Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ковельської міської ради від 23 лютого 2012 року №19/18 відповідачу була передана у приватну власність земельна ділянка площею 411 кв.м. для будівництва та обслуговування виділеної в натурі частини житлового будинку по [ADDRESS]. Позивач, якому належить право власності на решту вказаного будинку, вважає, що на переданій відповідачу земельній ділянці знаходиться виділений йому при поділі будинку хлів. Плутанина з нумерацією хліва виникла через помилку в рішенні суду, яким проведений поділ будинку. Ухвалою суду від 30 січня 2013 року ця помилка була усунута. Ще перед усуненням цієї помилки позивач звертався до суду з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (виданого на підставі оспорюваного зараз рішення Ковельської міської ради від 23 лютого 2012 року), однак, суд йому відмовив. Зараз позивач просить визнати неправомірним рішення ради та визнати за ним право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під згаданим вище хлівом. В позові слід відмовити повністю. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON], вимагаючи визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі оспорюваного рішення Ковельської міської ради від 23 лютого 2012 року №19/18, недійсним. Суд не встановив порушення його права і в позові йому відмовив. В обґрунтуванні рішення зазначено, зокрема, що право власності на належні [PERSON] господарські приміщення, в тому числі і хлів «б» розміром 19,8 кв.м., не порушене. Докази, які б доводили неправомірність рішення ради, на підставі якого виданий державний акт, [PERSON] не подав (рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2012 року). Таким чином згаданим рішенням суду підтверджена правомірність видачі державного акту, в тому числі і правомірність рішення ради, на підставі якого він був виданий. Позивач, спираючись на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2013 року, яка постановлена після рішення суду щодо державного акту і якою в резолютивній частині рішення суду від 06 квітня 2012 року про поділ будинку в натурі усунуті помилки у назвах господарських приміщень, знову ставить на вирішення суду питання про правомірність рішення ради, на підставі якого був виданий державний акт. При цьому, вимоги про визнання державного акту недійсним не ставить. В разі задоволення такої його вимоги виникне конкуренція судових рішень: рішення ради, на підставі якого виданий державний акт, визнане судом неправомірним і, в той же час, рішенням іншого суду не встановлено підстав для визнання державного акту недійсним. Вихід з цієї колізії може бути той, що позивач звернеться до суду з заявою про перегляд рішення суду в справі за його позовом про визнання державного акту недійсним у зв'язку з нововиявленими обставинами, раз він вважає такою обставиною постановлення ухвали суду від 30 січня 2013 року. І, оскільки рішення суду в справі про визнання державного акту залишається в силі (а цим рішенням встановлена правомірність видачі згаданого акту), у суду не залишається іншого виходу, як, спершись на це рішення (на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України), відмовити позивачу у цьому позові. Вимога про право користування частиною земельною ділянкою без вирішення питання про недійсність виданого на земельну ділянку державного акту не може бути задоволена (до того ж, якщо правомірність його видачі підтверджена рішенням суду). Існування на одну і ту ж ділянку кількох суперечливих правовстановлюючих документів недопустиме. Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності, не може бути довільно проігнорований без визнання його недійсним рішенням суду.

Outcome: dismissed