Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 13 липня 2011 року померла його мати [PERSON], яка залишила заповіт, яким все своє майно, житловий будинок і все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла своєму сину [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими прибудовами та спорудами за адресою: с. Зарічево, вул. Чкалова, № 7 Перечинського району Закарпатської області. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, однак подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявилася, подала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає та просить такі задовольнити в межах заповіту. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2011 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №120671, виданим виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 14 липня 2011 року, актовий запис №17. Також встановлено, що згідно довідки Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 358 від 22 березня 2017 року, виданої на підставі погосподарської книги №15 на 2011-2015 роки, номер обєкта по господарського обліку 0642-1, головою дворогосподарства № 7 по вул. Чкалова в с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області була [PERSON]. Померла [PERSON] все належне їй майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за Законом матиме право заповіла своєму синові [PERSON], про що свідчить заповіт від 23 лютого 2006 року, посвідчений виконавчим комітетом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за №13. 06 квітня 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за померлою [PERSON]. В оформленні спадщини йому було відмовлено, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 7 по вул. Чкалова у с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області.. Згідно довідки Зарічівської сільської ради № 359 від 22 березня 2017 року, виданої на підставі погосподарської книги №15 за 2011-2015 роки, на день смерті [PERSON], а також протягом 6-ти (шести) місяців з дня її смерті в будинку за адресою вул. Чкалова, №7, с. Зарічево Перечинського району були зареєстровані та проживали: її син [PERSON], [INFO], невістка померлої [PERSON], [INFO], внуки померлої [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Отже враховуючи те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON], однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved