Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

позивач звернувся до суду 11 червня 2015р. з позовом, вказавши, що він є фізичною особою-підприємцем, головною сферою його діяльності є ремонт та технічне обслуговування носіїв, компресорів та гідравлічних систем. Задля реалізації своєї діяльності ним було створено та побудовано відповідне обладнання. 16 січня 2011 року його обладнання, яке складалося з АКП-Агрегату кавітаційної промивки було викрадено, вартість викраденого майна складало 30000 грн., що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Відразу після вчинення злочину він звернувся до відділу міліції з відповідною заявою та згодом отримав постанову про порушення кримінальної справи. Та згодом, помітивши відверті ігнорування щодо усних звернень з приводу ходу розслідування його справи, він почав звертатися до міліції письмово, оскільки він втратив основний вид свого заробітку даним обладнанням ним надавались платні послуги, за які він отримував не малі кошти. В ході листування з прокуратурою Довгинцівського району м. Кривого Рогу йому було повідомлено, що 18.03.2011 року кримінальну справу було зупинено, а вже 27.10.2011р. досудове слідство поновлено цією ж прокуратурою. 02.11.2013р. кримінальну справу знову зупинено, прокуратурою кримінальну справу направлено до Довгинцівського РВ для внесення до ЄДРДР та подальшої організації такого розслідування. Згідно листа Довгинцівського РВ від 26.06.2013р. повторно внесено кримінальну справу до ЄРДР, згідно листа від 27.04.2015р. справу не поновлено, 28.03.2011р. її зупинено, хоча згідно листа від 27.10.2011 р. кримінальну справу зупинено 18.03.2011р. Однак 27.10.2011р. постанову про зупинення судового слідства було скасовано, слідство відновилось та його вводять знову в оману з приводу зупинення справи. Крім того 17.07.2012р. кримінальну справу доручено іншому слідчому. Позивач, посилаючись на вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» а також ч. 1 ст. 1176 ЦК України, просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, яка полягає в тому, що з моменту здійснення злочину минуло вже більш ніж 4 роки, але жодних дій з приводу розкриття даного злочину не відбулося. Викрадене обладнання коштувало йому чималих коштів та слугувало як єдиний заробіток, відтоді його справи як підприємця різко погіршилися, а доходи знизилися. З врахуванням вартості втраченого майна, виходячи з засад розумності, поміркованості та виваженості, позивач просить стягнути з управління Державної казначейської служби України в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 50000 грн. та визнати бездіяльність співробітників Довгинцівського РВ при досудовому розслідуванні кримінальної справи № 57111065 незаконною (а.с. 1-4). 17 грудня 2015 року позивач заявлені вимоги уточнив, просив з урахуванням реорганізації та зміни найменування відповідача визнати бездіяльність співробітників Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області при досудовому розслідувані кримінальної справи № 57111065 незаконною та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю співробітників Довгинцівського ВП суму в розмірі 50000 грн. (а.с. 39-42). Ухвалою суду від 24 лютого 2016 року замінено відповідача Довгинцівського районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області на Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 55). Ухвалою суду від 03 жовтня 2016 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Криворізьку місцеву прокуратуру № 1 Дніпропетровської області (а.с. 98). 28 жовтня 2016 року позивач заявлені вимоги уточнив, просить визнати бездіяльність співробітників Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області при досудовому розслідувані кримінальної справи № 57111065 незаконною та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю співробітників Довгинцівського ВП суму в розмірі 50000 грн. (а.с. 109-112). 23 листопада 2016 року позивач вкотре заявлені вимоги уточнив, змінивши суму моральної шкоди з урахуванням вартості втраченого майна, яке на той час коштувало 30000 грн. та з врахуванням зміни відповідачів просить визнати бездіяльність співробітників Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області при досудовому розслідувані кримінальної справи № 57111065 незаконною та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю співробітників Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області суму в розмірі 600000 грн. (а.с. 138-141). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених в позові, наполягали на задоволенні уточних вимог. Представник Державної казначейської служби України [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що позивач свої вимоги належним чином не обґрунтував та не навів жодних доказів існування будь-яких правовідносин між позивачем та відповідачем по справі, в тому числі фактів нанесення позивачу управлінням Державної казначейської служби України будь-якої моральної та матеріальної шкоди. Управління Державної казначейської служби України не уособлює собою державу Україна, а її рахунки не уособлюють собою Державний бюджет України. Відповідати за дії чи бездіяльність державний органів не входить до повноважень органів Державної казначейської служби. Крім того позивач не має права на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області [PERSON] позов не визнала та пояснила, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області не є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та його територіальних підрозділів, тому не може відповідати по зобовязаннях ГУ МВС і не може бути стороною по справі. Докази неефективності розслідування кримінального провадження позивачем суду не надані, оскільки вжитими заходами протиправно вилучене майно та осіб, що скоїли злочин, встановити не виявилось можливим. В своєму позові [PERSON] не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, а також доказів застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих звязків, відновлення стосунків з оточуючими, як і документально підтвердженої втрати та погіршення даних звязків. Тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представники третьої особи - Криворізької місцевої прокуратури № 1 [PERSON] та [PERSON] вважають, що в позові необхідно відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цієї справи та кримінального провадження № 12013040720002476, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження № 12013040720002476 постановою від 19 січня 2011 року начальник сектору дізнання Довгинцівського РВ КМУ порушив кримінальну справу за фактом крадіжки чужого майна, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України. В фабулі постанови зазначено, що 16.01.2011 р. в нічний час невстановлена особа, знаходячись біля гаражу домоволодіння № 86 по вулиці Чаплигіна Довгинцівського району м. Кривого Рогу, шляхом вільного доступу вкрала АКП-агрегат кавітаційної промивки вартістю 30000 грн., чим спричинило [PERSON] майнову шкоду на вказану суму. Постановою начальника СД Довгинцівського РВ від 18.03.2011р. дізнання по кримінальній справі № 57111065 зупинено до встановлення особи, яка скоїла злочин оскільки по вказаній кримінальній справі виконані всі необхідні слідчі дії для встановлення особи, яка скоїла злочин, однак на даний момент встановити цю особу не можливо. Постановою прокурора Довгинцівського района м. Кривого Рогу постанова про зупинення досудового слідства від 18.03.2011 р. відмінена, кримінальна справа № 57111065 направлена начальнику СВ Довгинцівського РВ КМУ УМВС для відновлення та проведення досудового слідства, оскільки розслідування проведено з порушенням вимог ст. 22 КПК України. Тому при проведенні досудового слідства необхідно в повному обсязі виконати вимоги прокурора району від 27.10.11 та провести інші необхідні слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, спрямовані на повне, всебічне та обєктивне розслідування кримінальної справи та встановлення особи, яка скоїла злочин. Постановою слідчого СВ Довгинцівського РВ [PERSON] від 10 грудня 2011 року відновлено досудове слідство по кримінальній справі № 57111065. Постановою слідчого СВ Довгинцівського РВ від 14.12.2011р. досудове слідство по кримінальній справі № 57111065 зупинено до встановлення особи, яка скоїла злочин оскільки по вказаній кримінальній справі виконані всі необхідні слідчі дії для встановлення особи, яка скоїла злочин, однак на даний момент встановити цю особу не можливо. Постановою слідчого СВ Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05.08.2012р. відновлено досудове розслідування по кримінальній справі № 57111065 та прийнято вказану справу до свого провадження. Постановою слідчого СВ Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 18.11.2012 р. досудове слідство по кримінальній справі № 57111065 зупинено до встановлення особи, яка скоїла злочин, оскільки по вказаній кримінальній справі виконані всі необхідні слідчі дії для встановлення особи, яка скоїла злочин, однак на даний момент встановити цю особу не можливо. 04 липня 2013 року прокурором Довгинцівського району міста Кривого Рогу справу направлено начальнику Довгинцівського РВ для внесення до ЄРДР та подальшого проведення досудового слідства. 05 липня 2013 року вказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведено слідчі дії. 05 березня 2015 року слідчим СВ Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040720002476 від 05 липня 2013 року закрито в звязку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Згідно частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, предмет спору є стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 600000 грн., завданої позивачу бездіяльністю співробітників Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області. Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень Згідно частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, відповідальність за завдану шкоду, в тому числі і моральну, може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину. Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Розясненнями, що містяться в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). При винесенні рішення суд враховує також роз'яснення, викладені у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зі змінами та доповненнями та виходить з того, що відповідачі не здійснювали винних дій, направлених на пошкодження або знищення майна позивача, а тривале розслідування кримінального провадження не можна категорично розцінювати як протиправну поведінку органів державної влади і обставини, на які посилається позивач, не можуть бути кваліфіковані як такі, що підпадають під дію Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», оскільки він не є особою, яка зазнала заходів державного примусу за вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди. Посилання заявника на можливість застосування положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» для відшкодування завданої йому шкоди за рахунок держави не заслуговують на увагу, оскільки стаття 2 вищевказаного закону визначено вичерпний перелік підстав, за яких настає право відшкодування завданої громадянинові шкоди. Що стосується вимоги про визнання незаконною бездіяльність співробітників Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, то відповідно до положень статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. [PERSON] реалізуючи своє право звернувся до суду із позовом про визнання дій співробітників поліції незаконними саме в порядку цивільного судочинства. Положеннями частини другої статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно зі статтями 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Суб'єктом владних повноважень відповідно до пункту сьомого частини першої статті 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Адміністративні справи, в яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним (п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України). З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача зводяться до визнання неправомірними бездіяльності суб'єкта владних повноважень тому враховуючи вищевикладене та суть спору, суд вважає, що у даному випадку виник публічно-правовий спір і вимоги [PERSON] щодо визнання незаконною бездіяльність працівників поліції повинні розглядатися за правилами, встановленими КАС України, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed