Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду із вище вказаним позовом та просить суд визнати таким , що не підлягає виконанню виконавчий напис № 39150 вчинений 01.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. про стягнення з позивача заборгованості в сумі 54 593,35 грн. на користь Акціонерного Товариства « Перший Український Міжнародний Банк» та стягнути з відповідача витрати по справі у . Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним, що 01.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. із грубим порушенням діючого законодавства було вчинено виконавчий напис № 39150 про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 54 593,35 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису 02.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було відкрито виконавче провадження №64273127. Відповідно до вказаної постанови державного виконавця від 20.10.2020 року з позивача підлягає стягненню загальна сума у розмірі 60621,69 грн., в яку окрім заборгованості ще виконавчий збір ( винагорода приватного виконавця у розмірі 5459,34грн.) та витрати виконавчого провадження на суму 569,00 грн. Про наявність заборгованості перед відповідачем на вказану вище суму позивач дізнався випадково, в бухгалтерії за місцем своїй роботи з постанови приватного виконавця Русецької О.О. про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2021 року. Позивач не отримував від відповідача та від приватного нотаріуса будь яких повідомлень про наявність у нього заборгованості перед відповідачем на зазначену суму. Позивач не згоден взагалі з наявністю у нього заборгованості перед відповідачем на зазначену суму. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Позивач неодноразово звертався до банку з питань існуючої заборгованості, але необхідної інформації, як і сприяння у вирішенні ситуації, не отримав. Також, фактично був позбавлений можливості отримання достовірної та повної інформації, щодо реального стану заборгованості. Позивач не отримав письмової вимоги (повідомлення) від банку про існування у нього перед ним заборгованості на зазначену суму. У зв`язку з чим був змушений звернутись до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву згідно якої, просить суд розглянути справу без його участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Наслідки задоволення позову йому зрозумілі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Представник АТ «ПУМБ» у судове засідання не з`явився, проте надіслав до канцелярії суду клопотання про доручення доказів до матеріалів справи в якому просить суд розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань не надали. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 01.12.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис №39150 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №26258019038712 від 31.08.2015 р., укладеним із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМП»), заборгованості у сумі 54343,35 грн. (в тому числі, простроченої заборгованості за сумою кредиту 1605,02 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 10692,61 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту - 40481,68 грн.; строкової заборгованості за процентами - 1524,04 грн.; неустойки за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 40 грн.) за період з 29.02.2020 по 29.09.2020 р. (а.с.48). Підставою для вчинення зазначеного виконавчого напису стала відповідна заява представника АТ «ПУМП» від 27.11.2020 р., в якій зазначено про те, що право вимоги щодо стягнення повної заборгованості в сумі 54343,35 грн. з боржника виникло 29.02.2020 р., і до якої було додано оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; документи стягувача та представника Стягувача за довіреністю (а.с. 45). Пізніше, на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. у виконавчому провадженні №64273127 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. №11133 було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 8). При вирішенні вказаного цивільного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. З моменту прийняття даної постанови та до 10.12.2014р. була чинна редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014р. набула чинності постанова КМУ від 26.11.2014р. №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», відповідно до якого дозволено вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено заборгованість, для чого стягував повинен надати: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14, яка залишена в силі ухвалою колегія суддів Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., про визнання незаконним та нечинним п.1 та п.2 постанови КМУ від 26.11.2014р. №662, визнано незаконним та нечинним, зокрема, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє у попередній редакції, яка не передбачає можливості вчинення виконавчого напису на нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Як вбачається із матеріалів справи, укладений між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМП» кредитний договір №26258019038712 від 31.08.2015 р., укладеним із, що був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, і відтак виконавчий напис був вчинений з недотриманням вимог чинного законодавства (а.с 46). Крім того, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі №6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і фактів подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржник згідно з Переліком №1172. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перерити, установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Проте, подані приватному нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису, на думку суду, не свідчать про безспірність суми заборгованості. Зокрема, з наявного в матеріалах справи кредитного договору №26258019038712 від 31.08.2015 р., вбачається, що останній був укладений на строк 60 місяців з 31.08.2015 р. (а.с. 46). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.18 р. у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте, відповідно до виписки з рахунку [PERSON] , надану відповідачем до суду, розрахунок заборгованості здійснювався станом на 29.11.2018 р., тобто за межами строку дії договору. Суд також критично оцінює наданий відповідачем розрахунок заборгованості [PERSON] , оскільки останній не надавався приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, про що свідчить перелік документів, що зазначений у заяві про вчинення виконавчого напису (а.с.45). Крім того, судом враховуються висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №910/3033/17, відповідно до яких допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформленні у відповідності до вимог ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Відповідні первинні документи до нотаріуса не надавались. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, оцінюючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат по справі у вигляді сплати судового збору на загальну суму 1362,00 грн., а саме: судового збору в розмірі 454,00 грн. за звернення з заявою про забезпечення позову; 908,00 грн. за сплату судового збору за звернення з позовною заявою до суду, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, при вирішенні питання стягнення судового збору, суд приймає до уваги, що позивачем при зверненні до суду були сплачені судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 22.03.2021 р. (а.с.4) та судовий збір в розмірі 454,00 грн. за звернення з заявою про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 22.03.2021 р. (а.с.14). Таким чином, розмір заявлених судових витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved