Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2012 року між [PERSON], та ФОП [PERSON] було укладено трудовий договір № 3232-12, що посвідчений Сумським міським центром зайнятості. Відповідно до даного договору, позивач, як працівник, зобов'язана була виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів, з оплатою праці 1102,00 грн. щомісячно. Згідно домовленості з Відповідачем, останній з зазначеної суми утримував щомісячно по 300,00 грн. для сплати податків та інших обов'язкових платежів з нарахованої заробітної плати. 05.05.2014 року трудовий договір № 3232-12 було розірвано за угодою сторін, і її було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відомості про прийняття її на роботу та звільнення відображені у трудовій книжці [NUMBER] Неодноразові звернення до Відповідача очікуваного результату не принесли, адже останній лише обіцяє надати доручення своєму бухгалтеру перерахувати податки за період трудових відносин, але це залишається лише на рівні обіцянок. Неперерахування податків до бюджету фактично порушують мої права, адже в такому випадку період праці з 01.09.2012 року по 05.05.2014 року не буде враховуватися при нарахування пенсії, та можливих виплат іншими Фондами. Згідно інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних ос підприємців та громадських формувань (https://usr.miniust.gov.ua), ФОП [PERSON] діючим підприємцем та не перебуває в процесі припинення. Тому просить суд зобов'язати Фізичну особу-підприємця [PERSON] перерахувати утримані податки до бюджету з суми нарахованих коштів [PERSON], згідно трудового договору №3232-12 від 01.09.2012 року. У судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, належним чином повідмлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення на офіційному сайті Ковпаківського районного суду м. Суми оголошення про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та ФОП [PERSON] перебували у тродових правовідносинах. [PERSON] відповідно до трудового договору №3232-12 від 01.09.2012 року займала посаду продавець продовольчих товарів. (а.с.5) 05.05.2014 року трудовий договір № 3232-12 було розірвано за угодою сторін, і її було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с.6) Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку і зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 167 Кодексу. Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність до податкових органів та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV цього Кодексу. Згідно ст. 57 Податкового кодексу, податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом. Порядок сплати (перерахування) податку до бюджету передбачено ст. 168 Податкового кодексу, відповідно до якої податок, утриманий з доходів резидентів, підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу. Відповідно до ст. 64 Бюджетного кодексу податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог - зобов'язати Фізичну особу-підприємця [PERSON] перерахувати утримані податки до бюджету з суми нарахованих коштів [PERSON], згідно трудового договору №3232-12 від 01.09.2012 року. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved