Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві, оскільки оформити спадщину в нотаріальному порядку він не може через ту обставину, що відповідно до п.п. 4.20 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ (видача свідоцтв про право на спадщину) «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту за № 296/5 від 22.02.2012 року (зареєстрованого в Мінюсті від 22.02.2012 року за № 282/20595) для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, крім Державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку та витягу з поземельної книги, до нотаріуса слід надати також витяги з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Проте, позивач вищевказані витяги нотаріусу надати не може, оскільки нормативна грошова оцінка спадкової земельної ділянки не проведена. Вказана обставина позбавляє позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачений законом, тому, на підставі вищевикладеного він вимушений звернутися до суду з відповідною вимогою. До підготовчого судового засідання позивач підтримав позовні вимоги, просив суд справу слухати за його відсутності, подавши до суду відповідну заяву. Судом встановлено, що [INFO] , помер дід позивача - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області від 14 вересня 2020 року, за актовим записом № 10. Спадкодавець заповіту не залишав. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, земельну ділянку, площею 7,5200 га., яка розташована на території Селезенівської сільської ради Білоцерківського (Сквирського) району Київської області, кадастровий номер 3224086800:02:007:0006, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 302833. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, згідно ст. 1265 ЦК України, прийняв спадщину у встановлений законом строк та порядок. Окрім позивача, є ще спадкоємці за законом, це - [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі), які відмовляються від своїх часток спадкового майна на користь позивача, та не заперечують проти того, щоб земельну ділянку вцілому успадкував він, про що подали до суду відповідні заяви. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5(далі - порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При звернені до нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки нормативна грошова оцінка спадкової земельної ділянки не проведена. Вказана обставина позбавляє позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного він вимушений звернутися до суду з відповідною вимогою. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідачі (інші спадкоємці за законом) до підготовчого судового засідання позов визнали, про що подали до суду відповідні заяви. Суд вважає, що визнання позову відповідачами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч. 3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved