Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором № ПУ-00213000715 від 04.04.2013 року, у розмірі 9 850,00 грн. та 243,60 грн. стягнення судових витрат, посилаючись на такі обставини. 04.04.2013 року між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ПУ-00213000715, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 1 200 грн., строком погашення до 19.04.2013 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів з розрахунку 732 % на рік. Однак, [PERSON] у встановлені договором терміни повернення наданого їй кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом не виконує. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив слухати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.2013 року між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ПУ-00213000715, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 1 200 грн., строком погашення до 19.04.2013 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів з розрахунку 732 % на рік. Однак, [PERSON] у встановлені договором терміни повернення наданого їй кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом не виконує. Кредит був наданий [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 04.04.2013 р., таким чином, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, вона порушила вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved