Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 26.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого йому надано кредит в сумі 13 800 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому договором, з проведенням оплати щомісячно, позичальник зобов'язувався погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов'язань не виконав, станом на 12.11.2014 року сума заборгованості за кредитом з врахуванням заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми становить 30172,65 грн. 04.02.2011 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Дельта М. Факторинг» було укладено договір факторингу, відповідно до якого банк передав право вимоги по кредитних договорах, укладених між банком та фізичними особами, в т.ч. і з відповідачем [PERSON] Відповідно до п.4 протоколу № 7 від 22.04.2011 року загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «Дельта М. Факторинг», останнє змінило найменування на ТОВ «Купер Прайс». Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника ТОВ «Купер Прайс», в якому вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду також не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином згідно приписів ЦПК України за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою представника позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № PL-011/003/2007 на строк до 26.10.2012 року, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 13 800 грн. на споживчі цілі, а позичальник зобов'язувався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно погашати заборгованість по кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, що стверджується копією цього кредитного договору. Умовами договору передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка - 3 % за кожен календарний місяць користування кредитом. Відповідно до п.1.5 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений в Графіку платежів. При надходженні до банку коштів для виконання боргових зобов'язань банк направляє такі кошти на погашення боргових зобов'язань в наступній черговості: прострочені проценти за користування кредитом ; проценти, нараховані на прострочену до повернення суму кредиту; прострочена до повернення сума кредиту; пеня за несплату в строк процентів; пеня за неповернення в строк суми кредиту; строкові проценти за користування кредитом; штраф за нецільове використання кредиту; сума основного боргу за кредитом. При цьому , банк має право змінити порядок погашення боргових зобов'язань за цим договором. Як вбачається з копії кредитного договору, цей договір підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору був ознайомлений, повністю погодився з ними при підписанні договору. Згідно ст.1 Статуту ПАТ «ОТП Банк», Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк». Як встановлено судом, 04.02.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» /клієнт / та ТОВ «Фінансова Компанія «Дельта М.Факторинг» /фактор/ укладено договір факторингу № 04022011, за умовами якого клієнт /первісний кредитор/ передає, а фактор /новий кредитор/ приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором фактор одержує замість клієнта право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами, що стверджується копією вказаного договору. В п.2 договору факторингу роз'яснено, що портфель заборгованості - сукупність невиконаних грошових зобов'язань боржників перед клієнтом, які складаються із заборгованості боржників за тілом кредиту, за неоплаченими відсотками за користування кредитом, за платою /комісією/ за ведення кредитної справи, а також за неоплаченою неустойкою. Розмір портфеля заборгованості розраховується станом на день підписання сторонами цього договору. В Реєстрі боржників, який є додатком № 1 до даного договору, вказано відомості про боржника: [PERSON], № договору - PL-011/003/2007, дата укладення договору -26.10.2007, дата закінчення договору -26.10.2012, заборгованість -24065,33 грн., що слідує з Витягу з Реєстру боржників. Отже, після підписання Реєстру боржників згідно умов договору до ТОВ «Фінансова Компанія «Дельта М.Факторинг» перейшло право вимоги до позичальника [PERSON] на підставі вказаного вище кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2009 року до ЄДРПОУ внесено запис про юридичну особу -Товариство з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс». А як передбачено в ст.1 Статуту ТОВ «Купер Прайс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Фінансова Компанія «Дельта М.Факторинг». За ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до приписів ст.514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.. За приписами ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст.1078 цього Кодексу, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, відповідно до вищенаведених правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором, який було укладено 26.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З розрахунку заборгованості, який надано позивачем, вбачається, що позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Так, станом на 12.11.2014 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить: 12 838,83 грн. -залишок заборгованості за кредитом, 11226,50 грн.- несплачені відсотки за користування кредитом. Позивач також просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних з простроченої суми. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, суд вважає обґрунтованими, оскільки позичальником були порушені умови кредитного договору. Згідно розрахунку позивача 3 % річних з простроченої суми -2725,65 грн., сума коштів з індексом інфляції -3381,67 грн., тоді загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням вказаної вище суми заборгованості за тілом кредиту - 12838,83 грн. та заборгованості за відсотками -11226,50 грн. становить 30 172 грн.65 коп. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 301 грн.73 коп.

Outcome: approved