Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 4\~412 грн. 95 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20.04.2014 року, відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] на вул. Кротова, біля будинку №16 скоїв наїзд на перешкоду (електроопору). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2014 року, відповідача визнано винним у скоєні адміністративного правопрушення за ст.124 КУпАП та останнього накладено адміністративне стягнення. В результаті ДТП, електроопорі, яка належить позивачу на праві власності, завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», поліс №АІ-6432444. Позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3\~072,00 грн. Однак, сума матеріальної шкоди, яка була завдана майну позивача складає 7\~484,95 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром суми та виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4\~412 грн. 95 коп. (7484.95-3072) та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача у судове засідання надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази\~у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.04.2014 року, відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] на вул. Кротова, біля будинку №16 скоїв наїзд на перешкоду (електроопору). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2014 року, відповідача визнанно винним у скоєні адміністративного правопрушення за ст.124 КУпАП та останнього накладено адміністративне стягнення. В результаті ДТП, електроопорі, яка належить позивачу на праві власності, завдано механічних пошкоджень. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», поліс №АІ-6432444. Позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3\~072,00 грн. Сума матеріальних збитків, спричинених пошкодженням електроопори визначається розміром грошових коштів, які позивач витратив на відновлення пошкодженого майна, становить 7\~484,95 грн., що підтверджується договором поставки №339/14/01 від 18.06.2014 року. Відповідно до ч.3 п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На адресу відповідача було надіслано прохання на вих. №1631/01-032 від 30.07.2014 року про відшкодування завданої шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Однак, жодної відповіді позивач так і не отримав. Отже, різниця між фактичним розміром суми та виплаченого страхового відшкодування складає 4\~412 грн. 95 коп. (7484.95-3072). Тому, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ПАТ «[PERSON], ІНК» та стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 4\~412,95 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved