Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що 18.06.1998 між сторонами був укладений шлюб у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач зазначив, що спочатку між ними було досягнуто усної згоди щодо місця проживання дітей та порядку здійснення витрат на їх утримання, а саме: щодо залишення сина [PERSON] проживати з батьком, а доньки - з матір'ю. Незважаючи на проживання доньки [PERSON] з матір'ю, позивачем постійно здійснювалося та здійснюється її матеріальна підтримка (купівля одягу, шкільні витрати тощо). Також позивач відзначив, що у нього від першого шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка на даний час є студенткою стаціонару та під час досягнення повноліття вона продовжує отримувати аліменти у розмірі 1200 грн щомісячно. Вважає, що відповідачка не здійснює належного нагляду, виховання та навчання обох дітей, не приймає участі у матеріальних витратах на їх утримання, а її протестантське віросповідання призвело та призводить до фактичної витрати нею великих грошових коштів на утримання «братів та сестер» по церкві та «для утвердження її у вірі». Позивач зазначив, що зважаючи на незабезпеченість житловою площею за місцем проходження військової служби у м. Києві, йому з сином [PERSON] прийшлось наймати житло, вартість якого з квартплатою та комунальними послугами на даний час складає біля 4000 грн. Водночас, у приватній власності [PERSON] перебуває 2-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], у якій фактично за свій рахунок позивач в період з 2005 по 2007 роки зробив капітальний ремонт та залишив там всі спільно та особисто ним придбані речі. Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2015 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2004 до досягнення нею повноліття. Позивач вважає, що утримувані аліменти відповідачкою не будуть використовуватись за цільовим призначенням. Позивачем зазначено, що враховуючи його значні витрати на найм житла у м. Києві, аліменти на утримання старшої доньки [PERSON], повне матеріальне забезпечення неповнолітнього сина [PERSON], матеріальну допомогу неповнолітньої доньки [PERSON], необхідність витрачати грошові кошти для підтримання свого здоров'я, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення на позов, де просила у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись при цьому на те, що позивач прописав сина разом з собою за місцем проходження служби з метою отримання більшої житлової площі від Міністерства Оборони України. По-друге, син навчається у Київському військовому ліцеї ім. І.Богуна і знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідачем відзначено, що їх син [PERSON] на утримання якого позивач просить стягнути аліменти, на канікули завжди приїздить до неї в м. Тернопіль. Всі витрати на транспорт, харчування, одяг, сплачує [PERSON] та відвідує сина за місцем його навчання, періодично поповнює йому рахунок мобільного зв'язку. Вважає, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги обставинами, які не відповідають дійсності, є неправдивими та прикро образливими як для матері, оскільки вона всіляко надавала допомогу в утриманні своїх дітей, приймала участь у вихованні та навчанні. Зазначила, що позивач визначаючи своє матеріальне становище, у позові зазначив лише свої витрати та не надав інформації про свої доходи. Станом на час розгляду справи, [PERSON] зазначила, що сама виховує неповнолітню доньку, і з кожним роком додаткові витрати на харчування, одяг, взуття, лікування, навчання лише збільшуються, у зв'язку з чим вважає необґрунтованою вимогу про стягнення аліментів на утримання сина, який перебуває на повному державному забезпеченні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON]. (після укладення шлюбу [PERSON]) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що свідчить свідоцтво про одруження, актовий запис №622 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.05.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради (а.с.7); та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 30.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (а.с.9). У [PERSON] є повнолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с.8). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с.18). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2014 до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). В матеріалах справи міститься довідка Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України №1905/12-13к від 09.12.2014 про склад сім'ї та реєстрацію, з якої вбачається, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований разом з батьком [PERSON] в м. Києві у Генеральному штабі Збройних сил України по Повітрофлотському проспекту, буд.6 (а.с.10). Вказані обставини щодо реєстрації неповнолітнього сина [PERSON] разом з батьком [PERSON] також підтверджуються витягом з протоколу №13 від 25.02.2014 засідання житлової комісії ГШ ЗС України (а.с.17). Також в матеріалах справи наявний договір задатку по оренді нерухомості від 23.05.2014, укладений між [PERSON]. та [PERSON] щодо оренди квартири за адресою: [ADDRESS], де зазначена базова ставка проживання одного календарного місяця складає 3000 грн (а.с.11). Згідно свідоцтва про хворобу ЦВЛК МОУ Країни №46 від 11.02.2014 (а.с.14) та продовження свідоцтва про хворобу №46 (а.с.15) [PERSON] за станом здоров'я обмежено придатний до військової служби. Відповідно до квитанцій, які містяться в матеріалах справи [PERSON] здійснює матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки [PERSON] (а.с.16). Згідно довідки Міського бюро технічної інвентаризації м. Тернопіль №1109 від 14.03.2003 [PERSON] є власником 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] та яка належить їй на праві приватної власності (а.с.19). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Домовленість між сторонами щодо утримання неповнолітнього сина не досягнута, а тому право позивача на отримання від відповідача аліментів підлягає захисту. Згідно вимог ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 16.01.2015. Таким чином, аліменти підлягають присудженню позивачеві з 16.01.2015 і до досягнення неповнолітнім сином повноліття. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню з на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved