Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.01.2020 між ним на відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 11 000 доларів США, що еквівалентно 312 730 гривень, з умовою їх повернення не пізніше 10.03.2020. Позивач вказує, що договір укладено в письмовій формі. Зазначає, що відповідач не виконав свого зобов`язання, борг не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Вказує, що на момент подання позову за офіційним курсом Національного Банку України вартість 1 долара США складала 28, 43 гривень, тому відповідач зобов`язаний сплатити йому 312 730 гривень, що еквівалентно 11 000 доларів США. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості в розмірі 11 000 дол. США, що на дату подачі позову еквівалентно 312 730 гривень, 3 % річних від простроченої заборгованості в розмірі 5 243 гривні 58 копійок, а також грошові кошти з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4 690 гривень 95 копійок, а всього 322 664 гривні 53 копійки, а також судові витрати по справі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 30). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.07.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду (а.с. 61). В судове засідання учасники справи не з`явились. Позивач попередньо подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. З дослідженого безпосередньо в судовому засіданні оригіналу боргової розписки від 08.01.2020 вбачається, що відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 11 тисяч доларів США, які зобов`язався повернути протягом трьох місяців в строк до 10.03.2020 (а.с. 46). Також позивачем надано копію зведеної таблиці індексу споживчих цін (індексів інфляції) за даними Державної служби статистики України за період з січня 2017 року до вересня 2020 року (а.с. 9) та відомості про офіційний курс гривні щодо іноземних валют на дату 31.10.2020, згідно яких 1 долар США дорівнював 28, 4383 гривні (а.с. 10). Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних відповідачу на суму заборгованості позивачем нараховано 5 243, 58 грн. - 3% річних, та 4 690, 95 грн. - інфляційних втрат (а.с. 3). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки [PERSON] , яка підтверджує як факт отримання відповідачем коштів за договором позики, так і невиконання ним зобов`язання повернути ці кошти позивачу [PERSON] в строк до 10.03.2020 та до даного часу. Оскільки у визначений у розписці строк кошти відповідачем повернуті не були, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Водночас, визначаючись із сумою, що підлягає до стягнення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Та у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.03.2021 у справі № 130/2604/18. Також аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України у постанові від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07. 2020 у справі № 296/10217/15-ц. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь інфляційних нарахувань з урахуванням їх правової природи задоволенню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені шляхом застосування еквівалента іноземної валюти та перерахунку суми з урахуванням зміни курсу гривні до зазначеного в еквіваленті долара США. Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за позикою не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 08.01.2020 у розмірі 11 000 доларів США, що на дату подачі позову еквівалентно 312 730 гривень та 3 % річних від простроченої заборгованості в розмірі 5 243 гривні 58 копійок, в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 3 179, 74 грн. (3 226, 65 грн. ? 317 973, 58 грн./322 664, 53 грн. = 3179, 74 грн.). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial