Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що він з відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний та від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2005 року з нього стягувалися аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.09.2005 року, до повноліття дитини. З 01.02.2012 року [PERSON] є інвалідом 2 групи довічно, потребує постійної сторонньої допомоги та не здатний до самообслуговування, розмір пенсії становить 651 грн. 34 коп., внаслідок захворювання він не має можливості працювати, а пенсії не вистачає на його потреби. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 14.05.2013 року [PERSON] зменшено розмір аліментів які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2005 року, з 1/4 частини його доходів до 1/8 частини його доходів щомісячно. Свої вимоги обґрунтував тим, що з того часу пройшло вже більше року, але стан його здоров»я лише погіршився, з 29.04.2014 року по 08.05.2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів які стягуються з нього за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2005 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1/32 частин його доходів. В відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив їх задоволити. Відповідач в відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що позивач умисно не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини, і що стан його здоров»я не погіршився. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували зареєстрованому шлюбі з 21.11.1997 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по цивільній справі № 2-5739 за 2005 рік про розірвання шлюбу від 08.07.2005 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією даного рішення. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2005 року по цивільній справі № 2-7907/05 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 30.09.2005 року і до повноліття дитини. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2013 року по цивільній справі № 357/4853/13-ц, 2/357/2008/13 про зменшення розміру аліментів, було зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2005 року по справі № 2-7907 з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини його доходів до 1/8 частини його доходів, щомісячно. Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів які стягуються з нього за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2005 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1/32 частин його доходів. Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є інвалідом 2 групи довічно, потребує постійної сторонньої допомоги та не здатний до самообслуговування, стан його здоров»я за останній рік погіршився, розмір його пенсії становить 651 грн. 34 коп., внаслідок захворювання він не має можливості працювати, а пенсії не вистачає на його потреби. Після ухвалення рішення Білоцерківським міськрайонним судом від 14.05.2013 року про зменшення розміру аліментів пройшло вже більше року, але стан його здоров»я лише погіршився, і з 29.04.2014 року по 08.05.2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській МЛ № 1. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, однією з підстав для зменшення розміру аліментів є погіршення стану здоров»я платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] з 22.01.2008 року по 01.02.2010 року визнавався інвалідом третьої групи загального захворювання, а інвалідом другої групи від загального захворювання він визнаний з 01.02.2010 року. З 01.02.2012 року друга група інвалідності від загального захворювання йому встановлена довічно. Вказане підтверджується копією довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» від 17.11.2012 року та копією довідки МСЕК. В даній довідці МСЕК вказано про те, що він може працювати в створених умовах. Відповідно до копії висновку ЛКК Білоцерківської міської лікарні № 1 від 06.12.2013 року встановлено, що діагноз [PERSON]: стійкі наслідки перенесеного ГПМК по типу ішемії, з глибоким лівобічним геміпарезом; потребує безперервного амбулаторного і стаціонарного курсового лікування. Також, позивачем подана до суду копія довідки за № 85 від 17.03.2014 року Білоцерківської міської лікарні № 1 де зазначено його діагноз: стійкі наслідки ГПМК (2006 р.) по типу ішемії в басейні правого СМК при ГП Ш ст.. по типу грубого лівобічного спастичного геміпорезу з контрактурою лівого ліктьового суглобу. Висновок: потребує сторонньої допомоги, як особа, що частково втратила здатність до самообслуговування. Аналогічну копію довідки № 85, однак, від 17.03.2012 року надала до суду відповідач. Суд не приймає до уваги копію довідки за № 85 від 17.03.2014 року Білоцерківської міської лікарні № 1, так як позивачем не надано до суду її оригіналу, для з»ясування її дійсності та відповідності оригіналу та вважає її неналежним доказом. Відповідно до копії виписки Білоцерківської міської лікарні № 1 за № 4094 з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] встановлено, що він з 29.04.2014 року по 08.05.2014 року знаходився в даній лікарні на лікуванні з приводу наслідків гострого порушення мозкового кровообігу по типу ішемії (перенесеного в 2006 р.). Інших доказів перебування на лікуванні позивача в лікарні до суду не надано. Таким чином, після ухвалення рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 14.05.2014 року по справі № 357/4853/13-ц, 2/357/2008/13 про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайолнного суду Київської області від 03.01.2005 року по справі № 2-7907 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] року, а саме з 1/4 частини його доходів до 1/8 частини його доходів щомісячно, стан здоров»я, відповідно до наданих позивачем доказів, фактично не змінився. В судовому засіданні позивач не зміг довести факт того, що стан його здоров»я з часу ухвалення рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 14.05.2014 року по справі № 357/4853/13-ц, 2/357/2008/13 про зменшення розміру аліментів погіршився. Аналогічні докази були ним надані у цивільній справі № 357/4853/13-ц, 2/357/2008/13 за його позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до копії довідки № 2175/07 від 06.06.2014 року УПФУ у м. Білій Церкві Київської області позивач знаходиться на обліку в даному управлінні та отримує пенсію по другій групі інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 651 грн. 34 коп.. Відповідно до матеріалів цивільної справи встановлено, що в 2012-2013 роках він отримував пенсію в розмірі 497 грн.. Як встановлено судом, матеріальний стан позивача не погіршився. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 cт. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1,2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання їх сина [PERSON], так як докази суттєвого погіршення стану здоров»я та матеріального стану платника аліментів до суду не надані. На час ухвалення рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 14.05.2013 року по справі № 357/4853/13-ц, 2/357/2008/13 про зменшення розміру аліментів позивач, також, за станом здоров»я не працював, потребував сторонньої допомоги, інших джерел прибутків не мав, що підтверджується вказаним рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір сторони звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed