Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою. Зазначив, що відповідачі є спадкоємцями [PERSON], який отримав кредит у розмірі 15000 грн, однак не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 10405,39 грн. У зв'язку з тим, що окрім успадкованих прав до відповідачів перейшли також і обов'язки померлого, в тому числі і за укладеним ним кредитним договором. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 травня 2009 року у розмірі 10405,39 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 37). Відповідачі в судове засідання також не з'явились, подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Заперечили стосовно задоволення позову (а.с. 68). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони уклали договір № б/н від 25 травня 2009 року, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору (а.с. 8-14). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01 вересня 2017 року заборгованість [PERSON] становить 10405,39 грн (а.с. 5-7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 20). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст 509 ЦК України). Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ст. 1281 ЦК України). Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ст. 1282 ЦК України). Справедливий та неупереджений розгляд справ є одним із завдань цивільного судочинства. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не доведено обставин, на які він покликається. У справі взагалі відсутні докази прийняття спадщини відповідачами після смерті [PERSON]. В ухвалі від 24 травня 2018 року судом було роз'яснено позивачу його право подати докази для доведення тих обставин, на які він покликається, а у випадку відсутності можливості самостійно надати докази, - подати клопотання про витребування доказів судом, однак, позивачем жодних доказів та клопотань до суду спрямовано не було. Відсутність відповідних доказів (зокрема, без копії спадкової справи заведеної щодо майна померлого [PERSON], але не виключно) позбавляє суд встановити, чи було прийнята відповідачами спадщина, який розмір частин кожного зі спадкоємців у спадщині та не дає можливості перевірити чи відповідає такий розмір їх часток вартості майна, одержаного в спадщину кожним із спадкоємців. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed