Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником автомобіля «Nissan almera», номер кузова [NUMBER]. З метою реалізації вказаного автомобіля позивач звернулася до Регіонального сервісного центру з МВС в Миколаївській області, однак, листом останнього від 04.10.2017 позивачу було повідомлено, що автомобіль є об`єктом обтяження, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі заяв відповідача. Оскільки наявність обтяження обмежує її права приватної власності, позивач просить визнати припиненням право застави відповідача та припинити обтяження, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №13945978 від 10.10.2013 та №13976390 від 26.10.2013 о 17:33:50 на автомобіль «Nissan almera», номер кузова [NUMBER]. Ухвалою судді від 23.02.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 23.02.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками були отримані представником відповідача 10.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що автомобіль «Nissan almera», номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] (після перереєстрації державний номер [NUMBER]) належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія-[NUMBER] від 30.08.2013 (а.с. 9). Листом Регіонального сервісного центру в Миколаївській області позивачу було відмовлено у проведенні перереєстрації права власності автомобіля «Nissan almera», номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], посилаючись на те, що вказаний автомобіль є об`єктом обтяження. Згідно з відомостями витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від №53645446 від 07.10.2017р. на автомобіль «Nissan almera», номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], у відповідності до договору застави № 1045931000 від 26.09.2005 зареєстровано обтяження, у якому обтяжувачем є відповідач на підставі договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами, 2949, 2950 від 08.12.2011, а боржником - [PERSON] Згідно листа Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, на виконанні у відділу перебував виконавчий лист №2-1542 від 29.09.2016 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 78997,85 грн. В подальшому при виконанні зазначеного виконавчого документу майно боржника, а саме, автомобіль «Nissan almera», номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] було реалізовано з аукціону. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п.1 ч.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У такому випадку виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Як вбачається з матеріалів справи постановою від 17.12.2012 державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, автомобіль «Nissan almera», номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] звільнено з під арешту у зв`язку із його реалізацією третій особі. Позивач у позовній заяві зазначив, що не може повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, у зв'язку з тим, що на нього накладено обтяження. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Статтею 316 ЦК України, визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Підстав для витребування автомобіля у позивача у відповідача або у будь-яких інших осіб не має, оскільки він був придбаний у порядку визначеному законодавством. Крім того, на момент придбання вказаного автомобіля, майно не перебувала під арештом. Частиною другою ст. 386 ЦК України, передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на те, що обставини, на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, відтак позов підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1409,60 грн. підлягають стягненню з відповідача. Позивачем за отриману правову допомогу було сплачено 11000,00 грн. Згідно п. 2 ч. 2 ч. 3 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано докази здійснення оплати наданих йому послуг, а саме, акт про надання правової допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved