Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №148/ФКВ-07 від 26.04.2007 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», після якого вони набули право вимоги, та відповідачем був укладений вказаний кредитний договір, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 60600,00 доларів США з розрахунку 11,50% річних на строк з 26.04.2007 року по 25.04.2012 року. За умовами кредитного договору він повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 27.06.2012 року заборгованість становить 341801 (триста сорок одна тисяча вісімсот одна) гривня 44 копійки, з яких: сума заборгованості за кредитом - 266390,03 грн.; сума заборгованості за відсотками - 74509,44 грн., сума комісій - 901,97 грн., яку позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, до суду надав письмові заперечення та просив у позові відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів права звернення до суду та права вимагати дострокового повернення коштів за кредитним договором через відсутність доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, не обмеженого у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 26.04.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №148/ФКВ-07, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 60600,00 доларів США з розрахунку 11,50% річних на строк з 26.04.2007 року по 25.04.2012 року. 30.06.2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», позивачем та НБУ був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань на користь позивача, у тому числі й за кредитним договором №148/ФКВ-07 від 26.04.2007 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №148/ФКВ-07 від 26.04.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 27.06.2012 року становить 341801 (триста сорок одна тисяча вісімсот одна) гривня 44 копійки, з яких: сума заборгованості за кредитом - 266390,03 грн.; сума заборгованості за відсотками - 74509,44 грн., сума комісій - 901,97 грн. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Курс НБУ при здійсненні розрахунку, наданий позивачем, був нижчий від курсу НБУ на момент розгляду справи, тому вимоги підлягають задоволенню повністю виходячи з передбаченого ч.1 ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню у рівних частках на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3219,00 гривень.

Outcome: approved