Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , не пізніше 10 числа кожного місяця в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн., щомісячно починаючи з 31.07.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Сплату аліментів проводити шляхом безготівкового перерахунку на рахунок Приват банку: розрахунковий рахунок № [NUMBER] , МФО 305299, ЄДРПОУ 14360570. Стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти щомісяця протягом усього часупроживання з дитиною-інвалідом та опікування нею у твердій грошовій сумі 1 000,0 грн. Посилаючись на те, що з 2003 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачм, проживали разом у її власній квартирі ( [ADDRESS] ), та відповідно вели спільне господарство, мали спільні витрати. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Факт батьківства відповідачем не заперечувався, крім того, він зазначений батьком в свідоцтві про народження дитини. Стосунки між сторонами припинені. Дитина має тяжке хронічне захворювання та потребує відповідного догляду та лікування. Наразі дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на повному її матеріальному утриманні та вихованні. На даний час відповідач не проживає разом із позивачем та дитиною, не надає належним чинном матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Крім того, у зв`язку із періодичним лікуванням сина, постійним його супроводженням до закладів охорони здоров`я, син через свій хворобливий стан не може відвідувати повноцінно заняття та повинен постійно перебувати під наглядом дорослого, тому позивач не має можливості повноцінно відвідувати роботу у зв`язку з чим вона звернулася з позовом про стягнення аліментів на дитину та на дружину. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, додавши, що сума аліментів визначена у твердій грошовій формі в розмірі 4 000 грн., є об`єктивно виправданою, адекватною і повністю відповідає інтересам дитини, яка є особою з інвалідністю, потребує постійного догляду дорослого, коштовного лікування в медичних установах, потребує нормального харчування, є потреба у навчанні, потреба у одязі. Оскільки позивач постійно доглядає за дитиною, тому позбавлена можливості повноцінно працювати та забезпечувати повністю себе та дитину. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, просив стягнути аліменти у розмірі 1 100 грн., проти стягнення аліментів на дружину заперечував. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1318 від 23.07.2010 року. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є людиною працездатного віку, здоровий, мешкає окремо від позивачки та сина. На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір`ю - позивачем у справі за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося відповідачем. Крім того, матеріалами справи встановлено, що спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , має статус дитини з інвалідністю з вересня 2016 року, потребує нагляду та супроводу матері. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком з 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т.ч. і обов`язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, вищевказані обставини. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т.ч. і обов`язку її утримання. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 2 000,0 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 31.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, не суперечить чинному законодавству. Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження належного на праві власності рухомого майна відповідачу. Також суду бере до уваги, що предметом даного позову не є вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, зумовлених інвалідністю дитини. А відтак, у позивача є право на звернення до суду з самостійним позовом про стягнення таких витрат в порядку ст.185 СК України. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 09.03.2018 року, і до повноліття дитини. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожної зі сторін є право на звернення до суду з відповідним в позовом в разі настання таких обставин. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на дружину, суд виходить з такого. Статтею 21 ч.ч. 1, 2 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України зазначено, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Аналізуючи викладене, необхідно зазначити , що з позиції Сімейного законодавства позивач не набула статусу дружини, оскільки шлюб між сторонами не був зареєстрований в органах РАЦС, а тому в позивача відповідно не виникло права щодо утримання її відповідачем як подружжям, навіть незважаючи на те, що позивач проживає з спільною дитиною-інвалідом та утримує його матеріально. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 704,8 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial