Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ІСКGМСUI.19829.011, відповідно до умов якого банк зобов'язується протягом 60 днів з моменту укладання цього договору встановити кредитний ліміт у розмірі 5040.00 грн. на рахунок № [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника (відповідача) до умов та правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти у розмірі 36% річних за користування цим кредитом, окрім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний відповідно до умов договору складає 10% від суми заборгованості та підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість яка підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. У рамках кредитного договору, банк встановлює поновлюваний пільговий період кредитування, цей період складає 30 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних. При непогашені заборгованості за кредитом у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачується згідно п. 2.3. та 2.5, які встановлені кредитним договором. Кредит надавався на підставі анкети-договору, зазначеним в п. 2.2. на споживчі цілі. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом трьох років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов»язань за кредитним договором. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору. Банк свої зобов'язання по кредитному договору виконав в повній мірі однак, відповідач зобов»язання передбачені кредитним договором, не виконує. Станом на 21.08.2015 року має заборгованість, яка складається з сум, зазначених в розрахунку заборгованості, а саме: - прострочена заборгованість по тілу кредиту 4 530.53 грн., прострочена заборгованість за процентами 5 364,22 грн., пеня 1 882.77 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 11 777,52 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 777, 52 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив заяву, де просив розглядати справу за його відсутності та в разі неявки відповідача в судове засідання просив постановити заочне рішення. Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлявся через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Проте, в судове засідання відповідач не з'явився. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні,16.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ІСКGМСUI.19829.011 (а.с. 5-6). Відповідно до п.2.2. кредитного договору, банк зобов»язується протягом 30 днів з моменту укладення договору, встановити кредит, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 5040,00гривень, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок № 2625.6.000031406, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг . Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, банк нараховує відсотки у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільвого періоду. Щомісячний мінімальний платіж відповідно до умов договору складає 10% від суми заборгованості та підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою( п. 2.5 кредитного договору) . Позивач виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач порушив умови кредитного договору, не сплачував грошові кошти, допустив заборгованість. Станом на 21.08.2015 р. відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 11 777,52 грн, яка складається з : - простроченої заборгованості по тілу кредиту- 4 530.53 грн., простроченої заборгованості за процентами - 5 364,22 грн., суми пені - 1 882.77 грн. (а.с.12-13-розрахунок заборгованості). До цього часу відповідач заборгованість не сплатив. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору, добровільно заборгованість не погашена, вона підлягає стягненню з нього на користь позивача за рішенням суду. Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved