Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суд з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно до свідоцтва про право власності від 11 вересня 2012 року, виданого на підставі розпорядження міського голови м. Херсона від 13.01.2003 року №43, квартира [ADDRESS], яка належала [PERSON] Станом на 07 листопада 2013 року за вказаною адресою зареєстровано чотири особи, а саме: [PERSON], колишня дружина першого шлюбу - [PERSON], син від першого шлюбу - [PERSON] та син від другого шлюбу - [PERSON], [INFO], який зареєстрований у зазначеній квартирі з 19.08.2012 року. Також зазначає, що 18 грудня 2013 року представники Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона, при розгляді цивільної справи за №668/13293/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину у спільному майні подружжя дізнались про укладення [PERSON] договору дарування ? частини вказаної квартири своєму старшому синові - [PERSON] право на яку має малолітній [PERSON] без дозволу органу опіки та піклування. Також вважає, що законодавцем визначено, що батьки управляють майном, майновими правами, які належать дитині з обов'язковим врахуванням потреб та інтересів дитини, зокрема з додержанням відповідних правил про опіку та піклування (дозволу органу опіки та піклування), а тому отримання батьками дозволу органів опіки та піклування на укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню, або спеціальній реєстрації є необхідним не тільки тоді, коли ці договори стосуються майна дитини але й тоді коли вони стосуються її майнових прав, зокрема права на користування житловим приміщенням, в даному випадку вказаною квартирою. Од же отримання такого дозволу є необхідною умовою законності вчинення правочину. З огляду на наведене Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Суворовського району м. Херсона, звернувся до суду за захистом інтересів малолітнього [PERSON], [INFO] порушених вказаним правочином та просить суд визнати договір дарування, який посвідчив приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 20 квітня 2013 року, ? частини квартири [ADDRESS] дивізії в місті Херсоні, укладеного між [PERSON] та [PERSON] - недійсним. В судовому засіданні представник виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Суворовського району м. Херсона - Малий В.С. позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Суворовського району м. Херсона - Хлистова Д.Д. позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, пояснивши, що договір дарування від 20 квітня 2013 року, ? частини квартири [ADDRESS], уклав без роз'яснення йому, нотаріусом [PERSON], прав та обов'язків щодо укладення вказаного правочину, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, одночасно на адресу суду надіслала, пояснення яким зазначила, що спірний договір дарування був посвідчений нею відповідно до діючого законодавства, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені в ньому, позовні вимоги не підтримує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, позов просить розглянути у її відсутності, оскільки 21 березня 2014 року не може бути присутня на судовому засіданні. В судовому засіданні третя особа - [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні третя особа - [PERSON] проти позову заперечив, просив суд в задоволенні вимог, позивачу - відмовити. В судовому засіданні адвокат третьої особи [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечив, одночасно надавши письмові пояснення (заперечення), просив суд в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так судом встановлено, що 20 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом Херсонської нотаріальної контори [PERSON] За умовами цього договору [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар ? частини квартири, [ADDRESS]. Станом на дату укладання вказаного договору за вказаною адресою зареєстровано чотири особи, а саме: [PERSON], колишня дружина першого шлюбу - [PERSON], син від першого шлюбу - [PERSON] та син від другого шлюбу - [PERSON], [INFO], який зареєстрований у зазначеній квартирі з 19.08.2012 року, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частина 6 вказаного кодексу визначає, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.3 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Відповідно до ч 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.2 ст.117 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини;відмовлятися від майнових прав дитини. Як на підставу визнання правочину недійсним позивач посилається на той факт, що відповідач [PERSON] спірний договір - дарування на мав права укладати та уклав всупереч інтересам його малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки вказаний договір дарування укладений без згоди органів опіки та піклування, так як малолітній мав право на користування житлом. Також, в ході судового розгляду, а саме пояснень відповідача [PERSON], з'ясувалось, що 20 квітня 2013 року при укладанні спірного договору дарування йому права та обов'язки, щодо укладення вказаного правочину та його наслідки, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] не були роз'ясненні, що в свою чергу змусило його укласти спірний договір в порушення вимог законодавства, щодо порушення прав малолітнього сина. З огляду на наведене, суд прийняв до уваги зазначені факти, оскільки згідно чинного законодавства згода органів опіки і піклування при здійсненні відчуження будинку або квартири необхідна, лише у разі якщо дитина має право на користування відповідним житловим приміщенням. Од же твердження позивача про те, що дитина мала право користування вказаною квартирою знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. 2. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. 3. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.4. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Таким чином, зважаючи на те, що спірний договір дарування був укладений з порушення майнових інтересів малолітньої дитини, волевиявлення дарувальника було помилковим, оскільки права, щодо його укладення йому не були роз'ясненні, а малолітня дитина має право на користування вказаною квартирою суд вважає заявлені позивачем вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved