Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 29.04.2009 року по 03.06.2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина [PERSON], [INFO], після розлучення відповідачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з сином, хоча він приймає активну участь в його матеріальному забезпеченні, після марних спроб вирішити спір мирним шляхом, він звертався до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, на підставі розгляду його заяви виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення щодо порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з дитиною: субота або неділя щотижня з 9-00 години до 19-00 години, після прийняття цього рішення він неодноразово намагався зустрітися з сином, однак відповідачка перешкоджає йому бачитися з дитиною. Позивач просить суд зобовязати відповідачку усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON], визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення субота або неділя щотижня з 9-00 години до 19-00 години. В судове засідання позивач не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій підтримав свої позовні вимоги, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, направила до суду заяву в якій позов визнала у повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи - служби у справах дітей Білоцерківської міської ради як органу опіки та піклування до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано письмове клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якому служба у справах дітей просить суд діяти в інтересах дитини. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2009 року по 03.06.2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що син проживає разом з відповідачкою за адресою [ADDRESS], позивач проживає окремо по вулиці Челюскіна,13 в місті Білій Церкві. З матеріалів справи вбачається, що питання щодо визначення порядку участі позивача у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради за його заявою /протокол від 04.03.2015 року № 4/. Також Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради було підготовлено висновок про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON] № 305/04-31 від 12.03.2015 року. На підставі вказаного висновку та рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення за № 134 від 07.04.2015 року, відповідно до якого встановлено такий порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO]: субота або неділя щотижня з 9-00 години до 19-00 години. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди щодо спілкування з сином. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За приписами ст.151 СК України батьки мають переважне перед іншими особами право на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як передбачено ст.157 цього Кодексу, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно приписів ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Отже, обсяг прав батьків не залежить від того, проживають вони з дитиною чи ні. Як вказано вище в рішенні, органом опіки та піклування було вирішено питання щодо форм участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином сторін, але сторони не змогли знайти порозуміння у вирішенні цього питання, зважаючи на стосунки, які склалися між ними. В СК України розроблено механізм забезпечення прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, якщо той з батьків, з ким проживає дитини, цьому перешкоджає. Так, згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Позивач просить суд визначити такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення субота або неділя щотижня з 9-00 години до 19-00 години, проти чого відповідач не заперечувала. А тому суд вважає за можливе визначити саме такі способи участі позивача у вихованні дитини. Суд вважає, що такий порядок участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з сином не буде суперечити інтересам самої дитини, оскільки за ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При вирішенні спору судом приймаються до уваги положення Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР України № 789-XII від 27.02.1991 року , стосовно того, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини /ст.3/. А відповідно до ст.9 цієї Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, проаналізувавши всі докази, врахувавши всі наведені вище в рішенні обставини, бажання обох сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за можливе зобовязати відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином [PERSON] та встановити дні та час для спілкування між сином та батьком, а саме: систематичні побачення субота або неділя щотижня з 9-00 години до 19-00 години. Встановлення такого порядку спілкування з дитиною, на думку суду, надасть можливість обом батькам приймати участь у вихованні сина, піклуватися про стан його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечить можливість виконання батьком, який проживає окремо від дитини, одного з найважливіших обовязків батьків виховання дитини. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved