Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість за договором № б/н від 02.09.2010 р. у розмірі 40997 грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2010 р. відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 18.11.2018 р виникла заборгованість в сумі 40997 грн. 16 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити . Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечення мотивували тим, що в січні місяці 2018 р. був заблокований його телефонний номер оператора «Lifecell», 17.01.2019 р. він звернувся у відділення «Приватбанку», працівник якого повідомила, що його кредитну карту заблоковано, запропонувала видати нову картку та повідомила, що на його картковий рахунок оформлені 3 миттєві кредити в сумі: 1000 грн, 8000 грн та 3000 грн, як тільки відбулося перше списання він знову звернувся до позивача, де йому пояснили, що це шахрайські дії і він має звернутися до поліції; органами поліції в даний час провадиться досудове розслідування по цьому факту; і враховуючи, що жодних грошових коштів [PERSON] не отримував, то він не зобовязаний повертати кредитні кошти та сплачувати будь-які відсотки. Просили в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають . Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12\~\~ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України\~\~передбачено, що кожна сторона повинна довести\~\~ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2010 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами Банку , складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с.11). Позивач в обґрунтування свого позову зазначає, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №б/н від 02.09.2010 р. не виконує, що є підставою для звернення з позовом до суду. Вказує, що внаслідок цього з лютого 2018 р утворилася заборгованість, що станом на 18.11.2018 р. складає 40997,16 грн., з яких: 26725,84 грн. - заборгованість за кредитом; 2945,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8897,67 грн. - заборгованість за пенею , а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1928,44 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» згідно договору б/н від 02.09.2010 р. між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було надано наступні кредитні картки № 4149437411883075 дата відкриття - 02.09.2010, термін дії - 04/14; 5457082232552021 дата відкриття - 07.04.2014, термін дії - 04/18; № 5168755104940529 дата відкриття -24.05.2017 термін дії - 05/21; № 5168742211564046 дата відкриття - 18.01.2018 термін дії -11/21 (а.с. 69) Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що ним зобовязання за кредитним договором виконувались без порушення умов договору, а грошові кошти більше ніж 20000 грн., що були зняті з лютого 2018 р, ним отримані не були, він ними не користувався, оскільки це були шахрайські дії невідомих осіб . З дублікатів квитанцій АТ КБ «Приватбанк» від 17.01.2018 р. вбачається, що з рахунку [PERSON] № 516875********29 були перераховані кошти в сумі 3000 грн на користь [PERSON], в сумі 8000 грн та 10000 грн - на користь [PERSON] (а.с. 121, 122, 123) З наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 73-99) вбачається, що по картковому рахунку 5168742211564046 проводилися операції до 11.02.2019р., станом на 18.01.2018 р. залишок коштів становив «-479,06 грн», а також те, що проводилися такі операції : -операція «щомісячний платіж по сервісу «Оплата частинами» за покупку в МР в ТСО ,м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 30» по 1341,60 грн: 17.02.2018, 17.03.2018, 17.04.2018, 17.05.2018, 17.06.2018, 17.07.2018, 17.08.2018, 17.09.2018, 17.10.2018, 17.11.2018; -операція «щомісячний платіж по сервісу «Оплата частинами» за покупку в МР в ТСО ,м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 30» по 1073,28 грн:17.02.2018, 17.03.2018, 17.04.2018, 17.05.2018, 17.06.2018, 17.07.2018, 17.08.2018, 17.09.2018, 17.10.2018, 17.11.2018; -операція «щомісячний платіж по сервісу «Оплата частинами» за покупку в МР в ТСО ,м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30» по 402,48 грн: 17.02.2018, 17.03.2018, 17.04.2018, 17.05.2018, 17.06.2018, 17.07.2018, 17.08.2018, 17.09.2018, 17.10.2018, 17.11.2018, а всього за операціями «щомісячний платіж по сервісу «Оплата частинами» за покупку в МР в ТСО , м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30» було перераховано : 13416 грн(10 платежів по 1341,60 грн) + 10732,8 грн (10 платежів по 1073,28 грн) + 4024,8 грн (10 платежів по 402,48 грн) = 28173,6 грн. Відповідно до довідки, виданої 14 державною пожежно-рятувальною частиною УДСУ з надзвичайних ситуацій у Сумській області, 04.02.2019 р. № 76 [PERSON] з 15.01.2018 р. по 14.02.2018 р. виїзд за межі Сумської області не здійснював (а.с. 105) Відповідно до витягу з ЄРДР 02.03.2018 р. розпочато досудове розслідування за заявою про те, що 17.01.2018р. невідома особа шляхом вчинення шахрайських дій з картою «ПриватБанк», належною [PERSON], шляхом оформлення кредитів з використанням персональних даних незаконно заволоділа грошовими коштами у сумі 21000 грн. (а.с. 108) Представник позивача в судовому засіданні не спростував доводи позивача про відсутність провини у розголошення даних, на підставі яких було проведено вищевказані транзакції, і не навів жодного належного та допустимого доказу щодо цього . Згідно зі ст.\~526\~\~ЦК\~\~України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054\~\~ЦК\~\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст.202\~ЦК України правочином є дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.\~\~ З положень ч.3 ст.203\~ЦК України вбачається, що загальною вимогою дотримання якої необхідно для дійсності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину\~\~та відповідність його внутрішній волі. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення відповідача на отримання грошових коштів за операціями «щомісячний платіж по сервісу «Оплата частинами» за покупку в МР в ТСО ,м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30». Ці дані підтверджуються і доказами, наданими позивачем про отримання грошових коштів в м. Дніпро починаючи з лютого 2018 р., де він фізично перебувати не міг. Неможливість перебування [PERSON] в м. Дніпро в січні 2018 р., а також обставина блокування телефонного номера відповідача, підтверджується довідкою про аналіз результатів моніторингу абонентського номера від 09.07.2018 р. (а.с. 164-166) . Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що грошові кошти у розмірі більше 20000 грн у період з січня-лютого по листопад 2018 р. за кредитним договором відповідачем\~\~[PERSON] отримані не були, що свідчить про відсутність його волевиявлення на виконання в подальшому кредитного договору з АТ КБ «Приватбанк» та невідповідність цього договору в подальшому вимогам ст. 203 ЦК України. Дана обставина спростовує доводи позивача щодо обґрунтованості позовних вимог та отримання відповідачем грошових коштів, на підставі яких розрахована заборгованість по кредитному договору від 02.09.2010 р. та викликає сумніви у достовірності доводів на підтвердження позиції позивача про стягнення заборгованості за кредитом з відповідача . Посилання позивача щодо порушення вимог договору відповідачем суд вважає необґрунтованим та таким, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. До суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що саме відповідачем були отримані грошові кошти або розголошені відомості щодо конфіденційних даних, а тому і підстав щодо стягнення заборгованості, яка розрахована з суми 26725,84 грн. з лютого 2018 р. по 18.11.2018 р. у загальному розмірі 40997,16,93 грн. суд не вбачає. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом від 02.09.2010 р. з відповідача [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, спростовані відповідачем, у звязку з чим позов АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає. Приймаючи таке рішення суд враховує і постанови ВС України у справі 6-71цс15 від 13.05.2015 р. та постанову Верховного суду у справі 691/699/16-ц від 27.06.2018р., згідно яких власник картки не несе відповідальності за проведення платіжної операції, якщо картка була використана без його фізичної присутності або електронної ідентифікації. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України у разі відмови в позові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed