Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їхня малолітня донька проживають за адресою: [ADDRESS] . 16 червня 2020 року працівниками поліції було зафіксовано факт неналежного виконання батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , обов`язків по догляду за дитиною. Дитина негайно була направлена до комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня №2», де вона госпіталізована для обстеження стану здоров`я, надання необхідної медичної допомоги та документування фактів жорстокого поводження з нею. Відносно відповідачів працівниками поліції були складені адміністративні протоколи за ч.1 ст. 184 КУпАП. На підставі наказу служби у справах дітей Білоцерківської міської ради малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю її діда [PERSON] та баби [PERSON] , де вона перебуває і на даний час. Позивач вказує, що наведені факти свідчать про свідоме ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання ними батьківських обов`язків відносно доньки, що є підставою для вирішення питання щодо відібрання у них дитини без позбавлення їх батьківських прав. А тому, просили відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від її батьків [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав, та передати малолітню дитину до органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради для подальшого її влаштування. Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року підготовче провадження у вказаній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що за дитиною доглядає, просила не відбирати доньку, запевнила суд, що буде виправлятись. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що алкоголь інколи вживає, не щодня. Просив не відбирати дитину, запевнив суд, що буде виправлятись. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що 16 червня 2020 року працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було зафіксовано факт неналежного виконання батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] обов`язків по догляду за дитиною, про що складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Відповідно до звернення заступника начальника Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 22.06.2020 року №4753, 16.06.2020 року близько 11:00 [PERSON] та [PERSON] разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] перебували в парку «Олександрія», де батьки вживали алкогольні напої. Повертаючись додому біля під`їзду [PERSON] та [PERSON] в стані сильного алкогольного сп`яніння помітила сусідка, яка побачила, що [PERSON] ледь не випустила з рук дитину, з даного приводу і викликала працівників поліції та ювенальної превенції. Прибувши до місця проживання [PERSON] та [PERSON] інспектором ювенальної превенції Біллоцерківського відділу поліції , було виявлено [PERSON] та [PERSON] які спали та перебували в алкогольному сп`янінні, в іншій кімнаті було виявлено іхню малолітню доньку [PERSON] , котра перебувала без нагляду батьків. Інспектором з ювенальної превенції було складено акт про підкинуту чи знайдену дитину, після чого малолітню [PERSON] було поміщено до КОДЛ №2. Відносно [PERSON] та [PERSON] було складено адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП, які направлено на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду для прийняття рішення. Просив провести відповідну роботу з [PERSON] та [PERSON] та повідомити про результати такої роботи. З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2020 року дід дитини [PERSON] та баба дитини [PERSON] , які проживають за адресою : [ADDRESS] , надали до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяву про тимчасове влаштування в їхню сім`ю малолітньої [PERSON] . На підставі наказу начальника служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області Кисельової В. від 18 червня 2020 року №53 «Про взяття на первинний облік дитини, яка залишилася без батьківського піклування», адміністрацією КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2» в особі генерального директора Бігарі Н.В. у присутності начальника відділу опіки та піклування служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Дишлюка В.О. було передано малолітню [PERSON] її бабусі [PERSON] , про що складено акт про факт передачі дитини від 18.06.2020 року. Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23 червня 2020 року №356 «Про негайне відібрання дитини у батьків та її влаштування» негайно відібрано малолітню [PERSON] у її батьків [PERSON] та [PERSON] та тимчасово влаштовано у сім`ю родичів, а саме її діда [PERSON] та баби [PERSON] до прийняття рішення про влаштування дитини. Судом також встановлено, що 02 грудня 2020 року фахівцем із соціальної роботи було здійснено візит в сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де були виявлені мати дитини, її співмешканця [PERSON] та двох сторонніх осіб, які знаходилися в квартирі з ознаками алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим, інспектором СЮП ВП лейтенантом поліції Князєвим Я.І. було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 02.12.2020 року та передано малолітню [PERSON] до КНП «КОДЛ №2». Відповідно до повідомлення КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2» від 03.12.2020 року №01-66/1518, з 02.12.2020 року перебуває дитина [PERSON] , 1 рік 1 місяць, яка доставлена в лікарню працівниками соціальних служб, поліції, як дитина, яка вилучена із сім`ї, з діагнозом алергічний дерматит. За висновком комісії, відповіно до акту обстеження умов проживання від 05 жовтня 2020 року, складеного начальником відділу захисту прав та інтересів дитини служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Махаринським Г.В. та фахівцем із соціальної роботи Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Душкою А.П., за адресою: [ADDRESS] , створені задовільні житлово- побутові умови для проживання та виховання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є фахівцем із соціальної роботи Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, пояснила, що сім`я [PERSON] та [PERSON] перебуває під соціальним супроводом БМЦСССДМ згідно наказу від 12 серпня 2020 року, у зв`язку з неналежним виконанням батьками батьківських зобов`язань, сім`я перебуває на обліку з 19 червня 2020 року. Планом соціального супроводу було передбачено консультації психолога Центру з метою підвищення батьківського потенціалу та формування у батьків позитивної моделі батьківства, набуття навичок відповідального батьківства, офіційне працевлаштування [PERSON] , консультація лікаря-нарколога, відвідування реабілітаційного центру «Світ без залежностей», забезпечення належних умов для життєдіяльності та розвитку дітей. В ході індивідуальної роботи з [PERSON] було проведено 6 консультацій. Однак на неодноразові зауваження фахівця щодо стану їх помешкання, належних умов для розвитку дітей, були лише обіцянки, але жодних дій зроблено не було. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно зі ст.ст. 150, 155 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В пунктах 2-5 частини першої ст. 164 СК України передбачені наступні підстави позбавлення батьківських прав, які також є підставами відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, це - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На думку суду, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, байдужого ставлення до виховання та розвитку дітей, якими обгрунтовує позовні вимоги. Матеріалами справи не доведено, що відповідачі не виконують своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення їй належних матеріально-побутових умов, оскільки акт обстеження умов проживання дитини не підтверджує наявності постійних антисанітарних умов, відсутності продуктів харчування, одягу тощо. Надані докази свідчать про мінливу поведінку батьків. Зважаючи на вказані обставини, а також те, що дитина потребує батьківського піклування, виховання в умовах сім`ї, подальшого усвідомлення дитиною сімейних цінностей, існують підстави вважати, що не доведено ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому, суд вважає за необхідне, відмовити у задоволенні вимог про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про те, що поведінка відповідачів, яка характеризується вживанням алкоголю не забезпечує належні умови виховання та розвитку дітей, в зв`язку з чим слід попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини та покласти на органи опіки і піклування контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків. На підставі викладеного, ст.ст.150,155,164,170 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed