Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №26/1на вул.М.Фридера в с.Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником будинку №26/1 на вул.Фридера в с.Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області. Оплату за комунальні послуги здійснює регулярно, добросовісно використовує дану житлову площу, сплачує кошти за проживання, за власні кошти утримує житловий будинок у належному стані, постійно проводить капітальні та поточні ремонти. Відповідач зареєстрований у зазначеному будинку, проте після розірвання у 2014 році шлюбу між ними у вказаному будинку він не проживає, проте зніматись з реєстрації не бажає. На даний час відповідач проживає за іншою адресою. Враховуючи те, що такими своїми діями відповідач чинить їй перешкоди в користуванні належним їй майном. А тому, за захистом своїх прав змушена звертатись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на його безпідставність, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON], будучи допитаний в судовому засідання як свідок, позов заперечив, оскільки вважає, що має право на користування спірним будинком, так як брав участь в його ремонті. Просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що [PERSON] у спірному будинку проживає та бере участь в його утриманні, він особисто помагав йому робити ремонт в цьому будинку, та неодноразово приїжджав до відповідача у спірний будинок. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Встановлено, що житловий будинок №26/1 на вул.М.Фридера в с.Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області належить [PERSON]. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2014 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою. З актів обстеження Нагуєвицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 14.03.2016 року, від 18.04.2016 року, від 12.05.2016 року вбачається, що відповідач у вищевказаному будинку не проживає протягом останніх двох років. Обєктивних ознак, які б свідчили про проживання [PERSON] за зазначеною адресою комісією не виявлено. За змістом ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім′ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад цей строк, то в разі спору, цей строк може бути продовжено судом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без по\-важних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом» З розяснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач понад встановлені законом строки не проживає у спірному помешканні, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а позивач, як власник житла, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України має право вільно володіти, користуватися, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відповідно до ст.391 ЦК України - має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним помешканням, то суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення. При ухваленні судом рішення враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №6-57цс11 від 16.01.2012 року.

Outcome: approved