Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Свої вимоги виклав наступним чином: - Скасувати постанову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову в посвідченні договору про внесення змін до договору оренди землі від 24.04.2014 року; - Зобов'язати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] нотаріально посвідчити договір про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого в реєстрі за № 27 від 18.01.2012 року. Свої вимоги позивач мотивує наступним: 08 липня 2011 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 1110-VI, яким ТОВ «АІСТ» було надано в короткострокову оренду на 3 роки земельну ділянку площею 0,01 га за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», 21-а. 18 січня 2012 року між ТОВ «АІСТ» та Територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 09 жовтня 2013 року Одеська міська рада прийняла рішення № 4081 -VI про продовження строку оренди земельної ділянки до 10 років, що зумовило необхідність внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18 січня 2012 року. ТОВ «АІСТ» звернулося до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] для посвідчення договору про внесення змін до договору про оренду земельної ділянки від 18 січня 2012 року. Проте, нотаріусом було відмовлено в посвідченні договору, про що винесена постанова від 24 квітня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач вважає таку відмову протиправною, в зв'язку з чим звернувся до суду за захистом свого інтересу. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним суд робить висновок, що відповідач повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, вважає можливим розглянути дану цивільну справу без його участі, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі та за згодою представника позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. 08 липня 2011 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 1110-VI, яким ТОВ «АІСТ» було надано в короткострокову оренду на 3 роки земельну ділянку площею 0,01 га за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», 21-а. 18 січня 2012 року між ТОВ «АІСТ» та Територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 09 жовтня 2013 року Одеська міська рада прийняла рішення № 4081 -VI про продовження строку оренди земельної ділянки до 10 років, що зумовило необхідність внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18 січня 2012 року. ТОВ «АІСТ» звернулося до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] для посвідчення договору про внесення змін до договору про оренду земельної ділянки від 18 січня 2012 року. 24 квітня 2014 року нотаріусом було відмовлено в посвідченні договору, про що винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для такої відмови стало те, що рішення Одеської міської ради від 08.07.2011 року № 1110-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання ТОВ «АІСТ» в оренду земельної ділянки площею 0,01 га за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», 21 А, для експлуатації та обслуговування бару «Аріна» було виконано, тобто договір оренди землі було посвідчено та зареєстровано, згідно діючого законодавства України, вносити будь-які зміни до рішення Одеської міської ради, яке вже є виконано, не є можливим. Таким чином, для посвідчення договору про внесення змін до договору оренди землі, органом місцевого самоврядування - Одеською міською радою необхідно прийняти рішення про внесення змін до діючого договору оренди землі. За результатами встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволенню позову з огляду на наступне. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2014 року приватний нотаріус посилається на рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, а саме зазначає: «ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.» Суд критично відноситься до висновків викладених нотаріусом у зазначеній постанові, оскільки, в рішенні Конституційного суду України відсутнє речення «тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання». Таким чином, нотаріус самостійно зробив тлумачення висновків викладених в рішенні КС України. Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ч. 1 ст. 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (ч. 1 ст. 59) Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, в своєму рішенні Конституційний суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. Не нормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. З рішення Конституційного суду України та аналізу законодавства вбачається право органів місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни. Таке право випливає з конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковим до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, що передбачає право формування приписів, їх зміну чи доповнення чи скасування. Згідно рішення, Конституційний суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

Outcome: approved