Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05.03.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100208147В, відповідно до якого банк зобов'язався надати грошові кошти в національній валюті у розмірі 22 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але не пізніше 05.03.2015 року, а також належним чином виконувати інші умови договору. 09 липня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ ФК «Кредит-капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 090713нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» відступив ТОВ ФК «Кредит-капітал» право вимоги за договором № R53100208147В, укладеним з відповідачем. 16 липня 2013 року між ТОВ ФК «Кредит-капітал» та ТзОВ КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 16/07/2013-01, відповідно до якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги за кредитним договором № R53100208147В, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] [PERSON] умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та всіх інших належних до сплати платежів належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 21.11.2014 року виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 31 030 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. За наявності матеріалів у справі, суд вважає, можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за письмовою згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.03.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100208147В, відповідно до якого банк надав позичальникові кредит у розмірі 22 000 грн. на споживчі потреби, строком кредитування до 05.03.2015 року, зі сплатою 34 % річних. Пунктом 4.5. договору визначено, що нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюються щомісячно з дати видачі кредиту по день повного його повернення на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 5.2.1. Договору у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплатити належні проценти. Згідно розрахунку сума заборгованості за кредитом станом на 21.11.2014 року становить 31 030 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 22 000 грн.; відсотків за користування кредитом - 9030 грн. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки передбачені умовами договорів та урегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 88 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім на користь держави судовий збір у сумі 310,30 грн.

Outcome: approved