Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача, мотивуючи тим, що 28.06.2014 року уклав із відповідачем договір № 3067 на виготовлення та встановлення метало пластикових конструкцій на лоджію квартири за адресою: [ADDRESS]. Після здійснення відповідачем необхідних замірів та погодження проекту, позивач передав останньому суму авансу у розмірі 6400,00 грн. 01.08.2014 року [PERSON] доставив за адресою позивача металопластикові вироби, однак вказані вироби не відповідали розміру лоджії, на якій вони мали бути встановлені. У звязку із цим позивач відмовився прийняти явно невідповідні замовленню вироби та вимагав повернення сплачених коштів. З приводу вказаного позивач письмово звернувся до ПП [PERSON], на що отримав відповідь про те, що вікна були виготовлені відповідно до погоджених із позивачем замірів, та були вчасно доставлені за його адресою, однак не були встановлені через відмову саме позивача, у звязку із чим підстав для повернення коштів [PERSON] не вбачав. На час звернення до суду позивача, металопластикові вироби йому не встановлені та не повернуто суму внесених за їх виготовлення та встановлення коштів. У звязку із викладеним позивач просить суд розірвати укладений між ним та [PERSON] договір № 3067 від 28.06.2014 року; стягнути з [PERSON] на його користь аванс в сумі 6400,00 грн., суму моральної шкоди 5600,00 грн. Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Причини неявки суду невідомі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 28.06.2014 року між [PERSON] та ПП [PERSON] був укладений договір № 3067 про виготовлення та передачу ПВХ конструкцій. Вказаним договором встановлено, що обумовлені договором металоконструкції мають бути встановлені впродовж 35 днів з дня укладення цього договору. П.1.2 договору № 3067 від 28.06.2014 року передбачено, що замовник зобовязаний оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно умов цього договору. П. 2.1., 22. договору передбачена загальна вартість послуг ПП [PERSON], та визначено суму попередньої оплати у розмірі 6400,00 грн. Факт оплати позивачем частини вартості робіт у розмірі 6400,00 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи товарними чеками від 28.06.2014 року № 3067 на суму 6200,00 грн. та від 27.06.2014 року на суму 200,00 грн. Укладеним між сторонами договором, а саме п. 1.3, передбачено, що якість виробів, що поставляються за договором, має відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробу. З викладених у позові обставин вбачається, що, за твердженням позивача, металопластикові вироби, замовлені на виготовлення та встановлення за укладеним між сторонами договором, не відповідають розмірам лоджії, на яку вони мали б біти встановлені внаслідок невірних замірів, проведених виконавцем [PERSON], в той час як останній вказує на те, що такі вироби виготовлені відповідно до погоджених з замовником замірів. Відповідно до Акту № 8 від 04.09.2014 року, складеного Херсонським міським товариством захисту прав споживачів, членами комісії було встановлено, що ПП [PERSON] в договорі № 3067 від 28.06.2014 року вказана площа заскління та ескізи замірів не відповідають один одному. Визначена виконавцем загальна площа заскління не відповідає загальній площі лоджії, що підлягала до засклінню, договором було передбачено оскління частини лоджії, що не припустимо та суперечить функціональному призначенню лоджії. Крім того, до договору не було долучено копій сертифікатів, ліцензій, які надають право роботи з віконними системами, не надано технічної документації на вироби тощо. З матеріалів справи вбачається, що позивач при візуальному огляді виготовлених та доставлених конструкцій, встановив їх невідповідність замовленню, у звязку із чим відмовився від їх приймання. В досудовому порядку вирішити спір сторонам не вдалось можливим. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у наявних у матеріалах справи відповіді та акті, про відповідність виробів погодженим із замовником замірам, та про те, що вироби не були доставлені через відсутність позивача за адресою доставки, оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами справи, відповідність та якість виробів має стосуватись не лише замірів, а також інших норм та технічних вимог, які не були дотримані виконавцем, що в свою чергу свідчить про виготовлення та поставку неякісного товару та про надання неякісних послуг. Відповідно до ст..626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязання є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з нормою статті 530 Цивільного Кодексу України, якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання(неналежне виконання), статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За договором підряду, відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, одна сторона(підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони(замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі у розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування свої витрат на усунення недоліків, якщо право замовника їх усувати встановлено договором. Відповідно до ч.3 ст. 858 ЦК України, якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків. Вказані норми повністю кореспондуються із приписами норм Закону України «Про захист прав споживачів» За встановлених судом обставин, відповідач умови договору не виконав, виготовив вироби, які не відповідають замовленню, а також є такими, які неприпустимо використовувати за призначенням відповідно до чинних будівельних та технічних норм, враховуючи, що за письмовими вимогами замовника відповідач недоліки у роботі не усунув, суд вважає вимоги позивача про розірвання договору № 3067 від 28.06.2014 року та стягнення з [PERSON] внесених на виконання договору грошових коштів в сумі 6400,00 грн., законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болі та стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.\~ Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначаться судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підставі наведених норм та викладених позивачем у позові обставин, суд не вбачає обґрунтувань понесення позивачем моральних страждань, на які він посилається, крім того, обставини звернення позивача за лікарською допомогою не підтверджені належними та допустимими доказами, у звязку із чим суд вважає вимоги позивача про стягнення моральної шкоди не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім іншого, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 грн.. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial