Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в трудових відносинах з Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМітгал Кривий Ріг» на посаді агломератчика, 09 лютого 1999 року близько 17 години 45 хвилин, з вини Відповідача, перебуваючи на території Аглоцеху №2, внаслідок нещасного випадку отримав тілесні ушкодження у вигляді: «відкритий перелом великого пальця правої ноги». Відповідно до п.8 акту Форми Н-1, нещасний випадок стався внаслідок експлуатації агломераційної машини АК -3-75 (1969 року випуску - Росія, Уралмашзавод), яка є джерелом підвищеної небезпеки та належить Відповідачу. Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Відповідача. Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, Позивач 08.07.1999 року, вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією (надалі - ЛТЕК), де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% внаслідок трудового каліцтва, 03.07.2001 року, визначено ступінь втрати професійної працездатності - 20% внаслідок трудового каліцтва, 13.08.2003 року - 20% внаслідок трудового каліцтва з 01 липня 2003 року - безстроково. У зв`язку з вказаним нещасним випадком назавжди порушено нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з в зв`язку з наслідками від проведеної ампутації кукси першого пальця правої стопи та наявністю рубця в нижній ділянці правої стопи, що додає Позивачу додаткових страждань та незручностей в повсякденному житті. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення позивачем больових відчуттів, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати себе в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Отже, тривалий процес лікування, позбавляє Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання трудового каліцтва, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що супроводжується значною втратою працездатності, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, стан його здоров`я є невідновним. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, наразі він обмежений у виконанні деяких робіт по господарству та не зможе вже як раніше допомагати своїй родині. Окрім цього, соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, Позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини в Державі, що також завдає моральних страждань позивачу. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 94 460 (дев`яносто чотири тисячі чотириста шістдесят) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не підтверджено факт отримання моральних страждань, розмір моральної шкоди не обґрунтований. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді агломератчика (а.с. 33-36). Згідно з Актом Форми Н-1 «Про нещасний випадок на виробництві», нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а саме: 09 лютого 1999 року в зміні з 07:00 до 19:00 години старший майстер зміни [PERSON] видав письмовий наряд на ведення процесу спікання та обслуговування агломашини №3 та №4 агломератчику [PERSON] 17 годині 45 хвилин при шуруванні відбивного лотка правою ногою ступив на край рейки, по якій рухались ролики спікальних візків. При цьому роликом спікального візку був придавлений великий палець правої ноги до рейки, внаслідок чого [PERSON] отримав вищезазначені тілесні ушкодження (а.с. 12-15). Згідно п.6.1 акту Форми Н-1, вид події - вплив рухомих предметів. Відповідно до п.8 акту Форми Н-1, нещасний випадок стався внаслідок експлуатації агломераційної машини АК -3-75 (1969 року випуску - Росія, Уралмашзавод), яка є - джерелом підвищеної небезпеки та належить Відповідачу. Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Відповідача, а саме: -старший майстер [PERSON] , порушив п.п. 3.15.1., 3.15.3., 3.15.4. посадової інструкції.; -начальник дільниці [PERSON] , порушив п. 3.20 посадової інструкції. Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, Позивач 08.07.1999 року, вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. (а.с. 9). 03.07.2001 року, Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 20% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» № 00008917 , виданою на ім`я Позивача (а.с. 10). 13.08.2003 року, Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 20% внаслідок трудового каліцтва з 01 липня 2003 року - безстроково, що підтверджується витягом з акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» № 00008838 , виданою на ім`я Позивача (а.с. 11). Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст.450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, згідно до п. 1 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків» (які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин), власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі. Позивач зазначив, що у зв`язку з вказаним нещасним випадком назавжди порушено нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з в зв`язку з наслідками від проведеної ампутації кукси першого пальця правої стопи та наявністю рубця в нижній ділянці правої стопи, що додає Позивачу додаткових страждань та незручностей в повсякденному житті. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення позивачем больових відчуттів, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати себе в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Крім того, зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв`язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд доходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних обставин вбачається, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 30000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial