Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачкою\~ перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003р. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 19.12.2006р.н. Рішенням суду від 27.06.2013р. шлюб між ними розірвано та цим рішенням з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак з квітня 2014р. та по теперішній час він не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, аліменти сплачує регулярно, але не в повній мірі, через що утворилась заборгованість в розмірі 18459,20грн. Через скрутне матеріальне становище він не має можливості належним чином виконувати рішення суду і сплачувати аліменти в розмірі ? частини його заробітку. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина з 1/4 частини його заробітку на тверду грошову суму 600,00грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що на момент винесення судового рішення про стягнення аліментів він не працював, але мав постійний дохід, протягом 2013-2014р. здійснював підприємницьку діяльність, яку припинив в 2014р. Після цього він постійного офіційного джерела доходу немає, іноді підробляє на будівництві, має нерегулярний дохід приблизно 1тис 2,5тис грн.. Розмір аліментів, які він повинен сплачувати визначається державним виконавцем як для особи, яка не працює, виходячи із показника середньої заробітної плати в даній місцевості і фактично становить близько 1000,00грн. він також повинен сплачувати заборгованість. Дійсно останнім часом він переказував відповідачці аліменти по 1200,00грн. щомісячно, частину цих грошових коштів йому допомагали сплатити батьки. На даний час його сімейний стан не змінився, він в іншому шлюбі не знаходиться, неповнолітніх дітей та інших утриманців немає. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав за вищевикладених підстав. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та зазначила, що відповідачка не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів з ? частини заробітку на тверду грошову суму, оскільки боржник дійсно не працює, має нерегулярний і мінливий дохід. Але відповідачка вважає необґрунтованим розмір аліментів в сумі 600,00грн. щомісячно, який просить визначити позивач. Так, з жовтня 2016р. по січень 2017р. позивач сплачував аліменти в розмірі 1200,00грн. щомісячно, тобто він має матеріальну можливість сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Посилання позивача на нестабільну економічну ситуацію в країні не може прийматися до уваги, оскільки така ситуація впливає не тільки на нього, а й на дитину, яка потребує витрат на їжу, одяг, компютерну техніку для навчання та розвитку, відвідування різноманітних культурних заходів. Також дитина потребує на постійну медичну допомогу, оскільки спостерігається у лікаря з діагнозом апофіліт пяточних кісток, другий уточнений юнацький остеохондроз, йому необхідно постійно проходити медичне обстеження. У позивача інших дітей та утриманців немає, стан його здоровя задовільний, відсутність роботи та високої заробітної плати повязано виключно з його небажанням працювати і це не має істотного значення для зменшення аліментів. Вважає необхідним визначити розмір аліментів в сумі 1200,00грн. щомісячно і задовольнити позов частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,\~ знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2013р. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 19.12.2006р.н., який після розірвання шлюбу мешкає разом з матірю відповідачкою у справі. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.06.2013р., яке набрало законної сили 08.07.2013р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 19.12.2006р.н., в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з розрахунком державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя від 10.08.2016р. заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 18.03.2014р. по 01.08.2016р. становить 18459,230грн. З цього ж розрахунку вбачається, що аліменти нараховуються, виходячи з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості, оскільки боржник не працював. Середньомісячний розмір аліментів в 2014р. становив 718,44грн., в 2015р. - 756,40грн, з липня 2015р. 945,90грн., в лютому-березні 2016р. по 989,62грн., з квітня по липень 2016р. 973,86грн. Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності з 27.08.2013р. 15.07.2014р. до зазначеного Реєстру був внесений запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] Згідно копії трудової книжки позивача [PERSON] останній запис в ній датований 30.11.2008р. (про звільнення). Відповідно до довідки з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 13.12.2016р., відомості про доходи [PERSON] з квітня 2014р. та по теперішній час відсутні. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182\~ СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника аліментів або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60\~\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозвязку з точки зору належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які були стягнуті з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина, зокрема, для визначення їх в твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку (доходу) боржника, як було визначено раніше. При цьому, суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~\~ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс14, яка згідно зі\~\~\~ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. При вирішенні справи суд виходить з того, що підставою для звернення позивача [PERSON] до суду з цим позовом стала зміна його матеріального становища через відсутність постійного офіційного джерела доходу і наявність нерегулярного, мінливого доходу. Суд встановив, що дійсно з 30.11.2008р. позивач [PERSON] офіційне ніде не працевлаштований, а з 15.07.2014р. не зареєстрований і субєктом підприємницької діяльності, починаючи з квітня 2014р. відомості про його доходи у відповідному державному реєстрі відсутні. В судовому засіданні позивач пояснив, що він має неофіційні підробітки на будівництві, отримує нерегулярний дохід в середньомісячному розмірі приблизно 1-2,5тис.грн. Також суд враховує, що відповідачка та її представник зазначених обставин не оспорювали, погодились з позовом в частині зміни способу присудження аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму саме у звязку з наявністю у позивача нерегулярного, мінливого доходу, у звязку з чим вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. Таким чином, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі. Вирішуючи справу в частині визначення конкретного розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки, суд враховує істотні для даної справи обставини, які передбачені ст.182 СК України, зокрема, вік дитини 10 років, те, що вона матеріально не захищена, має ряд захворювань мігрень, плоскостопість, потребує нагляду лікарів та певного лікування. Також суд враховує, що платник аліментів позивач у справі здоровий, працездатний, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, в іншому шлюбі не перебуває, інших непрацездатних дітей та утриманців немає. Беручи до уваги, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини, обидва батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів в сумі 750,00грн. щомісячно, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили, і до повноліття дитини. Вимога позивача про зміну розміру аліментів з моменту подання до суду цього позову не ґрунтується на вимогах діючого законодавства. Доводи відповідачки та її представника про необхідність визначення аліментів в розмірі 1200,00грн. щомісячно, на думку суду, не відповідають вищевикладеним фактичним обставинам, які враховані судом при визначенні розміру аліментів. Так, судом враховано стан здоровя неповнолітньої дитини, на що посилаються відповідачка та її представник, зокрема, те, що він має вищезазначені захворювання, але на диспансерному обліку з цими або будь-яким іншим хронічним захворюванням не знаходиться, згідно наданих суду медичних документів періодично отримує амбулаторне та стаціонарне лікування у звязку з вищевказаними захворюваннями, витрати на яке, на думку суду, з урахуванням описаного характеру захворювання, рекомендованого лікування, повинні охоплюватися визначеним судом розміром аліментів. Відповідачка, посилаючись на потребу дитини в постійній медичній допомозі та медичному обстеженні, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру відповідних витрат і неможливість їх компенсування за рахунок аліментів в меншому розмірі, ніж той, що вона просить визначити. При цьому, суд зазначає, що діючим законодавством передбачено обовязок батьків брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних, зокрема, її хворобою (ст.185 СК України). Також суд враховує, що будь-яких інших належних та допустимих доказів в обґрунтування необхідності визначення розміру аліментів в сумі 1200,00грн. відповідач та її представник суду не надали. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial