Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 04.10.2013р., однак фактично не проживає. Постійно проживаючи в іншому місці, [PERSON] не цікавиться житлом та платою за комунальні послуги, її особистих речей в будинку немає. Враховуючи чинні норми Закону, відповідач втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань та відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.07.2020р. Згідно довідки № 545 від 14.07.2020р., виданої КП «Коростишівська комунальна служба», за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , але фактично не проживає. Згідно акта депутата Коростишівської міської ради № 572 від 14.07.2020 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрована, але з часу реєстрації та по теперішній час за даною адресою не проживала, не вела спільного господарства з власниками, у квартирі відсутні належні їй речі. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379,382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач не проживає у будинку позивача понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишив, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратила право користування даним житловим приміщенням, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved