Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 07.03.2007 року між сторонами було укладено договір № ZPXRRX03070010, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 2158,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зобов'язання відповідач станом на 12.07.2013 року має заборгованість по вищезазначеному договору у розмірі 26538,10 грн., яка складається: 2158,80 грн. - заборгованість за кредитом; 10208,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 320,54 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12110,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штраф 500,00 грн. - фіксована частина та 1239,91 грн. - процентна складова. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 26538,10 грн. та судові витрати у розмірі 265,38 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає та просить суд застосувати наслідки пропущення строків позовної давності щодо вимог банку. Крім того, відповідач зазначає, що хоча він і звертався до банку з проханням отримати кредит, з метою придбання мобільного телефону, при цьому заповнив тільки анкету для отримання вищезазначеного кредиту, однак працівник банку йому повідомив, що в видачі кредиту йому було відмовлено. Таким чином, жодних грошових коштів, кредитної картки тощо позивач не отримував, підписи в заяві на отримання кредиту, як він зазначає, не належать йому. Однак, в зв'язку з відсутністю коштів на даний час, позивач не в змозі оплатити витрати на почеркознавчу експертизу, тому бажає застосувати наслідки пропущення строків позовної давності щодо вимог банку. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові пояснення сторін, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо зобов'язанням встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк. 07.03.2007 року відповідачем [PERSON]. було заповнено заяву № ZPXRRX0.070010, згідно якої відповідач просив надати йому строковий кредит в сумі 2158,80 грн. строком на 12 місяців./а.с.3/ Згідно накладної № 1 від 07.03.2007 року позивачем одержано мобільний телефон «Нокиа N72», ціна якого складає 1799 грн./а.с.4/ Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, Верховний суд дійшов висновку про те, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались Позивачем не надані такі Умови, які б були підписані [PERSON] Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Зміни та доповнення до Закону України «Про захист прав споживачів» від 16.10.2012 року № 5463-VІ, не поширюються на кредитні договори, які укладені до набрання ним чинності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ч. 5 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З матеріалів справи вбачається, що договір діє 12 місяців з моменту підписання, якщо у цей строк сторона не проінформує іншу сторону договору про закінчення строку дії договору, то договір пролонгується ще на один рік. Згідно Умов за домовленістю банку з позичальником строк позовної давності становить 50 років, однак він є неспроможним, оскільки, згідно з договором сторони уклали строковий кредитний договір і визначили кінцеву дату виконання - 06.03.2008 року включно, а тому, підстав вважати його безстроковим - немає. Крім того, Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 зі змінами та доповненнями від 07.02.2014 року, враховуючи положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Отже, позовна заява подана до суду після закінчення загального трьохрічного строку позовної давності, Умови та правила надання банківських послуг, які, як вже зазначалося вище не підписані відповідачем, в зв'язку з чим не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, що є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в позові відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed