Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 21 жовтня 1996 року між ним, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «КРИВОРІЗЬКИМ ЦЕМЕНТНО-ГІРНИЧИМ КОМБІНАТОМ», правонаступником якого є ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» (Відповідач), укладено договір купівлі продажу житлового будинку (котеджу), розташованого за адресою: [ADDRESS], який було посвідчено «ПРИДНІПРОПСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ». На даний момент до складу вказаного житлового будинку, зазначеного літерою А1 входять інші господарчі споруди та будівлі, а саме: гараж- Б, сараїї - В,Г,З, альтанка - Д, душ - Е, теплиця - Ж, навіси - И, К, водо колонка - І, замощення - ІІ, огорожа - 1-3, які були збудовані одразу після мого вселення. А саме відповідно до Технічного висновку ЧП «Фарес» від 2003 року «про розташування та технічний стан споруд на ділянці домоволодіння [ADDRESS]» в 1992 році були зведені: гараж «Б», сарай «В» і навіс «И», в 1993 році були зведені тамбур «а» і тамбур «а1», в 1994 році були зведені: сарай «Г» та альтанка «Д». Зазначений будинок належав Відповідачу на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області за № 427 від 05 жовтня 1993 року та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Кривого Рогу в реєстраційну книгу [NUMBER], 07 жовтня 1996 року. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.11.2003 року договір був визнаний дійсним. Вказаний договір був укладений з позивачем як з працівником ЗАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЦЕМЕНТНО-ГІРНИЙ КОМБІНАТ» в м. Кривий Ріг, оскільки з 1983 він працював на вказаному підприємства на посаді токаря в механічному цеху, з певною умовою купівлі - продажу, а саме в пункті 4.1. цього договору було зазначено: ««Предприятие» устанавливает для «Покупателя» продажную (льготную) стоимость коттеджа согласно решения Правления ЗАО «КЦГК» Продажная (льготная) стоимость коттеджа индексируется «Предприятием» соразмерно решения высшестоящих органов, уровня жизни, роста (снижения) з/платы, либо замены (изменения) денежных знаков (валюты). Стоимость коттеджа «Покупатель» обязуется погасить в течении 15 лет с момента заселения в коттедж равными частями ежемесячно или сразу всю суму». В п.4 Договорі зазначено, що будинок був проданий за 2 110 грн, хоча відповідно до п. 2 і 3 Договору його інвентарна вартість згідно довідки Бюро технічної інвентаризації в м. Кривий Ріг за № 16599/2 від 09.10.1996 року становила 3 931 грн. 98 коп., що підтверджує пільгову ціну продажу житлового будинку. Позивач заселився в зазначений котедж 01 лютого 1991 року, що підтверджується відміткою в домовій книзі. Повну вартість будинку позивач виплатив після вселення та до укладання договору, даний факт підтверджується розрахунковими ордерами від його імені в рахунок оплати вартості зазначеного котеджу та книгами обліку розрахункових ордерів за період з січня 1993 року по січень 1994 року. Оплата вартості котеджу здійснювалась наступним чином: його вартість поділялась на дві рівні частини, перша половина вартості сплачувалась на початку 1993 року, а друга половина сплачувалась в кінці 1993 року, або на початку 1994 року. 23.12.1994 року позивач одружився з [PERSON] з якою прожив п'ять років і 13.10.2009 року розлучився. На даний момент між позивачем та його колишньою дружиною [PERSON] виник спір стосовно поділу зазначеного котеджу, оскільки договір купівлі - продажу посвідченого «ПРИДНІПРОВСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ» 21 жовтня 1996 року, було укладено за період шлюбу з нею. Яка не зважаючи на те що вказаний житловий будинок було придбано позивачем за особисті кошти, а також на пільгових умовах, вирішила виділити свою частку як в спільному майні подружжя. У зв'язку з виникненням спору позивач намагався вирішити даний спір мирним шляхом, а саме для встановлення факту оплати вартості спірного житлового будинку до укладання шлюбу за особисті кошти згідно ч.1 ст. 651, тому відповідно до його заяви від 26.02.2013 року було запропоновано Відповідачеві укласти додаткову угоду про внесення змін до договору купівлі - продажу котеджу посвідченого «ПРИДНІПРОВСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ» 21 жовтня 1996 року, а саме в пункті 4.1. вказаного договору зазначити що вартість котеджу розташованого за адресою: [ADDRESS], який був наданий йому в володіння на основі спільного рішення адміністрації компанії профспілкового комітету, в сумі 2 110 грн., яка була виплачена ним «Продавцю» до моменту укладання договору. Вказана заява була одержана Відповідачем 26.02.2013 року за вхідним № 01/785, але відповіді на даний момент не надійшло. Про те що будинок був придбаний в особисту власність свідчать умови договору, оскільки в змісту договору зазначені наступні умови купівлі-продажу: - п. 4.1. «Предприятие» устанавливает для «Покупателя» продажную (льготную) стоимость коттеджа согласно решения Правления ЗАО «КЦГК» … Стоимость коттеджа «Покупатель» обязуется погасить в течении 15 лет с момента заселения в коттедж …»; - п. 4.2. «Покупатель» обязан отработать на комбинате 15 лет со дня заселения в коттедж»; - п. 4.3 «Льготы, предусмотренные настоящим договором, распространяются только на работников ЗАО «КЦГК», а не членов его семьи, при обязательном нахождении его в трудовых отношениях с ЗАО «КЦГК»; - п. 4.5. «В случае увольнения «Покупателя» по собственному желанию или инициативе предприятия (прогулы, .. и т.д.) «Покупатель» обязан возвратить кооттедж или уплатить полую договорную (установленню правленим ЗАО «КЦГК» или его приемником) его стоимость в течении 6 месяцев с дня увольнения». Вказані умови договору відповідають вимогам чинного на час укладення договору законодавства і повинні були виконуватися сторонами договору. Беручи до уваги все вищевказане та те, що спір не можливо вирішити мирним шляхом, позивач просить суд: установити факт що гроші в розмірі 2110 грн. були сплачені позивачем [PERSON] за житловий будинок (котедж), розташований за адресою: [ADDRESS] до укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого придніпровською товарною біржею 21.10.1996 року за реєстровим [NUMBER] та внести зміни до договору купівлі - продажу житлового будинку (котеджу), розташованого за адресою: [ADDRESS], який було посвідчено «ПРИДНІПРОПСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ» 21 жовтня 1996 року за реєстровим № 552-/96 укладеним між мною, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «КРИВОРІЗЬКИМ ЦЕМЕНТНО-ГІРНИЧИМ КОМБІНАТОМ», правонаступником якого є ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» (Відповідач), а саме п. 4 викласти в наступній редакції «Будинок проданий за 2110,00 грн. (дві тисячі сто десять гривень 00 коп. та сплачена Покупцем до вселення в будинок а саме 01.02.1991 року.» у зв'язку з тим, що оплата вартості будинку була внесена в повному обсязі до посвідчення договору купівлі продажу до посвідчення договору купівлі - продажу, а саме до 01.02.1991 року, потреба в п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4., 4.5., 4.6., 4.7., 4.8, 4.9, 4.10, 4.11., 4.12, відсутня, а тому вказані пункти є нікчемними. В судовому засіданні представник позивача та позивач дали пояснення відповідно позову та підтримали його в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечила та надала суду заперечення, в обґрунтування якого зазначила, що 21 жовтня 1995 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «КРИВОРІЗЬКИМ ЦЕМЕНТНО-ГІРНИЧИМ КОМБІНАТОМ», правонаступником якого є ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» (Відповідач), укладено договір купівлі продажу житлового будинку (котеджу), розташованого за адресою: [ADDRESS], який було посвідчено «ПРИДНІПРОПСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ». За умовами договору порядок оплати був встановлений шляхом сплати позивачем вартості будинку протягом 15 років рівними частинами з моменту заселення до котеджу. Позивач прописався в будинку за адресою [ADDRESS] - 01.02.1994 року. Строк оплати за будинок був узгоджений з 01.02.1994 р. по 01.02.2009 року. Також відповідач вказує, що позивач не міг 01.02.1991 року отримати житловий будинок на пільгових умовах, так як на той момент він ще не працював в ЗАО «Криворізький цементно - горний комбінат». Також вказує, що будинок з даною адресою не був в об'єктом нерухомості, а лише з 04.10.1993 року був прийнятий в експлуатацію. Тому позивач міг бути приписаний за даною адресою лише після 04.10.1993 року, що підтверджується пропискою в паспорті позивача - 01.02.1994 року. Також відповідач вказує, що вони зі своєї сторони виконали всі умови договору , а позивач не надав доказів, що підтверджували б сплату узгодженої суми вартості будинку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що з позивачем у нього сусідські відносини, вони разом працювали з 1983 року по 2005 рік на ЗАО «Криворізький цементно - горний комбінат». Будували котеджі щоб заселяти працівників, в 1993 році закінчити 1 чергу будівництва. Котеджі були розпреділені між працівниками за умовою відпрацювати на заводі 15 років і виплачувати внески. [PERSON] заселився в свій котедж за адресою [ADDRESS] в 1993 році та оплата почалась в 1993 році, а в 1995 році прийнято рішення передати йому у власність даний котедж та не чекати 15 років. Договори купівлі-продажу не вкладалися до моненту повної сплати за котедж. [PERSON] жив в котеджі сам, тільки в кінці 1994 року там зявилася жінка. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що вони з позивачем працювали разом, вказав, що гроші за котеджи на заводі відраховували з заробітної плати. [PERSON] в 1992 році виділили котедж. В 1994 році він там зареєструвався. Підписував договір з підприємством, в тому, що він зобов'язується відпрацювати на заводі 15 років. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала керівником групи комунального господарства. В 1993 році була виконана перша черга котеджів та була приведена в експлуатацію в 1994 році. На цей час вже люди могли там проживати та зареєструвалися. Вона сама проживала з листопада 1993 року, а зареєструвалася лише в червні 1994 року. В 1994 році [PERSON] одним платежом виплатив за котедж про що уклав договір з заводом. Вказала, що якщо не виплачували за котедж то управління заводу не дозволяло реєструватися в них та оформлювати право власності. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що 21 жовтня 1996 року між ним, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «КРИВОРІЗЬКИМ ЦЕМЕНТНО-ГІРНИЧИМ КОМБІНАТОМ», правонаступником якого є ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» (Відповідач), укладено договір купівлі продажу житлового будинку (котеджу), розташованого за адресою: [ADDRESS], який було посвідчено «ПРИДНІПРОПСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ». (а.с.9-10). На даний момент до складу вказаного житлового будинку, зазначеного літерою А1 входять інші господарчі споруди та будівлі, а саме: гараж- Б, сараїї - В,Г,З, альтанка - Д, душ - Е, теплиця - Ж, навіси - И, К, водо колонка - І, замощення - ІІ, огорожа - 1-3, які були збудовані одразу після мого вселення. А саме відповідно до Технічного висновку ЧП «Фарес» від 2003 року «про розташування та технічний стан споруд на ділянці домоволодіння [ADDRESS]» в 1992 році були зведені: гараж «Б», сарай «В» і навіс «И», в 1993 році були зведені тамбур «а» і тамбур «а1», в 1994 році були зведені: сарай «Г» та альтанка «Д».(а.с. 14-15). Зазначений будинок належав Відповідачу на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області за № 427 від 05 жовтня 1993 року та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Кривого Рогу в реєстраційну книгу [NUMBER], 07 жовтня 1996 року. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.11.2003 року договір був визнаний дійсним. (а.с. 8). Вказаний договір був укладений з позивачем як з працівником ЗАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЦЕМЕНТНО-ГІРНИЙ КОМБІНАТ» в м. Кривий Ріг, оскільки з 1983 він працював на вказаному підприємства на посаді токаря в механічному цеху, з певною умовою купівлі - продажу, а саме в пункті 4.1. цього договору було зазначено: ««Предприятие» устанавливает для «Покупателя» продажную (льготную) стоимость коттеджа согласно решения Правления ЗАО «КЦГК» Продажная (льготная) стоимость коттеджа индексируется «Предприятием» соразмерно решения высшестоящих органов, уровня жизни, роста (снижения) з/платы, либо замены (изменения) денежных знаков (валюты). Стоимость коттеджа «Покупатель» обязуется погасить в течении 15 лет с момента заселения в коттедж равными частями ежемесячно или сразу всю суму». В п.4 Договорі зазначено, що будинок був проданий за 2 110 грн, хоча відповідно до п. 2 і 3 Договору його інвентарна вартість згідно довідки Бюро технічної інвентаризації в м. Кривий Ріг за № 16599/2 від 09.10.1996 року становила 3 931 грн. 98 коп., що підтверджує пільгову ціну продажу житлового будинку. Позивач заселився в зазначений котедж 01 лютого 1991 року, що підтверджується відміткою в домовій книзі. (а.с. 14). Повну вартість будинку позивач виплатив після вселення та до укладання договору, даний факт підтверджується розрахунковими ордерами від його імені в рахунок оплати вартості зазначеного котеджу та книгами обліку розрахункових ордерів за період з січня 1993 року по січень 1994 року. Оплата вартості котеджу здійснювалась наступним чином: його вартість поділялась на дві рівні частини, перша половина вартості сплачувалась на початку 1993 року, а друга половина сплачувалась в кінці 1993 року, або на початку 1994 року. 23.12.1994 року позивач одружився з [PERSON] з якою прожив п'ять років і 13.10.2009 року розлучився. (а.с. 16). На даний момент між позивачем та його колишньою дружиною [PERSON] виник спір стосовно поділу зазначеного котеджу, оскільки договір купівлі - продажу посвідченого «ПРИДНІПРОВСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ» 21 жовтня 1996 року, було укладено за період шлюбу з нею. Яка не зважаючи на те що вказаний житловий будинок було придбано позивачем за особисті кошти, а також на пільгових умовах, вирішила виділити свою частку як в спільному майні подружжя. У зв'язку з виникненням спору позивач намагався вирішити даний спір мирним шляхом, а саме для встановлення факту оплати вартості спірного житлового будинку до укладання шлюбу за особисті кошти згідно ч.1 ст. 651, тому відповідно до його заяви від 26.02.2013 року було запропоновано Відповідачеві укласти додаткову угоду про внесення змін до договору купівлі - продажу котеджу посвідченого «ПРИДНІПРОВСЬКОЮ ТОВАРНОЮ БІРЖЕЮ» 21 жовтня 1996 року, а саме в пункті 4.1. вказаного договору зазначити що вартість котеджу розташованого за адресою: [ADDRESS], який був наданий йому в володіння на основі спільного рішення адміністрації компанії профспілкового комітету, в сумі 2 110 грн., яка була виплачена ним «Продавцю» до моменту укладання договору. Вказана заява була одержана Відповідачем 26.02.2013 року за вхідним № 01/785, але відповіді на даний момент не надійшло. (а.с. 13). Отже судом встановлено, що про те що будинок був придбаний позивачем в особисту власність свідчать умови договору, оскільки в змісту договору зазначені наступні умови купівлі-продажу: - п. 4.1. «Предприятие» устанавливает для «Покупателя» продажную (льготную) стоимость коттеджа согласно решения Правления ЗАО «КЦГК» … Стоимость коттеджа «Покупатель» обязуется погасить в течении 15 лет с момента заселения в коттедж …»; - п. 4.2. «Покупатель» обязан отработать на комбинате 15 лет со дня заселения в коттедж»; - п. 4.3 «Льготы, предусмотренные настоящим договором, распространяются только на работников ЗАО «КЦГК», а не членов его семьи, при обязательном нахождении его в трудовых отношениях с ЗАО «КЦГК»; - п. 4.5. «В случае увольнения «Покупателя» по собственному желанию или инициативе предприятия (прогулы, .. и т.д.) «Покупатель» обязан возвратить кооттедж или уплатить полую договорную (установленню правленим ЗАО «КЦГК» или его приемником) его стоимость в течении 6 месяцев с дня увольнения». Вказані умови договору відповідають вимогам чинного на час укладення договору законодавства і повинні були виконуватися сторонами договору. Зазначені умови договору є істотними згідно положень ст. 153 ЦК України 1963 року відповідно до якої договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно положень ст. 128 ЦК України 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Тобто право власності на спірний будинок у позивача виникло не після 21.10.1996 року, а відповідно до вказаної норми та положень п. 3, 4, та 4.1 договору купівлі-продажу, право власності у позивача виникло 01.02.1991 року, тобто з моменту передачі йому будинку у користування. А укладення договору у даному випадку є лише підтвердженням передачі будинку у власність яка вже відбулася до укладення договору. У разі відмови ЗАО «КЦГК» укласти договір [PERSON] мав би право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на будинок. В зазначеному договорі також є відкладальні умови, наявності відкладальної обставини, яка містить зобов'язання для покупця відпрацювати 15 років на підприємстві з моменту вселення в будинок, право власності [PERSON] може набути лише після відпрацювання вказано терміну на ЗАО «КЦГК». Враховуючи відкладальну умову зазначену в п. 4.2 договору купівлі-продажу будинку від 21.10.1996 року договір вважається виконаним сторонами з 01.02.2007 року. Тобто, «Продавець» за договором після виконання «Покупцем» вказаної відкладальної умови втрачає право вимагати від [PERSON] повернення будинку або сплати його повної вартості, оскільки він відпрацював 15 років на підприємстві з дня заселення в будинок. Датою заселення є 01.02.1991 року, що підтверджується домовою книгою. Також зважаючи на умови п. 4.1 договору купівлі-продажу будинку, в якому міститься умова, що оплата за будинок здійснюється впродовж 15 років починаючи з дня заселення в будинок, тобто з 01.02.1991 року, а також на те, що в п. 3 договору купівлі-продажу зазначено, що інвентаризаційна оцінка будинку складає 3931 грн. 98 коп., а в п. 4 договору зазначено, що будинок проданий за 2110 грн., очевидно, що договірні правовідносини між сторонами у договорі виникли ще 01.02.1991 року і до моменту підписання договору купівлі-продажу покупцем вже була сплачена повна вартості домоволодіння і право власності на будинок у [PERSON] виникло відповідно до ст. 128 ЦК України 1963 року ще з 01.02.1991 року. Договір купівлі-продажу є фактично договором купівлі-продажу з розстроченням платежу. Беручи до уваги те що позивач був зареєстрований в спірному домоволодінні з 01.02.1991 року, а також те що зведення самочинних забудов яке почалось з 1992 року, що підтверджується Технічним висновком ПП «Фарес» про розміщення та технічний стан споруд на ділянці домоволодіння [ADDRESS], тому можна припустити, що договірні відносини між позивачем, [PERSON] та ЗАО «КЦГК» почалися з 1991 року, ще до укладення договору у письмовій формі, а отже вказаний житловий будинок належав позивачеві ще до укладення шлюбу з [PERSON]. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати, якщо позовні вимоги задоволені. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243, 60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved