Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування якого пояснив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1999 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядження № Ц-798 від 07.10.1999р., квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] належала на праві приватної спільної сумісної власності його батькові - [PERSON], який помер 02 червня 2013 року, його матері - [PERSON], яка померла 02 липня 2003 року, його сестрі [PERSON], яка померла 26 лютого 2007 року, та саме позивачу [PERSON]. Чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 82,4 кв.м. приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Після смерті матері позивача, яка померла 02 липня 2003 року, її 1 / 4 частину чотирьохкімнатної квартири успадкувала сестра позивача «10» лютого 2004 року на підставі ст. 1261 ЦК України, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину. Договором про поділ нерухомого майна (квартири) від «10» січня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №188, було поділено 3 / 4 чотирьохкімнатної квартири, що перебувала у спільній власності та набуто право спільної часткової власності між позивачем [PERSON], його батьком [PERSON], його сестрою [PERSON] на цю частину квартири, тобто по 1 / 4 частці у кожного. У сестри позивача [PERSON] у власності ще перебувала 1 / 4 частина за спадщиною від матері, тобто сестра володіла 2/4 частками чотирьохкімнатної квартири. «08» лютого 2005 року відповідно до договору купівлі-продажу 2/5 частини квартири було продано 2/5 частини чотирьохкімнатної квартири іншій особі [PERSON]. Позивач [PERSON] продав 3/20 частини квартири від належних йому 1 / 4 частки в квартирі, а його сестра 5/20 частини, а в цілому Покупець купив 2/5 частини квартири за № 9 на першому поверсі двохповерхового житлового будинку №17, по вулиці Геологічна в місті Кривому Розі, а саме: коридор площею 6,0 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м., кімнату площею 7,1 кв.м., кімнату площею 13,7 кв.м., лоджію площею 2,3 кв.м. Цей договір купівлі-продажу 2/5 частин квартири було посвідчено приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 08 лютого 2005 року та зареєстровано в реєстрі за №733. Після чого 2/5 частини (або 8/20) квартири стали належати [PERSON], батькові позивача [PERSON] - 1 / 4 частина (або 5/20) квартири, сестрі позивача [PERSON] - 1 /4 частина (або 5/20) квартири, позивачу [PERSON] - 1/10 частини квартири, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.11.2011 року. «26» лютого 2007 року померла сестра позивача [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть «05» березня 2007 року зроблено запис за № 338. Після смерті сестри батько хотів вступити у спадщину на її частку, але теж помер 02 червня 2013 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено 03.06.2013 року запис за №616. «11» жовтня 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] з заявою про фактичний вступ на спадщину після смерті свого батька, але отримав письмово відповідь: постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2014 року та у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна. Хоча за правовстановлюючими документами розміри часток спадкодавців встановлені по 1 / 4 частини квартири у кожного. Тобто склад спадкового майна є 1 / 4 частка квартири, що належить [PERSON] та 1 / 4 частка квартири, що належить [PERSON]. Разом це складає 1 / 2 частина, або 10/20 частин, або 5/10 частин. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Позивач [PERSON] відповідно до положень ст.1261 ЦК України, має право на спадкування після смерті батька в першу чергу, оскільки мешкає та зареєстрований за тією ж адресою, за якою мешкали та були зареєстровані його померлі батько та сестра. Таким чином, позивач не зміг вирішити це питання у нотаріальній конторі, тому вимушений був звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просили суд винести рішення на користь позивача. Представник - відповідача виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, не проти винесення рішення на користь позивача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1999 року (а.с.4), виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядження № Ц-798 від 07.10.1999р., квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] належала на праві приватної спільної сумісної власності його батькові - [PERSON], який помер 02 червня 2013 року (а.с.5), його матері - [PERSON], яка померла 02 липня 2003 року (а.с.6), його сестрі [PERSON], яка померла 26 лютого 2007 року (а.с.7), та саме позивачу [PERSON]. Чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 82,4 кв.м. приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Після смерті матері позивача, яка померла 02 липня 2003 року, її 1 / 4 частину чотирьохкімнатної квартири успадкувала сестра позивача «10» лютого 2004 року на підставі ст. 1261 ЦК України, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину. (а.с.8,9) Договором про поділ нерухомого майна (квартири) від «10» січня 2005 року (а.с.10.11), посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №188, було поділено 3 / 4 чотирьохкімнатної квартири, що перебувала у спільній власності та набуто право спільної часткової власності між позивачем [PERSON], його батьком [PERSON], його сестрою [PERSON] на цю частину квартири, тобто по 1 / 4 частці у кожного. У сестри позивача [PERSON] у власності ще перебувала 1 / 4 частина за спадщиною від матері, тобто сестра володіла 2/4 частками чотирьохкімнатної квартири. «08» лютого 2005 року відповідно до договору купівлі-продажу 2/5 частини квартири (а.с.12, 13, 14-17) було продано 2/5 частини чотирьохкімнатної квартири іншій особі [PERSON]. Позивач [PERSON] продав 3/20 частини квартири від належних йому 1 / 4 частки в квартирі, а його сестра 5/20 частини, а в цілому Покупець купив 2/5 частини квартири за № 9 на першому поверсі двохповерхового житлового будинку №17, по вулиці Геологічна в місті Кривому Розі, а саме: коридор площею 6,0 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м., кімнату площею 7,1 кв.м., кімнату площею 13,7 кв.м., лоджію площею 2,3 кв.м. Цей договір купівлі-продажу 2/5 частин квартири було посвідчено приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 08 лютого 2005 року та зареєстровано в реєстрі за №733. Після чого 2/5 частини (або 8/20) квартири стали належати [PERSON], батькові позивача [PERSON] - 1 / 4 частина (або 5/20) квартири, сестрі позивача [PERSON] - 1 /4 частина (або 5/20) квартири, позивачу [PERSON] - 1/10 частини квартири, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.11.2011 року. «26» лютого 2007 року померла сестра позивача [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть «05» березня 2007 року зроблено запис за № 338. Після смерті сестри батько хотів вступити у спадщину на її частку, але теж помер 02 червня 2013 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено 03.06.2013 року запис за №616. «11» жовтня 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] з заявою про фактичний вступ на спадщину після смерті свого батька, але отримав письмово відповідь (а.с.20): постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2014 року та у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна. Хоча за правовстановлюючими документами розміри часток спадкодавців встановлені по 1 / 4 частини квартири у кожного. Тобто склад спадкового майна є 1 / 4 частка квартири, що належить [PERSON] та 1 / 4 частка квартири, що належить [PERSON]. Разом це складає 1 / 2 частина, або 10/20 частин, або 5/10 частин. (а.с. 18, 19, 21) Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Позивач [PERSON] відповідно до положень ст.1261 ЦК України, має право на спадкування після смерті батька в першу чергу, оскільки мешкає та зареєстрований за тією ж адресою, за якою мешкали та були зареєстровані його померлі батько та сестра. Таким чином, позивач не зміг вирішити це питання у нотаріальній конторі, тому вимушений був звернутися до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved