overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.03.2015 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 144. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. Подружні відносини не підтримують, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 03.11.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надано до суду заяву, якою не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.03.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 144. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу\~України,\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст.\~110-112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, постійні непорозуміння, втрату почуттів, поваги і турботи про один одного. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.03.2017 року між сторонами по справі укладено кредитний договір № 28-005-845-2-17-Г згідно з яким Позивач надав позичальнику кредит у сумі 12000,00 грн. терміном повернення 07.09.2018 р. зі сплатою 10 процентів річних. Згідно з п. 4.1 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Згідно з п. 3.2.3 кредитного договору Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі на передбачених договором умовах. П. 2.9 кредитного договору зазначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди складає 1071,42 грн. Відповідачем було отримано 12000,00 грн. Відповідач умови договору не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 14.08.2019 року утворилась заборгованість в загальному виразі 3947,36 гривень, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача разом з витратами по сплаті судового збору, справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач подав заяву, в якій позов визнає в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір з вимогою дострокового повернення кредитних коштів, однак відповідачем вказані вимоги банку залишені без задоволення та на даний час вказаний розмір заборгованості не погашений. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією кредитного договору. Оскільки відповідач не виконує договірних зобов`язань, позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після сметрі батька відкрилась спадщина за законом на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS]. 23 листопада 2016 року позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності право установчих документів на будинок, оскільки будинок був збудований у 1950 році. Просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок та всі господарські споруди, які знаходяться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] Представник позивача в судове засідання не з'явився, у своїй заяві просить справу розглядати за його відсутності та відсутності його довірителя, позов підтримує. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2ст. 1223 ЦК України, У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до постанови Чернікової Т. В., державного нотаріуса Цюрупинської державної нотаріальної контори від 23.11.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з підстав відсутності правоустановчого документу. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем після смерті його батька, що підтверджується листом Олешківської державної нотаріальної контори від 13.11.2018 року № 1643/02-14. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем за законом, прийняв спадщину, шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк, відповідач визнав позов та визнання ним позову не порушує права інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідач з 2006 року зареєстрована в житловому будинку за вказаною адресою, однак з моменту реєстрації жодного разу не з'явилася за адресою реєстрації, у будинку фактично не проживає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просила суд постановити рішення, яким визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням відповідача [PERSON], та зняти її з реєстрації місця проживання. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно з адресною довідкою Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області та відміткою в паспорті відповідача відповідач по справі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.08.2006 року. Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає та не проживала взагалі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що поважні причини непроживання відповідача у житловому будинку, що належить позивачу, понад строки, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України відсутні, так само як і відсутня будь-яка домовленість між позивачем та відповідачем щодо користування вказаним житловим будинком. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація є лише внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У відповідності до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Місцем реєстрації проживання відповідача є даний житловий будинок, однак з 2008 року за вказаною адресою жодного разу не з'явилася, у житловому будинку фактично не проживає. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просила суд постановити рішення, яким визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням відповідача [PERSON], та зняти її з реєстрації місця проживання. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі являється власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором міни, витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з довідкою виконавчого комітету Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області відповідач по справі [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] у вказаній житловому будинку не проживає п'яти років. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що поважні причини непроживання відповідача у житловому будинку, що належить позивачу, понад строки, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України відсутні, так само як і відсутня будь-яка домовленість між позивачем та відповідачем щодо користування вказаним житловим будинком. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація є лише внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У відповідності до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Місцем реєстрації проживання відповідача є дана квартира, однак з 1998 року за вказаною адресою жодного разу не з'явилася за адресою реєстрації, у квартирі фактично не проживає. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просила суд постановити рішення, яким визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням відповідача [PERSON], та зняти його з реєстрації місця проживання. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі являється власником квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно з адресною довідкою Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області відповідач по справі зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як пояснили в судовому засіданні свідок [PERSON] відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 1998 року та знаходиться на заробітках в Росії. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що поважні причини непроживання відповідача у житловому будинку, що належить позивачу, понад строки, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України відсутні, так само як і відсутня будь-яка домовленість між позивачем та відповідачем щодо користування вказаним житловим будинком. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація є лише внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У відповідності до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10.09.1983 року по 03.06.2004 року. Зареєстрованим місцем проживання відповідача є вказана квартира. З 2003 року відповідач фактично не проживає у зазначеній квартирі. Позивач, у зв'язку з тим, що йому доводиться оплачувати додаткові витрати по кількості осіб, зареєстрованих в будинку, змушений звернутись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Просив суд визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням відповідача [PERSON], та зняти його з реєстрації місця проживання. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі являється власником квартири [ADDRESS]., що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 29 грудня 1998 р. Згідно з адресною довідкою Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області відповідач по справі зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з домовою книгою [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 19.02.1999 року. Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає майже 10 років. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що поважні причини непроживання відповідача у житловому будинку, що належить позивачу, понад строки, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України відсутні, так само як і відсутня будь-яка домовленість між позивачем та відповідачем щодо користування вказаним житловим будинком. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація є лише внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У відповідності до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між сторонами по справі було укладено кредитний договір № ДК 158-124 від 29.08.2018 року. Відповідач умови договору не виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 09.10.2019 року утворилась заборгованість в загальному виразі 16971,08 гривень, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача разом з витратами по сплаті судового збору, справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 11586,64 грн. у зв`язку з частковим погашенням боргу. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлявся належним судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання та оголошенням на офіційному сайті судової влади, про причини неявки до суду не повідомив, від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності чи інших документів. За нормою ч. 4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі 29.08.2018 року укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 1500,00 грн. У зв`язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір з вимогою дострокового повернення кредитних коштів, однак відповідачем вказані вимоги банку залишені без задоволення частково та на даний час розмір заборгованості залишається не погашеним в розмірі 11586,64 грн. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією кредитного договору. Оскільки відповідач не виконує договірних зобов`язань, позов необхідно задовольнити. Судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається нгап те, що відповідач по справі [PERSON] є абонентом ТОВ «Херсонрегіонгаз», особовий рахунок [NUMBER] . Відповідач користується послугами газопостачання, які надає позивач, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі протягом тривалого періоду часу не сплачує поставлений природний газ у повному обсязі, внаслідок чого станом на показники газового лічильника 16200 куб. м. утворилась заборгованість перед ТОВ «Херсонрегіонгаз» у сумі 6519,55 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 6519,55 гривень, а також

Outcome: approved