Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю його батьків третьої особи та відповідача-1 по справі, оскільки був переобладнаний та реконструйований за час їх спільного сумісного проживання за спільні кошти подружжя. Під час проживання однією сім`єю, мати позивача продала належну їй та позивачу однокімнатну квартиру в м.Обухів, а кошти отримані від її продажу витратила на переобладнання та реконструкцію вказаного житлового будинку та господарських будівель (споруд). Ухвалою Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи Відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, [PERSON] про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкоди, яке набрало законної сили 19.05.2009 року, визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] відповідно до умов даної мирової угоди [PERSON] зобов'язується протягом 2009-2010 років придбати у власність [PERSON] однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м., в смт.Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] третій особі, [PERSON] Станом на дату подання позову відповідачем-1, [PERSON], умови мирової угоди від 14.05.2009 року не виконав. Позивачу стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011р. №10/7 «Про узаконення самовільно добудованих до житлового будинку споруд та оформлення права власності на будинок» було змінено поштову адресу житлового будинку з [ADDRESS], а також оформлено і в подальшому зареєстровано на ім`я відповідача-1 [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] з узаконенням самовільно побудованих споруд Г- сарай, Д - сарай, над А - мансарда. Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає за даною адресою від народження, але не був повідомлений про такі неправомірні дії відповідача-1. Відмітки про зміну адреси реєстрації в паспорті позивача та паспорті [PERSON] відсутні. Спільно з позивачем та третьою особою, [PERSON], за вказаною адресою зареєстрована донька позивача - [PERSON]. Позивачу стало відомо, що 24 червня 2014 року відповідач-1, з метою не виконання умов мирової угоди, уклав з відповідачем-2 договір дарування житлового будинку, який був посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В., та переоформив право власності на вказаний житловий будинок на відповідача-2 (свого сина від першого шлюбу - [PERSON], який являється громадянином Російської Федерації), про, що зроблено запис в реєстрі за № 2832. Позивач вважає, що даний договір дарування житлового будинку від 24.06.2014 року є недійсним, а умисні дії відповідачів - неправомірними, такими, що вчиненні з метою утруднити та зробити неможливим виконання умов мирової угоди та Ухвали Обухівського районного суду Київської області суду від 14.05.2009 року, а тому просить визнати недійсним договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. від 24 червня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 2832, житлового будинку та присадибної земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між Дарувальником, [PERSON], та Обдарованим, [PERSON]. Під час розгляду справи [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, та окрім первинно заявлених позовних вимог, просив суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між Дарувальником, [PERSON], та Обдарованим, [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. 24 червня 2014 року зареєстрований в реєстрі за № 2834, та розглядати справу за уточненими позовними вимогами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшені позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв, клопотань суду не надав. Третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Третя особа Мельник М.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв, клопотань до суду не надала. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.1988 року відповідач [PERSON], та третя особа, [PERSON], зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (т. 1 а.с. 38). Від даного шлюбу у вищезазначених осіб [INFO] народився син [PERSON], позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (т. 1 а.с. 37). За період спільного сумісного проживання в шлюбі, Рішенням Виконавчого комітету Обухівської міської ради № 272 від 25.06.1996 року «Про надання дозволу [PERSON] на продаж приватизованої квартири, частина якої належить неповнолітній дитині» вирішено дати дозвіл третій особі, [PERSON] на продаж приватизованої однокімнатної квартири [ADDRESS], частина якої належала неповнолітній дитині [PERSON], 1989 року народження (позивачу), в зв'язку з переїздом на постійне місце проживання у власний будинок в [ADDRESS], враховуючи рекомендацію ради опіки та піклування, яка виступає в інтересах дітей. На підставі Свідоцтва на право власності на житло від 28.05.1996р., позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] (сину та матері) належала на праві власності приватизована однокімнатна квартира [ADDRESS]. За період спільного сумісного проживання в шлюбі, на підставі Договору купівлі-продажу, від 28.06.1996р. вказана квартира була продана, а кошти отримані від її продажу витрачені на переобладнання, реконструкцію будинковолодіння (житлового будинку та господарських споруд, будівель) за адресою: [ADDRESS]. За час перебування у шлюбі будинковолодіння (житловий будинок та господарські споруди, будівлі) за адресою: [ADDRESS] збільшилися в своїй площі. За час перебування у шлюбі відповідач [PERSON], та третя особа, [PERSON] за спільні сімейні кошти та спільною працею добудували (здійснили реконструкцію, переоблажднання) будинок за адресою: [ADDRESS], в результаті чого площа останнього збільшилася. 03.08.2006 року відповідач, [PERSON], та третя особа, [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (т. 1 а.с. 39). Ухвалою Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи Відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], третя особа, [PERSON] про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкоди, яке набрало законної сили 19.05.2009 року, визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] В п. 1.2 ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 [PERSON] зобов'язується протягом 2009-2010 років придбати у власність [PERSON] однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м., в смт.Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] третій особі, [PERSON]. Відповідно до п. 1.3 ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 позивач за зустрічним позовом, [PERSON], при виконанні затвердженої судом 14 травня 2009 року мирової угоди, зобов'язується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Умови ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 [PERSON] не виконав до цього часу, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011 року №10/7 «Про узаконення самовільно добудованих до житлового будинку споруд та оформлення права власності на будинок» було змінено існуючому житловому будинку поштову адресу, а саме: з [ADDRESS] на [ADDRESS], узаконено самовільно побудовані Г- сарай, Д - сарай, над А - мансарда. Загальна площа будинку становить 195,7 кв.м., житлова площа будинку становить 243,5 кв.м. Вказаний житловий будинок та споруди знаходяться на власній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 14). Судом встановлено, що позивач, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає за даною адресою з дитинства, але не був повідомлений про дії відповідача щодо зміни поштової адреси будинку. Відмітки про зміну адреси реєстрації в паспорті позивача відсутні. Разом із позивачем у будинку [ADDRESS] зареєстрована третя особа по справі, [PERSON], та проживає малолітня донька позивача, [PERSON], [INFO] (т. 1 а.с. 15, 73). Судом встановлено, що 24 червня 2014 року між відповідачем [PERSON], та відповідачем [PERSON], було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник Мариною Володимирівною за реєстровим № 2832 (т. 1 а.с. 66-67). Також, 24 червня 2014 року між відповідачем [PERSON], та відповідачем [PERSON], було укладено договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між Дарувальником [PERSON] та Обдарованим [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. зареєстрований в реєстрі за № 2834 (т. 1 а.с. 103-104). В договорі дарування житлового будинку від 24.06.2014 року зазначено, що житло, яке є предметом цього договору, на момент його укладення в спорі не перебуває, будь-які інші обтяження стосовно цієї нерухомості відсутні, неповнолітні та/або малолітні особи не зареєстровані та не проживають. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 24.06.2014 року (т. 1 а.с. 68, 105) в якій він стверджує, що відчужуваний житловий будинок не є спільною сумісною власністю осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний житловий будинок, у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає. Суд приходить до висновку, що відповідачем-1 у заяві від 24.06.2014 року зазначено неправдиві відомості, оскільки відповідно до умов мирової угоди визнаної 14.05.2009 року Обухівським районним судом Київської області по цивільній справі № ц.с.2-460/09, відповідач-1 по справі, [PERSON], зобов'язався протягом 2009-2010 років подарувати 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], але умови даної мирової угоди не виконав, тож на момент укладення договору дарування будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] були наявні особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний житловий будинок. Судом встановлено, що обдарований, [PERSON], є громадянином Російської Федерації, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту відповідача (т. 1 а.с. 87, 117). Договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року укладався відповідачем-1, Дарувальником, та представником Обдарованого, відповідача [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності в Російській Федерації. Відповідач-2 договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року особисто не підписував, до приватного нотаріуса не з`являвся, до підписання та оформлення договору дарування будинок не оглядав, ключі від будинку не отримував, акт приймання-передачі майна не підписував та не оформляв. Після оформлення договору дарування відповідні договори з обслуговуючими організаціями не переукладав, отримані послуги з газопостачання, електропостачання не оплачує та не оплачував. Судом встановлено, що відповідач-2 до житлового будинку [ADDRESS] не вселявся, не реєструвався та не проживає за адресою місцезнаходження, а зареєстрований та постійно проживає у Російській Федерації і до України не приїжджає. Відповідно до довідки Козинської селищної ради від 26.02.2015р. №140 «Про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб» власником будинку є відповідач [PERSON] В матеріалах справи також наявний лист Васильківської філії по експлуатації газового господарства Обухівської дільниці ПАТ «Київоблгаз» № 315 від 26.04.2016 року в якому зазначено, що: «18 квітня 2016 року на адресу Обухівської дільниці надійшла заява від [PERSON], з проханням тимчасово відключити від газопостачання його будинок, також до заяви додано право власності, тому Обухівською дільницею 19.04.2016 року було проведено відключення від газопостачання будинку за адресою: [ADDRESS] за заявою власника, що не заперечує вимогам чинного законодавства». Отже, фактично відповідач-2 у житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 1228,00 кв.м., в дар не прийняв та не виконав умови договорів дарування від 24.06.2014 року про прийняття житлового будинку і земельної ділянки в дар, за будинком не доглядає, не оплачує комунальні платежі, пов'язані з утриманням будинку та прибудинкової території. Судом встановлено, що у представника відповідача-2, [PERSON], були відсутні повноваження приймати в дар земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], по договору дарування на підставі Довіреності, від 17.09.2012р., посвідченої нотаріусом нотаріального округа міста Мурманськ Мурманської області Поповою Т.І., р.№ 10-4064 (т. 1 а.с. 114). Отже, Договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року підписала особа, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності та не мала відповідних повноважень на такі дії. Судом встановлено, що відповідачем-2, [PERSON],громадянином Російської Федерації, до моменту нотаріального посвідчення Договору дарування житлового будинку [ADDRESS] від 24.06.2014 року та Договору дарування присадибної земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 1228,00 кв.м. на якій розташований та знаходиться житловий будинок, за адресою [ADDRESS] зареєстрованого в реєстрі за № 2832 не було сплачено податку в розмірі 18 % від вартості отриманого в дарунок майна. Статтею 174 Податкового кодексу України встановлено оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав. У відповідності до пункту 174.6. Податкового кодексу України оподаткування доходу, отриманого платником податку як дарунок (або в результаті укладення договору дарування) від фізичних осіб: кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини. Згідно пункту 174.2.3. статті 174 Податкового кодексу України об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу, для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента. У відповідності до пункту 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, який діяв на час нотаріального посвідчення житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами: виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. У відповідності до пункту 174.4. Податкового кодексу України нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. Нотаріус видає спадкоємцю-нерезиденту свідоцтво про право на спадщину за наявності документа про сплату таким спадкоємцем податку з вартості об'єкта спадщини. Отже, суд приходить до висновку, що договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року є такими, що вчинені з метою, що суперечать інтересам держави. Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частини 1, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 234 ЦК України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved