Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставі позову посилається на наступне. За життя батьків позивача [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO], позивач та його дружина постійно здійснювали догляд за ними, зокрема готували їжу, прибирали, здійснювали постійний догляд, надавали посильну матеріальну допомогу та вживали усіх заходів, які були необхідні для батьків. В даний період часу, під час хвороби батьків, відповідач не надавав жодної допомоги на придбання ліків та ухилявся від обовязку щодо надання батькам допомоги, зокрема матеріального чи фізичного характеру, незважаючи на існування такої потреби. Враховуючи наведене, просив суд усунути [PERSON], від права на спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що положенням ч.6 ст. 1226 ЦК України передбаченого щодо усунення від права на спадкування розповсюджується на усіх спадкоємців, у тому числі і по заповітум. Так як суду надано достатньо доказів перебування батьків відповідача у безпорадному стані через похилий вік та стан хвороби, а в свою чергу відповідач ухилявся від надання їм допомоги матеріального та фізичного характеру, та навіть не відвідував їх, таку допомогу надавав її довіритель спадкоємець за законом [PERSON], що підтверджується письмовими доказами по справі та поясненнями свідків, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні дав пояснення, що безпорадний стан батьків відповідача підтверджується їхнім похилим віком, витягами з історії хвороби та довідками про їхні доходи за життя, витребувані судом а також поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків, з яких вбачається, що батьки сторін внаслідок похилого віку були тяжко хворими, однієї пенсії в сумі 800 грн. на місяць не було достатньо для їхнього нормального проживання, харчування, купівлю ліків. Внаслідок відповідного безпорадного стану, вони потребували постійного стороннього догляду та допомоги, яку у повному обсязі надавав позивач по справі разом з його дружиною, у тому числі фізичного та матеріального характеру. Водночас відповідач по справі ухилявся від надання такої допомоги його батькам, у звязку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачем було подано суду відзив на позовну заяву, посилаючись на наступне. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач належним чином не здійснював догляд за матірю і на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України його слід усунути від спадкування. Дана стаття передбачає усунення від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що спадкоємець ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік або каліцтво був у безпорадному стані. Так як він прийняв спадщину після смерті матері за заповітом а не за законом, посилання позивача на ч.5 ст. 1224 ЦК України є безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснення особисто не давав, однак від його імені діяв представник [PERSON], яка пояснила, що мати сторін при житті здійснила своє волевиявлення та заповіла все своє майно на користь відповідача. В судовому засіданні стороною позивача не доказано, що батьки позивача перед смертю перебували у безпорадному стані та потребували стороннього догляду, що спростовується поясненнями свідків допитаних у судовому засіданні, у тому числі поясненнями позивача у якості свідка, які пояснили, що батьки сторін за життя мали фінансові зберігання, незважаючи на пенсію, яку Позивач [PERSON], пояснення як сторона по справі не надав, однак будучи допитаний у якості свідка суду пояснив, що він постійного проживав у с. Хряцька з батьками в одному дворі, де проживає по даний період часу. Його сестра з Молдавії приїжджала до батьків раз у пів року. Відповідач навідував батьків один-два рази на місяць. Батько за життя скаржився чому відповідач його не навідує, на що позивач казав, що відповідач працює. Він не памятає щоб відповідач чимось допомагав батькам та в принципі не чув від батьків щоб ті за життя просили певної допомоги у відповідача. Лікувальні засоби відповідач інколи купував батькам, які саме не знає. У батьків була пенсія, а тому за всі покупки здійсненні відповідачем, батьки йому повертали гроші. Інколи відповідач з дружиною можливо приїжджали на годину-дві до батьків помити якісь ковдри, однак вони постійно поспішали, казали, що їх дома чекає дитина, а так щоб ще щось робили він не бачив. Якщо ночували у батьків, то приходили до них під вечір та в ранці близько сьомої-восьмої години їхали, а тому часу щоб фізично допомогти батькам у відповідача не було. На старості років батьків, їм помагав позивач, а відповідач не надавав допомоги, так як постійно був на роботі, мав платити кредит та жалувався, що немає часу помагати. Батьки на старості років потребували підтримки, яку їм надавав позивач з дружиною, готували та давали їм їсти. Його батьки за життя мали пенсію, раніше тримали корову, поросят, а тому у них залишились грошові збереження, за які позивач похоронив батьків. Мати свідка на старості років не була прикута до ліжка та до останніх років життя ходила. Близько до її смерті відповідач один раз відвіз матір на машині в м. Чернівці на медичний огляд та відвіз назад додому, більше щоб він помагав по лікуванню не памятає, а в загальному мати була спроможна доглядати за собою коли хворіла. Свідок лише один раз кликав швидку допомогу з м. Герца, також десь зо два рази приходив до батьків лікар з села. Батько пару місяців до смерті був прикутий до ліжка, за ним доглядав він з дружиною та його мати. Відповідач приїжджав приблизно раз у два тижні і то з суботи на неділю. Він купував ліки, однак батьки йому повертали кошти за лікування. Близько 10 років до смерті батьки тримали корову. Близько до смерті батьки тримали у господарстві лише курей, іншої худоби не мали. Господарство свідка було окремим від господарства батьків, однак він допомагав їм по господарству, а саме палив пічки у будинку, носив з колодязя воду, та здійснював елементарні речі по господарству, так як батьки не були спроможні в силу свого похилого віку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач являється її рідним чоловіком, з яким проживає у його господарстві з березня 1993 року, разом з його батьками. Її чоловік періодично працював по найму, здебільшого він не працював а доглядав за його батьками та господарством. Вона працювала на постійній основі на швейній фабриці. Останні роки перед смертю батьків її чоловіка, вона з позивачем не працювали через те, що треба було доглядати за домогосподарством, так як вони та батьки позивача мали велике господарство та було багато роботи. У звязку з похилим віком та станом здоровя батьки позивача, не могли самостійно здійснювати у повній мірі догляд за домогосподарством, а тому фактично її чоловік все сам робив. Позивач є найменшим з братів у сімї та між ним та іншими братами та сестрами була домовленість, що позивач буде доглядати за батьками та йому лишиться господарство батьків. Фактично батьки позивача не були лежачими, однак батько позивача був інвалідом та потребував стороннього догляду. Останнім часом батьки не були спроможні навіть піти до магазину, їсти іноді могли собі приготувати. Однак в останній період часу свідок сама готувала їжу а її чоловік відносив її його батькам. Розмір пенсії батьків позивача на ліки їм вистачало. Відповідач відмовився надавати допомогу його матері перед смертю, це повязано з тим, що навесні 2014 року вони придбали дрова. Так як у її чоловіка болів ліктьовий сустав, він попросив відповідача прийти допомогти поколоти дрова, однак відповідач на допомогу так і не прийшов, незважаючи на те, що казав що допоможе. Відповідач постійно мав проблеми та батьки йому постійно допомагали, оплачували заборгованість замість нього за покупку ним автомобіля у кредит, тримали для нього курей, за яким здебільшого доглядав її чоловік. Відповідач коли приїжджав інколи купував хліб чи ще щось, однак продуктів харчування наприклад на тиждень наперед не купляв. Батьки постійно допомагали відповідачу у фінансовому плану, так як вони казали, що позивачу залишиться господарство та будинок, а іншим братам та сестрам будуть допомагати фінансово, чим зможуть. Батьки позивача неодноразово просили відповідача прийти допомогти їм по господарству по суботам, так як він в даний день не працював, однак він не приходив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік від домоволодіння спадкодавців [PERSON] та [PERSON], знає їхню родину близько двадцяти років. В домогосподарстві спадкодавців на даний час проживає позивач з його дружиною, які постійно доглядали за ними. Батько позивача тяжко був хворий, так як був пристарілий та ходив з палицею. Останні місяці він не міг ходити та за ним доглядав позивач з дружиною та мати позивача. На її думку, [PERSON] та [PERSON] за життя потребували постійного догляду. Даний догляд та допомогу їм надавали позивач з його дружиною. Свідок не бачила щоб [PERSON] та [PERSON] просили відповідача про допомогу та не володіє такою інформацією. Відповідач як син заходив у гості до своїх батьків, однак свідок не знає чи він допомагав батькам. Після смерті батька сторін, їхній матері допомагали по господарству позивач з його дружиною та жінки з села, які допомагали їй збирати урожай. До самої смерті [PERSON] була спроможна та працювала на городі. Матері сторін перед смертю допомагала сестра [PERSON], та дружина позивача [PERSON], які прибирали, готували їй їсти. Їй відомо, що позивач підтримував домогосподарство батьків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони по справі являються її рідними братами а спадкодавці [PERSON] та [PERSON] є її рідним батьками. Вона проживає по сусідству з домогосподарством її батьків та все життя проживала фактично з батьками, допомагала їм по господарству, варила їсти та кожен день по пару разів навідувалась до них. Домогосподарство її батьків складається з двох житлових будинків та однієї літньої кухні. Батьки жили у одному з будинків, а позивач [PERSON] з його дружиною постійно проживали окремо від батьків у літній кухні, яка знаходиться у домогосподарстві батьків. Матір [PERSON] тримала хороші відносини з її братом [PERSON], відповідачем по справі, який разом з його дружиною постійно допомагали батькам по господарству. З боку її батьків не виникало питання про те, що відповідач не навідує їх, не хоче їм допомагати, та навпаки, свідок разом з відповідачем постійно допомагали їм по господарству і на городі. Позивач [PERSON] ніколи не допомагав батькам. Догляд за ними здійснювала сама свідок та відповідач з його грудиною [PERSON]. Дружина відповідача один раз на тиждень брала брудні речі батьків на прання. Худобу її батьки не тримали на протязі останніх п'ятнадцять років. У фінансовій підтримці її батьки не мали потреби, самі платили за світло та навпаки допомагали фінансово позивачу [PERSON], так як він з дружиною ніде не працювали. Позивач [PERSON] на старості років батьків тримав корову лише для себе та своєї дружини. Батьки господарство не тримали так як вже не хотіли та не буди спроможні. Її батьки на старості років ходили а не були фактично прикуті до ліжка та не потребували стороннього постійного догляду. За батьками фактично доглядав відповідач та сама свідок. Відповідач по 2-3 рази на тиждень приїжджав з м. Чернівці до батьків, купував батькам ліки, продукти харчування. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач по справі є її чоловіком. Батько чоловіка помер в 2012 році, а в 2010 році на виклик сестри її чоловіка [PERSON], вони приїхали додому до батьків. Зайшли у будинок, а там нікого не було. Помітили, що на полу лежав батько непритомний. Її чоловік поїхав в м. Герца за лікарем, який назначив курс лікування батькові, після чого відвіз лікаря назад на роботу, та по дорозі назад купив необхідні лікувальні засоби. Цим зайнявся її чоловік а не позивач, який фактично проживав в одному домогосподарстві з батьками. Всі брати та сестри її чоловіка жили дружно окрім позивача, який був чомусь відсторонений від сімї. Батько [PERSON], за життя казав, що не має надії на позивача, однак щоб не виникали питань, він запише на користь її чоловіка та позивача по половині свого майна. Так як її чоловік після смерті батька шукав гроші їй на операцію, він пропустив термін для прийняття спадщини. Матір її чоловіка [PERSON] за життя заповіла все своє майно її чоловікові. Вона мала статус матері героїні та отримувала хорошу грошову компенсацію, одного разу вони їхали з нею у Хряцьківську сільську раду, де їй дали одноразово близько 13000 грн., після того ще були випадки отримання нею грошової допомоги. Батько її чоловіка був інвалідом з дитинства, так як одна нога була коротше іншої, та [PERSON] кожного року їхав з батьком в м. Чернівці на вул. Садовського на проходження медичної комісії для обновлення висновку медичної комісії до виповнення батькові пенсійних років. Мати її чоловіка померла [INFO]. А у вересні 2014 року вона з відповідачем забрали матір у м. Чернівці для проходження медичного обстеження. Свідок неодноразово бачила як дружина позивача ішла по своїм справам та до батьків допомагати не заходила. Позивач з його дружиною ніде не працювали. Вони ніколи не допомагали пристарілим батькам. Свідок постійно мила вікна та двері, прибирала у будинку батьків чоловіка, брала додому прати речі та приносила їх випраними та гладженими Інші сестри чоловіка фізично допомагали батькам, а саме: Люся, яка проживає у м Івано-Франківськ, приїжджала два рази на місяць та робила генеральне прибирання у будинку батьків; з Молдавії приїжджала сестра її чоловіка допомагати батькам восени на збирання урожаю та весною на садження урожаю, сапання, прибирання тощо. Свідок з чоловіком приїжджали до батьків постійно, починаючи з 1976 року, після одруження. Коли їх не було, батькам допомагала сестра чоловіка [PERSON] та її син [PERSON], а не позивач. Батьки дома тримали живлення. Останні близько 10-12 років вони її не тримали. Матір її чоловіка тримала курей, а сметану, молоко та сир їй давала сестра чоловіка [PERSON]. Матір її чоловіка до смерті ходила, не була прикута до ліжка, читала газети, була дуже грамотною жінкою. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], [INFO] у віці 87 років помер [PERSON] (а.с.25). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2014 року, [INFO] у віці 91 рік померла [PERSON] (а.с.24). За життя останньою 30.10.2014 року складено заповіт, яким заповіла на користь відповідача [PERSON] успадковане нею майно після смерті чоловіка [PERSON]. З матеріалів позову та обставин справи, які сторонами не заперечувалися та не підлягають доказуванню, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли: дружина [PERSON] та позивач-син спадкодавця [PERSON] Відповідач являється спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та його рідним сином, в свою чергу спадщину не приймав. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину як спадкоємець за законом, а відповідач прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом. Як на обраний спосіб захисту, позивач просив усунути відповідача від спадкування після смерті батьків в силу ч.5 ст. 1224 ЦК України, так як він ухилявся від надання допомоги спадкодавцям, які потребували допомоги та через похилий вік та стан хвороби були у безпорадному стані, посилаючись на те, що ця норма закону згідно ч.6 ст. 1224 ЦК України, поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі і на коло спадкоємців за заповітом. Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов до наступних висновків. Прийняття спадщини - це засвідчення згоди спадкоємця вступити у всі правовідносини спадкодавця, які в сукупності становлять спадщину. Це односторонній правочин, укладанням якого спадкоємець висловлює свою згоду на настання певних юридичних наслідків. Така згода повинна бути виражена встановленим законом способом. Право на прийняття спадщини є однією із складових змісту правоздатності. Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому, згідно ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. При цьому, згідно ч.1 ст.1278 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. На підставі вказаного, суд дійшов до висновку, що оскільки спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], за життя було складено заповіт на користь відповідача, то застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми матеріального права, які регулюють правовідносини спадкування за заповітом в частині позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідача після смерті матері. Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України, від права на спадкування може бути усунена особа, яка претендує на спадщину за законом, а відповідач є спадкоємцем після смерті матері на підставі заповіту. Таким чином, оскільки позивачем підставою звернення із цим позовом вказано ч.5 ст.1224 ЦК України, яка регламентує усунення від права на спадкування за законом, то судом не може бути застосована вказана норма до спірних правовідносин, а відтак неможливим є усунення від права на спадкування за законом особи, якій таке право належить на підставі заповіту, тобто відсутні підстави для усунення [PERSON] (який отримав таке право на підставі заповіту) від права на спадкування після смерті матері [PERSON] на підставі норми, яка регулює усунення від права на спадкування спадкоємців за законом, у звязку з чим у даній частині позовних вимог слід відмовити, так як всі інші обставини, на які посилався позивач та його представник та докази, якими вони їх обґрунтовували були спрямовані саме на доведення наявності обставин, необхідних для застосування ч.5 ст.1224 ЦК України, яка, як зазначалося вище, не може бути застосована до спірних правовідносин. Вирішення питання щодо усунення від права на спадкування з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, можливе за умови, якщо таке право на спадкування існує. Так як відповідач не прийняв спадщину після смерті його батька [PERSON], а передбачений шестимісячний термін з часу відкриття спадщини сплинув, відповідач вважається таким, що втратив право на спадкування після смерті батька. Доказів поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини та звернення з відповідною заявою суду надано не було, а отже відповідач не скористався своїм правом на прийняття спадщини після смерті батька та втратив таке право. Так як усунення відповідача від спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], не породжує для позивача пов'язаних із спадкуванням прав та обов'язків, так як таке право відповідача втрачене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. У пункті 6 постанови №7 Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року Верховний Суд України розяснив, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. За приписами абз. 2 ч. 3, ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз'яснень, викладених у п.6 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Тобто, при розгляді позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Проте, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту перебування спадкодавців [PERSON] та [PERSON]К, у безпорадному стані в силу похилого віку, чи тяжкої хвороби, внаслідок яких вони не могли себе обслуговувати самі, а також те, що спадкодавці потребували допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Навпаки, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], зокрема, підтвердили той факт, що відповідач не ухилявся від надання допомоги своїм батькам, навпаки відповідач з батьками підтримували хороші стосунки. Посилання позивача на те, що спадкодавці перебували у безпорадному стані внаслідок їхнього похилого віку суд не бере до уваги, так як з пояснень сторін по праві та свідків судом встановлено, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя мали фінансові заощадження, та фінансової підтримки від відповідача не потребовували. Посилання стороною позивача на витребувані судом відомості в порядку забезпечення доказів, з яких вбачається що [PERSON], останній раз звертався до лікаря терапевта з приводу хронічного бронхіту 05.07.1994 року, а [PERSON] останній раз зверталась до лікаря - терапевта у 1992 році, суд не бере до уваги, так як це не є доказом перебування у безпорадному стані у останні роки життя спадкодавців внаслідок тяжкої хвороби. Окрім цього, з пояснень свідків та сторін судом встановлено, що останні місяці до смерті батько сторін [PERSON] був прикутий до ліжка та за ним доглядали його дружина, та діти, зокрема і відповідач, який приносив лікувальні засоби. Доказів того, що батько позивача потребував постійного стороннього догляду саме відповідача та те, що відповідач ухилявся від надання йому допомоги за умови що мав можливість для її надання, суду надано не було. Як доказ того, що матір позивача не перебувала у безпорадному стані свідчить пояснення сторін та свідків про те, що [PERSON] до самої смерті могла ходити та пересуватися самостійно, була при ясній свідомості, працювала на городі, а необхідну допомогу як особі похилого віку надавали як позивач так і відповідач а також їхні сестри, [PERSON], яка жила по сусідству з батьками, сестри сторін з Івано-франківської області та з Молдавії які регулярно їй допомагали по господарству. Доказів того, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги саме від відповідача та те, що відповідач мав змогу її надавати а також що спеціально ухилявся від її надання суду надано не було. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази за внутрішнім переконанням в їхній сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed