Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29.03.1999 року, виданого Фондом комунального майна м.Херсон на підставі розпорядження №3537ж від 29.03.1999 року, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Право власності позивача на вказану квартиру 16.06.1999 року було зареєстровано ХДБІ в реєстровій книзі №125 за номером 49343. Крім позивача, у вказаній квартирі зареєстрована її донька - [PERSON] . Однак, незважаючи на реєстрацію у вказаній квартирі, відповідач в ній не проживає. Ніяких перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачу не чинила та не чинить. Позивач вимушений самостійно нести витрати на утримання та обслуговування квартири, не може оформити субсидію на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку м.Херсона, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.04.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 3537 від 29.03.1999 року, виданого Фондом комунального майна м.Херсон на підставі розпорядження №3537ж від 29.03.1999 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 27.03.2019 року №16-21/804 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою без поважних на те причин. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved