Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просив у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за несплату відсотків Кредитного договору№014/0030/82/77872 від 09.07.2007 року у сумі 50 329 доларів США 14 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом а стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позов мотивовано тим, що 09.07.2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0030/82/77872, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 49 980 доларів США строком до 09.07.2016 року, а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплати відсотки за користування кредитними коштами. У зв`язку з невиконання [PERSON] зобов`язання у неї виникла заборгованість по поверненню суми кредиту. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 09.07.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] . Таким чином, позивач вказує на право у разі не виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, звернути стягнення на заставлене за Іпотечним договором майно, а також стягнути з позичальника суму основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пеню. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.11.2018 року. У підготовче засідання 02.11.2018 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 29.01.2019 року. До суду 18.01.2019 року надійшла заява [PERSON] про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що позивач звернувся більше ніж шестирічним пропущеним строком позовної давності. Вказує. Строк позовної давності сплив ще 27.03.2012 року. Ухвалою суду від 29.01.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.03.2019 року. Розгляд справи у судовому засіданні 11.03.2019 року було відкладено з метою належного повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду, на 23.04.2019 року. У результаті проведеного засідання 23.04.2019 року, було оголошено перерву з метою підготовки до судових дебатів на 06.06.2019 року. У судовому засіданні 06.06.2019 року представник позивача Жуков Т.В. (діє на підставі ордеру від 03.06.2019 року) підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на пропущений строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0030/82/77872, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався на положеннях та умовах договору надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 49 980 дол. США, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та Тарифів Банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором (а.с.15-18). Згідно графіку погашення кредиту строк повернення кредитних коштів встановлений до 09.07.2016 року (а.с.18 на звороті-19). 09.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №У-268 (а.с.21-23). Згідно п.1.2 Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - двокімнатна ізольована квартира під [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири під [ADDRESS] , що вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 16.03.2004 року (а.с. 24) та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (а.с. 25). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором у неї виникла прострочена заборгованість, яка згідно розрахунку банку становить 535 128,28 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 41 650,20 дол. США; заборгованість за відсотками - 50 329,14 дол. США; розрахована пеня - 443 149,94 дол. США (а.с.8-9). ПАТ «Райффайзен банк Аваль» надсилав 27.03.2009 року [PERSON] претензію про порушення зобов`язання за кредитним договором (а.с.62). АТ «Райффайзен банк Аваль» направляв [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором 27.12.2017 року (а.с.32), яка була отримана відповідачем 03.01.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.33). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Умови кредитного договору про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не означає, що цим договором установлено строк його припинення у розумінні статті 251 ЦК України. Проте, пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Відтак, у претензії від 27.03.2009 року, Одеська обласна дирекція «Райффайзен банк Аваль» в інтересах ПАТ «Райффайзен банк Аваль» вимагає достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та сплатити пеню у 30-денний термін. Тож, датою повернення заборгованості є наступний день після закінчення 30-денного терміну, а саме 28.04.2009 року. Суд не бере до уваги посилання відповідача на звернення ВАТ «Райффайзен банк Аваль» до суду 29.07.2009 року, адже нібито перша сторінка позову не містить штампу канцелярії суду з відміткою про реєстрації такої позовної заяви, а рішення за результати судового розгляду такого позову суду надано не було. Таким чином, строк позовної давності для АТ «Райффайзен банк Аваль» закінчився 28.04.2012 року, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до [PERSON] .

Outcome: dismissed