Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд: визнати припиненим договір поруки №01/041/07-MUK-П від 25 липня 2007 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] та [PERSON] з 27.05.2008 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №041/07-MUK, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредитні кошти окремими частинами, у межах рамкової угоди з лімітом максимальної заборгованості 100 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 14,5 % річних, зі строком повернення до 24.07.2022 року. 25.07.2007 р. між ТзОВ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №01/041/07-MUK-П, відповідно до п. 1.1. якого поручитель [PERSON] поручалася за виконання зобов'язання у розмірі 100 000,00 доларів США з відсотковою 14,5 % річних позивальником [PERSON] В серпні 2016 р. позивачу стало відомо про те, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 від 25.07.2007 року та додаткову угоду №2 від 27.05.2008 року, про укладання яких позивача як поручителя не було повідомлено. Додатковою угодою №2 від 27.05.2008 року було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 14,5 % до 17 % річних, на що позивач своєї згоди не надавала. Враховуючи, що зобов'язання були зміненні без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності, позивач вважає, що поруки припинилася на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у своєму відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі, зазначивши, що позивач була ознайомлена з кредитним договором та була обізнана про наявність заборгованості за кредитним договором, та своїми діями навмисно ухиляється від сплати заборгованості. Відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своєму відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі, зазначивши, що позивач була ознайомлена з кредитним договором та була обізнана про наявність заборгованості за кредитним договором, та своїми діями навмисно ухиляється від сплати заборгованості Третя особа про розгляд справи повідомлялася належним чином, своїх пояснень щодо позову до суду не надала. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив. 25.07.2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №041/07-MUK, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредитні кошти окремими частинами, у межах рамкової угоди з лімітом максимальної заборгованості 100 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 14,5 % річних, зі строком повернення до 24.07.2022 року. У забезпечення виконання зобов'язань позичальником 25.07.2007 р. між ТзОВ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №01/041/07-MUK-П, відповідно до п. 1.1. якого поручитель [PERSON] поручалася за виконання зобов'язання у розмірі 100 000,00 доларів США з відсотковою 14,5 % річних позивальником [PERSON]. Відповідно до п. 4.4. договору поруки, внесення змін чи доповнень до кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем. Так між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 від 25.07.2007 року та додаткову угоду №2 від 27.05.2008 року. Додатковою угодою №2 від 27.05.2008 року було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 14,5 % до 17 % річних. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Відповідно до п. 5 договору поруки - порука припиняється із припиненням основного зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 13.09.2017 р. по справі № 6-1539цс17. Як вбачається з матеріалів справи відсоткова ставка за кредитним договором №01/041/07-MUK-П від 25 липня 2007 року була збільшена з 14,50 % річних до 17,00 % річних, відповідно до додаткової угоди №2 від 27.05.2008 року, проте відповідно до п. 4.4. договору поруки, позивача не було повідомлено про збільшення зобов'язань за кредитним договором та не було отримано його згоди. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами не було надано до суду доказів повідомлення позивача про збільшення зобов'язань за кредитним договором та отриманої від нього згоди. Таким чином позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: [PERSON] про визнання поруки припиненою підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved