Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що він та [PERSON] знаходились в шлюбі з 21.08.1997 року по 04.05.2014 року. Під час шлюбу 29.10.1998 року вони придбали 51/100 частину будинку № 17 по вул.Дімітрова в м.Суми разом з відповідачами [PERSON], [PERSON] [PERSON] Інші 49/100 частин будинку належать [PERSON] Куплена частина будинку потребувала реконструкції та дообладнання, яка робилась за їхні з дружиною кошти, а саме: підведення фундаменту під будинок протягом 10 м., висотою 1 м. 6314 грн.; монтаж вхідних металевих дверей 200 грн., вартістю 2000 грн.; встановлення пластикових вікон та москітних сіток на вікна всього 3 шт., вартістю 320 грн.; обладнання фірточки металевої з установкою та бетонуванням 2500 грн.; також було придбано: два холодильника Донбас 1000 грн. та Днепр 700 грн.; газова плита Наташа 1500 грн. та газова плита Електа 700 грн.; пилосос Буран 400 грн.; посуд: 3 сервіза чайно-кофейні 300 грн.; кастрюлі, сковородки 500 грн.; електропраска 300 грн.;пральна машинка Рига 200 грн.; столи 2 шт. 200 грн. Дані речі були придбані за його рахунок, оскільки всі кошти дружини та частина його коштів йшли на лікування дружини. Крім того, в будинку до якого його не пускають, знаходяться або знаходились його власні речі, які йому були подаровані, або придбані для нього, а саме: чоботи гумові 46 розміру; фаянсове блюдо розміром приблизно 50 см.; столярний та слюсарний інструмент: ножівки по дереву 2 шт. по металу 1 шт.; броньований рубіроїд 1 рулон; подовжувачі 3 шт. 10 м., 15 м., 5 м. 04.05.2014 року його дружина [PERSON] померла. За її життя вони не здійнили поділу придбаної частини вказаного домоволодіння, тому вважає, що ? частина від придбаних 51/100 частин вказаного будинку належить йому, хоча було зареєстровано на дружину. Відповідач [PERSON] активно перешкоджає йому в користуванні його власністю, не дозволяє мешкати в будинку. На його неодноразові звернення до Сумського відділу міліції, отримував формальні відписки, що обумовило його звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги і в остаточній редакиії просить суд визнати за ним право власності на ? частину від 51/100 домоволодіння № 17/1 по вул.Дімітрова в м.Суми, як подружнб долю та на наступні речі: два холодильника Донбас 1000 грн. та Днепр 700 грн.; газову плиту Наташа 1500 грн. та газову плиту Електа 700 грн.; пилосос Буран 400 грн.; посуд: 3 сервіза чайно-кофейні 300 грн.; кастрюлі, сковородки 500 грн.; електропраска 300 грн.;пральна машинка Рига 200 грн.; столи 2 шт. 200 грн., а також просить суд визнати право вланості на його власні речі: чоботи гумові 46 розміру; фаянсове блюдо розміром приблизно 50 см.; столярний та слюсарний інструмент: ножівки по дереву 2 шт. по металу 1 шт.; броньований рубіроїд 1 рулон; подовжувачі 3 шт. 10 м., 15 м., 5 м. Крім того, просить вселити його у вищевказаний будинок, обґрунтувавши позов тими ж обставинами, що зазначені в позовних заявах. Відповідач [PERSON] позов не визнав і суду показав, що нині померла [PERSON] є його матірю. Ще до шлюбу з позивачем, його мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком [PERSON], який був членом кооперативу і його батьки збудували кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] де вони проживали всією сімєю. Потім батьки розлучились і він разом з матірю та своїм братом і сестрою пішли жити на зйомну квартиру. Вподальшому його мати стала проживати з позивачем [PERSON] і зареєструвала з ним шлюб. Спочатку вони також жили на зйомній квартирі. В 1998 році його мати з його батьком [PERSON] домовились між собою про обмін спільно нажитої ними квартири за вищевказаною адресою на 51/100 частину спірного будинку за адресою: м.Суми, вул.Дімітрова, 17/1. На той час батько мешкав з [PERSON] в її квартирі, а її дочки [PERSON] належало 51/100 частина зазначеного будинку по вул.Дімітрова, 17/1 в м.Суми. Тому батьки домовились, що [PERSON] перейде в їх квартиру [ADDRESS], а мати разом з ними та позивачем перейдуть в будинок по вул.Дімітрова, 17/1. Але за пропозицією нотаріуса вони домовились, що такий обмін оформлять двома договорами купівлі-продажу, що і зробили. Тому вважає, що 51/100 частина будинку по вул.Дімітрова, 17/1 належала виключно його матері та йому з братом і сестрою і позивач на його думку не має ніякого права на цей будинок. В задоволенні позову просить відмовити. Третя особа по справі [PERSON] дав аналогічні пояснення і проти задоволення позову також заперечує. Третя особа [PERSON] суду показала, що її дівоче прізвище [PERSON] і до пояснень свого брата відповідача додала, що мати з позивачем жили погано. У спірному будинку позивач [PERSON] майже нічого не робив, тільки разом з матірю поміняв металеві вхідні двері в будинок, поставив металеву калітку, з матірю десь купили 2 стареньких холодильника, дві газові плити, хтось їм подарував пилосос, вона із своїм чоловіком дарувала їм електропраску. Металопластикові вікна в будинку міняли її брати у своїй кімнаті, а позивач у своїй кімнаті де жив з матірю вікон не міняв. В задоволенні позову також просить відмовити. Третя особа по справі [PERSON], який за клопотанням позивача був допитаний в порядку ст.57 ЦПК України в якості свідка суду показав, що він є власником 49/100 частин буднку № 17 по вул.Дімітрова в м.Суми. Позивача він знає з 2001 року як сусіда з іншої частини будинку. Також знав його дружину [PERSON] Бував в їхній частині. Ремонту там як такового не було. Він з позивачем міняли під будинком фундамент. Позивач пішов з будинку не по своїй волі, т.я. його вигнали. Він допомагав позивачу встановлювати вхідні металеві двері в його половину будинку, також допомагав йому встановлювати металеву хвіртку. Представник третьої особи Другої [PERSON] нотаріальної контори до суду не звився, хоча нотаріальна контора повідомлялась про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що нині померла [PERSON] перебувала у першому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від цього шлюбу вони мають трьох дітей: [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Під час цього шлюбу, [PERSON] вступив в кооператив і вони за спільні сімейні кошти побудували кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано тільки на [PERSON] як члена кооперативу. Хоча згідно ст.22 КпШС України (який діяв на момент придбання будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, [PERSON] мала рівні права користування і розпорядження кооперативною квартирою за вказаною адресою: [ADDRESS] з її першим чоловіком [PERSON] Після розірвання шлюбу, [PERSON] та її перший чоловік [PERSON] розподіл спільно нажитого майна у тому числі кооперативної квартири не проводили і після розірвання шлюбу [PERSON] разом із своїми дітьми [PERSON], [PERSON] і [PERSON] пішли проживати на зйомну квартиру. Вподальшому [PERSON] познайомилась з [PERSON], з яким почала проживати також на зйомних квартирах, а 21.08.1997 року зареєструвала з ним шлюб. У звязку з тим, що у [PERSON] та її сімї не було власного житла, тому вона домовилась із своїм колишнім чоловіком [PERSON] про обмін їхньої кооперативної квартири на 51/100 частину спірного будинку по вул.Дімітрова, 17/1 м.Суми, власником якого були [PERSON], з матірю якої мешкав [PERSON] Згідно домовленності кооперативна квартира повинна була перейти у власність [PERSON] із заборгованістю по комунальним платежам, а 51/100 частина спірного будинку по вул.Дімітрова, 17/1 м.Суми повинна була перейти у власність [PERSON] з її дітьми і в цьому ж будинку повинен був проживати її новий чоловік [PERSON] Але такий обмін вони вирішили оформлювати не договіром міни, а вирішили оформити двома договорами купівлі-продажу. Тому, 29 жовтня 1998 року, в один день, у одного нотаріуса, вони оформили спочатку договір купівлі-продажу кооперативної квартири [ADDRESS], згідно якого [PERSON] продав [PERSON] цю кватиру, а другим договором [PERSON] продала [PERSON] та її дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належні їй 51/100 будинку по вул.Дімітрова, 17/1в м.Суми. /а.с.78-79/ Слід також зазначити, що на момент вчинення цих правочинів, [PERSON] вже перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але в договорі купівлі-продажу 51/100 частин зазначеного будинку, він як покупець вказаний не був. Позивач [PERSON] суду неодноразово зазначав, що він давав [PERSON] половину вартості будинку десь 7-8 тисяч гривень, на його придбання, але такі твердження позивача викликають у суду сумнів у тому, що як зазначено в договорі купівлі-продажу, цей продаж було вчинено за 7 422 грн. 54 коп., тому половина цієї вартості не як не може бути 7-8 тисяч грн. Крім того, якби він дійсно дав би таку значну на той час суму коштів на придбання будинку, то він обовязково був би включений в договір купівлі-продажу як покупець, оскільки в цей договір були включені троє дітей [PERSON], які стали власниками цього будинку в рівних частках разом із своєю матірю і вподальшому стали б її спадкоємцями на цей будинок. Це свідчить, що позивач [PERSON] ніяких коштів на придбання будинку не давав, а спірний будинок фактично був обміняний на кооперативну квартиру за вищевказаною адресою, ? частина якої належала нині померлій [PERSON], але цей правочин був оформлений двома договорами купівлі-продажу в один день і в одного нотаріуса. Тому 51/100 частина спірного будинку по вул.Дімітрова, 17/1 в м.Суми, придбаного [PERSON] та її дітьми не може бути визнана судом як спільне майно подружжя [PERSON] та позивача [PERSON], оскільки це майно є їхнім роздільним майном. Крім того, такі твердження позивача спростували в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду показав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу мають трьох дітей. Під час перебування в цьому шлюбі він вступив в кооператив і за спільні сімейні кошти була збудована кооперативна квартира [ADDRESS] в якій вони проживали всією сімєю. В середині 90-х років він розлучився з [PERSON] і вона пішла разом з дітьми проживати на зйомну квартиру. Потім [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і він з колишньою дружиною вирішили обміняти кооперативну квартиру на 51/100 частину будинку по вул.Дімітрова, 17/1, який належав [PERSON] з матірю якої він на той час підтримував стосунки. Але за пропозицією нотаріуса вони оформили цей обмін не договіром міни, а оформили двома договорами купівлі-продажу. Суду підтвердив, що спірний будинок його колишньою дружиною [PERSON] не куплявся, а обмінювався на їхню кооперативну квартиру. Свідок [PERSON] суду показала, що їй на праві власності належало 51/100 частина будинку по вул.Дімітрова, 17/1 де вона проживала із своїм чоловіком. Коли у них народилась дитина, то їм стало незручно там проживати і вона знала, що по сусідству з її матірю проживала сімя [PERSON] в кооперативній квартирі і так, як їх сімя розпалась, то вона звернулась до [PERSON], який на той час підтримував відносини з її матірю і запропонувала обміняти їхню кооперативну квартиру на її частину будинку. [PERSON] порадився із своєю колишньою дружиною [PERSON] і вони погодились на такий обмін. Але нотаріус переконав їх цей обмін оформити не договором міни, а оформити двома договорами купівлі-продажу, що вони і зробили. При цьому свідок суду заявила, що ніяких коштів [PERSON] за цей будинок їй не платила, оскільки будинок був обміняний на квартиру з боргами за комунальні послуги. Таким чином, свідки [PERSON] та [PERSON] повністю спростували в судовому засіданні версію позивача, що нібито він давав свої власні кошти на придбання спірного будинку і підтвердили, що цей будинок по вул.Дімітрова, 17/1 нині померла [PERSON] не купляла, а обміняла його на свою частину в кооперативній квартирі [ADDRESS]. Крім того, судом також встановлено і підтверджено самим позивачем, що позивач у спірному будинку ніколи зареєстрований не був. Таким чином в задоволенні позову в частині визнання за позивачем права власності на ? частину вказаного будинку та про вселення в його в цей будинок слід відмовити за наведених підстав, оскільки цей будинок не являється спільним майном подружжя. Однак, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті його дружини [PERSON], тому він має право на спадкування належної йому частини у спадщині разом з іншими спадкоємцями в позасудовому порядку, т.я. інші спадкоємці не оспорюють його права на спадщину, таке право позивача не є предметом спору по даній справі, тому позивач зможе оформити своє право на спадщину через нотаріуса. Натомість підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на ? частину майна нажитого під час шлюбу з нині померлою [PERSON], яка померла 04.05.2014 року, а саме на: ? частину холодильників Донбас та Днепр; ? частину газової плити Наташа; ? частину газової плити Електа; ? частину пилососу Буран; ? частину електропраски; ? частину пральної машинки Рига; ? частину двох столів; ? частину вхідних металевих дверей в будинок № 17/1 по вул.Дімітрова в м.Суми; ? частину металевої калитки у двір за вказаною адресою. Так, третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що її мати [PERSON] під час перебування у шлюбі з позивачем придбали це майно, тим самим вона підтвердила, що перелічене майно є спільним майном подружжя. Однак, суд не може визнати за позивачем права вланості на частину цегляного фундаменту під будинком, оскільки на момент придбання цей будинок вже мав цегляний фундамент. Позивач під час шлюбу з [PERSON] піднімав цей фундамент не розбираючи старого, тому позивач в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надав суду жодних доказів на підставі яких можна було б встановити, яку саме частину фундаменту позивач добудував. Також позивач не надав суду доказів, що він із своєю нині померлою дружиною встановлювали у спірному будинку 3 металопластикові вікна, оскільки ці вікна були встановлені не в їхній кімнаті де він проживав з дружиною, а були встановлені в кімнаті де проживали відповідач [PERSON] разом із своїм братом [PERSON], що вони та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, тому суд не може визнати ці вікна як спільно нажите майно подружжя. Крім того, суд не може визнати права власності на носимі речі позивача: чоботи гумові 46 розміру; фаянсове блюдо розміром приблизно 50 см.; столярний та слюсарний інструмент: ножівки по дереву 2 шт. по металу 1 шт.; броньований рубіроїд 1 рулон; подовжувачі 3 шт. 10 м., 15 м., 5 м., оскільки таке право відповідачем не оспорюється, позивач сам не зміг пояснити суду де ж саме знаходяться ці його речі, а відповідач суду пояснив, що якщо ці речі знаходяться в сараї, то відповідач зможе їх забрати в любий час. Таким чином на ці речі спору по суті не існує і за наявності цих речей у спірному домогосподарстві позивач зможе їх забрати позасудовим шляхом.

Outcome: partial