Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором № 11077262000 від 14.11.2006 року у розмірі 53 054,70 дол. США, та стягнення судових витрат, посилаючись на такі обставини. 14.11.2006 року позивач та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 11077262000, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 67 000,00 дол. США строком погашення до 14.11.2027 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів з розрахунку 11,30 % річних у валюті отриманого кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 14.11.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 59645. 30.03.2009 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 238104. Однак [PERSON] встановлені договором терміни повернення наданого їй кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом не виконує. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2006 року позивач та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 11077262000, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 67 000,00 дол. США строком погашення до 14.11.2027 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів з розрахунку 11,30 % річних у валюті отриманого кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 14.11.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 59645. 30.03.2009 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 238104. Згідно п.п. 1.3, 1.4 договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісії за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в кредитному договорі, а також відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Однак [PERSON] встановлені договором терміни повернення наданого їй кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом не виконує. Невиконання кредитних договорів підтверджується довідками - розрахунками заборгованості станом на 11.11.2013 р. В порушення умов кредитних договорів, [PERSON] не здійснювала оплату кредиту, відсотків та пеніза його користування у зв'язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 11.11.2013 року за кредитним договором № 11077262000 від 14.11.2006 року складає 53 054,70 дол. США. Відповідачі сповіщалась належним чином про існування заборгованості, що підтверджується копіями листів № 30-11/4114 від 03.10.2013 року, № 30-11/4113 від 03.10.2013 року, № 30-11/4112 від 03.10.2013 року. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 553 за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, вона порушила вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином відповідно до курсу НБУ 11,7180 грн. за 1 дол. США на час ухвалення рішення по справі грошові зобов`язання відповідачів перед ПАТ «УкрСиббанк» становить 53 054,70 доларів США що еквівалентно 621 694,97 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідачів на користь позивача. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved