Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.10.2014 року по бульвару Лепсе, 16 в м. Києві, відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєнні ДТП вказані в постанові Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 року. Відповідно до полісу АС/8508524 цивільно-правова відповідальність автомобіля [NUMBER], на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА». 28.10.2014 року з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] звернувся його власник, [PERSON] Випадок було визнано страховим та на рахунок потерпілого було перераховано страхове відшкодування в розмірі 15258,36 грн.. Відповідач, всупереч ст. 33.1.4 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив належним чином ПрАТ «УАСК АСКА» про настання ДТП, яка сталася 28.10.2014 року. 15.12.2015 року на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але по теперішній час сума боргу відповідачем не сплачена. Позивач просив стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування у розмірі 15258,36 грн. та суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає можливим розглядати справу за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 28.10.2014 року на бульварі Лепсе, 16 в м. Києві, сталася дорожньо - транспортна пригода, учасниками якої був автомобіль [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Дорожньо - транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 4 ). Внаслідок ДТП автомобілю [NUMBER], що належить громадянину [PERSON], були завдані механічні пошкодження (а.с. 10-13, 19-26). Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ №04/11/14 від 18.12.2014 року, становить 16946 грн. 27 коп. ( а.с. 6- 9). Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8508524, укладеного між приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та [PERSON], останній застрахував свою цивільно- правову відповідальність терміном з 26.11.2013 року по 25.11.2014 року ( а.с. 5). 28.10.2014 року [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія«АСКА» з відповідною заявою ( а.с. 29-31, 36). 15.10.2015 року позивач здійснив виплату відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 15 258 грн. 36 коп., що підтверджується платіжним дорученням ( а.с. 37). 15.12.2015 року за вх. № 700-17/1 на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування ( а.с. 38). Відповідно до ст. 33.1.4 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв»язку з настанням ДТП, яка могла бути підставою для здійснення страхового відшкодування водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов»язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно- правової відповідальності, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Таким чином, на відповідача, як на водія застрахованого транспортного засобу, був покладений обов*язок, повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди не пізніше трьох робочих днів з дня її настання письмово надавши страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Як зазначає позивач, всупереч ст. 33.1.4 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив належним чином ПрАТ «УАСК АСКА» про настання ДТП, яка сталася 28.10.2014 року. На виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження виконання ним обов*язку щодо письмового повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, та не надано доказів поважності причин не виконання даної вимоги Закону. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, п.38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі, п .г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст.33 цього Закону. Також згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 року у справі № 6-1цс14, яка в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов*язковою для виконання, неузгодженість нумерації підпунктів 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 ст.38 Закону України, після внесених до них змін Законом України від 17.02.2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене ст.38 Закону України право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. На підставі п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не повідомив страховика про страховий випадок у спосіб передбачений Законом та не надав доказів поважності причин не виконання цих вимог Закону, у ПрАТ «УСК «АСКА», яке здійснило страхове відшкодування, виникло право вимоги до відповідача про стягнення на підставі ст.38 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позов страхової компанії підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору. На підставі ст. 1191 ЦК України, ст.ст.33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності», та

Outcome: approved