Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав, зазначених в заяві. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість за кредитним договором, що станом на 13.05.2014 складає 17 468,73 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2014 року є еквівалентом 203 452,29 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явилася , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надіслала клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 170 від 17.09.2014 року (а.с. 84-85), про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що 10.07.2007 між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11181384000 (а.с. 5-13). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 9 492,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 10.07.2014 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом, що підтверджено графіком погашення кредиту (а.с. 14-16). АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 9 492,00 дол. США. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора, відповідно до ст. 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вказаних норм 08.12.2011 року Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вище вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується випискою з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі Документації (а.с. 20-21). У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 17 468,73 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2014 року є еквівалентом 203 452,29 грн., і дана обставина підтверджується довідкою від 13.05.2014 року про стан заборгованості (а.с.17). Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд відповідно до частини 2 вказаної статті може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. В даному випадку договір укладено до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», а отже вважається правомірним. Відповідно п. 12 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами від 07.02.2014 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. За таких обставин, в силу умов кредитного договору та ст.ст. 526, 625, 1050 ЦК України, вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором не надано. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 2034,52 грн.. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені (а.с. 86) судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 630 грн. 00 коп.

Outcome: approved