Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Мотивував свої вимоги тим, що 04 квітня 2012 року йому рішенням комісії з надання права користування жилою площею у гуртожитках ПАТ «Київенерго» було надано дозвіл на укладення договору користування жилою площею у будинку для малосімейних на [ADDRESS] На підставі зазначеного рішення, позивачу було видано ордер на жиле приміщення № 8 на право зайняття жилого приміщення жилою площею 12.3 квадратних метра з 1-ї кімнати у ізольованій квартирі [ADDRESS], а 17 травня 2012 року між ним та ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 040/08 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Незважаючи на такі обставини відповідач відмовляється виселятися із жилого приміщення, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] перешкоджає його проживанню у даній квартирі, оскільки зайняв таку і проживає у останній без будь-яких правових підстав. Уточнивши позовні вимоги, просить суд з посиланням на ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, ст. 317, 321, 387 ЦК України витребувати з чужого незаконного володіння шляхом виселення відповідача [PERSON] з спірного жилого приміщення, з подальшою реєстрацією його - позивача місця проживання за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та з посиланням на обставини зазначені у уточненій позовній заяві просила суду ухвалити рішення, яким витребувати з чужого незаконного володіння шляхом виселення відповідача [PERSON] з спірного жилого приміщення, з подальшою реєстрацією [PERSON] місця проживання за адресою: [ADDRESS] Представники відповідача та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що він проживає у зазначеному жилому приміщенні впродовж останніх 18-ти років. Сплачує за проживання у такому та зайняв його на законних підставах. В той же час повідомив суду, що рішення, яким позивачу було виділено у користування квартиру [ADDRESS] було скасоване, а ордер анульовано. Просили суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Інші особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, з невідомих суду причин, а тому суд з врахуванням думки осіб присутніх в судовому засіданні вважає за можливе ухвалити рішення у їх відсутність за наявними матеріалами справи. Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 04 квітня 2012 року [PERSON] рішенням комісії з надання права користування жилою площею у гуртожитках ПАТ «Київенерго» було надано дозвіл на укладення договору користування жилою площею у будинку для малосімейних на [ADDRESS] На підставі зазначеного рішення, [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 8 на право зайняття жилого приміщення жилою площею 12.3 квадратних метра з 1-ї кімнати у ізольованій квартирі [ADDRESS]. 17 травня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 040/08 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. З матеріалів витягу з протоколу № 05/2012 року засідання комісії з надання права користування жилою площею у гуртожитку ПАТ «Київенерго» від 23 жовтня 2012 року було прийнято рішення відмінити рішення комісії, а саме п. 13 протоколу комісії від 31.01.2012 № 01/2012 та п.п. 5, 6 протоколу комісії від 04.04.2012 № 03/2012 щодо надання дозволу на укладення договорів користування жилою площею у будинку для малосімейних на [ADDRESS], а зокрема у тому числі працівнику [PERSON] Також зазначеним рішенням було вирішено розірвати з вказаними у такому рішенні працівниками укладені договори користування жилою площею та анулювати ордери на заселення. Таким чином, суд вважає, що у [PERSON] станом на день розгляду справи не має будь-яких правових підстав для зайняття жилої площі у квартирі [ADDRESS] і відповідно на погляд суду він не є у даних правовідносинах із відповідачем [PERSON] належним позивачем. Також суд вважає, що позивач помилково просить суд застосувати правило статті 387 ЦК України про витребування майна від особи, яка незаконно, без правової підстави заволоділа ним. Позивач [PERSON] не є власником квартирі [ADDRESS], а тому його право не є порушеним і відповідно не підлягає захисту у запропонований спосіб. Доказів на підтвердження обставин на які посилався представник позивача в ході судового розгляду надано не було, а матеріалами справи та доказами дослідженими в судовому засіданні такі не доводяться. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Твердження позивача в обґрунтування позовних вимог, судом не беруться до уваги, оскільки такі суперечать матеріалам справи та не доведені будь-якими належними та допустимими доказами і викладені у формі припущень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження позивача в обґрунтування позову, крім його пояснень, не підтверджені жодними доказами, а також не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи, а тому не беруться судом до уваги і такі обставини встановлені в судовому засіданні не дають суду законних підстав для задоволення позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову.

Outcome: dismissed