Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду 08.11.2013 року з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 17.11.2011 року між Комунальною установою Білоцерківської міської ради «Інспекції з благоустрою міста Біла Церква» та [PERSON] було укладено договір № 237 на користування об'єктом благоустрою. Відповідно до п. 1.1 даного договору, відповідач використовує об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою: [ADDRESS]. Ціна послуг за договором визначається відповідно до п.п. 4.3. додатку № 1 «Плата за послуги з оформлення документації, пов'язаної з благоустроєм міста» рішення Білоцерківської міської ради від 11.07.2008 року № 800 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Біла Церква» та становить 100 грн. на місяць. Відповідно до п. 3.1. Договору, відповідач має проводити оплату до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування на поточний рахунок позивача коштів в розмірі 100 % суми. Однак, відповідач належним чином не виконує зобов'язання за договором, зокрема, щодо повної та своєчасної оплати послуг, в зв'язку з цим утворилась заборгованість за період з 17.11.2011 року до 01.11.2013 року в розмірі 2346 грн. 67 коп. В добровільному порядку відповідач не виконує умови договору та борг не сплачує, в зв'язку з цим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на їх користь кошти в розмірі 2346 грн. 67 коп. та судові витрати по справі. До попереднього судового засідання представником позивача за довіреністю Гайдуковим Борисом Борисовичем було надано заяву про збільшення позовних вимог, а саме просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість яка утворилась за період з 17.11.2011 року по 01.01.2014 року в розмір 2546 грн. 67 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Гайдуков Борис Борисович надав до суду заяву про уточнення позовних вимог в яких просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість яка утворилась за період з 17.11.2011 року до 01.04.2014 року в розмірі 2346 грн. 67 коп. та судові витрати по справі які складаються з судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. та витрат на суму 48 грн. 00 коп., що пов'язані з направленням повідомлення телеграфом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, та зазначив, що договір від 17.11.2011 року та додаткову угоду від 30.12.2013 року він читав та підписував, однак не погоджується з даним договором в зв'язку з тим, що протягом року гараж стояв закритим та він взагалі не користувався ним, однак про це позивача не повідомляв. Оплату по договору провів після отримання претензії - вимоги в розмірі 500 грн. і запропонував позивачу укласти договір реструктуризації в зв'язку з тим, що всю суму він не в змозі оплатити відразу, однак йому було відмовлено. В зв'язку з цим просить суд позов задоволити частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 17.11.2011 року між К УБМР «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» та [PERSON] був укладений договір № 237 на користування об'єктом благоустрою. Відповідно до якого відповідач має право використовувати об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою: [ADDRESS], а позивач в свою чергу зобов'язувався за плату надати відповідачу послуги з забезпечення можливості користування об'єктом благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та здійснювати контроль що до використання об'єкта благоустрою, шляхом оформлення відповідних документів. Плата за дані послуги відповідно до п. 2.2 договору становила 100 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ 16,67 грн. на термін дії договору. Оплату за надані послуги відповідач повинен був проводити до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування на поточний рахунок позивача коштів в розмірі 100 % суми, що підтверджується договором (а.с. 9) та копією додаткової угоди № 1 від 30.12.2013 року (а.с. 49). Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) забов'язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послуги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами позивач виконав умови договору в повному обсязі, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, чим спричинив заборгованість за період з 17.11.2012 року до 01.04.2014 року в розмірі 2346 грн. 67 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості від 01.04.2014 року № 303 та довідкою від 01.04.14 р. № 304 (а.с. 47,48). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору та додаткової угоди був ознайомлений при їх укладенні та підписав вказаний договір та додаткову угоду. Також, відповідач знав про існування заборгованості та частково погасив заборгованість сплативши в лютому 2014 року 500 грн., даний факт підтверджується претензією - вимогою від 22.04.2013 року № 546, претензією-вимогою від 18.10.2013 року № 845, які були направлені на адресу відповідача (а.с. 17-20), розрахунком заборгованості від 01.04.14 року (а.с. 47) та не заперечується відповідачем. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Відповідач в своїх поясненнях зазначав, що протягом року він не користувався гаражем, однак будь-яких заяв до К УБМР «Інспекції з благоустрою міста Біла Церква» ним подано не було, жодного доказу в підтвердження заперечень відповідачем до суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 2346 грн. 67 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду в розмірі 229 грн. 40 коп. та витрати пов'язані з викликом відповідача до суду в розмірі 48 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком (.а.с. 44) тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 277 грн. 40 коп.

Outcome: approved