overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з нею в шлюбі, який був зареєстрований 26.06.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 52. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка та відповідач з 16.08.2013 року припинили подружні стосунки, подальше спільне життя неможливе, так як сім'ї фактично не має. Спір про спільно нажите майно та про те, з ким проживатиме дитина, відсутній. Просить суд розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем зареєстрований 26.06.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 52. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 26.06.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 52, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області 26 червня 2010 року. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сім'я розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 08.05.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 27. Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка та відповідач з серпня 2012 року припинили подружні стосунки, подальше спільне життя неможливе, так як сім'ї фактично не має. Спір про спільно нажите майно та про те, з ким проживатиме дитина, відсутній. Просить суд розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем зареєстрований 08.05.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 27. В судове засідання позивачка не з'явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 08.05.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 27, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області 08 травня 2009 року. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області 11.01.2008 року. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сім'я розпалась остаточно та збереження шлюбу суперечитиме інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , посилаючись на те, що між ним та відповідачем 22 січня 2013 року було укладено договір позики, у відповідності до якого він надав відповідачу в борг 22 656 гривень строком до 23 січня 2014 року . Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що відповідач суму боргу до теперішнього часу не повернув. Просив суд ухвалити рішення , яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 22656 гривень , судові витрати. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Пояснив суду , що він дійсно уклав договір позики з позивачем, проте, на його прохання його знайома Ольховик взяла позику в банку та повернула [PERSON] 15 000 гривень. На теперішній час сума боргу складає 7656 гривень. В подальшому, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , повторно не прибув до судового засідання , в зв»язку з чим на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено , що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з наявного в матеріалах справи договору позики від 22 січня 2013 року, [PERSON] передала у власність [PERSON] 22 656 гривень з терміном повернення до 22 січня 2014 року. При цьому в договорі зазначено, що гроші повинні сплачуватися позичальником щомісяця до 18 числа у сумі 1888 гривень на рахунок позикодавця в ДАТ «Дельта Банк» . Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.5) . Будь-яких доказів з боку відповідача [PERSON] щодо виконання умов договору , а саме перерахування відповідачем щомісячно коштів на рахунок [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ним та відповідачем укладений договір № 2032166 від 01.02.2011 року про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання. Згідно умов вищевказаного договору відповідачу була надана розстрочка погашення заборгованості за послуги надані позивачем, яка станом на 01.03.2011 року склала 6201,66 гривень на період з 01.03.2011 року по 28.02.2016 року. Проте відповідач протягом тривалого часу не виконував суттєві умови договору, через що за ним утворилася заборгованість за договором станом на 23.04.2014 року в сумі 4753,31 гривень , яка складається з суми щомісячного платежу заборгованості та суми поточного щомісячного платежу за послуги по теплопостачанню, через що позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Просив стягнути з відповідача заборгованість по платежах , встановлених договором про реструктуризацію в сумі 4753,31 гривень, пеню в сумі 211,56 гривень . В судове засідання представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, а також просив справу розглянути у його відсутність . Відповідач, належним чином повідомлений про час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, тому відповідно до ст. 169 ЦПК України зі згоди представника позивача справу розглянуто у відсутність відповідача, на підставі доказів , долучених до справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання від 01.02.2011 року ( а.с.5). Відповідно до п.п. п.п. 1-6 договору, [PERSON] - відповідач по справі , повинен був до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачувати на користь позивача суму щомісячного платежу заборгованості та своєчасно вносити плату за поточні платежі за теплову енергію (а.с.5), проте відповідачем не виконувалися істотні умови договору , в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 4753,31 гривень по поточним платежам та сумі реструктуризованої заборгованості станом на 23.04.2014 року (а.с.2) . Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки встановлені договором . П. 9.1 вищевказаного договору про реструктуризацію, укладеного між сторонами передбачено, що громадяни повинні забезпечити своєчасну оплату поточних платежів та погашення реструктуризованого боргу за послуги з теплопостачання згідно пунктами 1,2,3,4,5 договору (а.с.5), а згідно п. 11 договору у разі несвоєчасного внесення плати за цим договором нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу , встановленого п. 4 договору, яка нараховується за кожний день прострочення, тому суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і належить задоволенню і з відповідача слід стягнути суму боргу за договором в розмірі 4753,31 гривень та пеню в сумі 211,56 гривень ( а.с.2,3). Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ним та відповідачем укладений договір № 2040138 від 30.01.2013 року про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання. Згідно умов вищевказаного договору відповідачу була надана розстрочка погашення заборгованості за послуги надані позивачем, яка станом на 01.02.2013 року склала 9853,35 гривень на період з 01.02.2013 року по 31.01.2021 року. Проте відповідач протягом тривалого часу не виконував суттєві умови договору, через що за ним утворилася заборгованість за договором станом на 20.02.2014 року в сумі 11108,80 гривень , яка складається з суми щомісячного платежу заборгованості та суми поточного щомісячного платежу за послуги по теплопостачанню, через що позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Просив стягнути з відповідача заборгованість по платежах , встановлених договором про реструктуризацію в сумі 11108,80 гривень, пеню в сумі 260,28 гривень . В судове засідання представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, а також просив справу розглянути у його відсутність . Відповідач, належним чином повідомлений про час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, тому відповідно до ст. 169 ЦПК України зі згоди представника позивача справу розглянуто у відсутність відповідача, на підставі доказів , долучених до справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання від 30.01.2013 року ( а.с.5). Відповідно до п.п. п.п. 1-6 договору, [PERSON] - відповідач по справі , повинен був до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачувати на користь позивача суму щомісячного платежу заборгованості та своєчасно вносити плату за поточні платежі за теплову енергію (а.с.5), проте відповідачем не виконувалися істотні умови договору , в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 11108,80 гривень по поточним платежам та сумі реструктуризованої заборгованості станом на 20.02.2014 року (а.с.2) . Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки встановлені договором . П. 9.1 вищевказаного договору про реструктуризацію, укладеного між сторонами передбачено, що громадяни повинні забезпечити своєчасну оплату поточних платежів та погашення реструктуризованого боргу за послуги з теплопостачання згідно пунктами 1,2,3,4,5 договору (а.с.5), а згідно п. 11 договору у разі несвоєчасного внесення плати за цим договором нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу , встановленого п. 4 договору, яка нараховується за кожний день прострочення, тому суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і належить задоволенню і з відповідача слід стягнути суму боргу за договором в розмірі 11108,80 гривень та пеню в сумі 260,28 гривень ( а.с.3). Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись, що 01.09.2012 року вона надала у борг відповідачу гроші в сумі 3000 доларів США, строком повернення до 30.06.2013 року. Також відповідачем була надана розписка в підтвердження вказаного факту. На сьогоднішній день відповідач ухиляється від повернення боргу. Оскільки відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, гроші не повернув, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 23 979 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача 23 979 грн. боргу та судові витрати. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 01 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого останній отримав від позивача у власність гроші в сумі 3000 доларів США, строком повернення до 30.06.2013 року. Вказаний факт також підтверджується розпискою [PERSON] від 01.09.2012 року, яка знаходиться в матеріалах справи. У вказаний у термін і до теперішнього часу відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто борг у розмірі 23 979 грн. Судові витрати, на загальну суму 239,79 грн. також мають бути стягнуті з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 26.12.2005 між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», відповідно процесуальним правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір № 230 від 26.12.2005 про кредитування поточного рахунку, згідно умов якого позивачу було встановлено на картковому рахунку ліміт овердрафту в розмірі 8 700 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 21,00% річних з розрахунку 365 днів у році за користування непростроченим кредитом та 36,00% річних з розрахунку 365 днів у році за користування простроченим до повернення кредиту позичальнику. У відповідності до умов п. 1.1 договору, відповідач зобов'язався повернути суму отриманого кредиту і сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що передбачені договором. Оскільки відповідач [PERSON] своїх зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 14.11.2013 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 5069 грн. 86 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судовому засіданні представник позивача Кондратовець І.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання, призначене на 09 січня 2014 року не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Із адреси її реєстрації повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», у зв'язку із чим у судовому засіданні було оголошено перерву. У судове засідання, призначене на 22 січня 2014 року відповідач повторно не з'явилася будучи повідомлена за адресою її реєстрації належним чином. На адресу суду знову повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання». Між тим, неявка відповідача до відділення поштового зв'язку для отримання судової повістки не свідчить про неналежне виконання судом обов'язку щодо своєчасного повідомлення відповідача про розгляд справи. За таких обставин, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся\~\~ до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з січня 2010 по липень 2016 у сумі\~ 4\~532,02 гривень, судового збору. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, в зв»язку з чим , на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] А кв. 57 та отримує послуги з теплопостачання (а.с.22, 5-6) . Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач згідно особистого рахунку за період з січня 2010 року по липень 2016 року має заборгованість в сумі 4532,02 гривень (а.с.5-6). 27 травня 2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості на користь позивача за надані послуги в сумі 3489,18 гривень , який було скасовано ухвалою суду від 04 серпня 2015 року (а.7). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України, з врахуванням вимог ст. 99 ЦПК України, та того факту, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, який було скасовано (а.с.7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся\~\~ до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з січня 2013 по серпень 2016 у сумі\~ 6839,10 гривень, судового збору. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наолягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, в зв»язку з чим , на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та отримує послуги з теплопостачання (а.с.8,5) . Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач згідно особистого рахунку за період з січня 2013 року по серпень 2016 року має заборгованість в сумі 6\~839,10 гривень (а.с.5). 18 січня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача за надані послуги в сумі 6470,74 гривень , який було скасовано ухвалою суду від 23 лютого 2016 року (а.6). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України, з врахуванням вимог ст. 99 ЦПК України, та того факту, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, який було скасовано (а.с.6,8).

Outcome: approved