Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором № б/н від 18.03.2010 року у розмірі 21 829 грн. 47 коп. та судові витрати по справі в сумі 1 378 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 18.03.2010 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ст. 76 ЦПК України. Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 5.12. Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов і правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язаний у випадку невиконання зобов'язань по Договору за вимогою Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті винагороди Банку. Згідно до п. 2.1.1.4.2. Умов і правил надання банківських послуг, у випадку порушення Позичальником або довіреним лицем вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у випадку виникнення Овердрафту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Як зазначає в своїй позовній заяві позивач, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № б/н від 18.03.2010 року заборгованість станом на 11.03.2016 року склала 21 829 грн. 47 коп., яка складається з наступного: 1 685 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 15 348 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 280 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 015 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 15 348 грн. 37 коп. Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вони підлягають стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією нарахованої за неналежне повернення кредиту в розмірі 3 280 грн. 00 коп. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п.1.1.5.25. Умов і правил надання банківських послуг, у випадку несвоєчасної оплати послуг, передбачених діючим Договором, Умовами та Правилами позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вищої за подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки. ПАТ КБ «Приват Банк» нараховано пеню в розмірі 3 280 грн. 00 коп., а заборгованість по тілу кредиту становить 1 685 грн. 41 коп. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. При цьому положеннями ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Отже, враховуючи, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання, а також, що внаслідок стягнення боргу на загальну суму заборгованості, в тому числі і пені, розмір якої значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, будуть порушені права [PERSON], суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені з 3 280 грн. 00 коп. до 1 685 грн. 00 коп. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення штрафів: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 1 015 грн. 69 коп.(процентна складова), що передбачено п. 1.1.5.32. Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. П.2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг, у випадку виникнення прострочених зобов'язань, Позичальник сплачує Банку пеню, яка нараховується за кожний день прострочення сплати кредиту. Оскільки відповідно до статі 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за №6-2003цс15 Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню. Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial