Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області із позовною заявою до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, у якій просить визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Карла Маркса, розміром 12,88 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . Обґрунтовуючи заяву вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті мешкала в с.Лукашівка , Близнюківського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Карла Маркса, яке знаходиться в с.Аполлонівка Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, розміром 12,88 умовних кадастрових гектарів. Вказане право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Карла Маркса, розміром 12,88 умовних кадастрових гектарів належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) , серія ХР №0224381, зареєстрованого 19 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №179. У шлюбі [PERSON] на час смерті не перебувала, дітей не мала, заповіт від імені спадкодавця не складався. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] була її сестра - [PERSON] . Спадщину після смерті сестри [PERSON] , прийняла [PERSON] , так як мешкала разом з нею на момент смерті. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на момент смерті мешкала в с.Лукашівка Близнюківського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку пай у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Карла Маркса, яка знаходиться в с.Аполлонівка Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, розміром 12,88 умовних кадастрових гектарів, яке належало [PERSON] . Померлій [INFO] , спадкоємцем якої була її сестра, [PERSON] , яка прийняла спадщину, так як разом мешкала із спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] 14.03.2000 року за реєстром №1-1205, позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке належало покійній матері, що розташоване на території Близнюківського району Харківської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке знаходиться на території Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, позивачу було відмовлено у зв`язку з неможливістю надати правовстановлюючий документ, оскільки було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ХР №0224381, зареєстрований 19.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №179 на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, у подальшому до суду не з`явився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням слухати справу за відсутності його представника, позов визнають. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази надані сторонами дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 20.06.1979 р. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] , та [PERSON] . (а.с.6) Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 03.01.1950 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.7). Отже, [PERSON] та [PERSON] - є рідними сестрами. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] .(а.с.8) Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с.Лукашівка Близнюківського району Харківської області, актовий запис №11. Свідоцтво про смерть зареєстроване Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області 19.04.1999 року (а.с.9) Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.09.2020 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 10.06.1958 року, актовий запис №3. Після державної реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище - [PERSON] . 20.08.1985 року шлюб було розірвано, актовий запис №34, прізвище змінено на [PERSON] . (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с.Лукашівка Близнюківського району Харківської області, актовий запис №19. Свідоцтво про смерть зареєстроване Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області 19.07.1999 року. (а.с.10) Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.03.2000 року державним нотаріусом Близнюківської держнотконтори Харківської області Завадою М.В., вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її син [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом серія ХР №010443, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Богдана Хмельницького, Близнюківського району Харківської області, розміром 8,5 в умовних кадастрових гектарах. Вказаний земельний пай належав спадкодавцю на підставі сертифікату Серія ХР №010443 на право на земельну частку (пай), виданого Близнюківською райдержадміністрацією, Харківської області, та зареєстрованого 30.10.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №317. Згідно довідки виданої Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області від 26.04.1999 року №47, [PERSON] , яка померла [INFO] , мешкала з 03.01.1999 року по день своєї смерті, разом в одному будинку з своєю рідною сестрою [PERSON] та племінником [PERSON] , та вели спільне господарство. З відповіді відділу у Сахновщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.09.2020 № 490/119-20 вбачається, що [PERSON] мала за життя право на земельну частку (пай) на території Аполлонівської сільської ради Сахновинського району Харківської області по реформованому КСП ім.Карла Маркса площею 12,88 умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серія ХР 0224381, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.08.1997 року за №179.(а.с.13) Відповідно до копії Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР -24-00-000294 від 21.02.1996 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім.Карла Маркса с.Аполлонівка Сахновщинського району Харківської області, вбачається, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 4088,47 гектарів землі у межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Сахновщинської районної ради народних депутатів.. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №3. Згідно Додатку 1 до Державного акта №24-00-000294 [PERSON] внесена до списку громадян-членів КСП ім.Карла Маркса. З відповіді Сахновщинської РДА Харківської області від 11.09.2020 року №01-24/1355, вбачається, що видати дублікат Сертифікату на право на земельну частку (пай) замість втраченого у Сахновщинської районної державної адміністрації немає можливості.(а.с.14) Відповідно до довідки виданої Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області від 23.09.2020 року №507 вбачається, що станом на 17.07.1999 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] , сином - [PERSON] , сином - [PERSON] .(а.с.16) В обласній газеті «Слобідський край» від 17.09.2020 року №75 було розміщено оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0224381, виданий Сахновщинською РДА на ім`я [PERSON] , який вважати недійсним. (а.с.17). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2020 року, №850/02-31 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Карла Маркса с.Аполлонівка Сахновщинського району Харківської області, що належало [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої була її сестра [PERSON] , яка померла [INFO] , що спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових справ, оскільки не було надано правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаного майна спадкодавцеві. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась.(а.с.35). Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.44-46) Відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24.12.2020 року за №3889/01-21 повідомлено, за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітній книзі обліку спадкових справ Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області за 1999-2000 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті мешкала в с.Лукашівка Близнюківського району Харківської області до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1999-2000 роки, книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 2000 рік, а також матеріалами справи «Спадкові справи, том 6» за 2000 рік Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті мешкала в с.Лукашівка Близнюківського району Харківської області виявлено, що 14.03.2000 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звертався син померлої [PERSON] , [PERSON] .. 14.03.200 року за реєстровим №1-1205 в.о. державного нотаріуса Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Завадою М.В. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом сину померлої [PERSON] , [PERSON] (а.с.48-58). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, встановлений Указом Президента України № 720 від 08.08.1995 року. Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Пунктом 2 Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до положень статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач позовні вимоги згідно поданої заяви підтримав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. У суду відсутні дані про обгрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що спадщина на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася [INFO] та 17.07.1999 року відповідно. Відповідно до ст.ст.4,5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 02.09.1993 року «Про нотаріат», від 23.06.2005 року «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше [INFO] . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, коло спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] і [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття закінчився до 01.01.2004 року, правовідносини, що виникли, регулюються ЦК України (1963 року). Відповідно до 524 ЦК України ( в ред. 1953 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Статтею 525 ЦК України ( в ред. 1963 року) втсановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини у відповідності до ст. 526 ЦК України ( в ред. 1963 року) визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. У відповідності до ст. 527 ЦК України ( в ред. 1963 року) Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ст. ст. 529, 530 ЦК України ( в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої та другої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Статтею 551 ЦК України ( в ред. 1963 року) передбачено перехід права на прийняття спадщини. Так, цією статтею встановлено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.328 ЦК України ( в ред. 2004 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 392 ЦК України ( в ред 2004 року) передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на спадщину за законом, оскільки нотаріусом 24.10.2020 року відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю правоустановлюючого документа. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] та померлої [PERSON] , а інші спадкоємці відсутні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved