Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що він є власником житлового будинку № 1 по провул. Запорізький в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області. Згідно довідки про склад сімї у його будинку зареєстрований син [PERSON], який фактично не проживає у будинку з 2001 року, а мешкає у власній квартирі по вул. Промислова, 18/28 в м. Камянка-Дніпровська. В будинку відсутні особисті речі відповідача, він не сплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні будинку. У нього виникають додаткові незручності у розпорядженні своїм майном, зокрема, виникає необхідність у наданні додаткових документів та довідок при оформленні субсидії. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, стягнути з нього судові витрати у сумі 640 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що йому ніде проживати, оскільки його батько вигнав з дому і назад не впускає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач у вищезазначеному володінні зявляється не часто, по господарству батькам допомагав рідко. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком і до неї приходить лише переночувати, оскільки через складні сімейні стосунки його батько до дому не пускає. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. За положеннями ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених п.п. 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеному у відповідному пункті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до розяснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 24.03.1992 р. [PERSON] є власником житлового будинку № 1 по провулку Запорізькому в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Камянсько-Дніпровської міської ради № 4 від 21.01.1992 р. 24.03.1992 р. виданий технічний паспорт на будинок № 1 по провулку Запорізькому в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, де власником зазначено [PERSON]. Між тим, факт реєстрації місця проживання учасників процесу за адресою провул. Запорізький, 1 в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, підтверджується довідкою виконавчого комітету Камянсько-Дніпровської міської ради Запорізької області № 215 ві 11.01.2017 року. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено і сторонами по справі не заперечується, що у вищевказаному будинку за згодою власника був зареєстрований [PERSON] як член сімї власника (рідний син), крім нього у будинку зареєстровані дружина [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON] З показань свідків [PERSON] та [PERSON] не вбачається, що відповідач був відсутній за місцем постійного проживання безперервно понад встановлені законом строки без поважних причин, оскільки батько перешкоджав синові зявлятися у домоволодінні через негативні особисті стосунки з ним. Позивачем не надано акту відповідної комісії органу місцевого самоврядування про непроживання відповідача у житловому приміщенні, як і інших належних та допустимих доказів поважності причин для його виселення (наприклад, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності чи тощо). Частинами 1, 4 ст. 156 ЖК України встановлено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема один з подружжя власника, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Такими чином, доводи позивача [PERSON] про те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням є не обґрунтовані, оскільки відповідач набув право користування жилим приміщенням в установленому порядку, а тому слід виходити з того, що він на законних підставах користується жилим приміщенням і відповідно до зазначених правових норм має обґрунтовану презумпцію своїх прав. А відтак позовні вимоги, направлені на позбавлення прав відповідача на користування житлом, могли бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено лише у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, які в даному випадку відсутні. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України,

Outcome: dismissed