Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 2007 року він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ» на посаді старшого майстра по експлуатації та ремонту електрообладнання цеха № 4. Згідно наказу № 64/к від 23.04.2018 року його було звільнено з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за невиконання відповідачем, як роботодавцем, умов колективного договору. Позивач зазначає, що з вини роботодавця не було вчасно і належно проведено розрахунок, а тому позивач просить стягнути з відповідача 27619грн. 93коп. - заборгованість з виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов повністю та провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.6,ч.10 ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 13.12.2007року по 23.04.2018року перебував в трудових відносинах з ТОВ «ІНТЕР - ГТВ», а саме, - працював на посаді старшого майстра по експлуатації та ремонту електрообладнання цеха № 4 . Наведене підтверджено матеріалами справи. Встановленим є те, що згідно Наказу № 64к від 23.04.2018 року [PERSON] був звільнений з роботи за скороченням штату на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. (а.с.10). Встановлено, що позивачу було надано Довідку від № 24/701 від 11.06.2018 року за підписом в.о. генерального директора Сірик А.І. про заборгованість по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку, станом на 11.06.2018 року, на загальну суму 27620 грн. 93 коп. (а.с.11) Згідно ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В судовому засіданні встановлено, що в порушення приписів ст.116 КЗпП України при звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив йому всіх належних грошових сум, а саме: заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, що слідує з довідки про невикористану відпустку та про заборгованість по заробітній платі (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Отже, з встановлених судом обставин та наданих доказів, а також, за відсутності будь-яких заперечень щодо позовних вимог, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави.

Outcome: approved