Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить усунути перешкоди [PERSON] зі сторони [PERSON] у спілкуванні з дитиною донькою [PERSON], 27.01.2010р.н.; визначити порядок спілкування [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], 27.01.2010р.н., а саме: систематичні побачення за місцем проживання [PERSON] (м.Херосн,вул.Ломоносова, буд.37) з 16:00год. четверга до 09:00год. понеділка щонеділі з правом ночівлі без присутності матері та з правом відвідування місць громадського відпочинку дитячих закладів та кружків у відсутність матері; 30 днів поспіль будь-яких літніх місяців з правом спільного виїзду до місця відпочинку для забезпечення курортного лікування та літнього відпочинку [PERSON], 27.01.2010р.н. без присутності матері; безперешкодно відвідувати [PERSON] у період хвороби за місцем її проживання або фактичного місцезнаходження; обовязково узгоджувати із [PERSON] зміну місця проживання та перебування [PERSON]; не суперечити [PERSON] висловлювати свої життєві погляди та світоуявлення перед [PERSON]; не перешкоджати [PERSON] фото та відео зйомці життєвих моментів [PERSON]. Оскільки відповідач перешкоджає йому в побаченнях з дитиною. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник третьої осби в судове засідання надала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], 27.01.2010р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження повторно виданим 08.02.2017р. відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні. Шлюб між сторонами розірвано та дитина проживає із матірю. Рішенням виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 09.03.2017р. надано дозвіл позивачу забирати його доньку кожного тижня щовівторка та щочетверга з 17:00год. до 19год. Кожного тижня щонеділі з 9:00год. до 18:00год., також на спільний відпочинок дитини разом з батьком, безперешкодних відвідувань дитини у період хвороби за місцем її проживання або фактичного місцезнаходження; зобовязано мати дитини [PERSON] до кінця березня 2017 року подати документи до навчального закладу для вступу дитини до першого класу та забезпечити проходження дитини підготовчих занять до першого класу за згодою з батьком дитини; попереджено батьків про недопущення негативного ставлення дитини до кожного з батьків. Сторони на даний час проживають окремо. Їхня донька проживає разом з матірю, відповідачем, проте, остання чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з особи ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не дає можливості спілкуватись батьку із донькою, тобто між сторонами склались неприязні стосунки. За таких обставин, відповідач може перешкоджати нормальному батьківському спілкуванню батька з донькою, що може негативно впливати на дитину. За таких обставин, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, батька та матері щодо виховання та спілкування з дитиною, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення способу його участі у спілкуванні та вихованні доньки підлягають задоволенню.

Outcome: approved