Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що він 12 серпня 2013 року в присутності свідка надав відповідачу під розписку грошові кошти у сумі 20 000 грн. строком на 2 місяці. Починаючи з 12 листопада 2013 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, проте отримав відмову. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 20 000 грн. та судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 20 000 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що грошові кошти не отримував, а вказана розписка була ним написана за отриманий від позивача в борг товар. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, 12 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 грн. /а.с. 27/. Ця форма договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Сторони в судовому засіданні не заперечували, що вказаний договір був укладений та підписаний ними, але відповідач вказав, що передачі грошових коштів не було. Факт укладення договору позики підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що вони були присутніми при підписанні договору позики та бачили факт передачі грошових коштів. Відповідач свого зобов'язання щодо повернення грошових коштів позивачу не виконав, грошові кошти не повернув. 08 січня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернути грошові кошти /а.с.10-11/, проте грошові кошти до сьогодні не повернуті. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 20 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved