Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 28.07.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов договору банк встановив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 500,00 грн., з відсотковою ставкою - 35% річних. Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком Клієнту кредиту/ встановлення ліміту кредитування. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором за відповідачем рахується заборгованість, яка станом на 16.12.2019 року становить 3 319,97 грн. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, судом встановлено, що 28.07.2016 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання №б/н до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до Блоку 6 Кредитного договору [PERSON] встановлено суму ліміту (встановлюваної кредитної лінії) кредиту в розмірі 1 500,00 грн. з відсотковою ставкою - 35% річних. Згідно п. 1.17 - 1.19 та 1.21 розділу ХХІІ ДКБО відповідач зобов`язався не пізніше 25-го числа кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту та за строк фактичного користування ним шляхом договірного списання коштів з рахунку. У разі порушення строку сплати платежів за кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в порядку, визначеному п. 1.24 розділу ХХІІ ДКБО. Будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором (п. 1.28 розділу ХХІІ ДКБО). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Судом було встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 16.12.2019 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 3 319,97 грн., яка складається із: загальної суми основної заборгованості (основного боргу) - 1 499,56 грн.; загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 878,42 грн.; загальної суми заборгованості за розрахунково-касове обслуговування - 11,00 грн.; загальної суми нарахованої пені - 698,46 грн.; суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 100,47 грн.; суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 62,43 грн.; розміру 3% річних від прострочених сум по кредиту - 45,11 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 24,52 грн.. Судом також встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору від 28.07.2016 року був ознайомлений при його укладенні, підписав вказаний договір і отримав кредит в погодженій сумі, але вищевказані умови кредитного договору порушив. Відповідач не надав суду жодних доказів про погашення ним заборгованості за кредитним договором, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту на суму зазначену вище є обгрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати: 2 102,00 грн судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved