Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просив скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №7951 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що нотаріус належним чином не перевірив безспірність заборгованості позивача перед ПАТ «ОТП Банк». В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення проти позову, в яких посилалась на ті обставини, що приватний нотаріус не є належним відповідачем по справі, обставини, на які посилається позивач, не є підставою для скасування виконавчого напису, а крім того, посилається на недоведеність позовних вимог. У зв'язку із зазначеним просила відмовити в позові. Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа - старший державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кунєва М.І. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на належне повідомлення всіх учасників судового розгляду про час та місце слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справи за даною явкою. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства ( ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Так, ч. 12 ст. 110 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса майна (грошей) розглядається судом за позовом боржника до стягувача. З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2008 р. між позивачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № ML-702/1025/2008 і договір іпотеки № PML-702/1025/2008, предметом якого є квартира [ADDRESS], загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 7-16). 21.09.2009 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис № 7951 на договорі іпотеки від 15.07.2008 р., яким запропоновано звернути стягнення на вищевказану квартиру. Порядок вчинення нотаріусом виконавчих написів встановлюється Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», п.п.1,3 п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчий написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь - яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи. Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд знаходить доведеним факт того, що нотаріусом не було перевірено безспірність боргу. Судовим розглядом встановлено, що нотаріус вчинила виконавчий напис не отримавши з боку кредитора документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Прострочення зобов'язання станом на 21.09.2009 року встановлено нотаріусом виключно на підставі одностороннього розрахунку (складеного станом на 14.09.2009 року). Повідомлення банку про виникнення заборгованості від 06.01.2009 року та виконавчий напис про звернення стягнення на майно містять різні суми заборгованості. Заява банку про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на майно взагалі будь-ким із відповідачів по справі суду надана не була, через що неможливо встановити, яка сума заборгованості була в ній зазначена. За своєю правовою природою кредитний договір є договором позики, який укладено з фінансовою установою (банком). Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Позика є реальним договором і вважається укладеним з моменту фактичної передачі грошей. Однак, з боку відповідачів суду не надано доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису ПАТ «ОТП Банк» нотаріусу були надані документи на підтвердження видачі грошових коштів боржнику та нотаріусом був перевірений факт отримання боржником грошових коштів і встановлена точна дата, з якої необхідно проводити розрахунок заборгованості. Судом також встановлено, що право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса умовами договору іпотеки № PML-702/1025/2008 не передбачено. З вищевикладеного вбачається, що при вчиненні виконавчого напису допущені суттєві порушення норм чинного законодавства, у зв'язку з чим виконавчий напис нотаріуса належить скасувати.

Outcome: approved