Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №CVF0AЕ00000157 від 20 липня 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 30558,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 19 липня 2012 року. У якості забезпечення повернення кредиту, між Банком та відповідачкою [PERSON] 20.07.2007 року було укладено договір поруки. Разом з тим, [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем станом на 27 січня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 16 102,91 доларів США. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 102,91 доларів США, яка згідно курсу Національного банку України станом на 27 січня 2015 року, становить 255 875 грн. 24 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача - Скорик П.М. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] під час розгляду справи позов визнали частково та підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Пояснили, що сума заборгованості по кредиту виникла з вини позивача, оскільки працівниками банку не було вчасно реалізовано заставне майно - транспортний засіб. На даний час, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, у них не має змоги погасити борг. Крім того, вважають, що розмір заборгованості значно завищений. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що 20 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CVF0AЕ00000157 (а.с.11-12). Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідач [PERSON] отримав кредит на придбання транспортного засобу в розмірі 30558,37 доларів США зі сплатою 0,84% на місяць за користування кредитом з кінцевим терміном повернення по 19 липня 2012 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 20 липня 2007 року укладено договір поруки №CVF0AЕ00000157, за умовами якого поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с.13). Крім того, умовами договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2). Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] у користування кредитні кошти. У свою чергу, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у визначений в договорі строк кошти не повернув, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та відповідно прострочив виконання взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 27 січня 2015 року становить 16 102,91 доларів США, з яких 11567,31 доларів США - заборгованість за кредитом; 1,39 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4534,21 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4-6). Вказана заборгованість за кредитним договором, відповідно до курсу Національного банку України, станом на 27 січня 2015 року становить 255875 грн. 24 коп.(а.с.7). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 13 січня 2015 року надіслав відповідачам вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак відповідачі жодним чином на неї не відреагували (а.с.8). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Враховуючи наведене, позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] несуть солідарну відповідальності за виконання вимог кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному об'ємі. Поряд із цим, суд вважає не обґрунтованим та нічим не доведеним посилання відповідачів на те, що розмір заборгованості значно завищений, оскільки відповідачами в порядку ст. 60 ЦПК України не надано суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень з приводу наданого розрахунку заборгованості (на пропозицію суду, не надано свого розрахунку заборгованості, не заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи). Крім того, як роз'яснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. У зв'язку із цим, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved