Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про стягнення на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, та судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивуються тим, що 17.03.2012 року о 16.15 на перехресті вулиць Добровольського та Марсельська в м.Одесі сталося зіткнення автомобілів ВАЗ-2107 під керуванням [PERSON], ВАЗ-2101 під керуванням [PERSON], автомобіля Хюндай Гетз під керуванням [PERSON] Позивач перебував в якості пасажира в автомобілі ВАЗ-2101 під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 08.04.2013 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7ч.1 ст.247 КУпАП. Позивача визнано потерпілим, так як він в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження легкої ступені тяжкості. У зв'язку з ДТП у позивача виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, привели до погіршення здоров'я та необхідності тривалого лікування, вплинули на реалізацію його планів та ділові стосунки, що підтверджується медичними довідками та висновками медичних спеціалістів. Позивач посилається на вимоги ст.ст.23,1167,1187 ЦК України. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач не визнав позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи без їх участі не надав. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного: Судом встановлено: Відповідно до постанови Суворовського районного суду від 08.04.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107 д/з [NUMBER], рухаючись по вул.Добровольського, при повороті ліворуч на перехресті з вул.Марсельська в м.Одесі, порушуючи ПДР, не поступився дорогою автомобілю ВАЗ-2101 д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався назустріч та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101 та автомобілем Хюндай д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та провадження по справі закрито відповідно до ст.247 КУпАП. Позивача визнано потерпілим, так як він в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження легкої ступені тяжкості. Постанова Суворовського районного суду від 08.04.2013 року набрала законної сили 29.05.2013 року, згідно постанови Апеляційного суду Одеської області. Відповідно до ч.1ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина друга цієї статті передбачає, що моральна шкода полягає - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Отже, позивач має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, що відбулося 17.03.2012 року, так як він зазнав фізичного болю та страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що підтверджується консультативним висновком невропатолога №028/о від 02.07.2012 року (а.с.7), медичною довідкою обласної клінічної лікарні від 17.03.2012 року (а.с.8), рентгенограмою обласної клінічної лікарні від 17.03.2012 року (а.с.10), висновком спеціаліста від 02.07.2013 року (а.с.11). Визначаючи коло осіб, які зобов'язані відшкодувати позивачу моральну шкоду, суд встановив, що відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, у тих випадках, коли внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані відшкодувати її незалежно від їхньої вини. Отже, якщо при зіткненні кількох автомобілів постраждав пасажир або пішохід, обов'язок відшкодувати шкоду потерпілому покладається на всіх володільців небезпечних об'єктів солідарно, незалежно від їхньої вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.8 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. Постановою Суворовського районного суду від 08.04.2013 року визначено коло осіб, які сукупними діями, в ДТП що відбулося 17.03.2012 року на перехресті вул.Добровольського з вул.Марсельська в м.Одесі, завдали позивачу шкоди, що пов'язана з ушкодженням здоров'я: це [PERSON], що керував автомобілем ВАЗ-2107 д/з [NUMBER], [PERSON], що керував автомобілем ВАЗ-2101 д/з [NUMBER], [PERSON] що керувала автомобілем автомобілем Хюндай д/з [NUMBER] (а.с.6). Позивачем заявлена вимога тільки до [PERSON], що відповідає положенню ч.1 ст.543 ЦК України та співпадає з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в п.11 постанови №4 Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] забезпечена відповідно до договору обов'язкового страхування, укладеного [PERSON] з СК «Провідна», що підтверджується полісом АА/2822819, термін дії полісу з 12.04.2011 року до 11.04.2012 року. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-2107 д/з [NUMBER], ліміт відповідальності: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) - 100 000,00 гривень, за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50 000,00 гривень, франшиза - 500,00 гривень (а.с.18). Відповідно до п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що були чинні на час виникнення правовідносин, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2ч.2ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено обставини завдання позивачу моральної шкоди та з урахуванням глибини і душевних страждань визначено її розмір -5000,00 гривень. Так як обов'язковий ліміт відповідальності страховика, відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що був чинний на час виникнення правовідносин, за шкоду заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого то розмір моральної шкоди в сумі 2 500 гривень необхідно стягувати з страховика, а різницю в сумі 2 500 гривень необхідно стягнути з особи, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто з відповідача. Позивачу роз'яснено положення ч.4ст.10, ст.33 ЦПК України та попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та за ініціативою суду залучено ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог. Отже, з огляду вищенаведеного, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподіленню відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial