Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про усунення відповідачем перешкод у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності гаражем під [PERSON]. «Г», що знаходиться на території домоволодіння № 106 по вул. Донбасівська в м. Василькові шляхом його звільнення, заборони використовувати його відповідачем у своїх цілях та перенесення ним паркану на попереднє місце. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач позов не визнала, не заперечувала, що в гаражі знаходяться належні їй будівельні матеріали. З її слів також вбачається, що вона купувала частину будинку та іншій гараж під [PERSON]. «Д», а спірним гаражем позивача під [PERSON]. «Г» вона стала користуватися оскільки він перебуває на належній їй земельній ділянці, яку вона придбала разом з частиною будинку, та дозволу продавця нерухомості. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та фотографії спірного гаражу, приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог позову з наступних підстав. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За положеннями ст.60 ЦПК України, обставині визнані сторонами не підлягають доведенню. Положенням ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень ст. ст.355 і 366 ЦК України власність двох осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Положення ч.3 ст.358 ЦК України визначають, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Суд також приймає до уваги положення ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду матеріалів справи вбачається, щодо чого сторони не заперечують, а саме, за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 жовтня 2008 року, посвідченого Васильківською міською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 111, та рішенням Васильківського міськрайонного суду від 21 вересня 2010 року по цивільній справі № 2-2264/10 (набуло чинності 1 жовтня 2010 року), позивачеві належить 1/10 частині будинку № 106 по вул. Донбасівська в м. Василькові, в тому числі гараж «Г», а колишньому її співвласнику громадянину [PERSON] - 9/10 його частин, в тому числі гараж під [PERSON]. «Д». Як вбачається з договору від 8 грудня 2010 року, відповідач придбала у [PERSON] належних йому 9/10 частин будинку № 106 по вул. Донбасівська в м. Василькові, в тому числі гараж під [PERSON]. «Д», та земельну ділянку на якій знаходиться частина нерухомості площею 0,0428 га, перехід прав власності на яку відмічений у державному акті на земельну ділянку серії ЯЛ № 918590 від 25 листопада 2010 року на імя [PERSON] У відповідності до генерального плану будинку № 106 по вул. Донбасівська в м. Василькові, гараж «Г» знаходиться в глибині двору зліва, а гараж «Д» з права у входу на подвіря. Як вбачається з рішення 4-ої сесії 7-го скликання від 22 грудня 2015 року позивачеві наданий дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0457 га по вул. Донбасівська, 106, в м. Василькові. Свідок [PERSON] дочка позивача, підтвердила викладені в позові обставини, щодо позбавлення відповідачем можливості користування заявницею гаражем «Г» через встановлення паркану, що унеможливлює доступ до нього, виніс з нього належних її матері речей та використання його на свій власний розсуд. Таким чином, з огляду на зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що використання відповідачем гаражу «Г» належного позивачеві порушує права останньої, а тому, вони підлягають захисту шляхом зобовязання відповідача усунути перешкоди в користуванні заявником зазначеною нерухомістю шляхом його звільнення та вільного доступу до гаражу. Суд задовольняє вимоги частково, через невірно обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів, визначених положеннями ст.16 ЦК України, так, розпорядження є складовою частиною власності позивача, порушення якого судом не встановлено, заборона користування майном стосується забезпечення позову, а перенесення паркану не може бути задоволено через відсутність встановлення на місцевості меж земельної ділянки, що виділена позивачеві органом місцевого самоврядування під будівництво та обслуговування нерухомості. Одночасно з ухваленням рішення по зазначеній цивільній справі суд вирішує стягнення з відповідача в дохід держави судового збору, від сплати якого позивач звільнена за законом. На підставі наведеного та

Outcome: partial