Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача , в якому просить визнати за нею право власності на нежитлове приміщення ( гаражний бокс) , загальною площею 36,20 кв.м. , що розташований за адресою : [ADDRESS] , посилаючись на те , що відповідач не визнає за нею право власності на зазначене нерухоме майно . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві . Відповідач до суду не з»явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином , посилаючись на необґрунтованість вимог позивача . Вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи , суд вважає,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Відповідно до ст.. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні , крім випадків , встановлених Конституцією та законом . Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності . Судом встановлено , що на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1998 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] , позивач набула право власності на гаражні бокси загальною площею 323 , 1 кв.м. , розташовані за адресою : [ADDRESS] . Згідно поетажного плана на будівлю за адресою [ADDRESS] вбачається ,що зазначена будівля складалась з гаражних боксів за [NUMBER] З встановлених по справі матеріалів та досліджених в судовому засіданні доказів у їх сукупності вбачається , що зазначені гаражні бокси були перебудовані позивачем під нежитлові приміщення під магазин , внаслідок чого загальна площа останніх була збільшена до 348,9 кв.м . 04.04.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір дарування нежитлових приміщень , відповідно до якого відповідач [PERSON] набув право власності на нежитлові приміщення під магазин загальною площею 348,9 кв.м. , що розташовані за адресою : [ADDRESS] . Згідно довідки головного архітектора ПАТ « Гіпроцивільпромбуд» [PERSON] від 08.09.2016 р. вбачається , що у 2013 р. ПАТ « Гіпроцивільпромбуд» на замовлення гр.. [PERSON] розробило робочий проект 10075 реконструкції нежитлових приміщень під магазин по [ADDRESS] Згідно наданих замовником документів ( технічний паспорт) під реконструкцію були задіяні гаражні бокси з [NUMBER] в проекті реконструкції не враховувались . Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності надані позивачем підтверджують ту обставину , що гаражний бокс загальною площею 36,20 кв.м. , що розташований за адресою : [ADDRESS] є об'єднаними гаражними боксами [NUMBER] які не були враховані в проекті реконструкції та не були об»єктом дарування за вищезазначеним договором дарування ,укладеним 04.04.2014 р. між позивачем та відповідачем , а тому є об»єктами права власності позивача . Частина гаражних боксів площею 36,2 кв.м не зазнала перебудови та залишилась у власності позивача . Будь-яких доказів на спростування обґрунтованості вимог позивача відповідачем не надано . Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 995 грн. 10 коп . На підставі викладеного ,

Outcome: approved