Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, з тих підстав, що 26.10.2002 року зареєстрував шлюб з останньою, однією сімєю проживали до 05 вересня 2011 року, від шлюбу є спільна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, зникло взаєморозуміння, жити разом за таких обставин стало неможливо. Спору про поділ майна немає. У судовому засіданні, позивач доводи позову підтримав у повному обсязі з наведених підстав, зазначивши, що майже шість років подружжя не проживає разом та не підтримує сімейних відносин, є необхідність офіційно узаконити їх припинення, має іншу жінку, та просив, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №84 - розірвати, визначити місце проживання дитини з ним, як батьком, донька [PERSON] відвідує школу у с. Шевченкове, Звенигородського району Черкаської області за місцем свого постійного проживання, стосунки у доньки з цивільною дружиною добрі, знайшли порозуміння, питання про стягнення судових витрат не вирішувати. Відповідач не заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що час на примирення надавати не потрібно, не бажає поновлювати стосунки, мають різні погляди на життя, не має заперечення щодо визначення місця проживання доньки, як і претензій майнового характеру, після розірвання шлюбу бажає залишає прізвище набуте в шлюбі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, надавши можливість сторонам примиритися та обговоривши питання доцільності надання терміну для примирення, а також дослідивши матеріали справи, та у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, приходить до наступного. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2002 року [PERSON], позивач по справі, та [PERSON] (дошлюбне прізвище Скалига) [PERSON], відповідач по справі, зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження, зроблено актовий запис за №84 /свідоцтво про одруження серія І-СР №074667 від 26.10.2002 р./. В шлюбі народилася дитина [PERSON], 23.09.2002 року, актовий запис №76 Книги записів актів громадянського стану про народження реєстрації народжень /свідоцтво про народження серія І-СР №115451 від 26.10.2002р./, яка за поясненнями сторін проживає з батьком, позивачем у справі. Подружжя спільно не проживає, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, з 05.09.2011 року. Сторони миритися не бажають, шлюб фактично розпався. Позивач має іншу смію. Питання про примирення не ставиться. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо примирення, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. У відповідності до ст.109 Сімейного кодексу України, при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання доньки [PERSON], [INFO] з батьком, позивачем у справі, беручи до уваги обставини на які вказали сторони, та їх погодження. Суд, вважає за доцільне, згідно заявленого відповідачем клопотання залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. За відсутності клопотання позивача про розподіл понесених судових витрат, суд це питання не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved