Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 23.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується його підписом у заяві. При укладенні даного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно п.п. 6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового повернення боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових або інших обов'язків за цим договором. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав повністю, однак [PERSON] свої зобовязання порушив, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року в нього виникла заборгованість в сумі 21927,98 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 3971 гривню 19 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом 17956 гривень 79 копійок; Від вказаної суми заборгованості віднімається сума в розмірі 4925,12 гривень, що була стягнута з відповідача на користь позивача на підставі судового наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.11.2008 року, тому заборгованість за кредитом, яку просять стягнути становить 17002,86 гривні. Крім того, станом на 30.06.2015 року відповідачу нарахований штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень та штраф (процентна складова) в ромірі 850,14 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 18353 гривні. Враховуючи вищевикладене в позовній заяві ставиться питання про стягнення з відповідача на користь позивача 18353 гривні заборгованості за кредитним договором 23.06.2006 року, а також судовий збір в сумі 1218 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 23.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач підтвердив свою згоду на укладення такого договору, поставивши підпис у заяві позичальника. Згідно умов кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідач [PERSON] порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.06.2006 року, станом на 30.06.2015 року сума заборгованості [PERSON] становить 21927,98 гривень, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 3971 гривню 19 копійок; - заборгованість за процентами за користування кредитом 17956 гривень 79 копійок. Крім того, станом на 30.06.2015 року [PERSON] нарахований штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень та штраф (процентна складова) в ромірі 850,14 гривень. Згідно судового наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.11.2008 року, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23.06.2006 року в розмірі 4925,12 гривень. Таким чином, після відрахування стягнутої судовим наказом суми заборгованості, станом на 30.06.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 23.06.2006 року становить 18353 гривні. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив зобовязання, передбачені кредитним договором та добровільно не сплатив заборгованість в розмірі 18353 гривні, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача разом із сумою судового збору.

Outcome: approved