Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 23 травня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладений кредитний договір № 490039577, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 43 195, 84 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, тому станом на 12 листопада 2013 року за відповідачем рахується заборгованість 290 640, 75 грн. Відповідачі повідомлялися про необхідність погашення заборгованості, однак на даний час заборгованість не погашена. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вищевказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено в судовому засіданні, 23 травня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490039577 /а.с.6/, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 43 195, 84 долврів США на придбання транспортного засобу зі сплатою 12 % строком до 23 травня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 490039577-П, відповідно до якого поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору /а.с.17-/. Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків як солідарні боржники. Банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 43 195, 84 доларів США, що підтверджується випискою по особовим рахункам /а.с.24/. 02 лютого 2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору № 490039577 від 23 травня 2007 року, відповідно до якого була змінена дата остаточного повернення кредиту на 23 травня 2017 року /а.с.7/. Також 02 лютого 2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки № 490039577-П від 23 травня 2007 року, відповідно до якого була змінена дата остаточного повернення кредиту на 23 травня 2017 року /а.с.18/. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язання за кредитним договором станом на 12 листопада 2013 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 142 819, 51 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 141 556, 34 грн. /а.с.23/, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 20 471, 53 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 163 628, 94 грн.; - заборгованість по відсотках - 2732, 70 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 21 842, 47 грн.; - пеня - 119 615, 28 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 956 084, 93 грн. Позивачем було зменшено суму нарахованої неустойки до 11 % та остаточно позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів суму пені в розмірі 105 169, 34 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно за кредитним договором №490039577 від 23 травня 2007 року суму заборгованості в розмірі 290 640, 75 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved