Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем [PERSON] 26.08.2009 було укладено кредитний договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір. Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає Банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах Договору. Відповідно до п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку позичальник має виконати всі зобовязання та з повернення кредиту (в тому числі простроченого), та оплатити винагороду Банку. Відповідно до кредитного договору при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф в розмірі 250 грн. плюс 5 % від суми позову. Але, в порушення умов договору, відповідач не надавав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами згідно договору, тобто свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31.12.2016 має заборгованість у розмірі 40356,79 грн., яка складається з наступного: 5496,38 грн. заборгованість за кредитом; 29950,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 250,00 грн. фіксована частина, 1909,85 грн. процентна складова. Цю суму, а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи /зворот а.с. 4/. Відповідач неодноразово викликався до суду, але в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст.74, 76 ЦПК України порядок виклику відповідача в судове засідання дотримано, він вважається повідомленим про день та час розгляду справи /а.с. 26, 31, 32/. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, та оголосив про заочний розгляд справи згідно ст. 224-225 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксації не здійснюється. Розглянувши надані матеріли, судом встановлено, що 26.08.2009 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір без номеру, який складається із Анкети-заяви відповідача, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку /а.с. 8-13/. Згідно договору відповідач отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту, особисто підписав договір, тобто з умовами договору погодився, та зобовязався належним чином виконувати його умови /а.с. 8/. Відповідно до п. 6.5, п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, а у разі невиконання зобовязань на вимогу банка повернути кредит, оплатити винагороду банку. Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов 'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідач свої зобовязання не виконав, оплату за кредитним договором своєчасно не здійснював, внаслідок чого станом на 31.12.2016 виникла заборгованість у розмірі 40356,79 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 5496,38 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 29950,56 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 2750,00 грн., а також - штрафи: фіксована частина - 250,00 грн:, процентна складова 1909,85 грн. Сума заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 5-7), який перевірено судом, та з яким суд погодився. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Право Банка вимагати дострокового виконання боргових зобов 'язань в разі невиконання позичальником своїх боргових обов'язків перед Банком передбачено також і Кредитним договором (п. 5.7 Правил користування платіжною карткою). Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобовязань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що права позивача порушені неналежним виконанням зобовязання, а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved