Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку її донька [PERSON] , яка з 2016 року за даною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, де наданий час перебуває відповідач їй не відомо, оскільки спілкування між ними відсутнє. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника, вона змушена сплачувати за неї комунальні послуги. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2019року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив до суду від відповідача не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , на підставі договору міни ВСО №751238 від 31.01.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., та зареєстрованого в реєстрі за №486 та договору дарування ВКМ №236816 від 13.06.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №2451, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу №19287929 від 24.06.2008 року, є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки №2132 від 24.08.2018 року виданої ОСББ «Таврія», встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими значаться позивач - [PERSON] , її чоловік [PERSON] та донька відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , яка з травня 2016 року не проживає, що також підтверджується актом виданим ОСББ «Таврія» від 23.08.2018 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved