Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовує свої вимоги, тим що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за зазначеною адресою, та земельних ділянок на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Він, як син померлого та спадкоємець першої черги за законом, спадщину фактично прийняв, так як на її частину -земельні ділянки отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Його брат -відповідач у справі від спадщини відмовився на його користь, а мати -[PERSON] померла [INFO], інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. На даний час йому необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, але він не може цього зробити, оскільки за життя батько не провів державної реєстрації права власності на вищезазначений будинок. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 07 квітня 2010 року Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 6,8800 га, що розташована на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Новопсковською районною державною адміністрацією 13.07.2005 (а.с.44); земельної ділянки [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 6,7600 га, яка знаходиться на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Новопсковською районною державною адміністрацією 23.06.2003 (а.с.43); двох земельних часток (паїв) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Димитрова, с. Макартетине Новопсковського району Луганської області розміром по 0,85 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікатів на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Новопсковською районною державною адміністрацією 24.01.2005, та серії [NUMBER], виданого Новопсковською районною державною адміністрацією 03.01.1997, грошових заощаджень з індексацією на рахунках у Новопсковському відділенні АТ «Ощадбанк» [NUMBER] на загальну суму 228,52 грн., а також домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS]. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №24814319 від 23.09.2010, виданого Новопсковською державною нотаріальною конторою, інформація щодо заповітів або спадкових договорів після [PERSON] відсутня (а.с. 58) З матеріалів справи вбачається, що позивач, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим Осинівським сільським відділом запису актів громадянського стану Новопсковського району Ворошиловградської області 01.08.1978 (а.с.9). Мати позивача, [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області 24.02.2016 (а.с.8), та брат, [PERSON], відмовилися від належної їм частки у спадщині після [PERSON] на користь позивача, [PERSON], подавши відповідні заяви про відмову від спадщини у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України (а.с.41-42). Позивач спадщину, яка відкрилась після смерті його батька, [PERSON], померлого [INFO], прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки та земельні частки (паї), що підтверджується його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2010, свідоцтвами про право на спадщину за законом від 28.10.2010, зареєстрованими в реєстрі нотаріальних дій за №1603 (а.с.55), за №1605 (а.с.56) та за №1607 (а.с.57), а також витягами про реєстрацію у Спадковому реєстрі №25151466, №25151401 та №2551350, виданими 28.10.2010 Новопсковською державною нотаріальною конторою (а.с. 65-67). Проте, отримати свідоцтво про право власності на домоволодіння [PERSON] не має можливості, так як у нього відсутні правовстановлюючі документи на будинок. За життя [PERSON] не провів державної реєстрації зазначеного домоволодіння, тому нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. Як вбачається з дозволу про відведення ділянки під забудову виконавчий комітет Новопсковської районної ради депутатів трудящих 23.06.1957 надав дозвіл [PERSON] на відведення земельної ділянки площею 0,12 га для забудови площею 31.75, будівельна кубатура 193,65 куб.м. згідно з планом відведення ділянки, затвердженого рішенням виконавчого комітету Осинівської сільської ради депутатів трудящих від 19.06.1945 зі строком закінчення будівництва - 1978 рік (а.с.21). Також [PERSON] було видане свідоцтво на забудову садиби на 4 кімнати з жилою площею 31,75 кв.м. в с. Макартетине Новопсковського району Ворошиловградської області (а.с.11-13. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відтак виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. До 19.01.1996 згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння розташовані у сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. 29.06.1998 набула чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121. Отже, обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998. Як вбачається з матеріалів справи спадковий житловий будинок збудований у 1978 році, тобто до набрання чинності Інструкцією. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно довідки, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області №77 від 21.11.2016, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 1975 по 2010 роки. Вибув у зв'язку зі смертю [INFO]. Разом з ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON], невістка [PERSON], син [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON], померлому [INFO], на праві приватної власності. Згідно звіту про оцінку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 04.11.2016 вартість житлового будинку з господарськими спорудами за даною адресою склала 47770 грн. (а.с.14-15). Станом на 25.10.2016 за вищезазначеною адресою проживають [PERSON], [INFO], його дружина -[PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Новопсковської селищної ради Луганської області №62 від 25.10.2016 (а.с.23). Судом достовірно встановлено, що позивач, [PERSON], як спадкоємець першої черги спадщину після [PERSON] прийняв, так як у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а також отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (земельні частки (паї), земельні ділянки та грошові заощадження). Інші спадкоємці першої черги -[PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини на його користь. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved