Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 736-010/07Р, відповідно до якого відповідачці було надано кредит в сумі 60000 дол. США, строком до 09.10.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, 09.10.2007 року позивач та фізична особа громадянин [PERSON] уклали договір поруки № 736-010/07Р. Однак, відповідач не виконала умови договору і своєчасно не повернула банку кредитні кошти. Станом на 18.06.2015 року загальна сума заборгованості позичальника перед Банком склала - 81022,36 дол. США та 999707,37 грн. заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит. Тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить суд стягнути солідарно з відповідачки та його поручителя на користь позивача заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить суд позов задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов визнала частково. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що між [PERSON] та АКБ «Правекс Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс Банк», 09 жовтня 2007 року був укладений кредитний договір № 736-010/07Р (а.с.9-13). 28 вересня 2009 року між [PERSON] та АКБ «Правекс Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс Банк», було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 736-010/07Р від 09 жовтня 2007 року, за яким сторони домовились кредитний договір № 736-010/07Р від 09 жовтня 2007 року, викласти у новій редакції ( а.с. 18-20). За умовами кредитного договору, банк зобовязувався надати позичальнику кредити на умовах та порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобовязувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом щомісяця до 10 числа наступного місяця включно, згідно графіку погашення кредиту (п. 4.1 кредитного договору), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Банк, згідно умов кредитного договору, надав позичальникові кредит в іноземній валюті у розмірі 60000,00 доларів США, строком до 09 жовтня 2017 року. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 500,00 доларів США щомісяця, до 10 числа наступного місяця. 28 вересня 2009 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №736-010/07Р від 09.10.2007 року. Пунктом 4.1. договору визначено, що Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом щомісячно до 10 числа наступного місяця включно згідно наступного графіку погашення кредиту: З «09» жовтня 2007 року по «10» листопада 2008 року 500,00 дол.США, З «11» листопада 2008 року по «10» травня 2009 року 0,00, З «11» травня 2009 року по «10» вересня 2017 року 529,00 дол. США, З «11» вересня 2017 року по «09» жовтня 2017 року 600,00 дол. США За період користування кредитними коштами, позичальником здійсненні часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (пункт 4.1) погашення кредиту повинне здійснюватись частинами з 1 до 10 числа кожного місяця (останній платіж - у жовтні 2017 року). Оскільки умовами договору установлені окремі самостійні зобов'язання щодо повернення кредиту, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо. За відсутності платежу з 11 числа кожного місяця виникає прострочення боржника за зобов'язаннями, а у кредитора виникає право на позов. Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов'язань. За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності по стягненню чергових щомісячних платежів (простроченої заборгованості), процентів, що виникла до 01.09.2012 року минув. Сторони кредитного договору домовленості щодо зміни тривалості позовної давності в порядку ст. 259 ЦК України не досягли. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором тільки 03.09.2015 року свідчить про сплив строку позовної давності для звернення до суду в частині заборгованості по стягненню чергових щомісячних платежів (простроченої заборгованості), оскільки останній платіж з погашення тіла кредиту відповідач здійснила 18.11.2008 року. Враховуючи зазначене з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в частині, що виникла і не сплачена, починаючи з 01.09.2012 року по 18.06.2015 року яка складає 17986,00 доларів США та достроково за період з 18.06.2015 року по 09.10.2017 року у розмірі 14883,00 доларів США, загальний розмір заборгованості за тілом кредиту складає 32869,00 доларів США що за курсом НБУ (21,6502 грн. за долар США) станом на 18.06.2015 р. становить 711620,42 гривень. Отже, у звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення основної суми кредиту, кошти у розмірі32869,00 доларів США що за курсом НБУ (21,6502 грн. за долар США) станом на 18.06.2015 р. становить 711620,42 гривень, які підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2. кредитного договору, кредит надається строком з 09.10.2007 року по 10.11.2007 рік зі сплатою 12,49 % річних; з 11.11.2007 року по 30.04.2008 рік зі сплатою 13,49 % річних; з 01.05.2008 року по 10.11.2008 рік зі сплатою 12,49 % річних; з 11.11.2008 року по 31.08.2009 рік зі сплатою 13,49 % річних; з 01.09.2009 року по 09.10.2017 рік зі сплатою 12,49 % річних. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються у період з 06.06.2008 року до моменту повернення кредиту, вказаного у п. 1.2. кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного договору. Позичальник допустив порушення своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 18 червня 2015 року за позичальником обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 27 522,36 дол. США. Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, проценти у розмірі 27522,36 дол. США що за курсом НБУ (21,6502 грн. за долар США) станом на 18.06.2015 року становить 595864,59 гривень, які підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Згідно п. 9.1. кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У зв'язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 18 червня 2015 року становить 28801,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2015 року становить 623542,73 грн. Також у зв'язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 18 червня 2015 року становить 17374,81 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2015 року становить 376164,64 грн. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладений договір поруки № 736-010/07Р від 09 жовтня 2007 року ( а.с.21-22). За умовами вказаного договору поруки, поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. Пунктом 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору кредитором в односторонньому порядку. Термін дії договору поруки - до 09 жовтня 2020 року, що визначено у п. 4.1. вищевказаного договору. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За умовами договору поруки, що визначені у п. 2.1., у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, поручитель зобов'язується виконати за нього зобов'язання перед банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1. даного Договору, із змінами та доповненнями до нього. Відповідно до ст.. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. У відповідності до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. У звязку з систематичним порушенням своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору, відповідачу було нараховано неустойку. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Представник відповідачів [PERSON] просила суд зменшити суму нарахованої пені та штрафів з врахуванням матеріального стану відповідачів. За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. А відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні: не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вказано вище в рішенні, банком нараховано до сплати позичальнику 28801,05 дол. США пені за несвоєчасне погашення кредиту та 17374,81 дол. США пені за несвоєчасне погашення відсотків. Із розрахунку заборгованості вбачається, що пеня позивачем обрахована починаючи з 13.11.2007 року по 18.06.2015 року ( а.с. 6-8). Стороною відповідачів подано до суду заяву про застосування термінів позовної давності. Щодо стягнення розміру пені, виходячи з дійсних обставин справи, оскільки розмір пені у гривні повинен бути обрахований на кожну дату, що не було зроблено позивачем, з урахуванням співмірності штрафних санкцій відносно суми порушеного зобовязання, суд вважає за можливе, в силу ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені до 10000 грн. При цьому суд, враховує також наявність обставин, що мають істотне значення, а саме те, що відповідач тривалий час працює бухгалтером у фермерському господарстві, має невелику заробітну платню , на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, за період дії кредитного договору відповідач сплатила в рахунок погашення кредиту 32004,00 дол. США, що є більше половини тіла кредиту, кошти використала на придбання будинку для своєї сімї. Згідно зі ст.. 543 ЦК України, позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за договором, а тому банк має право вимагає виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Також згідно умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на даний час вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача поручителя заборгованість по кредиту, відсоткам та пені за невиконання умов договору. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 ЦК України. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 530 ЦК України зобовязання має виконуватися у встановлений договором строк. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Отже, на користь позивача з відповідачів належить стягнути солідарно борг, зокрема: 32869.00 дол. США - заборгованість за кредитом, 27522.36 дол. США - заборгованість по процентах, 10000.00 - заборгованість по пені Згідно з ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідачів виникла заборгованість по простроченому кредиту, процентах та пені. Оскільки, відповідачі виконують свої зобов'язання передбачені договором про надання кредиту неналежним чином, тому, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по зазначеному договору. Крім цього, підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial