overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою від 09.11.2020р. провадження в частині вимоги до [PERSON] закрито, у зв`язку із смертю останнього. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.01.1996р. між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , з іншої сторони, був укладений договір №96/0100 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який оформлявся та посвідчувався одеською універсальною товарною біржою «GIP». На даний час позивач має намір відчужити дану квартиру, однак нотаріус відмовляє позивачу у реєстрації договору з тієї причини, що даний договір купівлі - продажу квартири, засвідчений біржою являється недійсним, а тому він просить суд визнати дійсним вказаний договір. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору №96/0100 від 30.01.1996р., зареєстрованого одеською універсальною товарною біржою «GIP», [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , з однієї сторони, продали, а [PERSON] , з іншої сторони, купив квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований одеською універсальною товарною біржою «GIP», виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтовування позову зазначено, що позивач з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа від 08.02.2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда з позивача на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на неповнолітніх дітей. Однак, старша дочка [PERSON], після розлучення 21.12.2011 року, проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, в зв'язку з чим, вважає, що стягнення аліментів повинно бути припинено. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та просив розглядати справу без його участі. Відповідач до початку судового засідання надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний, про що свідчить рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2011 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 05.05.2004 року та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 15.12.2008 року. На підставі виконавчого листа № 2-8301/10 від 08.02.2011 року з позивача на користь відповідача на утримання дітей стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.192 СК України припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Згідно характеристик [PERSON], [INFO], складеної класним керівником дівчинки, а також характеристик з місця роботи [PERSON], дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, що також визнається відповідачем, та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не потребує доказування. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що одержувач аліментів матеріально не утримує дитину, яка на теперішній час мешкає разом з платником аліментів - батьком та знаходиться на повному його утриманні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. [PERSON] вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач є матірю [PERSON], [PERSON], які зареєстровані у вказаному будинку, однак ніколи там не проживали, їх особистих речей в квартирі немає. Тому позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житлом. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Крім того пояснив, що [PERSON] являється співвласником квартири, однак вона та її діти там не проживають та ніколи не навідуються. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином за місцем його реєстрації. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочне розгляд справи відповідно до вимог ст. 224-225 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення наступних підстав. Як вбачається із пояснень представника позивача та довідки про склад сімї від 22.11.2016 року(а.с.11), позивач та відповідач являються співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно зазначеної вище довідки, за вказаною адресою зареєстровані позивач власник, відповідач співвласник та його діти. Згідно ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За таких обставин, суд позбавлений можливості задовольнити даний позов, оскільки це порушить права відповідача як співвласника квартири.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на пенсію за двадцять місяців. Спадкоємцями першої черги за законом позивач та відповідач - діти померлої. Позивач звернувся до нотаріальної контори з бажанням подати заяву про прийняття спадщини, але нотаріус йому повідомив, що він пропустив строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] зазначає, що пропустила строк звернення до нотаріальної контори, у зв'язку з тим, що перебувала у дуже важкому психологічному стані після смерті свекрухи та складнощами з виготовленням свідоцтва про смерть, а тому просить суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Згідно ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги являються діти померлої - [PERSON] та [PERSON]. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори, у зв'язку з тим, що перебувала у дуже важкому психологічному стані після смерті свекрухи та складнощами з оформленням свідоцтва про смерть особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Дані фактичні обставини підтверджуються копією свідоцтв про смерть [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовною заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Вищевикладені фактичні обставини дають суду підстави вважати, що строк для прийняття спадщини пропущений з поважної причини, як наслідок, позивачу слід надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 23.10.1975 року було надано ордер №1227 серія ИР на право зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Він помер [INFO]. Крім того, в даній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та треті особи. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з 1989 року, його особистих речей там немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Треті особи надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Іллічівської районної ради депутатів міста Одеси було надано ордер №1227 серія ИР на заселення разом із сім'єю в житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії довідки про склад сім'ї №1268 від 22.08.2016 року, за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], його жінка позивач по справі, його внучка [PERSON], його правнучка [PERSON], його донька [PERSON], його донька [PERSON] - відповідач по справі. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER]. Також судом встановлено, що відповідач не мешкає з 1989 року у вищевказаному вказаному житлі, про що свідчить копія акту від 22.08.2016 року. Згідно ч.1 ст.71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідача за спірною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з квітня 1998 року по квітень 2005 року та з 12 жовтня 2006 року по теперішній час обіймає посаду директора ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів». 31.08.2015 року відповідачем-працівником підприємства до Державного агентства резерву України було подано скаргу, в якій зазначено про протиправні дії позивача. Позивач вважає, що відповідач з особистих мотивів зазначив у скарзі неправдиву інформацію, тому просить суд визнати її недостовірною, зобовязати відповідача спростувати дану інформацію та стягнути з нього 200\~000,00 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили суд залишити його без задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з квітня 1998 року по квітень 2005 року та з 12 жовтня 2006 року по теперішній час обіймає посаду директора ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України. 31.08.2015 року [PERSON], будучи працівником ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів», звернувся до голови Державного агентства резерву України, як до керівника контролюючого органу, із скаргою на протиправні дії [PERSON], як директора зазначеного вище підприємства. Відповідно до ст..40 Конституції, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Враховуючи положення п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», скарга [PERSON] не є поширенням неправдивих відомостей, а є реалізацією його права на звернення до органів державної влади щодо перевірки відомостей, які знаходяться в їх компетенції. При цьому умислу в діях відповідача судом не встановлено та позивачем не доведено. За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Висновки суду по даній цивільній справі повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у подібних правовідносинах(рішення від 21.04.2010 року по справі №6-14573св09).

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, однак там не проживає з жовтня 2005 року, його особистих речей в квартирі немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином за місцем його реєстрації. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочне розгляд справи відповідно до вимог ст. 224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2016 року належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з довідки про склад сімї №374 від 07.02.2017 року, за вказаною адресою зареєстрована попередній власник [PERSON] - відповідач по справі. Також судом встановлено, що відповідач там не проживає з 2005 року, про що свідчить Акт про непроживання від 18.01.2017 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідача за спірною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира №126 в будинку №46 корп. 1 по вул. Марсельській у м. Одесі. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, однак з 14 липня 2016 року там не проживає, його особистих речей в квартирі немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином за місцем його реєстрації. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочне розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2016 року належить квартира №126 в будинку №46 корп. 1 по вул. Марсельській у м. Одесі. Як вбачається з довідки про склад сімї від 13.01.2017 року, за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі. Також судом встановлено, що відповідач там не проживає з 14 липня 2016 року, про що свідчить акт від 17.01.2017 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідача за спірною адресою. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира №13 будинку №44 по вул. 1-а Сортувальна у м. Одесі. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, однак ніколи там не проживав, його особистих речей в квартирі немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином за місцем його реєстрації. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочне розгляд справи відповідно до вимог ст. 224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 31.10.2014 року належить квартира №13 будинку №44 по вул. 1-а Сортувальна у м. Одесі. Як вбачається з довідки про склад сімї № 35 від 29.11.2016 року, за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі. Також судом встановлено, що відповідач там ніколи не проживав, про що свідчить Акти від 29.11.2016 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідача за спірною адресою.

Outcome: approved