Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 червня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500947771, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 43\~416, 39 грн. В звязку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 23 жовтня 2015 року виникла заборгованість в сумі 67\~048, 72 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено в судовому засіданні, 18 червня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500947771, відповідно до якого банк зобовязався надати кредит в сумі 43\~416, 39 грн. строком до 19 червня 2019 року зі сплатою 15, 99 % річних /а.с.6/. Банк взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку /а.с.14/. В звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань по кредитному договору № 500947771 від 18 червня 2014 року, станом на 23 жовтня 2015 року виникла заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку /а.с. 13/ складає 67\~048, 72 грн., з яких: - за кредитом\~43\~416, 39 грн. - по відсотках\~8\~748, 49 грн. - по комісії\~12\~433, 84 грн. - штраф\~2\~450 грн. Про наявність заборгованості відповідача було повідомлено шляхом направлення на його адресу письмової вимоги про повернення боргу /а.с. 15/, проте вказана заборгованість відповідачем не була погашена. Згідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за кредитним договором № 500947771 від 18 червня 2014 року заборгованість в сумі 67\~048, 72 грн. Судові витрати розподілити відповідно до\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved