Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до договору № б/н від 12.11.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 09.12.2018 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 14576,49 грн., яка складається з: - 7496,50 - нараховано відсотків за користування кредитом; - 5909,68 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн.- штраф ( фіксована частина); - 670,31 грн.- штраф ( процентна складова) Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 14576,49 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1921,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] відповідно до договору № б/н від 12.11.2010 року отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору договір складається з анкети-заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. АТ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. ст. 526,527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 611 ЦК Українив разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні відповідач зобов'язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача за кредитним договором, станом на 09.12.2018 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 13406,18 грн., яка складається з: - 7496,50 - нараховано відсотків за користування кредитом; - 5909,68 грн. - нараховано пені. На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед банком у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме: штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 670,31 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'зань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафу необхідно відмовити з зазначених підстав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 1921,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 13406,18 грн. *100% : 14576,49 грн. ціни позову), тобто 91,97 % від суми сплаченого судового збору, що складає 1766,76 грн. (91,97% * 1921,00 грн.:100%).

Outcome: partial