Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 17.10.2007 № 0309/1007/71-427 позичальником згідно якого є [PERSON]. 17.10.2007 АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») (надалі за текстом - Банк), та [PERSON] (надалі за текстом - Третя особа), уклали Кредитний договір № 0309/1007/71-427, (надалі за текстом -Кредитний договір). 17.10.2007 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Кредитором та Третьою особою 1 укладено Іпотечний договір № 0309/1007/71-427-2-1, відповідно до якого Третя особа 1 передав в іпотеку Кредитору нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS]. Заставна вартість предмету іпотеки 151 500,00 гривень. У порушення умов Договору, Третя особа, свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого Позивач прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно. 06.03.2009 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, на підставі якого 25.08.2011 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також 18.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу винесено ухвалу, якою замінено сторону у виконавчому провадженні № 28494545, а саме, стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи». Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітню дитину. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї від 30.03.2014, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Подальша реєстрація [PERSON], [INFO] в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотеко держателя. Тому, вони просять суд виселити без надання житла Відповідачів з трикімнатної квартири під номером [ADDRESS] . Представник позивача у судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає у повному обсязі. До такого висновку суд дійшов на підставі з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Матеріалами справи встановлено, що 17.10.2007 АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк»), та [PERSON], уклали Кредитний договір № 0309/1007/71-427. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) дол. США, а [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 17.10.2007 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Кредитором та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 0309/1007/71-427-2-1, відповідно до якого останній передав в іпотеку Кредитору нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS]. Заставна вартість предмету іпотеки 151 500,00 гривень. У порушення умов Договору [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого Позивач прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно. 06.03.2009 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, на підставі якого 25.08.2011 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також 18.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу постановлено ухвалу, якою замінено сторону у виконавчому провадженні № 28494545, а саме, стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи». Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому частинами 2 і 3 цієї ж статті встановлений певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що третя особа [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], у якій зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], при цьому вказане нерухоме житлове майно використовується як постійне місце проживання відповідачів, і загальна його площа не перевищує 140 кв. метрів, а складає 61,3 кв. метрів. Суд вважає необхідним застосувати закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який є чинним на час розгляду справи та протягом дії якого, згідно ст. 4 цього Закону, інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Таким чином протягом дії цього Закону 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та / або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусового стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права) , яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника , зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки позивачу необхідно відмовити у задоволені позовних вимог, то судові витрати віднесено на рахунок позивача.

Outcome: dismissed