Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 29.10.2015 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5376578, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам у разі настання страхового випадку за участі забезпеченого транспортного засобу марки «Ford» д.р.н. [NUMBER] . В результаті дорожно-транспортної пригоди, яка сталася 30.03.2016 року близько 16:20 год. на 170 км + 950 м, а/д Київ-Одеса, за участі автомобіля марки «Ford» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Renault» д.р.н. [NUMBER] з напівпричепом «Titan» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобілю останнього завдано механічних пошкоджень, а його власнику матеріальних збитків. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. В подальшому, за заявою власника пошкодженого транспортного засобу про виплату страхового відшкодування, позивачем було виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 68 585 грн. Позивач набув права зворотної вимоги до [PERSON] , у зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 68 585,48 грн. та судові витрати в розмірі 1 762 грн. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, причини неявки суду не сповістив, відзиву на позовну заяву не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5376578. Згідно вказаного договору була застрахована відповідальність водія, який керує транспортним засобом марки «Ford» д.р.н. [NUMBER] . Страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. франшиза - 500 грн. 30 березня 2016 року, близько 16:20 год. на 170 км + 950 м, а/д Київ-Одеса, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки«Ford» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Renault» д.р.н. [NUMBER] з напівпричепом марки «Titan» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілю марки «Renault» д.р.н. [NUMBER] з напівпричепом марки «Titan» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] завдано механічних пошкоджень, а його власнику матеріальних збитків. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Київської області від 27.07.2016 р. постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2016 р. залишено без змін. З матеріалів справи вбачається, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АЕ/5376578 /а.с. 16/. На підставі цієї заяви позивачем було складено акти № ОЦ/123/450/16/0220 від 01.11.2016 р. та № ОЦ/123/450/16/2200 від 02.11.2016 р. та виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 68 585,48 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3285 від 01.11.2016 р. та № 3301 від 03.11.2016 р. /а.с. 32, 44/. Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. До того ж, ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачає право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так, набувши права зворотної вимоги до [PERSON] , позивач 10.05.2017 р. на його адресу направив претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак така вимога позивача була залишена поза увагою. За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку (ст.. 1187 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до дня пред`явлення позову, відповідачем не було повідомлено позивача про настання такої пригоди. Крім цього, відповідач [PERSON] самовільно залишив місце ДТП після її настання, що підтверджується постановою Апеляційного суду Київської області від 27.07.2016 р. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених цим Законом. Так, п.п. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону передбачено обов`язок водія транспортного засобу, причетного до ДТП невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Оскільки судом було встановлено, що відповідачем не було дотримано вимог ст. 33 вказаного Закону, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача щодо права отримання відшкодування в регресному порядку, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: 1 762,00 грн. судового збору.

Outcome: approved