Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси 02.05.2018 року з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останнього сплачене страхове відшкодування у розмірі 79\~523,30 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову вказано, що 24.04.2016 року в м. Одесі по провулку Шампанському сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля марки Лада державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON] Автомобіль потерпілої особи [PERSON] отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 78\~933,10 грн. Також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого автомобіля потерпілого у розмірі 599,20 грн. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, то МТСБУ набуло право вимоги до відповідача після сплати страхового відшкодування. Ухвалою суду від 21.05.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22.06.2018 року. У підготовчі засідання призначені на 22.06.2018 року, 16.08.2018 року сторони не зявилися. Ухвалою суду від 16.08.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті на 16.11.2018 року. У судове засідання 16.11.2018 року сторони не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2016 року з вини [PERSON] по провулку Шампанському у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода в якій механічні пошкодження отримав автомобіль [NUMBER]. [PERSON] був притягнений до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України, що підтверджується Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року по справі № 522/9286/16-п. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Власник постраждалого автомобіля у ДТП [PERSON] 17.05.2016 року звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. [PERSON] яка керувала автомобілем «Mazda-3» має поліс серії АІ №5102347 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до висновку № 06-06/2 про незалежну оцінку вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] з врахуванням ПДВ складає 153763,13 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 88910,44 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER], в результаті ушкоджень при ДТП складає 88910,44 грн. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. МТСБУ здійснило виплату потерпілій особі у розмірі 78\~933,10 грн., що підтверджується Наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України № 6851 від 02.09.2016 року та платіжним дорученням №6851рв від 06.09.2016 року на відповідну суму. Витрати позивача на послуги аварійного комісара склали 599,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0606/2рв від 17.08.2016 року. Разом витрати позивача становлять 78933,10 грн. +599,20 грн. = 79\~532,30 грн., проте позивачем заявлено до стягнення суму в розмірі 79523,30 грн., що і пядлягає стягненню з відповідача. Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини з боку [PERSON] у ДТП та здійснення виплати з боку МТСБУ, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлює, що за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про набуття позивачем права регресної вимоги після виплати страхового відшкодування та задоволення вимог позивача в повному обсязі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved