Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом, в якому посилається на те, що відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства, від 27.11.2013р. який складений державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Дроботом В.Д. та Байзетіновим О.В., громадянка [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку орієнтовною площею 0,0030 га із земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою [ADDRESS], шляхом будівництва огорожі та приєднання до будинковолодіння [ADDRESS] на землях житлової та громадської забудови, без документів що посвідчують право на земельну ділянку. Додає, що факт самовільного зайняття додатково підтверджується матеріалами перевірки Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області, а саме: приписом №00841 від 27.11.2013р., протоколом про адміністративне правопорушення від 27.11.2013р. №00539, постановою про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2013р. №208, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 30.12.2013р., приписом №00947 від 30.12.2013р., протоколом про адміністративне правопорушення від 30.12.2013р. №00568, постановою про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2013р. №244, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.01.2014р. Стверджує, що на момент перевірки в користуванні відповідачки залишається самовільно зайнята земельна ділянка розміром 0,0030 га за адресою [ADDRESS], яка відноситься до земель житлової та громадської забудови власником якої є Чернівецька міська рада. Про те, що вона повинна усунути виявлене порушення земельного законодавства, тобто звільнити самовільно займану земельну ділянку, їй було повідомлено у приписі Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 27.11.2013р. №00841. Також, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2013р. №244 за невиконання вимог припису посадової особи №00841 від 27.11.2013р. відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення , відповідальність за яке передбачена статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Стверджує, що у зв'язку із самовільним зайняттям відповідачкою земельної ділянки, згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, яка затверджена Постановою Кабінет Міністрів України від 25.07.2007р. №963, Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області визначено розмір шкоди, яка заподіяна територіальній громаді міста Чернівців у розмірі 169,63 грн. Відмова звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обмежує законного власника в праві розпоряджатися нею та використовувати за своїм призначенням, чим завдається істотна шкода державним інтересам. На підставі вищевказаного, посилаючись на норми матеріального права, просить суд ухвалити рішення про звільнення [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0030 га за адресою [ADDRESS], шляхом знесення спорудженої огорожі та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан та стягнути з неї на користь Чернівецької міської ради 169, 63 грн. заподіяної шкоди та витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн. Представники позивача Чернівецької міської ради - Шкварчук С.Д. та Яворенко М.Я. в судовому засіданні позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що зведений паркан необхідний для того, щоб посторонні особи не смітили на даній ділянці землі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - статтею 14 Конституції України, передбачено , що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується; -за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); -частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, згідно якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; -статтею 1 Земельного кодексу України, яка передбачає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; -п.п. «б» ч.1 статті 211 Земельного кодексу України, згідно якої громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок; - ч.1 ст. 212 Земельного Кодексу України, згідно якої самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; -частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України, відповідно до якої, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; -частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. -згідно з статтею 4,5 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», об'єктом державного контролю є всі землі в межах території України. Державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Судом досліджені матеріали справи, а саме : -акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 27.11.2013 року /а.с.6/; - схематичний план присадибної ділянки [ADDRESS] /а.с.7/; -Припис Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 27.11.2013 року /а.с.8/; -Протокол про адміністративне правопорушення від 27.11.2013 року, про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 55-1 КУпАП./а.с.9/; - Постанова про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2013 року /а.с.10/; -Акт обстеження земельної ділянки /а.с.11/; -Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки/а.с.13/. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приймаючи до уваги те, що самовільно зайнята [PERSON] земельна ділянка не була звільнена навіть після притягнення її до адміністративної відповідальності та своїми неправомірними діями вона обмежує законного власника у праві розпоряджатися землею та використовувати за цільовим призначенням, чим завдається істотна шкода державним інтересам, суд з метою державної охорони земель, що перебувають комунальній власності територіальної громади м. Чернівці, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню Також, відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст .6 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Тому, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved