Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду в позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що від з 10.09.2002 року по 31.08.2011 року працював на посаді старшого викладача кафедри психології в Донецькому інституті психології та підприємництва. З 01.09.2011 року по 30.06.2013 року працював по сумісництву на тій же посаді. За період роботи з 01.01.2011 року по 30.06.2013 року йому не була виплачена заробітна плата в сумі 22969,67 грн, приблизно 1402 грн. не було виплачено до пенсійного фонду України. Протягом 3-х років він звертався до відповідача з вимогами виплатити заборгованість, але до цього часу заборгованість не сплачена, що мотивоване відповідачем відсутністю коштів. Просив стягнути з відповідача зазначені суми, а також вважає, що діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому що невиплатою заробітної плати протягом тривалого часу йому були завдані душевні страждання, був порушений його життєвий уклад, він вимушений був позичати кошти в знайомих. Оцінив заподіяну йому моральну шкоду в 30% від суми боргу, а саме- 6890 грн.90 коп. Ухвалою суду від 26.05.2014 року позивні вимоги позивача в частині стягнення оплати пенсійних внесків за 8 місяців праці в сумі 1402 грн. були залишені без розгляду за заявою позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2011 року по 30.06.2013 року в с умі 22696 грн.67 коп. та моральну шкоду в сумі 6890,90 грн. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та дату судового засідання відповідач був своєчасно повідомлений шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, причину неявки не повідомив, заяви з проханням розглядати справу у його відсутність суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та за згоди позивача ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст.. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка з 10.09.2002 року по 31.08.2011 року працював старшим викладачем кафедри психології в штаті Донецького інституту психології та підприємництва. З 01.09.2011 року. Зазначений факт підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.10-11). У відповідності до довідки (а.с.3) за період з січня 2011 року по серпень 2011 року відповідачем не сплачено позивачу заробітну плату в загальній сумі 16 084 грн. 00 коп. Так, відповідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня, якщо в день звільнення він не працював. Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив позивачу заборгованість по заробітній платі за вказаний період, зазначена сума повинна бути стягнута з відповідача на користь відповідача. Позовні вимоги відповідача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі з травна 2012 року по червень 2013 року задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до записів в трудовій книжці, з 01.09.2011 року станом на 14.11.2013 року, тобто на момент звернення до суду з позовом, позивач працює в інституті післядипломної освіти інженерно-педагогічних працівників, ніяких доказів того, що він у вказаний період працював за сумісництвом в відповідача, позивачем суду не надано. Таким чином, позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі з вересня 2011 року по 30.06.2013 року в сумі 6 885, 67 грн. задоволенню не підлягає. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як встановлено з матеріалів справи, позивач тривалий час не отримував заборгованість по заробітній платі, тому суд вважає, що йому дійсно були заподіяні моральні страждання, які полягають у тому, що у зв*язку з затримкою виплати заробітної плати протягом тривалого часу, позивач вимушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї сім*ї. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування відповідачем моральної шкоди, що була заподіяна йому внаслідок порушення термінів виплати заробітної плати, обгрутовані, але оскільки позивачем в позовній заяві зазначено, що він оцінює моральну шкоду, завдану йому діями відповідача в 30% від загальної суми боргу, а сума боргу, встановлена судом складає 16 084грн. 00 коп., підлягає стягненню на користь позивача з відповідача моральна шкода в сумі 4 825,00грн. В частині стягнення моральної шкоди в сумі 2065 грн. 70 коп. суд вважає за необхідне відмовити. Також з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути судовий збір в сумі 229 гр. 40 коп.

Outcome: approved