Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що 22 квітня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/035-34/600073, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 178 358,40 гривень на термін до 22.04.2018 під 15,75% річних, а відповідач зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання сплатити пеню у розмірі 1% від суми прострочення платежу за кожен день прострочення. Крім того, зобовязався достроково погасити кредит на вимогу кредитора (пункт 9.3 Кредитного договору). Кредитні кошти відповідачу надано у відповідності до умов Кредитного договору, що стверджується заявою на видачу готівки № 06JK51796 від 23.04.2008. Проте, [PERSON] в порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не вніс своєчасно кошти для погашення заборгованості за Кредитом, вимогу про дострокове погашення кредиту не виконав. Таким чином, станом на 23 березня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 216 194,05 грн, яка складається: 93\~378,05 грн. - заборгованості за кредитом (прострочена заборгованість за кредитом 7\~138,23 грн); 19 232,83 грн. - заборгованості за відсотками; 103\~582,87 грн. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Ураховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором №014/035-34/600073 від 22 квітня 2008 року визначену станом на 23.03.2015 в сумі 216 194,05грн та судові витрати в сумі 2161,94 грн. В судове засідання представник\~позивача ПАТ «[PERSON] Аваль» не з'явився, однак надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також не з'явився в судове засідання, хоча про час і місце судового розгляду справи був оповіщений належним чином, на що вказує наявне в матеріалах справи розписка про вручення розписки про одержання судової повістки про виклик у суд клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив.\~\~ Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/035-34/600073, строком до 22 квітня 2018 року. Відповідно до розрахунку загального розміру заборгованості згідно умов договору станом на 23.03.2014 заборгованість складає 216 194,05 грн, з яких: 93\~378,05 грн - заборгованості за кредитом (прострочена заборгованість за кредитом 7\~138,23 грн); 19 232,83 грн. - заборгованості за відсотками; 103\~582,87 грн. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Вимогою від 09.02.2015 № 114.0.000/15-18199 про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором [PERSON] запропоновано повернути кредитні кошти та роз'яснено наслідки несплати. Дані правовідносини регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Таким чином, позичальник не виконав умови Кредитного договору, чим порушив зобов'язання, взяті на себе згідно договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~\~ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved