Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 03.06.01 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON], 07.12.01 р. н., який до червня 2016 р. проживав з відповідачем. Рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 08.09.15 р. у справі № 159/4 451/15 ц було задоволено позов його колишньої дружини [PERSON] та стягнуто з нього на користь останньої аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 07.12.01 р. н., в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.08.15 р.. Відповідач перестала належно виконувати обов»язки по вихованню сина [PERSON], коли останній проживав з нею. Він постійно турбувався про сина, у т.ч. - надавав матеріальну допомогу. У червні 2016 р. син перейшов проживати до нього. Служба у справах дітей виконкому Ковельської міськради Волинської області 03.08.16 р. прийняла висновок № 204 про доцільність встановлення місця проживання неповнолітнього [PERSON] з ним. У зв»язку з цим він звернувся до Ковельського міськрайсуду Волинської області з позовом про припинення стягнення аліментів з нього. Рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.10.16 р. було припинено стягнення аліментів з нього за вищезазначеним судовим рішенням від 08.09.15 р. з 31.10.16 р. - дня набрання таким рішенням законної сили. Покликаючись на ст. ст. 180, 182, ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України, зазначає, що з червня 2016 р. відповідач сина [PERSON] не утримує, хоча отримала 7\~329 грн. 08 коп. аліментів за період з червня по жовтень 2016 р.. Син [PERSON] перебуває на повному його утриманні. Відповідач працює продавцем у магазині «Вечірній» у ФОП [PERSON], має задовільний фізичний та майновий стан; інших утриманців немає, може утримувати неповнолітнього сина [PERSON]. Рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.10.16 р. встановлено ту обставину, що з червня 2016 р. неповнолітній син [PERSON] став проживати з ним. За період з червня по жовтень 2016 р. включно з нього на користь відповідача за виконавчим листом було виплачено 7\~329 грн. 08 коп., що не були відповідачем витрачені на утримання дитини. На його прохання повернути спірні кошти, відповідач відмовила. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 07.12.01 р. н., в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду, продовжуючи до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на його користь 7\~329 грн. 08 коп. безпідставно отриманих як аліменти. Просить також стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Як причину неявки суду повідомила свою відсутність у місті, без зазначення відомостей причин такої відсутності, що могли б дозволити суду вважати причини її неявки поважними; письмового заперечення проти позову до суду не подала. Суд, врахувавши позицію позивача, вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача відповідно до ст. ст. 224 228 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується копією виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.04.16 р. у цивільній справі № 159/4 450 ц провадження № 2/159/30/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб, що був зареєстрований між сторонами 03.06.01 р., розірвано. Як слідує з копії свідоцтва про народження серії I ЕГ № 087405 від 16.12.01 р., виданого відділом держреєстрації ацс Ковельського МУЮ Волинської обл., сторони мають на даний час спільну неповнолітню дитину\~ - сина [PERSON], 07.12.01 р. н., а не [PERSON], 07.12.01 р. н., як про це зазначає у позовній заяві позивач. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Як зазначено у ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до змісту ст. 1\~212 гл. 83 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Суд враховує, що за рішенням рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 08.09.15 р. аліменти стягувались з позивача у розглядуваній справі на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 07.12.01 р. н., на користь відповідача у розглядуваній справі, до набрання чинності рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.10.16 р. про припинення такого стягнення з 31.10.16 р.. Як встановлено висновком служби у справах дітей виконкому Ковельської міськради Волинської області щодо місця проживання неповнолітньої дитини від 03.08.18 р. № 04, що затверджено рішенням виконкому Ковельської міськради № 268 від 11.08.16 р. «Про затвердження висновку служби у справах дітей щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини», було затверджено висновок саме за зверненням позивача з приводу того, що з червня 2016 р. неповнолітня дитина сторін фактично проживає з батьком позивачем у розглядуваній справі. Ця ж обставина врахована і у вищезазначеному рішенні Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.10.16 р. за позовом позивача про припинення стягнення аліментів саме з цієї підстави, що не оспорювалась відповідачем. Копією довідки моторвагонного депо № 399 від 11.11.16 р. про утримані аліменти, стверджується, що в період з червня по жовтень 2016 р. із заробітку позивача утримано та перераховано в якості аліментів суму 7\~329 грн. 08 коп.. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач має на утриманні вказану вище неповнолітню дитину сторін як спільну, відповідач добровільно коштів на утримання дитини сторін, не надає. В даний час відповідач працює, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Слід позов в цій частині задовольнити та визначити розмір аліментів у відсотках до доходу відповідача, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. В період з червня по жовтень 2016 р. дитина сторін фактично проживала з позивачем, а тому отримана відповідачем вказана вище спірна суму як безпідставно збережена відповідачем, має бути стягнута з останньої на користь позивача у повному обсязі, тому позов і в цій частині підлягає до задоволення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved