Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.08.2013 року між відповідачем та Житомирським економікогуманітарним інститутом вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» було укладено договір про навчання № 13042, відповідно до якого позивач зобов'язувався надати відповідачу освітню послугу, а відповідач у свою чергу зобов'язувався своєчасно відшкодовувати витрати за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, встановлені договором. За порушення умов договору наказом від 30 вересня 2014 року № 47-с «Про зміни в контингенті студентів» [PERSON] відраховано зі складу студентів заочної форми навчання. За період з 01.09.2013 р. по 30.09.2014 р. загальна вартість навчання становить 9596,96 грн., в тому числі вартість освітньої послуги становить 5087,50 грн., пені 4509,46 грн. Відповідачем за період навчання сплачено 1388,00 грн., в тому числі сплачено за навчання 1388,00 грн., сплачено пені 00,00 грн. Таким чином сума боргу складає 8208,96 грн., в тому числі вартість освітньої послуги становить 3699,50 грн., пені 4509,46 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. /а.с. 13/ Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. /а.с. 1011/ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст. ст. 169,224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. А за змістом ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 23.08.2013 року між відповідачем та Житомирським економікогуманітарним інститутом вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» було укладено договір про навчання № 13042, відповідно до якого позивач зобов'язувався надати відповідачу освітню послугу, а відповідач у свою чергу зобов'язувався своєчасно відшкодовувати витрати за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, встановлені договором. /а.с. 4/ Наказом від 30 вересня 2014 року № 47-с «Про зміни в контингенті студентів» [PERSON] відраховано зі складу студентів заочної форми навчання за порушення умов договору. /а.с. 6/ Згідно до умов договору за період з 01.09.2013 року по 30.09.2014 року загальна вартість освітньої послуни становить 5087,50 грн., що підтверджується довідкою, виданою Житомирським економікогуманітарним інститутом вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», з якої вбачається, що за період навчання відповідачем сплачено 1388,00 грн., при цьому розмір заборгованості становить 8208,96 грн., з якої: заборгованість за навчання 3699,50 грн., пеня 4509,46 грн. (а.с. 5). Враховуючи, що відповідач взяла на себе зобовязання щодо оплати освітньої послуги згідно договору від 23.08.2013 року і дане зобовязання не виконала, тому суд вважає вимоги позивача в частині стягнення вартості освітньої послуги обґрунтованими. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно до положень ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки нарахований позивачем розмір пені значно перевищує основну заборгованість відповідача за надану освітню послугу, суд вважає за необхідне зменшити пеню до 1500 грн.. У відповідності до норм, передбачених ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial