Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив про стягнення з останнього на його користь боргу в сумі 28696,20 та судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що 16.09.2015 року відповідач позичив у нього 1200 дол. США для сімейних потреб, які зобов»язався повернути до 30.10.2015 року, про що написав розписку. Однак свої зобов»язання у зазначений термін не виконав. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, якою просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився не повідомивши причин своєї неявки, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає його належно повідомленим про дату судового засідання. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України З'ясувавши обставини справи та оглянувши докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з розписки від 16.09.2015 року [PERSON] позичив та зобов'язався повернути [PERSON] до 30.10.2015 року грошові кошти в сумі 1200 доларів США . Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у випадку, коли позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют НБУ, станом на 19.11.2015 року, вартість 100 доларів становить 2391,3585 гривня. Відтак, враховуючи зазначене, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути 28696,20 грн. основного боргу та 487,20 грн. судового збору. Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 487,20 грн. судових витрат. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved