Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2002 року на користь відповідачки на утримання сина, [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30 червня 2012 року він уклав шлюб з [PERSON], актовий запис 359. Від цього шлюбу позивач має малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька позивача з народження перебуває на диспансерному обліку в лікаря невропатолога з порушенням функції, як наслідків ППЦНС. Крім цього, на утриманні позивача перебуває його дружина, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зменшити розмір утримуваних з нього аліментів до 1/6 частини частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% для прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача по справі надійшла письмова заява про розгляд його позовних вимог у його відсутність, позов підтримує та просить суд його задовольнити. В порядку виконання окремого доручення компетентним судом Російської Федерації за місцем проживання [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] було проведено судове засідання за участю відповідачки, в якому остання позовні вимоги не визнала, вважала їх необґрунтованими, оскільки її дитина перенесла операцію, постійно проходить курси лікування, потребує додаткової матеріальної підтримки, а тому вважає, що розмір аліментів не може бути зменшений. Справу просить слухати у її відсутність. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2002 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно./а.с.8/ 30 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації було зроблено актовий запис № 359./а.с.11/ Від вищезазначеного шлюбу позивач має малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб./а.с.12/ Як вбачається з довідки голови будинку від 23.06.2014 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з дружиною - [PERSON] та донькою [PERSON]. 2013 р.н./а.с.13/ У відповідності до довідки про доходи [PERSON] за останні 6 місяців була нарахована заробітна плата в розмірі 31679,40 грн./а.с. 14/ Донька позивача - [PERSON], [INFO] з народження перебуває на диспансерному обліку в лікаря невропатолога з порушенням функції, як наслідків ППЦНС, що підтверджується довідкою № 2 від 27.06.2014 року та відомостями пологового будинку про новонародженого/а.с.15-16/ За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька. зміна сімейного стану можуть бути підставами для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, у разі зміни матеріального становища та сімейного стану платника аліментів, він має право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 05.02. 2014 р. (справа № 143 цс 13). Так, згідно ч.2ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом установлено, що позивач має постійну роботу із регулярним доходом, також судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] та має неповнолітню дитину на утриманні від цього шлюбу. Наведені обставини свідчать про те, що у позивача змінився сімейний стан, та що у позивача народилась дитина від нового шлюбу, яку він утримує, що свідчить про зміну його становища, та можливості сплачувати раніше присуджену суму. Разом з тим, зменшення розміру аліментів має забезпечити і розумні матеріальні потреби дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому позовні вимоги в частині зменшення аліментів на користь відповідачки на утримання сина та встановлення розмір аліментів саме в розмірі 1/6 частини не підлягають задоволенню, з тих підстав, що аліменти в такому розмірі на дитину зробить неможливим утримання неповнолітньої дитини, на утримання якої відповідно положенням СК України, розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та наявність підстав для зменшення розміру аліментів на дитину, які стягуються з нього за рішенням суду, до 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 192 СК, ст.ст.10,11,57,88,209,212,213,214,215,367 ЦПК України, суд,

Outcome: partial