Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Одеської області Косюк О. П. за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та просив скасувати запис в реєстрі права власності на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення, яке зареєстровано з адресою : [ADDRESS] , приміщення 2к, загальною площею 142,5 кв.м. реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2122612151101 від 14 липня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] в позовній заяві зазначив, що 05 червня 2020 року ним було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68 кв.м. Його сусід - [PERSON] є власником квартири [NUMBER] , який користується одноособово дахом (терасою) будинку, не допускаючи користуватись нею інших жильців будинку. Позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що 13 липня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Косюк О.П. право власності на спірний дах ( терасу) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 2122612151101, індексний номер витягу 216273901 за [PERSON] , тому на думку позивача дій приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Одеської області Косюк О. П. щодо реєстрації права власності спірного даху ( тераси) за [PERSON] порушують його права як співвласника будинку, за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою судді від 27 липня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21 вересня 2020 року. У судове засідання 21 вересня 2020 року з`явився представник позивача. Від третьої особи - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти задоволення позовних вимог. Відповідач про причини неявки суд не повідомляв. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті на 07 жовтня 2020 року. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який поданий у відповідності та з дотриманням вимог ст. 178 ЦПК України. У відзиві відповідач зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спірне нежитлове приміщення, а саме дах (тераса) належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується договором купівлі продажу майнових прав № 2 к від 05 серпня 2019 року, відповідно до якого [PERSON] придбав у [PERSON] майнові права на нежитлове приміщення за будівельним номером 2к, загальною площею - 141,8 кв.м., що розташоване на 4-му поверсі житлового будинку по [ADDRESS] . та актом прийому-передачі від 21 жовтня 2019 року відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] нежитлове приміщення під номером 2 к на четвертому поверсі, загальною площею 142,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Тому дії нотаріуса щодо внесення 13 липня 2020 року відомостей до Державного реєстру речових прав за № 2122612151101, на вказане нежитлове приміщення є правомірними та такими, що не порушують майнові права позивача. У судове засідання 07 жовтня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Від третьої особи - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2020 року придав квартиру [ADDRESS] . 13 липня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Косюк О.П. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлове приміщення 2к,за адресою : [ADDRESS] за [PERSON] номер запису права власності № 37311110, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 липня 2020 року. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Правовідносини, пов`язані з набуттям права власності на майно та його державною реєстрацією регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004, Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015. Так, частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За приписами пункту 1 частини 1 статті 4 зазначеного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до пункту 2 часини1 статті 10 Закону України № 1952-IV державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до частини 3 статті 10 Закону України № 1952-I державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Частиною 8 статті 18 Закону України № 1952-IV встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. За приписами статті 27 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 липня 2020 року за № 216273901 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Косюк О.П 13 липня 2020 року право власності на нежитлове приміщення 2к, за адресою : [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу майнових прав № 2 к від 05 серпня 2019 року, відповідно до якого [PERSON] придбав у [PERSON] майнові права на нежитлове приміщення за будівельним номером 2к, загальною площею - 141,8 кв.м., що розташоване на 4-му поверсі житлового будинку по [ADDRESS] . та акту прийому-передачі від 21 жовтня 2019 року відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] нежитлове приміщення під номером 2 к на четвертому поверсі, загальною площею 142,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Суд не вбачає порушення майнових прав позивача при внесенні відповідачем запису до Державного реєстру речових прав щодо реєстрації права власності вищевказаного нежитлового приміщення за [PERSON] , оскільки відповідач діяв у відповідності та з дотримання вимог визначених ЗУ « Про державну реєстрацію державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015. Суд відхиляє доводи позивача про те, що нежитлове приміщення 2 к на четвертому поверсі, загальною площею 142,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] перебувало на праві загального користування власників квартир будинку [ADDRESS] , оскільки позивачем доказів на підтвердження вказаного до суду надано не було. Тому з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт порушення його майнових прав як співвласника будинку [ADDRESS] при внесенні відповідачем запису до Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 2 к на четвертому поверсі, загальною площею 142,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався як на підставу задоволення позовних вимог, а тому, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed