Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2007 року уклав з відповідачем договір позики, за умовами якого відповідач одержав від нього в борг 735785,00 грн, та зобов'язався повернути позичені кошти до 26 травня 2007 року, а в разі прострочення виконання зазначеного зобов'язання, ще й сплатити позивачеві 12% річних від простроченої суми за весь час прострочення. В зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань, [PERSON] був змушений звернутись до Корольовського районного суду м.Житомира із позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Рішеннями Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2011 року та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 року, які набрали законної сили 09.02.2012 року та залишені без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2012 року, повністю задоволені позовні вимоги, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 735785,00 грн, компенсацію з урахуванням індексу інфляції в зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання за період з червня 2007 р. по червень 2011 р. в розмірі 600547,72 грн, відсотки від простроченої суми за весь час прострочення за період з 27.05.2007р. по 15.11.2011р. в сумі 395267,73 грн, суму процентів за користування позикою за період з 26.04.2007р. по 15.11.2011р. в розмірі 322873,55 грн, а всього 2054474,00. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Для виконання зазначених судових рішень Корольовським районним судом м.Житомира видані виконавчий лист №2-459/11р від 29.02.2012р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2054474,00 грн та виконавчий лист №2-459/11р від 29.02.2012р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2480,00 грн, які знаходяться на виконанні у Корольовському ВДВС Житомирського МУЮ. Станом на день винесення рішення зазначені судові рішення не виконані. Посилаючись на ст.ст. 253, 509, 525, 526, 530, 536, 598 - 609, 625, 1046-1050 ЦК України, позивач вважає, що в зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором позики та простроченням виконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі рішення суду, з відповідача підлягає стягненню передбачені договором позики відсотки від простроченої суми за період прострочення з 16.11.2011р. по 09.11.2015р. в сумі 351967,29 грн, проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ з урахуванням її зміни в період користування позикою з 16.11.2011р. по 09.11.2015р. в сумі 352803,88 грн, компенсація інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання зобов'язання з повернення суми позики за період з липня 2011р. по жовтень 2015р. в сумі 533149,81 грн, компенсація інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012р. по жовтень 2015р. в сумі 978193,52 грн та 3% річних від простроченого грошового зобов'язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з 10.02.2012р. по 09.11.2015р. в сумі 148550,07 грн. Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся, згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішеннями Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2011 року та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 року, які набрали законної сили 09.02.2012 року, між позивачем та відповідачем 26.04.2007 року укладений договір позики, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 735785,00 грн, а відповідач зобов'язався повернути позичені кошти до 26.05.2007 року, а в разі прострочення виконання зазначеного зобов'язання, ще й сплатити позивачеві 12% річних від простроченої суми за весь час прострочення. Зазначеними судовими рішеннями з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики в сумі 735785,00 грн, компенсацію з урахуванням індексу інфляції в зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання за період з червня 2007 р. по червень 2011 р. в розмірі 600547,72 грн, відсотки від простроченої суми за весь час прострочення за період з 27.05.2007р. по 15.11.2011р. в сумі 395267,73 грн, суму процентів за користування позикою за період з 26.04.2007р. по 15.11.2011р. в розмірі 322873,55 грн, а всього 2054474,00. Стягнуто також судові витрати в сумі 2480,00 грн. Для виконання зазначених судових рішень Корольовським районним судом м.Житомира видані відповідні виконавчі листи, які знаходяться на виконанні в Корольовському ВДВС Житомирського МУЮ і станом на день винесення рішення не виконані. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності з ч.2 ст.625, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а в разі прострочення виконання зобов'язання сплатити суму, що враховує індекс інфляції за весь час прострочення, а також встановлений договором відсоток річних від простроченої суми. Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 ст.536, ст.1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Судове рішення про стягнення коштів зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-113цс14, та від 02 вересня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-369цс15, та є обов'язковими для всіх судів України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Як вбачається з розрахунку, який міститься в позовній заяві, передбачені договором позики відсотки від простроченої суми за період прострочення з 16.11.2011р. по 09.11.2015р. складають 351967,29 грн, проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ з урахуванням її зміни в період користування позикою з 16.11.2011р. по 09.11.2015р. складають 352803,88 грн, інфляційні збитки внаслідок прострочення виконання зобов'язання з повернення суми позики за період з липня 2011р. по жовтень 2015р. складають 533149,81 грн, інфляційні збитки внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012р. по жовтень 2015р. складають 978193,52 грн, а 3% річних від простроченого грошового зобов'язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з 10.02.2012р. по 09.11.2015р. складають 148550,07 грн. Вказані розрахунки проведені з дотриманням вимог чинного законодавства України та в суду сумнівів не викликають. Отже суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати у справі, а саме: судовий збір в сумі 6090,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved