Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, за яким просить суд визнати припиненим договір поруки, укладений 25 вересня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», оскільки наявні підстави для припинення правовідношення поруки, внаслідок пропуску строку звернення з позовною заявою до поручителя. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позові, а сторона відповідача позов не визнала, про що надала письмові заперечення, де, зокрема, зазначила, що є безпідставним посилання [PERSON]О на те, що банком пропущено строк звернення з позовною заявою до поручителя. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що 25 вересня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11045615000. На забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено договір поруки від 25 вересня 2006 року №11045615000/11. Згідно з п. 4.6. Кредитного договору позичальник зобовязався достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії у випадках встановлених п.п. 2.3., 4.9, 5.З., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14, цього Договору та/або порушень істотних умов Договору та застосування Банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, передбаченому розділом 11 договору. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору, У випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж па один місяць, га/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту ти нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору. Згідно з п. 11.1 кредитного договору, Відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9, 5.3., 5,5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Отже, на підставі п.п. 4.6., 5.5., 11.1 кредитного договору, крім настання строку основного зобовязання 24.09.2026, строк основного зобовязання настає ще й на 31 день з дня отримання вимоги позичальником про дострокове повернення кредиту. 16.04.2016 Поручителем отримано лист-вимогу від 06.04.2016 №30-12/33058, у якому зазначено, наступне: У випадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення цієї вимоги про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», змушений вимагати виконання Вами зобов'язань [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 11045615000 від 25 вересня 2006 року, а саме: сплатити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 7 691,47 CHF (сім тисяч шістсот девяносто один) швейцарський франк 47 сантимів. На підставі цієї вимоги та п.п. 4.6., 5.5., 11.1 кредитного договору, строк основного зобовязання настав 17.05.2016 року. Згідно з п. 4.1 Договору поруки, «Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором № 11045615000 від 25 вересня 2006 року, в забезпечення якого укладено даний договір. При продовженні (пролонгації) дії Кредитного договору даний договір не потребує пролонгації і діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором, в забезпечення якого надана порука». Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та\~частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, в Договорі поруки сторонами цього договору не встановлено його строк. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, «…У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя…» Частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). З урахуванням дослідженого судом, в пункті 4.1. Договору поруки сторонами цього договору встановлено саме термін припинення договору поруки, а не його строк, оскільки, припинення поруки повязано з настанням певного моменту в часі; банк не звернувся з позовною заявою до поручителя протягом шести місяців із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, що зафіксовано досудовою вимогою від 06.04.2016 року. Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, Банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний був предявити позов до боржника-відповідача протягом трьох років, а до поручителя-позивача протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником-відповідачем встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Таким чином, наявні підстави для припинення правовідношення поруки внаслідок пропуску строку звернення з позовною заявою до поручителя, так як порука припинена - через шість місяців після дня, встановленого кредитором в вищезазначеній досудовій вимозі для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України (п.п. 4.6., 5.5., 11.1 кредитного договору). Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення; Таким чином, одним із способів захисту прав є припинення правовідношення. Договірні правовідносини оформлюються у вигляді договору. Договір у законодавстві та науці вживається у різних значеннях, наприклад, як підстава виникнення правовідносин або як саме правовідношення, що виникло з цієї підстави, або ж як форма існування правовідносин. В даному випадку між позивачем та відповідачем існують правовідношення поруки, які оформлені Договором Поруки, проте Банк не звернувся до суду з позовними вимогами до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку чергового платежу за кредитним договором. Таким чином, у позивача зявилося право на звернення до суду за захистом свого права з вимогою про припинення договору поруки, як правовідношення між Позивачем та Відповідачем за договором поруки. На підставі викладеного суд,

Outcome: approved