Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив наступне. Наказом № 1147-с від 29.08.2000 року [PERSON] було зараховано на 1 курс денної форми навчання за рахунок кредиту на навчання, спеціальність «англійська мова та література». 28.08.2000 року між позивачем та матір'ю відповідача [PERSON] було укладено угоду № 1 про надання [PERSON] цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. 19.11.2003 року у зв'язку з досягненням повноліття [PERSON], між нею та позивачем була укладена додаткова угода № 22 до угоди № 1 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до умов додаткової угоди № 22 позивач мав надати відповідачу освітні послуги за рахунок державних цільових коштів на кредитній основі, а відповідач зобов'язувався повернути ці кошти протягом 15 років після закінчення навчання та 3% річних за користування кредитом. Згідно з розділом 1 додаткової угоди № 22 позивач надав [PERSON] для здобуття вищої освіти за спеціальністю «англійська мова та література» за денною формою навчання за рахунок коштів державного бюджету цільовий пільговий державний кредит у сумі 20 500 грн. на весь термін навчання. Відповідачу були надані освітні послуги згідно з угодою № 1, додатковою угодою № 22, з вересня 2000 року по червень 2004 року. Наказом від 24.06.2004 року № 1168-с [PERSON] присвоєно кваліфікацію «Бакалавр філології. Викладач англійської мови та літератури». Відповідно до довідки відділу бухгалтерського обліку, фінансової та бюджетної звітності ЗНУ сума заборгованості [PERSON] за період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року складає: сума кредиту - 8 199 грн. 98 коп., відсотки за користування кредитом - 4 090 грн. 74 коп., всього 12 290 грн. 72 коп. 08.09.2017 року відповідачу направлено лист з роз'ясненнями та вимогою сплатити суму боргу. Проте, [PERSON] вказаного листа не отримала, внаслідок чого його було повернуто на адресу позивача. Посилаючись на вище вказане, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості по оплаті цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти за період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року в сумі 12 290 грн. 72 коп., а також судові витрати у розмірі 1 600 грн. Ухвалою судді від 11.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи спір, з наданих позивачем документів суд встановив, що відповідно до наказу ЗНТУ № 1147-с від 29.08.2000 року [PERSON] було зараховано на 1 курс денної форми навчання за рахунок кредиту на навчання, спеціальність «англійська мова та література» (а.с. 4). 28.08.2000 року між ЗНТУ та матір'ю відповідача [PERSON] було укладено угоду № 1 про надання [PERSON] цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти (а.с. 6-7). 19.11.2003 року у зв'язку з досягненням повноліття [PERSON], між нею та позивачем була укладена додаткова угода № 22 до угоди № 1 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти (а.с. 8). Згідно з розділом 1 додаткової угоди № 22 позивач надав [PERSON] для здобуття вищої освіти за спеціальністю «англійська мова та література» за денною формою навчання за рахунок коштів державного бюджету цільовий пільговий державний кредит у сумі 20 500 грн. на весь термін навчання. Згідно з розділом 3 додаткової угоди № 22, відповідач зобов'язаний повернути протягом 15 років використаний на навчання кредит у 20 500 грн. та 3% річних за користування кредитом готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок ЗДУ, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, а у разі відрахування із навчального закладу - починаючи з третього місяця після відрахування. Відповідно до розділу 4 додаткової угоди № 22, одержувач зобов'язаний здійснити платежі до 31 грудня кожного року в розмірі 1/15 частини від загальної суми державного кредиту та суми відсотків за користування ним, починаючи з 01.06.2005 року по 01.06.2019 року. Розділом 17 додаткової угоди № 22 передбачено, що за невикористання або неналежне виконання зобов'язань за цією угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідачу були надані освітні послуги згідно з угодою № 1, додатковою угодою № 22, з вересня 2000 року по червень 2004 року. Згідно із наказом від 24.06.2004 року № 1168-с [PERSON] присвоєно кваліфікацію «Бакалавр філології. Викладач англійської мови та літератури» (а.с. 5). Згідно з розрахунком заборгованості у [PERSON] в період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року виникла заборгованість у розмірі 8 199 грн. 98 коп., відсотки за користування кредитом - 4 090 грн. 74 коп., всього у розмірі 12 290 грн. 72 коп. (а.с. 11). 05.09.2017 року за № 15-61/226 позивачем на адресу відповідача надсилався лист претензія з вимогою погашення вищевказаної заборгованості, однак до цього часу заборгованість в розмірі 12 290 грн. 72 коп. [PERSON] не погашена (а.с. 9). Таким чином судом встановлено, що між сторонами спору виникли правовідносини, що регулюються умовами вказаної угоди про надання освітніх послуг та нормами цивільного права, а саме ст. ст. 901-907 ЦК України. Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Крім того згідно з ч. 2 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Оскільки судом встановлений факт укладання між позивачем і відповідачем [PERSON] угоди про навчання, неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати за надані позивачем освітні послуги, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та на підставі зазначених норм матеріального права підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved