Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується доданою довідкою Рубанівської сільської ради від 26.08.2014 року № 1711. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Відповідача було зареєстровано за адресою його будинку з часу перебування його з його донькою у шлюбних відносинах - з 1992 року. Але після фактичного розірвання шлюбних відносин, відповідач з липня 2011 року у нього не проживає, що підтверджується актом обстеження від 28.04.2014 року, складеним депутатом Рубанівської сільської ради Костів Н.Г. З 2011 року відповідач не проживає у його будинку без поважних причин. Ніяких домовленостей щодо зберігання права на житло у період відсутності [PERSON] між ними не було. Факт того, що відповідач не проживає у його будинку з 2011 року підтверджується доданим актом обстеження та можуть підтвердити свідки. Вважає, що відповідач фактично втратив право користування його житловим будинком, але реєстрація його місця проживання заважає йому у праві на розпорядження його майном. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач більше року не проживає у його будинку без поважних причин. Вважає, що відповідач втратив право на користування житлом. Його відмова у знятті з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], перешкоджає йому у реалізації прав власника житла. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житом, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У відкритому судовому засіданні представник позивач [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 18.09.2014 року та від 25.09.2014 року. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу заочно, без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає по вулиці Чапаєва в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, по-сусідству із позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 2011 року не проживає. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по-сусідству із позивачем [PERSON] в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, на вулиці Путь Свободи. Відповідач [PERSON] з 2011 року за адресою: [ADDRESS], не проживає. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується випискою із погосподарської книги Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області №1711 від 06.08.2014 року, державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ 255855, виданого 09 грудня 2009 року Відділом Держкомзему у Великолепетиському районі Херсонської області та державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ 255854, виданого 09 грудня 2009 року Відділом Держкомзему у Великолепетиському районі Херсонської області. Згідно до довідки Великолепетиського РС УДМС в Херсонській області від 05.09.2014 року про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: Херсонська область, Великолепетиський район, с. Рубанівка. Відповідно до довідки Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області №1710 від 26.08.2014 року,- виданою Рубанівською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області про те, що до складу сім'ї [PERSON] входять: батько [PERSON], чоловік [PERSON], донька [PERSON]. Згідно до акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] від 28.08.2014 року, депутатом Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області Костів Н.Г., у результаті обстеження та опитування сусідів встановлено, що громадянин [PERSON] вибув і не проживає з 2011 року у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2011 року у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає та не з'являється до нього, що підтверджується актом обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] від 28.08.2014 року, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України,- при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України,- визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно до ст. 405 ЖК України,- члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене та те, що [PERSON] з 2011 року не проживає у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], до будинку не з'являється понад один рік, суд відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 71, 72, 405 ЖК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України ст.ст. 88, 212-215, 224, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved