Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 30.09.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №26/38/2300908, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового користування грошові кошти в сумі 500 000 грн., а позичальник в свою чергу зобов'язувався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки в розмірі 20 % на рік за користування кредитом і комісійні винагороди в порядку та на умовах визначених договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 28.09.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 30.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №26/38/300908, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Вказував на те, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість по тілу кредиту, відсотках за користування кредитом та комісії, а також позивачем за порушення боржником своїх зобов'язань було нараховано пеню відповідно до умов договору, таким чином станом на 26.11.2014 року заборгованість за вказаним вище кредитним договором становить 862896,32 грн., з яких строкова сума заборгованості за кредитом - 313136,71 грн.; прострочена сума заборгованості за кредитом - 162710,79 грн.; проценти за період з 01.02.2013 року по 25.11.2014 року - 173645,95 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 156583,68 грн.; пеня - 56819,19 грн. Зазначав, що про наявність вказаної заборгованості та необхідність її погашення позивач неодноразово повідомляв боржника та поручителя, проте останні належним чином на вказані повідомлення не відреагували. У зв'язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права та умови договорів кредиту та поруки, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 862896,32 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, яка не з'явилась в судове засідання незважаючи на те, що належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомила і не подала заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до даних АДБ при ГУДМС України в Чернівецькій області щодо адреси місця реєстрації позивачів, судом направлялись судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 30 вересня 2008 оку між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №26/38/300908, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 500000 грн. зі сплатою 20 % річних, комісій на строк до 28.09.2018 року (а/с 14). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається з Розділу 3 вказаного кредитного договору, погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником рівними платежами згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом, що відображений в додатку №1 кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник належним чином не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до п. 8.1 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом у визначені договором строки, позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 26.11.2014 року заборгованість за вказаним вище кредитним договором становить 862896,32 грн., з яких строкова сума заборгованості за кредитом - 313136,71 грн.; прострочена сума заборгованості за кредитом - 162710,79 грн.; проценти за період з 01.02.2013 року по 25.11.2014 року - 173645,95 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 156583,68 грн.; пеня - 56819,19 грн. (а/с 7). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 30.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №26/38/300908, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором (а/с 24). Відповідно до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань повинні нести в повному об'ємі відповідач. У відповідності до п. 9.3 кредитного договору, будь-яке невиконання позичальником зобов'язання у строк, визначений договором, надає банку право вимоги дострокового повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором , а також судовий збір. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved