Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 04.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11209403000. Вказує, що відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит у сумі 25 386 доларів США для придбання автомобіля, строком 04.09.2014 року зі сплатою 11,50 % річних. Зазначає, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ легковий хетчбек, марка: Seat, модель Altea, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER], вартістю 128 199 гривень, який належить йому на праві власності. Звертає увагу суду на те, що рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк». Також вказує, що 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором №11209403000 від 04.09.2007 року. Крім того, 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором №11209403000 від 04.09.2007 року. Зазначає, що на підставі вищезазначених договорів від 20.04.2012 року та ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.27 Закону України «Про заставу», ч.2 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги за договором №11209403000 від 04.09.2007 року, укладеним з відповідачем. Звертає увагу суду на те, що відповідач у порушення умов кредитного договору не виконав свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, в зв'язку з чим, станом на 10.10.2013 року загальна сума заборгованості останнього за кредитним договором складає всього 370 601 гривень 86 копійок, з яких: заборгованість по основній сумі - 175 746 гривень 68 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 114 021 гривня 30 копійок, нараховані відсотки на дату подачі позову - 30 260 гривень 16 копійок, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 45 301 гривня 33 копійки, три проценти річних від простроченої суми - 5 272 гривні 39 копійок, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом та просить звернути стягнення на предмет застави автомобіль, який належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від його імені договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; витребувати у відповідача вищезазначений автомобіль, який належить йому на праві власності, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію, номерні знаки та передати у володіння позивачу; надати позивачу в особі уповноваженого представника право вчиняти від імені відповідача усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 pоку №1388, у тому числі право на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву у якій позов підтримала, просила задоволити його повністю з підстав, викладених у ньому та проводити розгляд справи у її відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як встановлено судом, 04.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11209403000 (а.с.11-19, 20-22, 23-27). Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит у сумі 25 386 доларів США для придбання автомобіля, строком 04.09.2014 року (п. 1.2) зі сплатою 11,50 % річних (п.1.3.1). Крім того, відповідно до розділу 2 кредитного договору з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ легковий хетчбек, марка: Seat, модель Altea, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER], вартістю 128 199 гривень, який належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зареєстрованим УДАІ ГУ МВС України в м.Києві, виданого 01.09.2007 року (а.с.28). Згідно п.2.8 кредитного договору, предмет застави залишається у володінні та користуванні позичальника. Судом встановлено, що рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк». Також судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» було виконано свої зобов'язання, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, визначеному кредитним договором, на купівлю автомобіля, а позичальник використав кредитні кошти за призначенням, придбавши автомобіль Seat Altea, 2006 року випуску, д.р.н. [NUMBER]. Крім того, як вбачається з матеріалів справи 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12 (а.с.56-59), відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором №11209403000 від 04.09.2007 року. Крім того, 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12-КВ (а.с.60-62), відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило на користь позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором №11209403000 від 04.09.2007 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.35-41), виписки по спірному кредитному договору (а.с.42-48), внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 10.10.2013 року загальна сума заборгованості останнього за кредитним договором складає всього 370 601 гривень 86 копійок, з яких: заборгованість по основній сумі - 175 746 гривень 68 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 114 021 гривня 30 копійок, нараховані відсотки на дату подачі позову - 30 260 гривень 16 копійок, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 45 301 гривня 33 копійки, три проценти річних від простроченої суми - 5 272 гривні 39 копійок, нарахованих відповідно до положень ст.625 ПК України. Судом встановлено, що позивачем з метою погашення кредитної заборгованості на адресу відповідача було направлено вимогу №9075620_20.06.2013 від 20.06.2013 року (а.с.49-50) про погашення існуючої заборгованості у добровільному порядку, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованим листом (а.с. 51-52), однак, відповідач вимоги листа не виконав та заборгованість не погасив. Також, як вбачається з вищезазначеної вимоги, відповідачу було направлене повідомлення про передачу права грошової вимоги до позивача. Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. З огляду на вищевикладене, отримання первісним кредитором згоди боржника на укладення договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, передачу документів, які підтверджують дійсність, виникнення і наявність прав грошової вимоги, нормами ст. ст. 516 - 517 ЦК України не передбачено. Особливості укладення договору факторингу регулюється главою 73 ЦК України. У відповідності з нормою ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Умови кредитного договору, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем, не містять будь-яких застережень чи/або обмежень щодо відступлення права вимоги за кредитним договором. Крім того, норми ст. ст. 512, 516 - 517 ЦК України не передбачають укладення договору про зміни до договору, права кредитора за яким передаються іншій особі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України у цивільних правовідносинах проголошений принцип свободи договору в сулу якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст.24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим коном. Відповідно до ст.26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 30 вказаного Закону, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу Предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Відповідно до ст.27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, зобов'язаний надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Відповідно до ст.28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, Встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.620 ЦК України, у разі невиконання боржником передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до п.4 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувала, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в ході судового розгляду по вищезазначеному позову, а тому підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені платіжними дорученнями №5172 (а.с.82), №5168 (а.с.83), №5170 (а.с.84), №5171 (а.с.84), №4110 (а.с.85), №4158 (а.с.86), №4159 (а.с.87), №4160 (а.с.87), судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 384 гривні 80 копійок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved