Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду за зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої районної державної адміністрації 08.07.1999 року, розпорядження №1074, зареєстроване в Бюро 21.07.1999 року за реєстровим №8801 в реєстровій книзі 209-234. В позові посилається на те, що йому з відповідачами на праві приватної власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Органом приватизації Жовтневої районної держаної адміністрації 08.07.1999 року, розпорядження № 1074, зареєстроване в Бюро 21.07.1999 року за реєстровим № 8801 в реєстровій книзі 209-234. Зазначив, що між ним та відповідачами виникли непорозуміння з приводу квартири, відповідачі відмовляються надавати йому правовстановлюючі документи на квартиру, у зв'язку з чим він позбавлений права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних долях квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Органом приватизації Жовтневої районної держаної адміністрації 08.07.1999 року, розпорядження № 1074, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 21.07.1999 року за реєстровим № 8801 в реєстровій книзі 209-234. Відповідно до свідоцтва про право власності загальна площа квартири становить 53,1 кв.м. Однак, відповідачі відмовляються надавати [PERSON] правовстановлюючі документи на квартиру, у зв'язку з чим він звернувся до Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло виданого 08 вересня 1999 року на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], на що йому було повідомлено, що видати дублікат свідоцтва без згоди всіх співвласників житла неможливо, а спірні майнові питання, які виникають між співвласниками житла можуть бути вирішені в судовому порядку. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуваннями, та не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтями 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів якого є визнання права. Таким чином, на підставі зазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених вимог позивача, оскільки позивач не має правовстановлюючого документа на частину квартири, відповідачі не надають згоди на видачу дубліката свідоцтва про право власності, інших доказів, обставин або заперечень в спростування його вимог відповідачами суду не надано, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 3 087,41 грн.

Outcome: approved