Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що перебував з відповідачкою у шлюбі, який розірвано 11.03.2013 року. Від шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сини залишились проживати з матірю. Фактично з самого моменту розлучення почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні синів, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки стосовно неможливості нормального спілкування позивача із синами. Відповідачка перешкоджає позивачу, не бажає його присутності та штучно створює обставини через які він не може нормально зустрічатись з дітьми. Позивач зазначив, що намагається налагодити нормальний зв'язок з дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей та забезпечувати їх всім необхідним, вважає, що його права як батька сьогодні є порушеними. Крім того, [PERSON] вказує, що звертався до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Нетішинської міської ради. 23.07.2015 року даною комісією було прийнято рішення №229/2015 у відповідності до якого йому було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з синами та їхньому вихованні. Проте, відповідачка ігнорувала дане рішення комісії та продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми. Неодноразово [PERSON] самовільно привозила дітей до місця проживання позивача, залишаючи їх на його батьків у раз відсутності самого [PERSON], діти з задоволенням залишались гостювати. Часто відповідачка порушувала усні домовленості через що страждали діти, особливо молодший син. На підставі наведеного, позивач в позовній заяві просить зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з синами, визначити наступні способи його участі у вихованні синів [PERSON] та [PERSON] кожного другого та четвертого тижня місяця з п'ятниці від 16 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька, та з 1 по 31 липня кожного року за місцем проживання батька. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити. Відповідачка у судовому засіданні проти позову не заперечила, пояснивши, що вона не заперечує проти того, щоб діти спілкувався з батьком на умовах, визначених органом опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради позов підтримала. Заслухавши сторони, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст.159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який вони розірвали відповідно до рішення Старокостянтинівського районного суду від 11.03.2013 року. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сини залишились проживати з матірю. Відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, чим позбавляє можливості його приймати участь у вихованні дітей. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради №229/2015 від 23.07.2015 року визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними. Зокрема, встановлено дні зустрічі та особистого спілкування батька з дітьми: кожного другого тижня місяця з пятниці від 16.00 години до 17.00 години неділі; кожної четвертої неділі місяця від 10.00 години до 17.00 години за місцем проживання дітей; один місяць у літній період за попередньою домовленістю між батьками дітей; в інші дні та години тижня за попередньою домовленістю між батьками дітей. Крім того, зобовязано [PERSON] брати участь у заходах для батьків, що проводяться навчально-виховними закладами, які відвідують малолітні [PERSON] та [PERSON], забезпечувати відпочинок та оздоровлення дітей у літній період. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків з своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дітей. Таким чином, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні синів, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дітей. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідачкою позовні вимоги визнано, суд дійшов до висновку, що позивач має гарантоване законом рівне з матірю дітей, право на спілкування зі своїми синами та право на їх виховання, а відповідачка не вправі перешкоджати йому в цьому. Тому відповідачку належить зобовязати не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми та прийнятті ним участі у їх вихованні, а також визначити спосіб спілкування та участі у вихованні дітей згідно до встановленого в судовому засіданні. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі шостому проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З огляду на викладене, суд рахує, що в інтересах дітей слід визначити способи участі батька у їх вихованні (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дітьми місця його проживання тощо). Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved