Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про виправлення помилки у відомостях про земельну ділянку. 12.03.2014р. від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову в які просили: - визнати недійсним рішення 18 сесії 23 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району від 15.03.2001 року в частині надання земельної ділянки [PERSON]; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІУ - ПЛ № 000590, який видано на ім'я [PERSON] на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району від 15.03.2001 року та зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 123 від 05.06.2001року. В судовому засіданні позивач та його представник змінені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити надавши пояснення аналогічно викладено в заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не зявилася надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечили. В судовому засідання представник третьої особи: ДП «Полтавський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» проти позову не заперечила , додатково пояснила, що на відповідачку [PERSON] виготовлена нова технічна документація. Інші сторони судового процесу, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Щербанівської сільської ради народних депутатів Полтавського району, Полтавської області від 09.04.1997 року № 39 позивачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0. 20 га. Земельна ділянка розташована на території с. Щербані Щербанівської сільської Ради про що засвідчує Державний акт на право приватної власності на землю І - ПЛ № 014943 від 22.07.1998 р. Рішенням виконавчого комітету Щербанівської сільської ради народних депутатів від 25.10.2011 року №47 вище зазначеній земельній ділянці присвоєна адреса: [ADDRESS] Полтавського району Полтавської області. Також судом встановлено і підтверджується матеріалами, що 20.02.2013р. між позивачем [PERSON] та ТОВ «Регіон Експерт Проект», яке діє згідно ліцензії Державного агентства земельних ресурсів України на «Проведення робіт із землеустрою, земле оціночних робіт», було укладено договір № 2002/0387, для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості - з від 20.02.2013 р. Предметом договору було збір та формування технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Щербанівської сільської ради Полтавського району. Згідно Протоколу попередньої перевірки ТОВ «Регіон ЕкспертПроект»-судом встановлено, що межі земельної ділянки гр. [PERSON] згідно державного акту І - ПЛ № 14943, зареєстрований за № 1242 від 22.07.1998 р. відповідають фактичному місцезнаходженню, площі та лінійним промірам, але за даним місце розташуванням в Державному кадастрі зареєстрований Державний акт IV - ПЛ № 000590, зареєстрований за № 123 від 05.06.2001 р. на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON]. Отже, так як земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не можуть знаходитися в межах населених пунктів, то реєстрація даної земельної ділянки вважається технічною помилкою. Відповідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується, державним актом. Пунктами 4.14. 4.15. 4.16. Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, яке затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 N 258 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 012 р. за N 854/21166 визначено, що Управління (Відділ) відповідно до покладених на нього завдань: здійснює ведення державного земельного кадастру та отримує інформацію про відведення земельних ділянок. Здійснює ведення Поземельних книг та їх зберігання. Здійснює підготовку земельно-кадастрової документації. Встановлено, що 03.10.2013р. позивач - [PERSON], звернувся до Відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області, щодо здійснення державної реєстрації вище зазначеної земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера у відповідності до норм чинного законодавства. Згідно відповідь № 2121/532 наданої Відділом Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області від 09.10.2013р. судом встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Згідно письмових пояснень ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 01-15/77 від 29.01.2014р. та пояснень представника в судовому засіданні встановлен, що на підставі заяви гр. [PERSON] від 22.10.97 р. щодо виконання робіт по встановленню меж земельної ділянки в натурі та рішення Щербанівської сільської ради №39 від 09 квітня 1997 року «Про приватизацію присадибної земельної ділянки» інститутом землеустрою (на той час Українська академія аграрних наук інститут землеустрою Полтавський філіал) було виготовлено «Технічний звіт встановлення в натурі меж земельної ділянки, переданої у приватну власність гр. [PERSON] на території Щербанівської сільської Ради Полтавського району Полтавської області». Під час розробки даного технічного звіту виконавцем робіт було встановлено межі земельної ділянки, підтвердженням чого являється «Акт про встановлення меж ділянки (ділянок) в натурі» від 18 листопада 1997 року, який підписаний власником земельної ділянки, суміжними землекористувачами та землевпорядником сільської ради і скріплений печаткою. На момент встановлення меж, будь які зауваження у сторін були відсутні. Відповідно до технічного звіту, уповноваженим органом влади було видано державний акт серії І-ПЛ №014943 на ім'я [PERSON], що свідчить про відповідність розробленої документації вимогам діючого на той час законодавства. У 2001 році по замовленню КСП АФ ІМ..Т.Г. Шевченка інститут розробив «Проект поділу земель на земельні частки (паї) в межах розпайованих земель бувшого КСП АФ ім.. Т.Г. Шевченка на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області». Згідно вихідних даних, на основі яких було виготовлено проект, а саме: списку громадян, які мають право на одержання земельної частки (паю) на території Щербанівської сільської ради (який було сформовано сільською радою) земельна ділянка гр.. [PERSON] знаходиться під №193 та складається з двох частин 3.04 га та 0.75 га. Даний проект погоджено та затверджено в установленому порядку, громадянам власникам земельних часток (паїв) в установленому порядку видано державні акти. Згідно Державного акту ІV-ПЛ № 000590 гр. [PERSON] зареєструвала земельну ділянку 05.06.2001 року, межі якої накладаються на земельну ділянку гр.. [PERSON]. Під час проведення інститутом фактичних обмірів було встановлено, що дана земельна ділянка накладається також на межі населеного пункту та відповідно на земельну ділянку [PERSON], що свідчить про допущення помилки уповноваженими органами влади під час надання земельних ділянок. А саме: помилкове надання однієї і тієї ж частини земельної ділянки гр. [PERSON] та [PERSON] За взаємною згодою із замовником робіт ([PERSON].) інститутом виконано обміри земельної ділянки площею 3.04 га. по фактичному розміщенню і встановлено що її площа повинна складати 2,7110 га. Згідно положень статті 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Відповідно до п. 115 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого ПКМУ від 17 жовтня 2012 р. N 1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Частиною першою статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що кадастровим номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, позначений цифрами, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкт' нерухомого майна, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування цього об'єкта. Відповідно до п. 6 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом; відновлення стану земельної ділянки, який існу вав до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до положень ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІV - ПЛ № 000590, який видано на ім'я [PERSON] на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району від 15.03.2001 року є незаконним і порушує право власності позивача на належну йому земельну ділянку. Під час прийняття рішення про виділення земельної ділянки [PERSON] та під час виготовлення державного акту на земельну ділянку були порушені межові знаки та зменшено розмір належної [PERSON] земельної ділянки в результаті чого позивач не має можливості здійснити державну реєстрацію земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер в наслідок чого порушується його право власності щодо володіння, користування, розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, а тому змінені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів порівну. На підставі викладеного,

Outcome: approved