Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про поділ у натурі земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку як на окремий об»єкт права власності, просив суд: - здійснити поділ у натурі земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до акту-схеми, затвердженої головою Супрунівської сільської ради 06.10.2009р., виділивши [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,16 га, позначену на акті-схемі червоним кольором; - визнати за ним право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 0.1643 га, позначену на акті-схемі, затвердженої головою Супрунівської сільскої ради 06.10.2009р., червоним кольором, як на окремий об'єкт права власності; - припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з»явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити за наявними матеріалами справи. В судове засідання відповідач не з»явилась попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти завлених вимог не заперчувала. Від третьої особи: Віддлу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперчуючи проти завлених вимог, при прийнятті рішення поклаись на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи: Супрунівської сільської ради Полтавського району та області не з»явився з невідомих суду причин будчи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: п.1) визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], а [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після смерті батьків відкрилась спадщина, яка з наступного: житловий будинок і земельна ділянка площею 0,32 га у [ADDRESS]. В рівних частках (по ? частини кожному) у спадщину вступили позивач - як син померлих, і [PERSON] - син брата позивача і онук померлих, що засвідчується рішеннями Полтавського районного суду м. Полтава від 17.01.2013р. та Октябрського районного суду м. Полтави від 20.12.2007р. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.11.2014р. заява про виправлення описки в судовому рішенні була задоволена, виправлена адреса спадкового майна з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]». Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 20.12.2007р., встановлено, що за: [PERSON] та [PERSON], яка за спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] було визнано право власності по ? частині на нерухоме майно, в тому числі і на земельну ділянку площею - 0.32 га., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Полтавського районного суду від 17.01.2013р., встановлено, що за позивачем - [PERSON] визнано право власності на ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки площею 0.32 га. в [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS], на який визнавалось право власності в порядку спадкування зруйнований, а отже відповідно до ст. 346 ЦК України право власності на нього (як і право спільної часткової власності припинено. У 2014 році в ДНВП «Полтавагеодезцентр» було виготовлено кадастровий план земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,1643 га. Як встановлено, земельна ділянка загальною площею 0,32 га, яка є об'єктом спадкових прав, була поділена його співвласником [PERSON] на підставі рішення 40 сесії 5 скликання, Супрунівської сільської ради від 18.09.2009р., а тому земельній ділянці площею 0,16 га, на яку було визнано право власності, рішенням Октябрського районного суду м. Полтава за [PERSON], присвоєно окрему адресу: [ADDRESS], що підтверджується актом-схемою від 06.10.2009р. та державним актом про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого Супрунівською сільською радою 02.09.2010р. Співвласник земділянки [PERSON] продав виділену частину земельної ділянки [PERSON], яка наразі є власницею цієї земельної ділянки, а отже і належним відповідачем. Також встановлено, що частина земельної ділянки, яка раніше належала [PERSON] була виділена і відчужена, а частина земельної ділянки, яка зараз належить позивачу згідно рішення Полтавського районного суду юридично вважається часткою у праві спільної часткової власності, але фактично припинена, а тому позивач не може вільно реалізовувати свої права власника земельної ділянки та зареєструвати право власності без виділення і своєї частини земельної ділянки в окремий об'єкт права власності. Відповідно до ст.. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати | виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з і іншими учасниками, які вимагають виділення (...). Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно п. б, г) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; прийняття спадщини. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі вищевказаного відповідно до ст. 15, ст. 16, ст.218, ст. 220, ст. 316, ст. 328, ст. 334, ст. 373, ст. 392, ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р

Outcome: approved