Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником 1/2 частини квартири №32, що знаходиться в будинку №43 по вул. Безродного в місті Херсоні на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона по справі №2-601/05 від 26.01.2005 року та ухвали Суворовського районного суду м. Херсона по справі №2-601/05 від 06.02.2008 року. Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомості майна 29.05.2007 реєстратором Херсонською філію держпідприємства «Інформаційний центр» за №5028052 зареєстровано обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , АВ 497214 від 24.05.2007 року виданої Суворовським ВДВС Херсонського МУЮ. Листом Суворовського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області від 23.11.2017 року за вих.. №17836 йому повідомлено, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні перебувало декілька виконавчих проваджень боржником яких є [PERSON], однак їх завершено по закінченню строку зберігання. У звязку з чим, оскільки на даний час жодних виконавчих проваджень не порушено відносно нього, тому необхідності в утриманні майна під арештом не має, тому просить суд зняти арешт 1/2 частини квартири №32, що знаходиться в будинку №43 по вул. Безродного в м. Херсоні, накладений державним виконавцем Суворовського ВДВС Херсонського МУЮ постанова серія та номер АВ 497214 від 24.05.2007 року Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.12.2017 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про отримання, відзив на позовну заяву до даного часу відповідачем не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №107566755 виданого 14.12.2017 року встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина квартири [ADDRESS], підстава виникнення рішення суду Суворовського районного суду м. Херсона по справі №2-601/05 від 26.01.2005 року та ухвали Суворовського районного суду м. Херсона по справі №2-601/05 від 06.02.2008 року. . Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 29.05.2007 року реєстратором за №5028052 зареєстровано обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АВ 497214 від 24.05.2007 виданої Суворовським ВДВС Херсонського МУЮ. Відповідно до листа Суворовського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області від 23.11.2017 року за вих. №17836 [PERSON] повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні перебувало декілька виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON]- знищені у звязку з їх завершенням та закінченням строку зберігання. Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,45 ЦПК). Пунктом 13 Постанови № 5 розяснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. Відповідно дост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий також за рішенням суду. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність здійснити захист цивільних прав та інтересів позивача, шляхом зняття арешту з майна, а саме з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Враховуючи докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved