,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті Банку http://privatbank.ua/terms/pages/70/, укладає Договір між відповідачем та позивачем. Копії Умов та Правил додані до матеріалів справи. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків ЗАО КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який додається до позовної заяви. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Дотепер відповідач не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та відсотків за ним. Як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.03.2007року відповідач станом на 31.10.2014 року має заборгованість\~\~- 19 640,41 грн., яка складається з наступного: - 10 548,65 грн. заборгованість за кредитом; - 6 880,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 800,00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 911,45 грн. - штраф (процентна складова), відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач\~\~має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №б/н від 28.03.2007 року в сумі 19 640,41 грн , яка до цього часу не погашена, суд вважає за необхідне стягнути\~\~з відповідача на користь позивача суму заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені та підтверджені документально судові витрати по справі, а саме: судовий збір за подачу позову в сумі 243,60 грн. (платіжне доручення від 14.11.2014 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved