Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 06.04.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відповідачкою - [PERSON] було укладено договір № ICKGMCU.29676.003, відповідно п.п.2.2-2.8, 3.1, 3.4 якого банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення встановити кредитний ліміт у розмірі 1 974,31 гривень на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання відповідача до умов та правил надання банківських послуг, з нарахуванням 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Вказує, що відповідно до вищезазначеного договору нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. У рамках кредитного договору, банк встановлює поновлюваний пільговий період кредитування, що складає 30 днів, по кожній платіжній операції та поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за кредитом у повному у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно з п. 2.3. та 2.5. які встановлені кредитним договором. Зазначає, що кредит надавався на підставі анкети-договору позичальника з лімітом, зазначеним в п.2.2. на споживчі цілі. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору (п.3.4.). Крім того, вказує, що відповідачка у порушення умов кредитного договору зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.03.2015 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 3 700,96 гривні, з яких: 00,00 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1 974,31 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 1 354,81 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 371,84 грн. - сума пені, яку просить стягнути з відповідачки, шляхом задоволення його позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву у якій позов підтримав, просив задоволити позов повність з підстав викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Згідно зі ст. ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання та згідно ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відповідачкою - [PERSON] було укладено договір № ICKGMCU.29676.003 (6-7, 8,9), відповідно п.п.2.2-2.8, 3.1, 3.4 якого банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення встановити кредитний ліміт у розмірі 1 974,31 гривень на рахунок [NUMBER], з нарахуванням 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Відповідно до вищезазначеного договору нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. У рамках кредитного договору, банк встановлює поновлюваний пільговий період кредитування, що складає 30 днів, по кожній платіжній операції та поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за кредитом у повному у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно з п. 2.3. та 2.5. які встановлені кредитним договором. Як вбачається з вищезазначеного договору, кредит надавався на підставі анкети-договору позичальника з лімітом, зазначеним в п.2.2. на споживчі цілі. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору (п.3.4.). Позивач у своєму позові посилається на ті обставини, що відповідачка у порушення умов кредитного договору зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.03.2015 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 3 700,96 гривні, з яких: 00,00 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1 974,31 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 1 354,81 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 371,84 грн. - сума пені, у підтвердження чого надав розрахунок заборгованості станом на 12.03.2015 року (а.с.4-5), однак він не може бути прийнятий до уваги як належний та допустимий доказ факту порушення відповідачкою своїх зобов'язань за договором та наявності у останньої заборгованості у розмірі 3 700,96 гривні у розумінні ст.57-60 ЦПК України, у зв'язку з тим, що сама таблиця розрахунку не містить відомостей про складові заборгованості, у зв'язку з чим не відображає стан рахунку відповідачки. Крім того, слід зазначити, що 1-2 аркуші вищезазначеного розрахунку не завірені належним чином, оскільки підпис уповноваженої особи та печатка лише на останній сторінці, яка не містить відомостей про стан заборгованості відповідачки перед позивачем. Також слід зазначити, що позивач у своєму позові посилається на ті обставини, що відповідачка у порушення умов кредитного договору зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.03.2015 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 3 700,96 гривні, з яких: 00,00 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1 974,31 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 1 354,81 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 371,84 грн. - сума пені, у підтвердження чого надав довідку з особового рахунку відповідачки, однак вона не може бути прийнята до уваги, як належний та допустимий доказ факту порушення відповідачкою своїх зобов'язань за договором та наявності у останньої заборгованості у розмірі 3 700,96 гривні у розумінні ст.57-60 ЦПК України, у зв'язку з тим, що не містить відомостей про складові заборгованості, у зв'язку з чим не відображає стан рахунку відповідачки. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, інших належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором та наявності у останнього заборгованості у підтвердження позовних вимог до [PERSON] позивачем не надано. У зв'язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів порушення відповідачкою своїх зобов'язань за договором та наявності у останньої заборгованості, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договорами № ICKGMCU.29676.003 від 06.04.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відповідачкою - [PERSON] у розмірі 3 700,96 грн. не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у зв'язку з чим не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 512, 514, 525-526, 530, 610-612, 625, 629, 1050, 1054, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України,

Outcome: dismissed