Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку 44 467 грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 278/16 від 29.11.2007 року [PERSON] (прізвище після зміни Маланія) отримала від відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] кредит у розмірі 15 188 доларів США 11 центів зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 28.11.2014 року. 29.11.2007 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язувалася солідарно відповідати перед Банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 278/16 в повному обсязі. 18.05.2010 року змінена назва ВАТ Всеукраїнський [PERSON] на Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON], яке є правонаступником попереднього Товариства. Банк виконав умови кредитного договору, факт видачі кредиту підтверджується меморіальним валютним ордером від 29.11.2007 року. Відповідно до п. 3.3.3 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язався щомісячно повертати частину кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1, не пізніше визначеного п. 1.2. цього Договору терміну повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п. 2.3. кредитного договору, а також на вимогу Банку сплачувати можливу неустойку. Пунктом 3.2.4 передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань. Відповідно до п. 4.3. за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, плати за обслуговування кредиту, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 % від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання. Умовами договору також передбачено, що кредитодавець має право стягувати з позичальника неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов договору. Згідно п. 3.1 договору поруки у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У зв'язку з невиконанням позичальником графіку погашення заборгованості за кредитним договором № 278/16, [PERSON] направив [PERSON] та [PERSON] вимоги про повернення заборгованості, однак заборгованість не сплачена і станом на 16.07.2015 року вона становить в гривневому еквіваленті 44 467 грн. 70 коп. та складається: заборгованість за кредитом 1 367,43 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.06.2015 року - 21.768700 грн. за 1 долар США становить 29 767 грн. 18 коп.; відсотки за користування кредитом 175,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.06.2015 року становить 3 810 грн. 83 коп.; штраф 10 889 грн. 69 коп. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечує частково, просить при ухваленні рішення врахувати письмові заперечення. Відповідач [PERSON] В судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, в задоволенні позовних вимог банку до неї просить відмовити в повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 559 ЦК України договір поруки припиняється, якщо банк не направив вимогу до поручителя на протязі 6 місяців від настання строку повернення кредиту. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 525, 526, 530, 1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. З копії кредитного договору № 278/16 від 29.11.2007 року вбачається, що [PERSON] отримала від публічного акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] кредит у розмірі 15 188 доларів США 11 центів зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 28.11.2014 року (а.с. 9-20). В подальшому року між сторонами було укладено: 14.08.2008 року Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 278/16 від 29.11.2007 року, 02.12.2008 року Додатковий договір № 2 до кредитного договору № 278/16 від 29.11.2007 року та 30.09.2008 року Додатковий договір № 3 про зміну реквізитів сторін, про зміну процентної ставки за користування кредитом, про зміни до п. 1.1., 1.2. та 1.3 Договору відповідно ( а.с. 23-26). 29.11.2007 року укладено договір поруки, згідно якого поручитель [PERSON] солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником [PERSON] зобов'язань в повному обсязі за кредитним договором № 278/16 від 29.11.2007 року, який було укладено між кредитором та боржником та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому ( а.с. 27-28). Скориставшись кредитними коштами, [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного погашення кредитних платежів відповідно до графіку погашення боргу та сплати відсотків за користування кредитними коштами, не виконала, внаслідок чого станом на 16.07.2015 року заборгованість [PERSON] становить 44 467 грн. 70 коп. та складається з: заборгованість за кредитом 1 367,43 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.06.2015 року - 21.768700 грн. за 1 долар США становить 29 767 грн. 18 коп.; відсотки за користування кредитом 175,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.06.2015 року становить 3 810 грн. 83 коп.; штраф 10 889 грн. 69 коп. (а. с. 7-8). 06.07.2015 року позивачем направлено [PERSON] та [PERSON] вимогу про повернення коштів за кредитним договором № 278/16 від 29.11.2007 року ( а.с. 30-32). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому повинна сплатити на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та штрафу за порушення умов кредитного договору. Проте, суд не погоджується з розрахунком позивача щодо визначення грошових сум, які підлягають стягненню на його користь. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ([PERSON]О.) згідно заяви на переказ готівки № 417848 від 12.03.2011 року внесла 201 дол. США та згідно заяви на переказ готівки № 445875 від 10.08.2011 року 200 дол. США для погашення заборгованості по кредиту (а.с.112,113). Вказані кошти були зараховані для повернення кредиту та сплати відсотків по кредитному договору, що також вбачається із виписок по особовому рахунку відповідача (а.с. 86-95). 24.01.2012 року банком грошові кошти в сумі 401 дол. США були перераховані на погашення кредитного договору № 95 від 09.08.2007 року [PERSON] на підставі службової записки та заяв [PERSON] від 09.12.2011 року, 12.12.2011 року (а.с. 120, 121). Суд вважає, що дії відповідача в даному випадку є такими, що протирічать Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 із змінами та доповненнями, а тому необхідно зменшити заборгованість за кредитним договором на 8 729 грн. 25 коп.(401 дол. США х 21,7687). Крім того, у відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.24 постанови № 5 від 30 березня 2012 року у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Як вбачається, з п. 1.3 договору поруки від 29.11.2007 року поручитель погоджується з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу (зміна суми кредиту, плати за користування кредитом, суми комісій та інших плат згідно з кредитним договором) забезпеченого цією порукою зобов'язання (в тому числі новація зобов'язання) за кредитним договором, цей договір буде діяти до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Суд вважає, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких обставин, оскільки строк виконання основного зобов'язання передбачений кредитним договором по 28.11.2014 року, договором поруки строк не встановлено, позивач звернувся до суду з позовом 16.07.2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] слід відмовити. Суд також критично відноситься до зробленого позивачем розрахунку штрафу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Визначаючи розмір пені, суд приймає до уваги той факт, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік, тому період за який слід нараховувати пеню становить з 16.07.2014 року по 16.07.2015 року. Згідно розрахунку загальна заборгованість по штрафу складає 10 889 грн. 69 коп., із них 5 950 грн. 43 коп. - за межами річного строку позовної давності, тому до стягнення підлягає штраф у розмірі 4 939 грн. 26 коп. (а.с. 122-124). Суд критично ставиться до поясненнь відповідача [PERSON] про застосування позовної давності до відсотків за користування кредитом, оскільки з огляду на положення ст. 549 ЦК України вбачається, що проценти за користування кредитом не відносяться ні до штрафу, ні до пені, а є однією з істотних умов кредитного договору, а тому відсутні підстави передбачені ч.2 ст. 258 ЦК України для застосування спеціального строку позовної давності до таких вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим, стягнути з відповідача [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 16.07.2015 року, в сумі 29 788 грн. 01 коп., з яких 21 037 грн. 92 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3 810 грн. 83 коп. заборгованість за відсотками, 4 939 грн. 26 коп. штраф. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач на момент подання позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, з відповідача слід стягнути до державного бюджету Конотопського району 297 грн. 88 коп. судового збору пропорційно до частини задоволених вимог.

Outcome: partial