Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 01.04.1997 року між нею та відповідачем [PERSON] , [PERSON] на товарній біржі «Ізумруд » був укладений договір купівлі-продажу за №1334 1/2 (однієї другої) частини домоволодіння [ADDRESS] . Зазначений договір був зареєстрований на товарній біржі «Ізумруд» відповідно до ст.15 ЗУ «Про Товарну біржу» в реєстрову книгу №17 за реєстровим №4669 та засвідчений директором [PERSON] . Після чого право власності на вказане майно було зареєстроване в Державному бюро технічної інвентаризації 11.11.1997 року за реєстраційним №4669. Сторонами виконанні всі умови договору в повному обсязі, проведений розрахунок. На момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу нотаріальному посвідченню він не підлягав. З моменту придбанням 1/2 частини вищевказаного домоволодіння, позивач разом з сім`єю зареєструвалися у вказаній частині будинку та проживають там і по теперішній час, здійснюють всі необхідні витрати по його утриманню. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] . З метою зняття її з реєстрації у зв`язку з смертю, він звернувся до Центру надання адміністративних послуг Херсонської міської ради, де йому було відмовлено посилаючись на те, що спочатку необхідно визнати договорі купівлі-продажу домоволодіння дійсним та внести інформацію про право власності. У зв`язку з вищевикладеними просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу №1334 укладений 01.04.1997 року на товарній біржі «Ізумруд» між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , яке в цілому складається з житлового будинку літ. А, площею 51,5 кв.м., сараю літ. Б, літньої кухні літ. В, туалету літ Г, споруди та огорож №1,2,3,5, та визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч. 5ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідачів та третіх осіб відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), яка діяла на день виникнення правовідносин), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Частиною 1\~ст. 128 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до положень\~ст. 153 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом установлено, що 01.04.1997 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд», був укладений договір купівлі-продажу за № 1334, Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . Домоволодіння в цілому складається з житлового будинку літ. А, площею 51,5 кв.м., сараю літ. Б, літньої кухні літ. В, туалету літ Г, споруди та огорож №1,2,3,5, згідно до якого позивач сплатив відповідачу вартість житлового будинку відповідно до договору у розмірі 4000 грн. У свою чергу відповідачами були передані правові документи на будинок позивачу. Згідно до п. 10 договору купівлі-продажу в подальшому договір нотаріальному посвідченню не підлягає. Вказаний договір на Ѕ частину житлового будинку зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №17 за реєстровим №4669 від 11.11.1997 року. Після придбання житлового будинку позивач зареєструвався та поселився в ньому, про що свідчить місце реєстрація місця проживання зазначена у домовій книзі та у паспорті серії [NUMBER] у графі місце проживання , що посвідчує особу позивача. З моменту укладення договору позивач повністю прийняв спірний будинок у власність, несе усі необхідні витрати по його утриманню та проводить необхідні поточні ремонти. Однак, на теперішній час позивач не має можливості реалізувати своє право як власника, а саме здійснити реєстрацію права власності на вказаний будинок, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Згідно до\~статті 47 ЦК України\~(в чинній редакції 1963року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право укладати договори купівлі продажу і реєструвати їх на товарній біржі, передбачено\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХП від 10.12.1991року. Однак, реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріального посвідчення, проте нотаріально посвідчити угоду сторони не можуть, оскільки біржовий договір вже зареєстрований в органах технічної інвентаризації. Враховуючи, що 01.04.1997 року при укладенні договору купівлі продажу Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що ними визнається і не заперечується, а після укладення договору, житловий будинок був переданий покупцю, яким є позивач, та який і надалі продовжує користуватися будинком, однак укладення договору, посвідченого біржою не є належним документом, що підтверджує право власності покупця на нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що порушене права позивача підлягає поновленню, шляхом визнання укладеного договору дійсним. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).Стаття 392\~ЦК України про визнання права власності не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, щодо позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки право власності позивача не оспорюється, правовстановлюючий документ на житловий будинок не втрачений. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп. У зв`язку з цим, на підставі\~ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного, ст.ст.\~47,\~128,\~153,\~224,\~227 ЦК України\~(в редакції 1963року, чинного на час виникнення спірних правовідносин),\~Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: partial