Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що на обліку служби у справах дітей Магдалинівської райдержадміністрації знаходяться діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають на території Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах з підстави ухилення матері від виконання своїх обов?язків по вихованню та утриманню дітей. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Мати дітей [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, та на даний час не створила відповідних умов для повноцінного проживання, навчання та виховання своїх дітей. Жодного разу не відвідувала їх за місцем навчання в КЗО «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр`ДОР», не забирала до дому на час канікул та вихідних днів, жодного разу не цікавилась їхнім станом здоров?я. Ухвалою від 13.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечуює. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання. Причини неявки суду відповідач не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір?ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 15 листопада 2007 року, актовий запис № 10 (а.с.6). Копією свідоцтва про смерть виданого повторно 05.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується, що батько дітей [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , складеного 18 липня 2019 року, зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , також за зазначеною адресою зареєстровані: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 11). Як зазначено в позові відповідач життям дітей не цікавиться та з ними не спілкується, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, діти навчаються в комунальному закладі освіти «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради», будинок придатний для проживання, але занедбаний, постійно зловживає спиртними напоями, схильна до бродяжництва, ведення аморального способу життя, притягувалась до адміністративної відповідальності щодо невиконання батьківських обов`язків, що підтверджується актом обстеження та довідкою-характеристикою виданими виконкомом Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с.9, 10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, що підтверджується інформаційною довідкою № 50.1/3887 від 29.07.2019р. виданої Магдалинівським ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 14). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СКУкраїни, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В матеріалах справи, як доказ винної поведінки відповідача по відношенню до неповнолітніх дітей, який проявився в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов?язок щодо утримання та виховання доньки - [PERSON] , 2004 р.н., та сина - [PERSON] , 2007 р.н., свідчать акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, довідка-характеристика та інформаційна довідка про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки - [PERSON] , 2004 р.н., та сина - [PERSON] , 2007 р.н., не цікавиться їх долею, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально дітям не допомагає, тобто жодного контакту з ними не підтримує. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вкзав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на спілкування не робила, а навпаки свідомо не небажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Зважаючи на те, що мати не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в її діях вбачається винна поведінка відносно доньки та сина, яка проявляється занедбаному будинку, відсутністю у дітей одягу, їжі, та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, згідно якого сільським головою разом з депутатами сільської ради з січня 2019 року, неодноразово виїжджали до будинку який було придбано [PERSON] за адресою [ADDRESS] , в розшуках матері, виявилось, що вищевказаною адресою ніхто не проживає, діти постійно знаходяться за місцем навчання в КЗО «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр`ДОР», не забирає їх до дому на час канікул та вихідних днів, жодного разу не цікавилась їхнім станом здоров?я. Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати доньку та сина, а тому позовні вимоги є обгрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно дост.141 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved