Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z18.040.77798. Згідно із кредитним договором відповідач отримав кредит у розмірі 95722,00 грн., зі сплатою 5% річних, з погашеннням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору. Натомість відповідач, станом на 31.12.2015 року, не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 103424,02 грн. 31.12.2015 року між ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2. Згідно умов договору первісний кредитор відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) з 31.12.2015 року, а фактор набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також 28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ТзОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір факторингу №28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги на кредитним договором № Z18.040.77798 від 29.08.2014 року, за яким відповідач являється боржником. Станом на 28.02.2017 року (дата відступлення права вимоги) загальна заборгованість відповідача за даним кредитни догоовром становить 89 824,02грн. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплату на загальну суму 6000 грн. Станом на 22.02.2018 року заборгованість за кредитним догоовром становить 83824,02 грн. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суму з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача вказав у поданому позові, що просить розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин та не повідомила суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду повідомлялася в установдлеому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с.57-59, 62-64). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.08.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z18.040.77798 (а.с.7-9). Згідно із кредитним договором банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 95722,00 грн., строком на 60 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 5 % річних від залишкової суми кредиту. Судом встановлено, що 31.12.2015 року між ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2 (а.с.20-23). З додатку №2 до договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 (а.с.23) вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» передало, а ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» прийняло право вимоги за кредитним договором №Z18.040.77798 від 29.08.2014 року. Також 28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» та ТзОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» (а.с.33) був укладений договір факторингу №28/02-1 (а.с.25-30). Згідно умов даного договору ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» відступає (передає у власність) факторові ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» з 28.02.2017 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 28.02.2017 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнта за плату. Відповідно до п.1.2 договору факторингу фактор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між первісним кредитором і боржниками та одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання ними зобовязань за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. З додатку №2 до договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 (а.с.31) вбачається, що ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» передало, а ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» прийняло право вимоги за кредитним договором №Z18.040.77798 від 29.08.2014 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» набуло право вимоги по кредитному договору №Z18.040.77798 від 29.08.2014 року. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що станом на 22.02.2018 року заборгованість за кредитним договором №Z18.040.77798 від 29.08.2014 року становить 83 824,02 грн. (а.с.14). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленому факту відповідають договірні правовідносини сторін, врегульовані ст.ст. 1049, 1050 ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобовязання та в обовязку відповідача виконати взяті зобовязання належним чином. Підставою для задоволення позовних вимог є невиконання відповідачем свого зобовязання щодо повернення суми боргу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 512-514,517,1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved