Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що з 12 серпня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який за взаємною згодою сторін, після розірвання шлюбу, залишиться проживати з матір`ю. З кінця 2019 року стосунки між подружжям погіршились, зникло взаєморозуміння та зважмо повага. Вважає, що шлюб розпався остаточно, оскільки вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, шлюбних стосунків не підтримують. Зазначає, що спору про розподіл спільно набутого майна немає. Примирення та збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідачем надано відзив на позов. в якому зазначає, що з викладеними в позові обставинами розірвання шлюбу погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує, питання щодо місця проживання дитини між ними вирішено. Також зазначає, що між сторонами є невирішений спір щодо поділу спільної власності подружжя -квартири [ADDRESS] , придбаної в період шлюбу. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 12 серпня 2005 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №174, між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, питання щодо місця проживання дитини вирішено, що підтверджується дослідженими письмовими доказами. Між сторонами існує спір про поділ спільного майна подружжя, який буде вирішуватися в іншому провадженні. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як видно зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, з`ясувавши обставини справи, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого ним судового збору, що становить 454,00 грн, а інші 50 %, що становить 454,00 грн. - слід повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved