Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2016 року, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 29.10.2020 р. направив суду письмово викладене клопотання про надання строку для примирення терміном на 3 місяці, оскільки бажає зберегти сім`ю. На розгляд справи 29.01.2021 року позивач не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`вилася, 29.10.2020 року на електрону адресу суду направила заяву про визнання позову та заперечення щодо стягнення з неї судових витрат, просить провести розгляд справи без її участі. На розгляд справи 29.01.2021 року відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, причини неявки суду не відомі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 05.11.2016 року зареєстрували шлюб, у Білоцерківському міськрайонному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1430, від спільного проживання мають дочку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовних вимог вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, шо сторони припинили подружні відносини, тривалий час проживають окремо, мають різні інтереси та погляди на життя, на грунті чого в сім`ї виникали сварки та скандали. Позивач зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, сім`я розпалася остаточно. 30.10.2020 року, за клопотанням позивача, судом було надано сторонам строк для примирення, який не надав позитивного результату. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просив залишити судові витрати за собою. Відповідач подала клопотання про зміну прізвища на дошлюбне - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved