Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що їй на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Син позивача одружився на [PERSON] та за його проханням позивач зареєструвала її у своєму будинку. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] на той час були неповнолітніми, вони також були зареєстровані в її будинку. [INFO] у її сина та невістки народилась донька [PERSON] , її було зареєстровано автоматично за місцем реєстрації матері [PERSON] . Сімейне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалось, тому у травні 2011 р відповідач [PERSON] з дітьми виїхала з будинку позивача. [INFO] [PERSON] народився син - [PERSON] , якого зареєстрували також за місцем реєстрації матері в будинку позивача. На сьогодні факт реєстрації місця проживання відповідачів у будинку позивача створює для неї зайвий клопіт: як і всі громадяни, вона має право на пільги та допомогу з боку держави, тобто, для оформлення субсидії Домовитись з відповідачами про добровільне зняття її з реєстрації за вказаною адресою немає можливості. Крім того, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на її користь сплачений судовий збір. Ухвалою від 03.09.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надіслали на адресу суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідачі не з`являються, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем їх реєстрації, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від них не надійшло повідомлення про розгляд справи у їх відсутність, відзивів на позов не подано. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів, суд, враховуючи викладену в позовній заяві думку позивача про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини: Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується копіями договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.04.2000 р, витягу про державну реєстрацію прав, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44277804 від 22.09.2015 року (а.с.8-10). Факт того, що відповідачі зареєстровані в будинку позивача, але фактично не проживають підтверджуються довідками виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам`янсько - Дніпровського району Запорізької області № 705 від 04.05.2018 року та № 1220 від 21.06.219 року. (а.с.20-21) Згідно довідки виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області № 859 від 20.09.2019 р [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.93) Згідно довідки виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області № 860 від 20.09.2019 р [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.94) Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.92) Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] добровільно знялись з місця реєстрації в будинку позивача та зареєстровані за іншою адресою, тому цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку позивача, але більш ніж шість місяців в ньому не проживають без поважних причин, тому в цій частині необхідно задовольнити та визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням позивача. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн 40 коп., тому відповідно до ст..141 ЦПК України, його необхідно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial