Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи підстави для звернення до суду тим, що 31.10.2008 року виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області було прийнято рішення № 274, яким за відповідачкою [PERSON] було визнано право власності на будинковолодіння по [ADDRESS], взамін рішення третейського суду від 23.09.2008 року. В подальшому на підставі данного рішення 26.11.2008 року відповідачці [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на вищевказане будинковолодіння. Вказані рішення від 31.10.2008 року та свідоцтво від 26.11.2008 року вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки будинковолодіння, вказане в оскаржуваних рішенні та свідоцтві, було збудоване ним за час шлюбу з [PERSON], на ім'я якої було видано свідоцтво про право власності № 316 від 19.12.2005 року, згідно рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.11.2005 року № 249. Крім цього, рішення третейського суду від 23.09.2008 року було скасоване та чиним на той час законодавством не передбачено видачі свідоцтва про право власності взамін рішення третейського суду, оскільки рішення третейського суду було самостійною підставою для реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. Тому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 274 від 31.10.2008 року, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 530 від 26.11.2008 року та визнати чинним свідоцтво про право власності на цей же житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 316 від 19.12.2005 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві, наголосивши на тому, що спірне будинковолодіння було збудоване ним в шлюбі з дочкою відповідачки, та щоб уникнути його поділу після розірвання шлюбу вона подарувала його відповідачці [PERSON], оформивши дарування рішенням третейського суду, з чим він не погоджується, оскільки має право на частку в ньому як в спільному майні подружжя, тому рішення третейського суду було скасоване, відповідно [PERSON] неправомірно оформила право власності на дане будинковолодіння та на даний час не має законних підстав залишатися його власником. В судовому засіданні відповідачка заперечила проти задоволення позову та просила в його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що правомірно набула право власності на спірне будинковолодіння. Зокрема хоча дійсно воно було побудоване її дочкою [PERSON] та позивачем в шлюбі, але вважає, що позивач після розірвання шлюбу отримав автомобіль та грошові кошти, а будинковолодіння по справедливості має залишитись її дочці, тому дочка цілком правомірно подарувала їй спірне будинковолодіння. Представник співвідповідача Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений про участь у справі неодноразово, належним чином та завчасно. Заслухавши позиції учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] з 19.12.1996 року по 26.05.2008 року перебував в шлюбі з [PERSON], що також підтверджується копією паспорту позивача та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 16, 48 - 49). В шлюбі ними було збудовано житловий будинок по [ADDRESS], та 19.12.2005 року видано свідоцтво про право власності на даний житловий будинок на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.11.2005 року № 249. Та рішенням постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008 року справа № 275-23/09-08М було визнано дійсним договір дарування від 22.09.2008 року данного житлового будинку з господарськими спорудами та відповідної земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на них, яке було зареєстроване в Вінницькому ООБТІ (а.с. 24 - 27). В подальшому рішенням виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 274 від 31.10.2008 року «Про оформлення права власності на житловий будинок гр. [PERSON], взамін рішення третейського суду від 23.09.2008 року, справа № 275-23/09-08 М» було оформлено право власності на житловий будинок по [ADDRESS], [PERSON], взамін рішення третейського суду від 23.09.2008 року (а.с. 6). Та на ім'я [PERSON] виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою по [ADDRESS], № 530 від 26.11.2008 року (а.с. 7). Вищевикладене підтверджується також оглянутою в судовому засіданні інвентарною справою на житловий будинок [ADDRESS]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниця від 22.11.2011 року, яка була залишена в силі ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 року, було скасовано рішення постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008 року в справі № 275-23/09-08М (а.с. 11 - 12, 13 - 14), взамін якого було винесено оскаржуване рішення та видано [PERSON] оскаржуване свідоцтво про право власності. Ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідкального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Та ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Та згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оскільки оскаржуваними рішенням та свідоцтвом оформлено право власності на житловий будинок за [PERSON], на частку якого має право позивач як в майні, набутому за час шлюбу, та без його згоди, в тому числі вони були видані без будь-якої правової підстави, оскільки рішення третейського суду було достатнім правовстановлюючим документом для реєстрації переходу права власності, крім цього даний правовстановлюючий документ на ім'я [PERSON], взамін якого їх було видано, втратив чинність, тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області та визнання недійсним виданого на його підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Водночас вимога про визнання чинним свідоцтва про право власності, виданого 19.12.2005 року на ім'я [PERSON], задоволенню не підлягає, оскільки воно не визнавалося нечинним, його дійсність ніким не оспорюється, та скасування наступного правовстановлюючого документа відновлює дію попереднього правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими спорудами. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням немайнових вимог, з відповідачів слід стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за позов немайнового характеру в сумі 114, 70 грн. в рівних частках по 57, 35 грн. з кожного. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial