Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.03.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5668,92 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами, тарифами складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Незважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання, [PERSON] належним чином не виконує умови договору, у зв`язку із чим станом на 15.06.2019 року заборгованість по кредиту становить 28910,23 грн., що складається з наступного: 3619,10 грн. - заборгованість за кредитом; 2,18 грн. - заборгованість про процентах за користування кредитом; 7906,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 17382,39 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суму з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, а позов просить задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином (а.с.51). Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 19.03.2013 року [PERSON] уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.7). В тексті даного договору вказано, що [PERSON] згідний із тим, що дана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами і Правилами, Тарифами складає між ним і банком кредитний договір. Згідно з п.п. 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 5668,92 грн. на строк 6 місяців, з 19.03.2013 року по 30.09.2013 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, оплати процентів у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 944,82 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше, ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк яких не наступив, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 17382,39 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що, станом на 15.06.2019 року заборгованість становить 28910,23 грн., з яких 3619,10грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2,18 грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість; 7906,56 грн. - заборгованість за нарахованою пенею та комісією; 17382,39 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.4-5). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі №347/1910/15-ц. Крім цього, позивачем, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не надано суду детального розрахунку заборгованості саме в частині пені та комісії. Позивачем вказана лише загальна сума заборгованості за пенею та комісією, без деталізації, яка саме сума є пенею та який розмір комісії, а тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими. За таких обставин, враховуючи положення ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, вимоги позивача в частині стягнення 7906,56 грн. заборгованості за пенею та комісією не підлягають задоволенню. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі 21003,67 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1395,63 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed