Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 23.09.1986 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сторони мають двох повнолітніх дітей. Позивач вказав, що приблизно три роки тому шлюбні стосунки між ним та відповідачкою були припинені у зв`язку з тим, що почалися конфлікти через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства. Конфлікти поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми, вони втратили почуття любові один до одного, шлюб існує лише формально. З урахуванням вищевикладеного позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 23.09.1986 року. Позивач надав суду заяву, якою просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги в частині розірвання шлюбу підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач надала суду заяву, якою уточнений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, просила розглядати справу без її участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2021 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.09.1986 року Відділом РАЦС Могилів-Подільського міськвиконкому Вінницької області, шлюб між сторонами зареєстровано 23 вересня 1986 року, про що зроблено актовий запис № 258. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти позову не заперечує, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved