Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказав, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2010 року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Відповідач в жовтні 2018 року залишила дитину та позивача та виїхала проживати до іншого чоловіка, місце перебування відповідача на даний час невідомо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча за законом зобов`язана її утримувати, та не приймає участі у вихованні спільної дитини, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ухвали суду від 14.05.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають в шлюбу з 18 вересня 2010 року, який зареєстрований Мошнівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2010 року, актовий запис 13. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.09.2013 року, актовий запис 27. Згідно довідки виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 138 від 15.02.2019 року, [PERSON] , [PERSON] та їх дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні батька [PERSON] . Згідно акту, складеному за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 20 лютого 2019 року, [PERSON] в кінці жовтня забрала свої речі, взяла сімейні кошти та виїхала у невідомому напрямку, залишивши при цьому малолітнього сина [PERSON] на батька, бабуся та дідуся, та на даний час проживає з іншим чоловіком. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися у якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до\~вимог ст.\~182\~СК України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в запропонованому позивачем розмірі. З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідно до положень\~рівнозначний обов`язок щодо утримання дитини покладається як на позивача, так і на відповідача по справі, те, що на даний час відповідач не приділяє своєї уваги для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, дитина перебуває на утриманні позивача, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд приходить до висновку, що розумним та справедливим є стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.05.2021 року і до досягнення нею повноліття. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908\~\~грн. Згідно\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. На підставі\~ст.\~141,\~223,\~263-268\~ ЦПК\~України,\~суд,\~-

Outcome: approved