Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому вказала, що 17 липня 2014 року помер її дід [PERSON], який проживав за адресою [INFO]. 16.02.2011 року померла мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. Рішенням Крмінського районного суду Луганської області було визначено додатковий строк в шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. Рішення набрало законної сили. При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно. Позивач вказує, що всі правовстановлюючі документи знаходяться у відповідача, а тому просить зуд зобовязати його надати їй правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку для звернення до нотаріуса. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач не надав доказів на підтвердження щодо звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Також позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Суд, вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] (а.с. 8-11). Рішенням суду від 27 квітня 2015 року позивачу надано додатковий строк для прийняття спадщини (а.с. 6). Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності правовстановлюючих документів у позивача та наявності таких документів у відповідача. Позивачем також не надано доказів звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та вчинення якоїсь нотаріальної дії відносно цього. Суд погоджується з тим, що позивачу могла бути доступна інформації в усному виді щодо відсутності правовстановлюючих документів, але вона ніяким чином не підтверджена. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні у відповідності до ст. 60 ЦПК України позивачем не надано підтвердження порушення його права зі сторони відповідача, що виразилося у ненаданні правовстановлюючих документів. Доказів відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом з підстави відсутності правовстановлюючих документів позивачем не надано, як не надано доказів на підтвердження таких документів у відповідача, а тому у позові необхідно відмовити за необґрунтованості. На підставі вище викладеного, ст. ст. 16, 316, 321 ЦК України, та

Outcome: dismissed