Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що є співвласником квартири [ADDRESS], співвласниками якої також є його дружина [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] 21.04.2016 року їх квартира була залита з розташованої вище квартири №39, про що працівниками КП «Житлове господарство Кіровського району» 09.05.2016 року складено відповідний акт. 04.08.2016 року їх квартира повторно була залита з квартири №39, про що складено акт від 15.08.2016 року. Вартість заподіяних внаслідок залиття збитків згідно висновку проведеної експертизи склала 41950 грн. За проведену експертизу було сплачено 1000 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] Таким чином, внаслідок неналежного утримання останнім свого майна, яке виразилось у невжитті заходів щодо запобігання виникнення аварійної ситуації з технічними комунікаціями в квартирі №39, йому було завдано значної матеріальної шкоди. Крім того, внаслідок бездіяльності відповідача та виникнення аварійної ситуації, що призвела до залиття квартири та значного пошкодження майна, він та члени його родини потрапили в скрутне матеріальне становище, внаслідок чого не мали змоги своєчасно сплачувати необхідні поточні платежі, зокрема, комунальні рахунки, відвідування дитиною закладів позашкільної освіти, допомагати хворим батькам. Внаслідок пошкодження електропроводки в квартирі вони не мають можливості користуватись електроплиткою для приготування їжі, оскільки будинок не передбачає умов газопостачання. Ці обставини слугували причиною виникнення нервової напруги в родині, погіршенням його самопочуття та здоровя його близьких. З урахуванням зазначеного позивач просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 41950 грн., витрати з проведення оцінки вартості завданих збитків в сумі 1000 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та посилаючись на викладені в ньому підстави просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судові засідання не зявилась, про причини своєї неявки не повідомила. Пояснень по справі не надала. Третя особа [PERSON], підтримала заявлений позивачем позов. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували посилаючись на відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу, недоведеність позивачем вини відповідача в заподіянні збитків належними та допустимими доказами. В судове засідання, призначене на 23.03.2018 року представник відповідача не зявився, надавши заяву, в якій просив перенести розгляд справи на іншу дату, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі в м.Києві. Відповідач [PERSON] в звязку з цим також просив перенести розгляд справи на іншу дату. Разом з тим, суд враховує, що представником відповідача до заяви не було надано доказів щодо неможливості явки до суду з зазначених в заяві підстав, а також доказів щодо його участі в іншому судовому процесі та якому саме. Крім того, при оголошенні перерви в судовому засіданні 12.03.2018 року, відповідач та його представник не заперечували проти запропонованої судом дати та часу наступного засідання та не повідомляли про неможливість їх явки. Також судом враховується стадія судового процесу, зокрема те, що по справі вже було заслухано пояснення сторін, досліджено письмові докази та судом оголошувалась перерва перед судовими дебатами. В звязку з цим та з огляду на положення п.3 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши викладені останніми доводи в обгрунтування своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON], а також його дружина [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] 21.04.2016 року та 04.08.2016 року сталось залиття квартири [ADDRESS], про що працівниками балансоутримувача будинку було складено відповідні акти від 09.05.2016 року та 15.08.2016 року. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що залиття квартири сталось з розташованої поверхом вище на їх квартирою квартири №39, власником якої є відповідач. На підтвердження пошкоджень квартири внаслідок залиття та завданих матеріальних збитків, крім зазначених вище актів, позивачем також було надано звіт ПП «Промекспертсервіс» від 22.08.2016 року, згідно якого вартість матеріальних збитків внаслідок залиття квартири [ADDRESS] визначена в сумі 41950 грн. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до пп.4,6,8 ч.2 ст.20 вказаного Закону власник зобовязаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Аналізуючи зазначені вище положення закону та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт залиття квартири [ADDRESS] з розташованої поверхом вище квартири №39, власни- ком якої є відповідач. Факт пошкоджень внутрішніх приміщень квартири та заподіяння збитків, а також їх розміру, підтверджено зазначеними вище актами про залиття від 09.05.2016 року та 15.08.2016 року, а також звітом ПП «Промекспертсервіс» від 22.08.2016 року. Визначений згідно вказаного звіту розмір матеріальних збитків стороною відповідача не заперечувався та клопотань про призначення по справі відповідних судових експертиз не заявлялось. Як зазначив позивач та не заперечував відповідач, належна останньому квартира №39 розташована поверхом вище та безпосередньо над квартирою позивача. Будь-яких доказів стосовно того, що залиття квартири позивача відбулось з інших приміщень будинку та не з його вини відповідачем не надано. В той час, як у даних правовідносинах саме на відповідача покладається обовязок доведення належними доказами відсутності вини у заподіянні шкоди, а на позивача лише обовязок щодо доведеності факту її заподіяння та розміру. Крім того, факт залиття квартири позивача з квартири №39 підтверджено актами №344849 та №344878 від 05.08.2016 року, згідно яких залиття відбулось внаслідок течі стояка холодного водопостачання з квартири №39. Посилання представника відповідача на неналежність та недопустимість як доказів вказаних актів суд вважає безпідставними, оскільки копії вказаних актів були надані на адвокатський запит балансоутримувачем будинку КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР та факт їх складання підтверджено листом ТОВ «МІСТОКОМБУД» від 11.01.2018 року, що надавало послуги з технічного обслуговування будинку на підставі договору з балансоутримувачем. Оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат за проведення оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1000 грн., понесення яких підтверджено оглянутим в судовому засіданні договором між позивачем та ПП «Промекспертсервіс» та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 22.08.2016 року. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Суд вважає доведеним, що внаслідок залиття належної позивачу квартири з вини відповідача, йому було заподіяно моральну шкоду, що полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, що є значним та змусило позивача нести необовязкові та непередбачувані матеріальні витрати; в погіршенні умов для проживання, що завдавало позивачу та членам його родини незручності у повсякденному житті; потягло за собою необхідність витрачати додатковий час та зусилля з метою відновлення звичних та належних умов для проживання, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., частково задовольнивши вказані позовні вимоги. Таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги, слід стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири кошти в сумі 41950 грн., витрати з проведення оцінки завданих збитків в сумі 1000 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а всього стягнути 45950 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову та оскільки ухвалою від 15.09.2016 року сплату судового збору позивачу було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп. (по 551 грн. 20 коп. за кожну з двох задоволених вимог майнового та немайнового характеру). На підставі викладеного,

Outcome: partial