Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що у відповідності до Рішення виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 14.02.1990 року №17 за ним оформлено право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, по вул. 40р. Перемоги в с.Кропивник Калуського району. На момент оформлення права власності на будинок він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Шлюб між ними розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 08 липня 2004р. Вказаний будинок, який належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Також зазначає, що даний будинок відноситься до категорії робітничий двір. Тому позивач звернувся із позовом до суду про його поділ, згідно якого просить визнати за ним право на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просять суд його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково,\~ посилаючись на те, що домоволодіння\~ в с.Кропивник по вул. Січових Стрільців, 15\~Калуського району побудоване під час перебування в шлюбі з позивачем та відноситься до категорії колгоспний двір, що вказано в довідці Кропивницької сільської ради №503 від 16.05.2016 року, членами якого є вони та їх діти, які залучені до участі у справі як треті особи. Враховуючи, що за зареєстрованими на той час членами сім»ї значиться по ? частини домоволодіння, то вважає що за нею і за позивачем слід визнати право власності по\~ ? частини спірного\~ домоволодіння Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сторони по справі є його батьками, і він підтримує з обома хороші стосунку, тому свою частку у спірному будинку володінні просить розділити між обома батьками. Третя особа без самостійних вимог [PERSON], в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.74). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08 липня 2004 року розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 24 лютого 2011р. (а.с.5). Від шлюбу у них народилося\~ двоє синів [PERSON] та [PERSON], які є повнолітніми. Під час перебування у шлюбі сторонами було збудовано будинок в с. Кропивник по вул. С.Стрільців, 15 Калуського району. Так згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Івано-Франківської області від 20.11.1976 року забудівником спірного домоволодіння вказано [PERSON] (а.с.54). А у відповідності до Рішення виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 14.02.1990 року №17 вирішено [PERSON] надати право на оформлення права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, по вул. 40р. Перемоги ([PERSON], 15) в с.Кропивник Калуського району (а.с.3). У відповідності до довідки Кропивницької сільської ради №504 від 16.05.2016 року вбачається, що в склад сім»ї відповідачки входять [PERSON], [PERSON] та [PERSON], усього четверо осіб (а.с.29). Позивач подав позов про поділ майна подружжя і визнання за кожним на ? частину вважаючи, що спірне господарство відносилося до суспільної групи господарства робітничий двір натомість відповідачка вважає, що домоволодіння відноситься до колгоспного двору і тому слід провести розподіл майна визнавши за сторонами по ? частину. Таким чином, для правильного вирішення даного спору, суду слід визначити категорію двору, до якого належиться спірне домоволодіння з урахуванням наступного. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, який міститься у Постанові від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 з приводу статусу двору як колгоспного, то суд зазначив, що задовольняючи позов про визнання права власності на частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР, суди виходили з того, що спірний будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, посилаючись на витяг із погосподарської книги та свідоцтво про право власності на цей будинок. Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. За таких обставин застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без зясування питання щодо правильності віднесення будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір, є помилковим. Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); У матеріалах справи містяться різні довідки з приводу категорії двору, а саме : довідкою Кропивницької сільської ради Калуського району від 16.05.2016 року за №503, яка видана на ім.»я [PERSON] встановлено, що домоволодіння в с.Кропивник по вул. С.Стрільців, 15 відноситься до категорії колгоспний двір (а.с.30), а довідкою Кропивницької сільської ради від 30.09.2016 року за №1199 видана на ім»я [PERSON] встановлено, що господарство в с.Кропивник по вул. С.Стрільців, 15 Калуського району згідно записів в по господарських книгах починаючи з 1991 року і по сьогоднішній день відноситься до категорії робітничий двір (а.с.81). Однак, як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] вона працювала та була членом колгоспу «Росія» починаючи з 15.02.1976 року по 15.06.1982 рік, коли звільнена за власним бажанням (а.с.38). Даний факт [PERSON] також підтвердила в судовому засіданні. Таким чином, на час винесення рішення на оформлення права власності на спірний житловий будинок від 14.02.1990 року, відповідачка втратила право на частку в колгоспному дворі, оскільки вже не працювала в колгоспі більш як три роки підряд до 15.04.1991 року. А тому, визначення даного двору як колгоспний є помилковим. За таких обставин, доводи відповідачки [PERSON] про поділ спірного будинку між усіма членами, тобто по ? частині кожному є безпідставними, оскільки дане будинковолодіння є робітничим двором, і являється спільним сумісним майном подружжя і підлягає розподілу тільки між ними. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст..24 КпШС України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йомуроздільниммайном. Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Враховуючи здобуті у судовому засіданні докази суд вважає, що підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не має, тому частки кожного із подружжя є рівними.\~ Поділ майна між [PERSON] та [PERSON] як спільного майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Січових Стрільців, 15 в с. Кропивник Калуського району Івано-Франківської області слід провести, визнавши за кожним із них право на 1/2 частину даного домоволодіння. На підставі викладеного та

Outcome: approved