Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15.10.2015 року з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «санаторій профілакторій «Молдова», уточнивши свої позовні вимоги заявою від 13.06.2018 року просила: - рішення ухвали від 25.10.2017 р. в частині роз'яснення дати звільнення, а саме 31.05.2011 р. залишити без змін, як невід'ємну частину рішення суду від 21.01.2012 року; - зобов'язати Державне головне підприємство «Медисан» Лікувально-санаторної відновлювальної Асоціації Державної Канцелярії Республіки Молдова «Санаторій Молдова» ввести зміни в трудову книжку позивачки щодо дати її звільнення замість дати «начебто» прогулів від 29.12.2010 року - дату 31.05.2011 року; - стягнути з ДП санаторій «Молдова» моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. і судові витрати на розгляд справи. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона працювала в ДП санаторій «Молдова» з 03.05.1991 року займай чи посаду завідуючою медичним відділенням. З 26.03.2008 року Приказом до ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «Медисан» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова на виконання приказу засновника Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова №34-а від 26.03.2008 року був об'явлений простій ДП санаторій «Молдова». 20.01.2012 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення, згідно якого відповідача було зобов'язано виплатити позивачу заборгованість з заробітної плати та повернути позивачу трудову книжку та вважати [PERSON] звільненою за п.1 ст. 40 КЗпП України - зміна в організації виробництва і праці. Апеляційний суд дане рішення суду залишив без змін ухвалою суду від 26.03.2012 року. Рішення суду було виконане лише частково, а саме була виплачена заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду. У виконанні другої частини рішенні суду виникли проблеми, пов'язані з технічною помилкою, а саме невірно вказаним кодом ЄДРПОУ ТОВ санаторій-профілакторій «Молдова». Позивачка довгий час звертається до виконавчої служби та до суду для вирішення питання щодо внесення змін до її трудової книжки та повернення їй трудової книжки. ТОВ «Санаторій профілакторій «Молдова» не визнає себе правонаступником ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова та не збирається виконувати рішення суду. Ухвалою суду від 16.10.2015 року (суддя Кічмаренко С.М.) провадження у справі відкрито, у справі призначено судове засідання. До суду 23.12.2015 року надійшли заперечення ТОВ «Санаторій-профілакторій «Молдова», згідно яких просили відмовити у задоволенні позову [PERSON], посилаючись на наступне. Відповідач не є правонаступником ДП «санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «Медисан» Лікувально-відновлювальної асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова, оскільки останній є чинним підприємством. Висновки ухвали суду від 09.074.2014 року про роз'яснення рішення суду стосуються зовсім іншого підприємства, ніж ТОВ «Санаторій-профілакторій «Молдова», оскільки в мотивувальній частині ухвали не вказано підстави зміни та інші обставини, що свідчать про правонаступництво. В уточненнях до позовної заяви від 09.02.2016 року (т. 1 а.с.94) доповнено деякі аспекти спору, а саме вказано, що [PERSON] була звільнена з посади згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - за прогул без поважних причин. Вказує, що ТОВ «Санаторій - профілакторій «Молдова» є правонаступником Санаторію «Молдова» Державного головного підприємства «Медисан» лікувально-санаторно відновлювальної асоціації Уряду Республіки Молдова. Трудову книжку позивачка до цього часу на отримала, всі тяжби викликають багато зусиль та часу, тому моральну шкоду [PERSON] завдану їй відповідачем оцінює у розмірі 20 000 грн. Ухвалою суду від 29.02.2016 року провадження у справі закрите, у зв'язку з наявність рішення з тим самим предметом спору та сторонами справи. Не погоджуючись з ухвалою суду від 29.02.2016 року [PERSON] подала апеляційну скаргу за результатами розгляд у якої ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 року скасовано, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справа надійшла до провадження судді Свяченої Ю.Б. та ухвалою суду від 23.06.2016 року цивільна справа прийнята до провадження судді, призначене судове засідання. Ухвалою суду від 14.02.2017 року витребувано з Приморського ВДВС м. Одеси належним чином завірені копії виконавчого провадження №46908136 з виконання виконавчого листа №2-8814/11 від 03.03.2015 року. Ухвалою суду від 28.03.2017 року задоволено клопотання представника ТОВ «Санаторій-профілакторій «Молдова» провадження у цивільній справі зупинено до набрання чинності ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2014 року по цивільній справі № 1522/8814/11. У зв'язку з рішенням Дисциплінарної палати від 22.11.2017 року №3723/3дп/15-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та внесення подання Вищої Ради Правосуддя про звільнення судді Свяченої Ю.Б. з посади судді Приморського районного суду м. Одеси на підставі наказу керівника апарату суду Німас І.Я. від 08.12.2017 року №218/а у справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результат якого справа надійшла до провадження судді Бондар В.Я. 15.12.2017 року вступив в силу Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодекс. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Ухвалою суду від 25.01.2018 року справа прийнята до провадження, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 22.02.2018 року. До суду 21.02.2018 року надійшли заперечення на позов від ТОВ «Санаторій-профілакторій «Молдова», згідно яких просили відмовити у задоволення позову [PERSON], підтримали викладену раніше позицію та додатково вказали, що ухвала суду від 25.10.2017 року про роз'яснення рішення суду є тотожною попередній ухвалі та відповідач подав апеляційну скаргу, яка призначена до розгляду на 20.06.2018 року. Розгляд справи у судовому засіданні призначеному на 22.02.2018 року з метою повідомлення позивача було відкладено на 12.03.2018 року. Розгляд справи у судовому засідання 12.03.2018 року було відкладено на 11.04.2018 року, в подальшому на 15.05.2018 року. У судовому засіданні 15.05.2018 року протокольно залучено у якості співвідповідача ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «Медисан» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Республіки Молдова, у справі оголошено перерву до 22.06.2018 року. В уточненнях до позовної заяви від 13.06.2018 року (т.2. а.с. 232) [PERSON] додатково вказала, що ДП санаторій «Молдова» було продано відповідно до договору купівлі-продажу від 07.08.2008 року. Трудову книжку позивачка отримала 31.01.2017 р. У зв'язку з неявкою представника одного з відповідачів, а саме Дочірнього підприємства «Санаторій Молдова», Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-восстановчої асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова розгляд справи було відкладено на 24.07.2018 року. Від ТОВ «Санаторій Профілакторій «Молдова» 24.07.2018 року надійшли заперечення, згідно яких вказано, що останні вимоги позивачки заявлені вірно до Дочірнього підприємства «Санаторій «Молдова» державного головного підприємства «Медисан» Лікувально - восстановчої Асоціації Апарату Уряду Молдова, а вимоги щодо ТОВ «Санаторій профілакторій «Молдова» відсутні, тож відповідач ніяких претензій немає, вважає себе третьої особою у справі. У судовому засіданні 24.07.2018 року оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 30.07.2018 року. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представник ТОВ «Санаторій профілакторій «Молдова» Данілов А.І. (діє на підставі ордеру серії АА №023409) підтримав свою позицію викладену у запереченнях від 24.07.2018 року, не заперечував проти задоволення позову. Представник Дочірнього підприємства «Санаторій Молдова», Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-восстановчої асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №2/1522/8814/11 від 20.01.2012 року (головуючий Загороднюк В.І.) позов [PERSON] до ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова задоволено частково; зобов'язано ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова змінити причину звільнення [PERSON] в трудовій книжці та вважати її звільненою за п. 1 ст. 40 КЗпП України - зміна в організації виробництва праці; стягнуто з ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2009 року на момент коли вона дізналася про звільнення, а саме по травень 2011 року включно в розмірі 26 794 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., всього 27 794 грн.; зобов'язано ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова повернути [PERSON] трудову книжку; стягнено з ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлюваальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова на користь держави судовий збір у розмірі 277,94 грн. (т. 1 а.с.100-102, а.с.172-174, т. 2 а.с.51-53). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини встановлені судом у рішенні суду від 20.01.2012 року є преюдиціальними фактами та не підлягають доказуванню, зокрема обставини щодо прийняття на роботу та звільнення [PERSON]. Також та обставина, що ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова змінило профіль діяльності встановлена судом. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.03.2012 року Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.0.2012 року залишено без змін (т. 1 а.с.175-178, т.2 а.с. 118-121). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі №2/1522/8814/11 від 03.10.2012 року роз'яснено, що згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2012 року датою звільнення [PERSON] з ДП «Санаторій «Молдова» слід вважати 31.05.2011 року (т. 2 а.с.207). Даною ухвалою помилково встановлено, що ДП санаторій «Молдова» реорганізувався в ТОВ «Санаторій профілакторій «Молдова». Суд погоджується з твердженням представника ТОВ «Санаторій-Профілакторій «Молдова», що такі ж помилки встановленні в ухвалі суду від 09.04.2014 року (т. 2 а.с. 58-59, т. 2 а.с. 58-59, а.с. 208) та в ухвалі суду від 25.10.2017 року (т. 2 а.с.209) щодо роз'яснення рішення в частині змін причин звільнення [PERSON], якими зобов'язано ТОВ «Санаторій профілакторій «Молдова» замість ДП санаторій «Молдова» державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова повернути [PERSON] трудову книжку та змінити дату звільнення. При цьому суд бере до уваги, що ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2014 року було скасовано ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.06.2017 року (т. 2 а.с.95-97), а апеляційне провадження щодо скасування ухвали суду від 25.10.2017 року відкрите. Судом встановлено, що ТОВ «Санаторій Профілакторій «Молдова» є самостійною юридичною особою, діяльність якої не стосується діяльності ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1 а.с 35-36, 195-196) ДП «Санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «МЕДИСАН» Лікувально-відновлювальної Асоціації Апарату Уряду Республіки Молдова станом на день звернення до суду з позовом та станом на день винесення даного рішення суду є діючим підприємством. В свою чергу ТОВ «Санаторій профілакторій «Молдова» є суб'єктом господарської діяльності з іншою назвою, іншим кодом ЄДРПОУ, іншою організаційно-правовою формою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1 а.с.33-34, 51-53, 113-115), Рішенням №1 Засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій-Профілакторій «Молдова» від 09.06.2009 року, Статутом товариства (т.1 а.с.37-50) та іншим. Крім того, між ТОВ «Санаторій-Профілакторій «Молдова» та Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями державного головного підприємства «МЕДИСАН» лікувально-відновлювальної Асоціації апарату Уряду Молдова «санаторій «Молдова» укладено 01.05.2011 року договір оренди нежилого приміщення №2-01/05/2011 (т.1 а.с.30-31, а.с.193-194), що також підтверджує, що вищевказані організації є різними юридичними особами. 03.03.2015 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №2-8814/11 щодо зобов'язання ДП санаторій «Молдова» Державного головного підприємства «Медисан» лікувально-відновлювальної Асоціації апарату Уряду Молдова змінити причину звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України - зміна в організації виробництва, повернути трудову книжку та стягнено заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду в загальному розмірі 27 794 грн. (т.1 а.с.10). Позивачка просила ухвалу від 25.10.2017 року в частині роз'яснення дати звільнення, а саме 31.05.2011 р. залишити без змін, як невід'ємну частину рішення суду від 21.01.2012 року. З цього приводу варто відзначити, що суд першої інстанції, відповідно до вимог чинного законодавства, не може залишити без змін рішення суду першої інстанції. В цій частині вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з огляду на те, що Приморський районний суд м. Одеси не наділений повноваженнями щодо залишення без змін ухвали суду. При цьому суд погоджується з тим, що датою звільнення [PERSON] слід вважати 31.05.2011 року, замість вказаної дати 29.12.2010 року, як зазначалося в описовій частині рішення суду по справі №2/1522/8814/11 від 20.01.2012 року та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі №2/1522/8814/11 від 03.10.2012 року. З матеріалів виконавчого провадження, копію якого витребувана судом з Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області (на день виконання рішення суду Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) вбачається, що виконавче провадження щодо дати звільнення [PERSON] не відкривалося. Між тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається та не заперечується [PERSON], що вимоги виконавчого листа були виконані, трудова книжка була повернута позивачці зі зміненими підставами звільнення. З копії трудової книжки [PERSON] доданої до матеріалів справи вбачається, що запис в трудовій книжці про звільнення [PERSON] за прогули визнано недійсним, а причину звільнення [PERSON] вказано як п. 1 ст. 40 КЗпП України - зміни в організації виробництва і праці (т. 2 а.с.194 на звороті, а.с.225 на звороті). Суд не приймає до уваги посилання позивачки на продаж ДП «санаторія «Молдова» фірмі «SDY-INVEST GRUP» SRL в 2008 році, оскілки такі твердження не стосуються предмету спору та не входять до предмету доказування. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (ст. 100 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, зважаючи на те, що дата звільнення [PERSON] мала бути змінена з вказаної дати 29.12.2010 року на 31.05.2011 року, проте змінена не була, у зв'язку з вищевикладеним, враховуючи, що рішення суду від 20.01.2012 року вже виконане, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині зміни дати її звільнення. Щодо відшкодування [PERSON] моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., варто відзначити наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомленняфакту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя До юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. Не відповідає змісту ст. 237-1 КЗпП стягнення з власника моральної шкоди лише на підставі заяви про наявність такої шкоди, якщо немає обставин, зазначених у частині першій ст. 237-1 КЗпП (моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідності додаткових зусиль для організації працівником свого життя). Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника. Наявність у Кодексі законів про працю ст. 237-1 виключає застосування до випадків заподіяння моральної шкоди працівникові ст. 1167, 1168 ЦК, оскільки названі норми встановлюють різні підстави для виникнення обов'язку відшкодування шкоди. Неможливість застосування ст. 1167 - 1168 Цивільного кодексу України виключає застосування до відносин, які при цьому виникають, й інших норм цивільного права. Тягар аргументації та формування доказової бази моральної шкоди і її розміру лягає на працівника, якому така шкода була заподіяна. Моральна шкода [PERSON] завдана порушенням Державного головного підприємства «Медисан» лікувально-санаторної відновлювальної Асоціації Державної Канцелярії Республіки Молдова «Санаторій Молдова» своїх зобов'язань перед позивачем як працівником, котрому не вірно було вказано дату звільнення в трудовій книжці, у зв'язку з чим підлягають застосуванню норми КЗпП України. Враховуючи співмірність задоволених позовних вимог, зважаючи на те, що обґрунтування заявленої суми моральної шкоди [PERSON] суду не надано, оцінивши докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що стягненню з Державного головного підприємства «Медисан» лікувально-санаторної відновлювальної Асоціації Державної Канцелярії Республіки Молдова «Санаторій Молдова» на користь позивача підлягає моральна шкода у розмірі 1 000 грн. Тож, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON], а саме задоволенню підлягає вимога щодо зміни дати звільнення та стягненню моральної шкоди у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial