Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем 09.07.2013 року укладений кредитний договір № Р30.203.70967, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12200 грн., зі сплатою 11,4 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, п6ередбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Позивач свої зобовязання, передбачені договором кредиту № Р30.203.70967 від 09.07.2013 року виконав повністю. 30.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1. Згідно умов договору факторингу клієнт відступив (передав у власність) позивачу з 30.10.2015 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. В свою чергу відповідач не виконує свої зобовязання за договором кредиту, у звязку з чим станом на 30.03.2016 року має заборгованість в сумі 17713,69 грн., а саме: 12200 грн. тіло кредиту; 5513,69 грн. нараховані та несплачені відсотки за комісіями. Просить суд стягнути зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Р30.203.70967, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12200 грн., зі сплатою 11,4 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, п6ередбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів (а.с. 20-21). Згідно до п. 3.3.1 кредитного договору, позичальник сплачує (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15% - в період прострочення сплати від 1 до 60 днів та 0,65 % - в період прострочення сплати з 61 дня та до повного погашення боргу за цим договором. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до 09.01.2016 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. 30.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1. Згідно умов договору факторингу клієнт відступив (передав у власність) позивачу з 30.10.2015 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Позивач свої зобовязання, передбачені договором кредиту № Р30.203.70967 від 09.07.2013 року виконав повністю. В свою чергу відповідач не виконує свої зобовязання за договором кредиту не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами. Станом на 30.03.2016 року відповідач має заборгованість в сумі 17713,69 грн., а саме: 12200 грн. тіло кредиту; 5513,69 грн. нараховані та несплачені відсотки за комісіями. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує взятих на себе зобовязань, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту№ Р30.203.70967 від 09.07.2013 рокув розмірі 17713,69 грн. тавідповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00 грн. на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 536, 554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved