Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 2, розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Матвєєа. Вказаний житловий будинок належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області, [PERSON] Вказує, що відповідачі раніше були власниками зазначеного будинку. З моменту продажу будинку останні вивезли все приналежне їм майно та особисті речі, відїхали у невідомому напрямку та не знялись з реєстраційного обліку. Відповідно до [PERSON], складеного у присутності сусідів-свідків [PERSON] та [PERSON], виданого керівником комітету мікрорайону «Славкурорт» вбачається, що відповідачі зареєстровані, але на проживають [INFO], розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Матвєєа. У звязку з чим, відповідачі до теперішнього часу зареєстровані за вищевказаною адресою, а позивачу доводиться сплачувати додаткові комунальні витрати, саме з цих обставин вона не може оформити субсидію, що спонукає її звернутись з відповідним позовом до суду. Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] та [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], особами, які втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 2, розташованим за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Матвєєа. В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги № 45 від 18 січня 2018 року, Ордер серії ДН № 00044519 від 19 січня 2018 року, не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, 06 березня 2018 року ними надано Заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. (а.с. 23-24) Відповідачі у призначений час в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області. Про причини неявки суд не повідомили. (а.с. 20) Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.» Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі [PERSON], [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 09 липня 2013 року серії ВТ № 034447, [PERSON] Ізабелла Ігорівна є власником однієї другої частки житлового будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Матвеєва, будинок № 2. Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115365725, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 99822114141, номер запису про право власності № 1572822 від 09 липня 2013 року. (а.с. 7-8) Відповідно до Довідки, виданої виконавчим комітетом Словянської міської ради 18 січня 2018 року вбачається, що за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Матвєєва, будинок № 2 крім [PERSON] зареєстровані: донька [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно Договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Матвєєва, будинок № 2, сторони домовилися про те, що відповідачі звільнять відчужуваний будинок для вільного і безперешкодного користування ним позивачем, у тому числі зобовязується знатися з реєстрації особисто у строк до 01 липня 2015 року (а.с.7 зворот) Відповідно до [PERSON] № 12, виданого [PERSON] 18 січня 2018 року Керівником комітету мікрорайону «Славкурорт», складеного у присутності свідків-сусідів: [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] вбачається, що за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Матвєєва, будинок № 2 громадяни [PERSON] та [PERSON] не проживають (а.с.6). Відповідно до ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст.\~391,\~396 Цивільного кодексу України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до розяснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що реєстрація [PERSON] та [PERSON] у будинку позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, відповідно до договору купівлі-продажу від 09 липня 2013 року відповідачі були зобовязані знатися з реєстрації до 01 липня 2015 року, також, вони не є членами сімї позивача, у зв'язку з чим вказане порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved