Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому свої вимоги обґрунтовує тим що 12.08.2005 року державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Лермонтовою Л.М. було посвідчено довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] для оформлення договору довічного утримання на належний [PERSON] житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями, за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] Позивач після ознайомлення із копією вказаної довіреності, яка була направлена наприкінці січня 2012 року до суду по іншій цивільній справі, вважає таку довіреність недійсною. Як на підстави для недійсності довіреності позивач вказує, що його мати [PERSON] була повністю сліпа починаючи з 2000 року, мала інвалідність 1-ї групи по-життєво, тому не могла почути текст довіреності, так як була глуха на обидва вуха, та не могла підписати її самостійно, так як не бачила. Тому позивач вважаючи, що довіреність не була підписана [PERSON] , чим було порушено вимоги ст. 207 ЦК України щодо письмової форми правочину просить визнати вказану довіреність не дійсною та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав у позові підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує у повному обсязі і суду пояснила, що [PERSON] вона знала давно. [PERSON] хотіла щоб за нею доглядала [PERSON] При укладенні довіреності вона не була присутня. [PERSON] просила щоб вона оформила договір довічного утримання з [PERSON] тому довіреність оформила на неї. На момент укладення довіреності, [PERSON] трохи бачила та чула, і була не зовсім сліпою. Вважає, що ніяким чином права позивача нею не порушені. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою [PERSON] Про саму довіреність від 12.08.2005 року на ім'я [PERSON] вона дізналася вже після її смерті. ЇЇ мати була інвалідом 1-ї групи, погано бачила та чула. Представник Другої Сумської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву згідно якої просить справу слухати за їх відсутності. Представник третіх осіб [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, в задоволенні позову просив відмовити, оскільки довіреність підписана саме [PERSON] Суд заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та представника третіх осіб, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2005 року державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Лермонтовою Л.М. було посвідчено довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] для оформлення договору довічного утримання на належний [PERSON] житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями, за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] (а.с.195) При посвідченні вказаної довіреності нотаріусом Лермонтовою Л.М. встановлювалася та перевірялася дієздатність [PERSON] (а.с.195) 29.09.2005 року відповідач [PERSON] на підставі вказаної довіреності від імені [PERSON] уклала договір довічного утримання з [PERSON] (а.с.20) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.6) У травні 2009 року позивач звертався до суду з позовом про визнання недійсними довіреності від 12.08.2005 року, оскільки в тексті довіреності не має посилань на її посвідчення у присутності іншої особи, при наявності очевидних вад у [PERSON], а також не зазначено, що текст довіреності був прочитаний нотаріусом. Крім того, просив визнати недійсним договір довічного утримання від 29.09.2005 року в зв'язку з тим, що такий правочин було укладено за довіреністю від 12.08.2005 року, яка на його переконання є недійсна. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.06.2012 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено за необґрунтованістю. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 19.07.2012 року рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.06.2012 року скасовано, позов [PERSON] про визнання недійсними довіреності та договору довічного утримання задоволено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.01.2013 року рішення Апеляційного суду Сумської області від 19.07.2012 року скасовано, а рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.06.2012 року залишено в силі. Позивач змінивши предмет позову повторно звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати довіреність від 12.08.2005 року недійсною, мотивуючи свої вимоги тим що довіреність підписана не [PERSON] У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, позивач на підтвердження своїх доводів, не надав суду доказів, які б підтверджували зазначену ним обставину. Натомість, згідно висновку експерта від 24.11.2014 року підпис у довіреності від 12.08.2005 року виконаний ймовірно [PERSON] (а.с.185-190) Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно приписів ст.ст. 244,245 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачено ст. 203 ЦК України. Згідно з положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки, позивачем не надано доказів, що довіреність від 12.08.2005 року була вчинена з порушенням вимог ст.ст. 203,207 ЦК України, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, отже в силу ст. 88 ЦПК України понесені ним судові витрати та витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: dismissed