Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08 липня 2012 року він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 1450 доларів США, які останній зобов'язався повернути у строк до 08.07.2013 року. Крім того, відповідно до вищезазначеного договору позики відповідач зобов»язався щомісячно сплачувати позивачу без урахування основної суми боргу, грошові кошти в сумі 145 доларів США щомісячно на термін дії позики. В зазначений строк відповідач взяте на себе зобов'язання не виконав, до цього часу борг не повернув. Оскільки відповідач в зазначений строк зобов'язання не виконав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 12 397,5 гривень, а також суму 23 555,25 грн., яка відповідно до офіційного курсу долара становить 2 755 доларів США ( 145 доларів США х 19 місяців= 2 755 дол. США)., а також стягнути судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з»явились , про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав суду заяву, де позов підтримав та просив розглядати справу у його відсутність . Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, 08 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 1450 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути кошти в строк до 08.07.2013 року. На підтвердження цього [PERSON] написав позивачу розписку (а.с.6 - копія розписки). За договором від 08.07.2012 року встановлений термін повернення грошей - до 08.07.2013 року. Однак, відповідач позику позивачу не повернув й до цього часу. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, то неповернута сума коштів підлягає стягненню з нього на користь позивача за рішенням суду. Так, станом на 13 лютого 2014 року еквівалент 1450 доларів США за курсом Нацбанку України становить 12397,5 гривень з розрахунку 855,07 гривень за 100 доларів США. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивач у своїй позовній заяві просить також стягнути з відповідача 2755 доларів США, що станом на 13 лютого 2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ із розрахунку 100 доларів США 855,07 грн. становить 23 555,25 гривень та надає розрахунок (145 доларів США х19 місяців= 2755 доларів США). При цьому, позивач не зазначає та не обгрунтовує підстави для стягнення вказаної суми. Тому, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 625, 1046 -1050 ЦК України,

Outcome: approved