Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з КУ « Обласний центр для ВІЛ-інфікованих дітей та молоді» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3915 грн. В порядку ст.ст. 27 і 31 ЦПК України під час судового розгляду справи позивач зменшив суму позову і просив стягнути з відповідача на його [PERSON] користь 2970 грн. До судового засідання після перерви позивач не зявився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала і стверджувала, що установа розрахувалась з позивачем у повному розмірі відповідно до вимог закону, що вина установи в затримці розрахунку при звільненні позивача відсутня. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] працював на посаді юрисконсульта КУ «Обласний центр для ВІЛ-інфікований дітей та молоді» у період з 10.10.2016 року по 31.10.2016 року. Посадовий оклад юрисконсульта установи визначено в 2690 грн. 27 жовтня 2016 року установа перерахувала [PERSON] на його рахунок №2667009851 заробітну плату за жовтень місяць - включно по 31.10.2016 року в сумі 2025,89 грн. 31 жовтня 2016 року [PERSON] надав заяву до керівника установи про звільнення з підстав, визначених п.1ст.36 КЗпП України. Наказом №68-к від 31.10.2016 року позивача звільнено з посади юрисконсульта з 31.10.2016 року. Позивач доводить, що з листа КУ «Обласний центр для ВІЛ-інфікованих дітей та молоді» від 15.11.2016 року довідався, що 31.10.2016 року установа в день звільнення не сплатила йому компенсацію за невикористану відпустку в сумі 114,32 грн . Тобто, відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України не виконав повний розрахунок при звільненні працівника. Посилаючись на положення ст.117 КЗпП України [PERSON] вимагає стягнути з установи на його позивача - користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1.11.2016 року по 29.11.2016 року день фактичного розрахунку. Відповідачева сторона, не визнаючи позовні вимоги, пояснила, що вина в затримці розрахунку при звільненні [PERSON] відсутня. Так, КУ «Обласний центр для ВІЛ-інфікований дітей та молоді» є бюджетною установою, фінансується з обласного бюджету. Заробітну плату працівники установи отримують два рази на місяць на карткові зарплатні рахунки в установах «Приватбанку». Позивач 31.10.2016 року на роботі був присутнім тільки до 12 години. Розрахунок компенсації за невикористані 2 дні відпустки бухгалтер виконала 31.10.2016 року і надала заяву до управління у справах сімї, молоді та спорту Одеської обласної державної адміністрації про дофінансування для виплати компенсації за невикористану [PERSON] відпустку у звязку з його звільненням. Після отримання до фінансування зясувалось, що [PERSON] закрив картковий рахунок і грошові кошти в сумі 114 грн 32 коп. повернулись на рахунок установи. Адміністрація звернулась до [PERSON] з пропозицією як в телефонному режимі так і в письмовій формі відкрити рахунок для перерахування грошових коштів в сумі 114 грн 32 коп. та повідомити відповідні реквізити рахунку. Заява [PERSON], датована 26.11.2016 року (субота), з реквізитами карткового рахунку надійшла до установи 28.11.2016 року і 29.11.2016 року на рахунок [PERSON] надійшла грошова компенсація за 2 дні невикористаної відпустки. На обґрунтування своїх доводів відповідечева сторона посилалась на такі докази: заяву позивача про звільнення, наказ про звільнення, доповідна записка головного бухгалтера на імя керівника установи, пояснення свідка головного бухгалтера [PERSON], витяги з рахунків установи, колективний договір, статут установи, договір про розрахунково-касове обслуговування, копію листа на імя позивача з пропозицією відкрити картковий рахунок від 15.11.2016 року, заява КУ «ОЦВДМ» № 04/01-187 від 31.10. 2016 р. на імя керівника управління у справах сімї, молоді та спорту Одеської обласної державної адміністрації про надання додаткового фінансування. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно зі\~ст. 116 КЗпП України\~\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього\~\~Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки\~\~по\~\~день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Як вбачається з п. 1.8 нової редакції Статуту Комунальної установи, затвердженого розпорядженням обласної ради від 03.03.2016 р. № 94/2016-ОР, наданого КУ «Одеський обласний центр для ВІЛ-інфікованих дітей та молоді» суду, установа є неприбутковою та фінансується з обласного бюджету. Колективний договір КУ «ОЦВДМ» на 2016-2020 роки (п.3.6), прийнятий на загальних зборах трудового колективу установи 29.01.2016 року, визначає «заробітна плата виплачується працівникам у робочі дні, але не рідше двох разів на місяць 15 та 31 числа, що не перевищує шістнадцяти календарних днів… У разі порушення термінів виплати заробітної плати з незалежних від Адміністрації причин виплачувати заробітну плату негайно після надходження коштів на рахунок». Згідно п. 1.1 наданого відповідачем основного Договору про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток № 14ВО05000027 від 10.11.2014 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем КУ «ОЦВДМ», Банк відкриває карткові рахунки на користь фізичних осіб для виплати заробітної плати та інших виплат з використанням платіжних карток МПС. Частиною 5ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця, що повністю узгоджується з Колективним договором від 29.01.2016 р. та Договором про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток № 14ВО05000027 від 10.11.2014 р. Позивач та відповідач при укладанні трудового договору узгодили відносини в частині виплати заробітної плати на інших виплат в безготівковій формі, у звязку з чим позивачем був укладений відповідний договір на відкриття карткового рахунку з ПАТ КБ «Приватбанк», підписавши який [PERSON] погодився зі всіма умовами договору, та отримав картку № 5168757313902100. З наданого позивачем листа ПАТ КБ «Приватбанк» № 161114/265 від 14.11.2016 р. вбачається, що 14.11.2016 р. карта № 5168757313902100 та всі технічні рахунки, що використовуються для її роботи, закриті на вимогу самого позивача. Цю обставину позивач визнав в судовому засіданні 17 січня 2017 р. Нові банківські реквізити для перерахунку компенсації за невикористану відпустку при звільненні позивач направив відповідачу разом з заявою від 26.11.20016 р. На наступний після отримання реквізитів рахунку, день установа виконала розрахунок з позивачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вина відповідача в затримці розрахунку при звільненні [PERSON] відсутня, тому правові підстави для задоволення позову також відсутні.

Outcome: dismissed