Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вточнивши позовні вимоги, посилався на те, що Рішенням № 25381-1 від 14.11.1957р. Виконкому Сталінської міської ради «Про впорядкування та реєстрацію землекористування по [ADDRESS]» зареєстровано земельні ділянки по кварталам [NUMBER], де відповідно до Договору «про право забудови вільної земельної ділянки» від 01.08.1935р. [PERSON] для будівництва житлового будинку було надано ділянку 467 по [ADDRESS] в кварталі 1, площею 700 м.кв. рідний дід позивача [PERSON] до 1954р. на цій земельній ділянці, що мала адресу [ADDRESS] на [ADDRESS], - було побудовано та проінвентаризовано житловий будинок А-1 з коридорами а, а-1 та сарай В-1,Б-на земельній ділянці площею 893,1м.кв., з яких 187,8 м.кв. у тимчасовому користуванні та є такими, що підлягають вилученню для впорядкування вулиці. У діда [PERSON] було двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON], і він син [PERSON]. При житті діда він, як землекористувач ділянки дозволив своєму дорослому сину збудувати будинок Б-1, який і було збудовано та разом здано в експлуатацію, про що Донецьким МКГ 21.07.1969р. видано свідоцтво про право власності та зареєстровано в Донецькому МІБ 14.08.1969р. за № 31045. Дід і дядько жили поряд, порядкували кожен свій будинок та частиною земельної ділянки, встановивши фактичну межу землекористування, яка по двору була розділена доріжкою, а по городу огорожею. Ще при основному будівництві будинків землекористувач - дід, також як і усі сусіди по цій лінії вулиці, за рахунок вулиці, самовільно збільшив земельну ділянку на 187,8м.кв., що видно з наданої копії Генплану за 50-і роки. Оскільки дядько мав автомобіль та самовільно побудував гараж літ. О на тій частині самовільно прихопленої земельної ділянки з боку вулиці і в майбутньому цей гараж було узаконено відповідно до закону. [PERSON] помер[INFO] і його мати успадкувала належні діду 42100 домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Право власності належним чином зареєстровано. Рішенням виконкому Київського р-ну м.Донецька № 3206 від 22.07.1992р.було вирішено додати до 700м.кв. самовільно прихоплену землю та додатково виділити 193 м.кв. Договором дарування від19.06.2004р. мати подарувала позивачу належну їй частку домоволодіння, право власності зареєстровано згідно з вимогами чинного законодавства. Дядько [PERSON] помер [INFO] і його частку домоволодіння успадкувала удова і подарувала сину [PERSON]. Договором купівлі-продажу від 04.06.2005р. відповідач [PERSON] купив в його двоюрідного брата [PERSON] спадкову частину домоволодіння в розмірі 58100. При цьому на 2004-2005 р.р., тобто перехід прав до Сторін по справі, попередніми власниками вже було поділено фактично в натурі як нерухоме майно, так і вирішено роздільний порядок користування земельною ділянкою. Саме тому, в Договорі купівлі- продажу частини домоволодіння Відповідачем прописано, що в його користування переходить житловий будинок Б-1, загальною площею 46,9м.кв., житловою 21м.кв., літня кухня літ.Г, гараж літ. О, убиральня літ.Д. Навіть адреси давно визначено окремо: його будинок має [NUMBER], а Відповідача [NUMBER]. Однак, юридично частки власності в натурі не виділено і сторони по справі є суб'єктами права спільної часткової власності і не мають окремих технічних паспортів, хоча є чужими людьми, і тому не можуть вирішити питання що до окремої приватизації земельної ділянки, і без рішення суду вони не можуть зареєструвати право власності у органах державної реєстрації, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду і просить поділити в натурі вищевказане майно, що є у спільній частковій власності, припинити спільну часткову власність та визнати право власності за сторонами. Позивач в суді позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні, пояснив, що позовні вимоги він визнає в судовому порядку. Вислухав сторони, перевірив матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 42/100 будинку [NUMBER] по [ADDRESS], відповідно до договору дарування від 19.06.04р. (а.с. 26-28) та іншим співвласником 58/100 часток будинку [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.05р. (а.с. 30-33) є відповідач [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту «КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» від 12.03.05р. (а.с. 42-48) позивачу [PERSON] належить житловий будинок літ. А-1 з тамбурами а, а-1,а-2 загальною площею 55,50 м.кв., житловою площею 26,80 м.кв., сарай літ.В, убиральня літ.И, сарай літ.Н, зливна яма літ.М., а відповідачу [PERSON] належить житловий будинок літ.Б-1 з тамбуром б, загальною площею 46,9м.кв., житловою площею 21,00м.кв., літню кухню літ.Г, гараж літ.О, убиральню літ.Д. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно з частинами 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ним. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок має бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги розмір часток сторін у праві власності на будинок, порядок користування, що склався між сторонами, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розділити об'єкт права спільної часткової власності, а саме домоволодіння за адресою [ADDRESS], в натурі між співвласниками з одночасним припиненням права спільної часткової власності та визнати право власності за сторонами, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved