Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій просить стягнути на його користь збитки, завдані у звязку з пошкодженням належного йому майна, у розмірі 6\~133,91 грн., вартість оціночної експертизи у розмірі 800,00 грн. та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Позов мотивований тим, що в результаті ДТП, яка сталась 15.08.2016р., внаслідок зіткнення належного позивачу автомобіля марки «ЗАЗ Форза» з автомобілем, належним відповідачу під керуванням [PERSON], позивачу як власнику транспортного засобу було завдано матеріальну шкоду, що полягає у витратах, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, а також моральну шкоду. Постановою Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 05.10.2016р. визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.1224, 124 КУпАП та накладено на нього адімінстративне стягнення у вигляді штрафу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що [PERSON] ніколи не перебував у трудових відносинах з відповідачем, та автомобіль, яким останній керував, також ніколи не належав підприємству та на його балансі не знаходився. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2016р. визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.1224, 124 КУпАП. Вищевказаною постановою встановлено, що 15.08.2016р. о 00:15 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул.\~Набережній Заводській у м. Дніпро, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпеці власного маневру, через що допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], що був припаркований. Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом посилається на те, що [PERSON] під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, а відтак останній повинен відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду. Водночас, з заперечень представника відповідача вбачається, що [PERSON] не перебував у трудових відносинах з відповідачем, а автомобіль, яким останній керував в момент ДТП, підприємству не належав та на його балансі не знаходився. Згідно з ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На виконання ч.4 ст.10 ЦПК України судом розяснювалось позивачу та його представнику обовязок довести усі обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, а також право звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів у випадку існування перешкод для отримання таких доказів. Водночас, позивач у судовому засіданні, посилаючись на обставини встановлені у постанові Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2016р., інших доказів не надав, з клопотанням про витребування доказів до суду не звертався. Відповідно до ч.4 сь.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що вищевказаною постановою суду встановлено місце роботи [PERSON], та такі обставини не підлягають доказуванню у цивільній справі, оскільки відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України дана постанова є обовязковою лише в частині встановлення обставин вчиненого ДТП. Враховуючи, що позивачем всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не доведено факт вчинення ДТП під час виконання [PERSON] службових обовязків як працівника Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізованого охоронного підрозділу «СОБР», суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed