Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи уточнивши останній, остаточно зазначив, що 31.01.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» був укладений договір банківського вкладу №ДФ-058203. Сума вкладу становила 50000 грн. зі строком зберігання грошових коштів з 31.01.2014 року до 04.08.2014 року. Відповідно до укладеного договору банк щоденно нараховує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі 20% річних. По закінченню строку розміщення вкладу банком було перераховано суму вкладу та суму процентів на його поточний рахунок у розмірі 55028 грн. 77 коп., з яких сума вкладу складає 50000 грн. та сума процентів по вкладу 5028 грн. 77 коп. 05.08.2014 року він звернувся до відділення банку із вимогою про видачу через касу банку суми вкладу та нарахованих процентів, проте у видачі готівки йому було відмовлено через брак коштів. 08.08.2014 року ним було направлена скарга на адресу банку, яка було отримана банком 11.08.2014 року. 15.09.2014 року ним була отримана відповідь банку на скаргу, відповідно до якої останній запевнив, що зобов'язання банку з виплати грошових коштів буде виконано найближчим часом. За цих обставин представником позивача було подано до банку платіжне доручення від 25.09.2014 року №55578 про перерахування грошових коштів у сумі 54754 грн. 99 коп. на рахунок [NUMBER] в ПАТ «ПУМБ». Проте дане розпорядження банком виконано не було та станом на 30.09.2014 року має місце прострочення виконання банком свого зобов'язання про перерахування грошових коштів за платіжним дорученням. За таких обставин в діях відповідача вбачається порушення його прав, як споживача, що полягає у невиконанні та порушенні умов договору і вимог чинного законодавства України. З урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на його користь грошові кошти у сумі 57437 грн. 99 коп., з яких 50000 грн. - розмір вкладу, 5028 грн. 77 коп. - нараховані відсотки, 2409 грн. 22 коп. - сума пені за порушення строку виконання зобов'язання. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити останній, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Представник відповідача в судове засіданні повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з цим, з урахуванням поданої представником позивача заяви, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.01.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «БГ Банк») був укладений договір банківського вкладу №ДФ-058203. Сума вкладу становила 50000 грн. зі строком зберігання грошових коштів з 31.01.2014 року до 04.08.2014 року. Відповідно до укладеного договору банк щоденно нараховує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі 20% річних. 31.01.2014 року [PERSON] було внесено суму вкладу в розмірі 50000 грн., що підтверджується квитанцією від 31.01.2014 року. Станом на 04.08.2014 року, по закінченню строку розміщення вкладу, банком у відповідності до п.1.4 договору було перераховано суму вкладу 50000 грн. та суму процентів 5028 грн. 77 коп. на рахунок [PERSON] [NUMBER], що підтверджується випискою про рух коштів на рахунку. Судом також встановлено, що по закінченню строку дії договору [PERSON] звертався до відповідача з заявами та скаргами про повернення вкладу та нарахованих відсотків, на які отримав відповідь, в якій відповідач посилався на затримку у виплаті коштів з рахунку в зв'язку з погіршенням фінансового становища банківських установ, вжиття заходів щодо виправлення ситуації з метою виконання зобов'язань за договором в найкоротший термін. З метою здійснення безготівкового переказу грошових коштів з рахунку [PERSON], відкритого у Публічному акціонерному товаристві «БГ Банк», його представником за довіреністю було оформлено та подано до банку платіжне доручення від 25.09.2014 року №55578 про перерахування грошових коштів у сумі 54754 грн. 99 коп. на рахунок [NUMBER] в ПАТ «ПУМБ». Однак станом на 30.09.2014 року відповідач не виконав платіжне доручення від 25.09.2014 року №55578 та не здійснив перерахування грошових коштів на інший рахунок. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1,2,4 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Частиною 1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. З приводу посилання позивача на норми ст.1212 ЦК України слід зазначити, що вони не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникають з договору банківського вкладу, оскільки останні регулюються нормами, зазначеними вище. Проте, виходячи з положень законодавства, позивач має всі правові підстави на звернення до суду з вимогою про повернення йому суми банківського вкладу та нарахованих відсотків по ньому. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-140цс13 передбачає, що відповідно до змісту ст.ст.526,1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по договору банківського вкладу, не надав позивачу реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та слід стягнути з відповідача в особі Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на користь позивача [PERSON] суму вкладу в розмірі 50000 грн. та нараховані відсотки в сумі 5028 грн. 77 коп. Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.ч.1,2,3 ст.1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. З урахуванням зазначених вище положень ЦК України, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004 року, ст.ст.8,32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», розглядаючи справу у відповідності до ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення 2409 грн. 22 коп. пені за порушення строку виконання зобов'язання по перерахуванню коштів згідно платіжного доручення №55578 від 25.09.2014 року за період з 01.10.2014 року по 13.11.2014 року (54754,99 х 0,1 : 100 х 44) Таким чином позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю, стягнувши на його користь з відповідача суму банківського вкладу за договором №ДФ-058203 від 31.01.2014 року в розмірі 50000 грн., нараховані проценти в сумі 5028 грн. 77 коп., пеню в сумі 2409 грн. 22 коп., а всього 57437 грн. 99 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 574 грн. 38 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved