Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 27.12.2010 у розмірі 42466,95 грн., з яких: 4246,41 грн. заборгованість за кредитом, 33122,11 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2600 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1998,43 грн. штраф (процентна складова), та судові витрати. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору б/н від 27.12.2010. Відповідач у заяві від 02.02.2018 просить застосувати до вимог позивача позовну давність, посилаючись на те, що кінцевою датою виконання боржником своїх зобовязань щодо повернення кредиту є кінцева дата строку дії картки квітень 2016 року. Останній платіж згідно розрахунку банку зарахований у жовтні 2015 року, тобто банк знав про своє порушене право з жовтня 2015 року, проте не заявляв про це. У поясненні на позовну заяву від 02.03.2018 відповідач посилається на те, що позивачем було порушено вимоги законодавства, оскільки текст бланку заяви прочитати не можна, йому не було надано примірник договору, позивач не повідомив його про розмір відсоткової ставки за кредитом та варіанти повернення кредиту, їх частоту та обсяги. Також, на думку відповідача, не додано доказів, за яким номером була отримана кредитна картка, строк її дії і чи надходили на неї кошти. У поясненні на позовну заяву від 20.03.2018 відповідач посилається на те, що позивач не надав суду жодних доказів щодо заборгованості відповідача. Зазначена в розрахунку суми боргу інформація не є достовірною, оскільки містить розбіжності з позовом, а тому відповідач не погоджується з розрахунком суми боргу. У відповіді позивача від 13.05.2018 на пояснення відповідача позивач посилається на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, тобто він надав згоду з цими Умовами. У своїй анкеті заяві боржник надав відносно себе персональну інформацію, також з заяви вбачається, що боржник висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна». З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається встановлена процента ставка у розмірі 2,5%, вказані розміри комісій та штрафів. З виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач користувався грошима, частково сплачував заборгованість за договором. Позивач також зазначає, що відповідач мав можливість ознайомитися з сумою боргу в службі клієнтської підтримки за телефоном та на офіційному сайті банку. Позивач також вважає, що ним не пропущений строк позовної давності, оскільки останній термін дії картки квітень 2016 року, а позивач звернувся з позовом 18.12.2017. Представник позивача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, надав заяву від 12.06.2018, в якій просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами не згоден. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 27.12.2010 відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», отримавши кредит у розмірі 5100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений Договір відповідно до ст. 1054 ЦК України є кредитним. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. За приписами п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. За умовами п. 2.1.1.2.4 Умов підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу позивача відповідач повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди позивачу. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку, зокрема з Картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За приписами п. 2.1.1.3.5 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягають сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку клієнта, у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунку. Згідно п. 1.1.2.4 Умов, у разі незгоди зі зміною Правил та/або «тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Пунктом 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк. \~ \~ \~ \~З розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.12.2010, укладеним між Приват Банком та клієнтом [PERSON], та Умов і правил надання банківських послуг вбачається, що станом на 30.11.2017 сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 42466,95 грн., з яких: 4246,41 грн. заборгованість за кредитом, 33122,11 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2600 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1998,43 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з позовної заяви відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. На підставі викладеного судом встановлено, що відповідач [PERSON] є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані розяснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобовязані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Згідно наведеного у позові розрахунку штрафні санкції позивачем нараховані станом на 30.11.2017 фактично після 14.04.2014 дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій. При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку у 2600 грн. складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремої від пені, та перевірити правильність її нарахування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по сплаті пені та комісією у розмірі 2600 грн. та штрафів за неналежне виконання зобовязань в розмірі 500 грн. і 1998,43 грн., а всього 5098,43 грн. Суд не приймає доводи відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з розрахунку суми боргу, виписки по рахунку та не заперечувалось відповідачем останнє погашення кредиту відбулось 29.10.2015, отже про своє порушене право позивач дізнався 30.10.2015 і саме з цієї дати почав перебіг строку позовної давності, який спливає 30.10.2018. Звернення з даним позовом відбулось 27.12.2017, тобто в межах строку позовної давності. Щодо інших доводів відповідача суд зазначає таке. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, підписуючи анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, погодився зі всіма умовами договору, отримав кредитну картку, користувався нею, що не заперечено останнім, а отже усвідомлював про свій обовязок про повернення кредиту та відсотків за користування ним. Відповідачем також не надано контрозрахунку суми боргу, що фактично підтверджує правильність розрахунку банку. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.12.2010 у сумі 37368,52 грн., яка складається із 4246,41 грн. заборгованість за кредитом, 33122,11 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial