Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, на підставі договору факторингу між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» від 30.09.2014 р., про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 14.01.2013 року, укладеним між ПАТ Альфа-Банк та [PERSON], в сумі 30212,12 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9343,1 грн., простроченогї заборгованості за кредитом в сумі 15997,58 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 4124,72 грн., комісії 5889,82 грн. та штрафу в сумі 4200,00 грн., що утворилася станом на 10.03.2016 року, посилаючись на порушення боржником зобовязань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, проте заяви про розгляд справи у свою відсутність на адресу суду не подала та про причини своєї неявки суд не повідомляла. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2013 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500901862. Відповідно до вказаного договору ПАТ «Альфа-Банк» надав позичальникові кредит в сумі 17561,82 грн. у строк до 15.01.2016 р. зі сплатою 15,99 % річних. 30.09.2014 р. між ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. Так, відповідно до п.п.1.1.,1.3 додаткової угоди №2 від 08.12.2014 р. до договору факторингу, ТОВ «Дата [PERSON]» зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа Банк») за плату, а клієнт зобовязується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважаться відступленим Фактором в день отримання клієнтом грошових коштів від Фактора. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Умовами вищевказаного договору визначено що, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких обовязків, встановоених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та\\або процентів за його користування, щона йменше на один календарний місяць, позикодавець має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором . З наданих суду документів, вбачається, що позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 10.03.2016 року заборгованість за кредитним договором згідно із наданим розрахунком складає 30212,12 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредиту в сумі 15997,58 грн., заборгованості за відсотками в сумі 4124,72 грн., комісії в сумі 5889,82 грн., штрафу в сумі 4200,00 грн. Враховуючи зазначене та оскільки відповідач протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, тобто зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволення, а зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved