Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за ним право власності на самочинно збудований магазин літ. «А» загальною площею 28,50 кв.м., за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час будівництва права інших осіб не були порушені, однак здійснював будівництво він без належної проектної документації та необхідних дозволів, тому звернувся до суду з відповідними вимогами. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Частино 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач самочинно, без оформлення проектної документації та отримання дозволу на будівництво, збудував будівлю магазину літ. «А» загальною площею 28,50 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. В результаті будівництва права інших осіб не порушені. З матеріалів справи вбачається, що будівля магазину літ. «А» загальною площею 28,50 кв.м., за адресою: [ADDRESS], споруджена без належного дозволу, належно затвердженого проекту на будівництво, але без змінення цільового призначення землі. Втім, відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно технічного звіту розробленого ТОВ «Стратегія регіонального розвитку» № 86 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будівлі магазину літ. «А» загальною площею 28,50 кв.м., за адресою: [ADDRESS], технічний стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання визнаний задовільним та таким, що може бути прийнятий до експлуатації. Конструктивні та планувальні рішення відповідають вимогам ДБН В.2.29-99 «Громадські будівлі та споруди» Пожежна безпека основних і захищаючих конструктивних елементів обстежуваного приміщення відповідає вимогам ДБН В.1.1-7, розділу 4 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Загальні положення», ДБН Б 2.4-1, ДБН 360 та ДержСанПін 173. Можливе збереження і подальша експлуатація обстежуваних приміщень. В цьому контексті для вирішення справи є істотним той факт, що ані технічним звітом про проведення технічного обстеження, ані відповідачем не доведено факту наявності порушення прав та інтересів цих або інших осіб. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Враховуючи, що самочинне будівництво відповідає нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивача шляхом визнання за ним права власності на отримані будівлі. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Outcome: approved