Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду до відповідача про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що МКП «ПВУВКГ» надає послуги водопостачання і водовідведення населенню. Відповідач на протязі тривалого часу не сплачує за отримані послуги, у зв`язку з чим станом на 01.06.2019р. утворилась заборгованість в сумі 27057,99 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, відзив не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] та споживає комунальні послуги, які надаються МКП «Покровводоканал» без укладення письмового договору на постачання води (особовий рахунок № [NUMBER] ). Разом з тим, оскільки відповідач на протязі тривалого часу не сплачувала грошові кошти за отримані комунальні послуги, станом на 01.06.2019р. утворилась заборгованість в сумі 27057,99 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи розрахунками. Так, як вбачається з розрахунку щомісячних нарахованих платежів за адресою [ADDRESS] (особовий рахунок [ADDRESS] ) сума щомісячного платежу з червня 2019р. по березень 2018р. складає 398,76 грн., з квітня 2018р. по грудень 2019р. 636,16 грн., з січня 2019р. по травень 2019р. 721,76 грн. (а.с.8). Як вбачається із довідки про стан платежів по особовому рахунку № [NUMBER] , відповідач станом на 01.06.2016р. має заборгованість перед позивачем в сумі 10450,98 грн., з червня 2016р. по грудень 2016р. 2791,37 грн., з січня 2017р. по грудень 2018р. 3285,12 грн., з січня 2018р. по грудень 2018р. 6921,72 грн., з січня 2019р. по травень 2019р. 3608,80 грн. (а.с.16). Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 01.06.2019р. складає 27057,99 грн. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивач є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за місцем проживання відповідача. Згідно з ч.1\~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч.1\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1\~ст.20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вона фактично користувалася ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст.32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із\~ст.67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлення тарифів на комунальні послуги відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не сплачує належним чином житлово-комунальні послуги, суд вважає за необхідне стягнути з останньої утворену заборгованість в сумі 27057,99 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, 3% річних та пені слід зазначити наступне. Згідно наданих до суду розрахунків інфляційні втрати позивача становлять 2508,83 грн., 3% річних становлять 1541,15 грн., пеня 2003,23 грн. (а.с. 17-23). Відповідно до\~ст..625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім цього, згідно п.10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території у справі № 6-59цс13 від 30.10.2013р. інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат та пені підлягають до задоволення. Також на підставі\~ст.141 ЦПК України\~стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 1762,00 гривні, в рівних частинах з кожного.

Outcome: approved