Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 11 вересня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2014 року. Поряд з цим [INFO] року відповідачка народила доньку [PERSON] та позивач вважав себе її батьком. Але пізніше він зрозумів, що насправді не є батьком цієї дитини, оскільки в обличчі дитини відсутні зовнішні ознаки, притаманні представникам китайській нації. Окрім цього, періоди його відсутності на території України безумовно свідчать про, те що він і не міг бути батьком дівчинки, оскільки 12 січня 2012 року він виїхав з України, а повернувся лише 24 червня 2012 року. З огляду на дату народження дитини, вагітність відповідачки у разі батьківства позивача мала б тривати понад десяти місяців, що є надприроднім. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні 25 вересня 2014 року повністю визнала позов, підтвердила правдивість пояснень позивача та додатково пояснила, що справжній біологічний батько доньки не проявляє будь-яких намірів і не здійснює ніяких зусиль щодо визнання його батьком народженої дитини. У подальшому позивачка звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2010 року між сторонами було укладено шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 1262. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Це рішення суду набрало законної сили 22 серпня 2014 року. Згідно з свідоцтвом серії [NUMBER] про народження [PERSON], виданого відділом РАЦС Овідіопольського районного управління юстиції на підставі актового запису № 586 від 19 грудня 2012 року, батьком зазначеної дитини записаний [PERSON], громадянин Китайської Народної Республіки, а її матір'ю є відповідачка. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Ст.136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч.1 ст.123 цього Кодексу. Відповідно до п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. У судовому засіданні позивач стверджував, що він не є біологічним батьком народженої дитини, але дізнався про це тільки підчас розлучення. Як в період вагітності дружини, так і на час реєстрації його батьком він був впевнений, що дитина походить від нього. Відповідачка не тільки не спростовувала пояснення позивача, але і повністю підтвердила їх, визнавши позов і зазначивши про те, що біологічним батьком доньки є зовсім інша особа, яка на цей час не бажає визнавати себе батьком дитини. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що, окрім пояснень сторін і визнання позову відповідачкою, відсутність кровного споріднення між позивачем і народженою [INFO] року дитиною підтверджується відповідними відмітками прикордонних служб України та Китаю у паспорті позивача про дати перетинання ним кордонів цих країн. Згідно з ст.ст. 12, 13 Закону України «Про прикордонний контроль» встановлений порядок проставляння у паспортних документах іноземців, осіб без громадянства відміток про перетинання державного кордону України, а також зазначено, що відсутність відмітки про перетинання державного кордону на в'їзд в Україну у паспортному документі, а у випадках, передбачених законодавством, в іншому документі або в імміграційній картці іноземця або особи без громадянства, які перебувають на території України, є підставою для проведення перевірки уповноваженими законом правоохоронними органами дотримання ними правил та строку перебування на території України. Позивач, який має посвідку на постійне місце проживання в Україні, виїхав за межі України 12 січня 2012 року і повернувся до неї 24 червня 2012 року. Відповідачка за кордон не виїжджала. Будь-яких доказів, які б свідчили про перетинання позивачем кордону України в період після 12 січня 2012 року і до 24 червня 2012 року поза межами встановлених пунктів перетинання державного кордону суду не надано. З огляду на дату народження дитини [INFO] року позивач не може бути її біологічним батьком, оскільки загальновідомим і тому не потребуючим доказування у відповідності до ч.2 ст.61 ЦПК України є той факт, що вагітність жінки триває певний строк. Сторони не могли зачати спільну дитину у період відсутності позивача в Україні з 12 січня до 24 червня 2012 року, а це виключає кровне споріднення між ним і дитиною, батьком якої він записаний на підставі ст.122 СК України. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності суд приходить до висновку, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], але не знав про це під час реєстрації народження дитини, а тому даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213 ЦПК України,

Outcome: approved