Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом на підставі ст. 165 Сімейного кодексу України. У судове засідання [PERSON] до суду не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, а також у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення в пресі. За таких обставин, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, вважаючи, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON], є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Як встановлено у судовому засіданні, сторони фактично припинили шлюбні стосунки з відповідачем з 2008 року, а шлюб був розірваний в серпні 2009 року і відповідач весь час проживає окремо від позивачки та дітей, які постійно проживали разом і жодних спорів щодо їх місця проживання не було. За весь час [PERSON] життям дітей не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з ними та приймати участь у її вихованні та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової, або будь-якої іншої участі у їх вихованні. Крім того, як вбачається з матеріалів з липня 2009 року, за рішенням суду, відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дітей, але він їх не платить, у зв'язку з чим, станом на 01 серпня 2014 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 72 270,97 грн. На підставі чого, [PERSON] змушена була звернутися за матеріальною допомогою до держави і починаючи з січня 2010 року до теперішнього часу вона отримує на дітей мінімальну допомогу щомісяця. Тобто, всі питання щодо виховання дітей вирішуються самостійно позивачкою та її батьками без участі та підтримки з боку відповідача. Зокрема діти займаються в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах, що сприяє їх позитивному суспільному розвитку і все це потребує додаткових матеріальних витрат. Таким чином судом встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з ними в достатньому обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу і не створює умов для отримання ними подальшої освіти. Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав, ст. 164 CK України. Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дітей підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по їх вихованню. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн., сплачені нею при подачі позову.

Outcome: approved