Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07 травня 2013 року між сторонами був укладений договір № 20130206175505 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. У відповідності до додаткової угоди № 1 від 07.05.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 6000,00 гривень, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 07.05.2013 року по 06.05.2015 року із сплатою 32,0 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. [PERSON] в порушення умов кредитного договору та діючого законодавства України свої зобов»язання не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 25.02.2015 року становить 22412,47 грн.. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. У судове засідання позивачем не забезпечено явку свого представника, але ними в позовній заяві зазначено про слухання справи за їхньої відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, тоді як про день, час та місце слухання справи судом була повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом оформлення телефонограми, смс-повідомленням, підтвердження чого містяться в матеріалах справи, однак про причини своєї неявки суду не повідомив і заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Не подано ним і заперечень на позовну заяву. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає подоженню ст.224-226 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 07 травня 2013 року між сторонами було укладено Кредитний договір № 20130206175505 (а.с.№ 3-5). Відповідно до вказаного договору позивач відкрив боржнику поточний рахунок. У відповідності до додаткової угоди № 1 від 07.05.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 20130206175505 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 07.05.2013 року було надано грошові кошти в сумі 6 000,00 гривень, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 07.05.2013 року по 06.05.2015 року із сплатою 32,0 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі (а.с. 6-7). Отже, уклавши вказаний договір, сторони взяли на себе певні зобов»язання, адже, відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до п. 6 Кредитного договору проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком у валюті рахунку, починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Відповідно до п. 7 Кредитного договору власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Однак, із позову позивача з»ясовано, що з боку відповідача, не виконано взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, про що свідчить Довідка про розрахунок суми заборгованості (а.с.№ 13-14). В результаті не виконання взятих на себе зобов»язань, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором на суму в 22412 (двадцять дві тисячі) гривні 47 копійки, яка складається з суми заборгованості за кредитним договором - 5995 (п»ять тисяч дев»ятсот дев»яносто п»ять) гривень 16 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом- 3058 (три тисячі п»ятдесят вісім) гривень 61 копійок; неустойки (штрафу) за прострочення сплати кредиту - 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок; неустойки (штрафу) за прострочення сплати процентів - 10 800 (десять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 992 (дев»ятсот дев»яносто дві) гривні 02 копійки; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 72 копійки; 3 % річних за неправомірне користування грошовими коштами - 136 (сто тридцять шість) гривень 00 копійок; 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 45 (сорок п»ять) гривень 96 копійок. Отже, на підставі викладеного, вивчивши матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам по справі, суд знаходить можливим позов позивача задовольнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved