overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою, з урахуванням їх збільшення, про стягнення з відповідача витрат на його лікування в сумі 213451 грн. 26 коп., зазначивши, що постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (на далі «ДТП») з вини відповідача отримавши при цьому тяжкі тілесні ушкодження, що потребує оплати їх лікування та купівлі ліків. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд він не повідомив. У зв'язку з зазначеним, суд, зі згоди відповідача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали вважає, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2011 року відповідача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, внаслідок яких постраждав позивач та якому були заподіяні тяжкі тілесн7і ушкодження. Відповідно до абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Приймаючи до уваги, що розмір матеріальної шкоди заподіяної позивачу документально підтверджено у розмірі 213451,26 грн., суд вважає необхідним стягнути її з відповідача в повному розмірі. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати при розгляді зазначеної категорії справ покладаються на відповідача та стягуються в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири, що розташована в с.Данилівка Васильківського району Київської області військове містечко 21, [ADDRESS], загальна площа 53,8 кв.м., житловою 30.7, в рівних частинах між сторонами, тобто по ? частині за кожним. Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до положень ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази набуття сторонами нерухомого майна за час їх перебування у шлюбі, а також визнання відповідачем вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про припинення права спільної часткової власності відповідачів на належні їм частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], а саме: по 1/18, за кожним, із 1/6 частини, зі сплатою їм відповідної грошової компенсації, яка внесена ним на депозитний рахунок суду, та визнання за ним права власності на усю нерухомість. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник відповідачів вимоги позову визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що зустрічний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Порядок припинення права особи на частку у спільному майні може бути здійснено за рішенням суду в порядку ст.365 ЦК України. Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Приймаючи до уваги, що сторони досягли згоди щодо поділу належного їм спадкового нерухомого майна, а також визнання представником відповідача вимог позову щодо припинення частки права власності на нерухомість його довірителів, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 12 серпня 2011 року. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2014 року , причиною розпаду сім'ї, на його думку, є відсутність взаєморозуміння, втрата подружжям любові та поваги. Від шлюбу мають двох неповнолітній дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти мешкають з відповідачем, а позивач надає їм матеріальну допомогу. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву за змістом якої, свої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надав суду заяву в який просить розглянути справу без її участі, позов визнала у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2011 року ( а.с. 5). Від сумісного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 6,7) Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сім'я розпалась. Позивач стверджує, що сім'я фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені , вони з відповідачем мешкають окремо . Спору про поділ спільно нажитого майна на час розгляду справи немає. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 29.10. 1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 943.В обґрунтування позову позивач зазначив, що від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Відносини між подружжям погіршилися, відсутнє взаєморозуміння, любов, біля року шлюбі відносини припинені. Позивач до суду не з*явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з*явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу , після розірвання шлюбу простить залишити їй дошлюбне прізвище «Черепанова». Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовільнити, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші \~обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~\~\~Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 29.10. 1999 року ( а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, сторони мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частинами 3 та 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин \~є порушенням права дружини, чоловіка \~на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При розірванні шлюбу , суд за згодою відповідача залишає за нею дошлюбне прізвище - Черенкова .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з відповідачкою, який зареєстровано 14.02.2012 року у відділі РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, актовий запис №19. Мотивуючи позов, у позовній заяві вказує на те, що спільне життя не склалося, між ним та відповідачкою втрачено почуття любові і поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2012 року, вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу неможливі. Від шлюбу дітей не мають. Згідно рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19.06.2013 року виключений запис із свідоцтва про народження про те що позивач є батьком [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, у наданій заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному слуханні справи у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України. Причину поважної неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2012 року (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають (а.с.7). Позивач на примирення не згодний, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення витрат на підготовку фахівця. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 21.12.2010 року між сторонами було укладено договір про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Відповідач не виконав умови договору, не прибув до ВП ЮУ АЕС згідно направлення на роботу № 70 та не працевлаштувався. Пунктом 5.1 договору № 1-10-759-Ю передбачено, що відповідач повністю відшкодовує позивачеві витрати, понесені ним на підготовку. В призначене судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2010 року між сторонами було укладено договір за № № 1-10-759-Ю про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Пунктом 1.1. договору передбачено, що позивач оплачує вартість послуг на підготовку фахівця відповідно до основного договору, а відповідач зобов'язується навчатись за державним замовленням в Університеті на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр». Пунктом 1.2 договору передбачено, що вартість послуг, які оплачує позивач за час навчання відповідача в Університеті, визначається відповідно до основного договору і становить: 3820 грн. на період з 01.09.2010р. по 31.12.2010р. Для визначення вартості послуг на наступні роки навчання, після укладання основного договору на відповідний рік сторонами укладається додаткова угода, яка є невід'ємною частиною договору (п.1.3 договору). 25.04.2011 року сторонами,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» заборгованість за кредитним договором від 02.03.2007 р. №21-13/2-К в розмірі 5 247,53 доларів США, що станом на 15.05.2020 р. еквівалентно 140 000,00 грн., яка складається з частини простроченої основної заборгованості за кредитом у розмірі 5 247,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.05.2020 р. еквівалентно 140 000,00 грн. та судових витрат, посилаючись на такі обставини. Згідно позовної заяви, між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір від 02.03.2007 р. № 21-13/2-К. Згідно п. 1.1 кредитного договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США в порядку і на умовах, визначених ці договором. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, відсотки за користування кредиті розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 11,99% відсотків річних. Згідно з п. 1.4. кредитного договору банк надає позичальнику кредит строком до 01 липня 2016 року. Пунктом 3.3.4. кредитного договору встановлено кінцевий термін повернення Кредиту - 01.07.2016 року. Відповідно до п. 7.3. кредитного договору сторони,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON], [PERSON] по 10 000 грн. з кожної в рахунок відшкодування моральної шкоди, причиненої злочином. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 08.01.2012 року приблизно 04-15 год. відповідачі спричинили йому тілесні ушкодження легкої тяжкості, у зв'язку з чим відносно них була порушена кримінальна справа, де позивач був визнаний потерпілим. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 серпня 2012 року кримінальна справа відносно [PERSON] та [PERSON] за ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство скоєне групою осіб, закрита у зв'язку з передачею на поруки [PERSON] колективу КП «Швидкісний трамвай», а [PERSON] колективу «ООО Браво Кривбас». Внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачу спричинений фізичний біль та моральні страждання у зв'язку з чим він був змушений залишити роботу, втратив нормальні життєві зв'язки, в результаті чого зазнав значних душевних страждань, втратив спокійний сон, став постійно хвилюватися та нервувати, став боятися виходити на вулицю, погіршився стан здоров'я від чого він прийшов у відчай. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час, місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки відповідачів суд не має відомостей.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на його утримання, оскільки він є повнолітнім та навчається в учбовому закладі, але відповідач кошти на його утримання як сину не надає. Відповідач є працездатним і має постійний доход. Просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно тому, що він навчається в Харківському авіаційному інституті на денному навчанні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та погодився на стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в 1000 гривень щомісячно. Заслухавши сторни, вивчив матеріали справи, суд визнає позов підлягаючий задоволенню за наступними підставами. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст. 182,183,184 СК України при визнанні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тому суд вважає доцільним, визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду до закінчення сином навчання, про що погодилися сторони у судовому засіданні..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки перебуває у зареєстрованому шлюбі і має з ним спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги дітям, які знаходиться на повному її утриманні, то позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в сумі 1600 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дітей. Сторони в судове засідання не з'явилися. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення. Позивач надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог, проханням розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень, а для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень. Так, сторони\~\~мають спільних неповнолітніх дітей, які в даний час проживають разом з матір'ю окремо від відповідача. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв'язку із стосунками, що склалися між ним та позивачкою не надає матеріальну допомогу позивачу на утримання їх спільної дитини, має мінливий дохід. Інших осіб на своєму утримання не має. Тому, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у твердій грошовій сумі щомісячно про що заявила позивачка, починаючи з дня її звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.\~Виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обоюдного обов'язку батьків на її утримання, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з відповідача у сумі 1600 гривень щомісячно, тобто по 800 гривень на кожну дитину сторін, що буде відповідати інтересам дітей по їх утриманню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача суд стягує судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved