Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2009 року розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації № 425 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок до 2 га для ведення особистого селянського господарства та 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу) на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області. 31.08.2010 року розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації № 454 вищевказаний проект затверджений та передано у власність [PERSON] зазначены вище земельні ділянки. 06.12.2010 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га серії ЯЛ № 435636, кадастровий номер 5922982000:06:002:0349 та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га серії ЯЛ № 435647, кадастровий номер 5922982000:06:002:0350. Відповідно до довідки відділу Держкомзему у Лебединському районі Сумської області земельні ділянки, які передані [PERSON] у власність, згідно з розпорядженням голови Лебединської райдержадміністрації № 454 від 31.08.2010 року, розташовані на землях, які знаходяться у користуванні ДП «Лебединський агролісгосп» ОКП «Сумиоблагроліс», а вони своєї згоди на передачу вищевказаних земельних ділянок не надавали. Тому позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Лебединської районної державної адміністрації № 454 від 31.08.2010 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району» в частині затвердження проекту землеустрою та надання [PERSON] у власність земельних ділянок площею 2 га та 0,12 га; визнати недійсними державні акти на право власності на землю ділянку: серії ЯЛ № 435636, виданий 06.12.2010 року [PERSON], зареєстрований за № 011062102343 та серії ЯЛ № 435647, виданий [PERSON], зареєстрований 23.12.2010 року за № 011062102344, а також скасувати їх державну реєстрацію та повернути земельні ділянки площею 2 га та 0,12 га , що розташовані на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району у власність держави. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідачів. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - РДА - позов визнав та пояснив, що на момент прийняття головою райдержадміністрації розпорядження від 31.08.2010 року вони не мали даних про належність спірних земельних ділянок Лебединському ДП «Лебединський агролісгосп», тому допустили порушення закону та перевищили свої повноваження щодо розпорядження землею лісогосподарського призначення. На даний час вони визнають позов прокурора, але самостійно скасувати раніше прийняте ними рішення не мають права, тому не заперечують проти задоволення позову. Відповідач - [PERSON] позов не визнав та пояснив, що ні на день прийняття розпорядження головою Лебединської райдержадміністрації про затвердження проекту відводу земельної ділянки, що була виділена йому, ні на час розгляду справи в суді правовстановлюючих документів, що підтверджували б право власності чи право користування спірною земельною ділянкою ДП «Лебединський агролісгосп» немає, порядок передачі земель Лебединському агролісгоспу не завершений, не встановлені межі земельних ділянок, тому підстав вважати, що порушені права ДП «Лебединський агролісгосп» - немає, до того ж, при виготовленні технічної документації ПП «Деметра» межі виділеної йому земельної ділянки були погоджені з представником ДП «Лебединський агролісгосп» та особисто його директором - [PERSON] Крім того, він вважає, що прокурором порушений строк звернення до суду, оскільки про факт виділення йому земельної ділянки на території Великовисторопської сільської ради районному прокурору було відомо ще з грудня 2010 року, але до суду вони звернулись тільки в лютому 2014 року. Тому просить відмовити прокурору у задоволенні його позовних вимог. Представники третіх осіб: управління Держземагенства у Лебединському районі Сумської області та ДП «Лебединський агролісгосп» в судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримали, просили позов задовольнити. Представник ДП «Агролісгосп» крім того, пояснив, що з 2000 року, тобто з початку створення підприємства «Лебединський агролісгосп», за рішенням сесії Сумської обласної ради їм було передано в користування земельні ділянки, що раніше належали колишнім колгоспам та не підлягали розпаюванню, в тому числі на території Великовисторопської сільської ради загальною площею 509.2 га, для заліснення. Відразу ж спеціалістами земельно-кадастрового бюро при Лебединському управлінні земельних ресурсів був виготовлений Проект відведення земельної ділянки Лебединському ДП «Лебединський агролісгосп» для ведення лісового господарства за рахунок земель запасу міської та сільських рад району», графічні матеріали якого сформовані в книгу №2. На аркушах 7-8 цієї книги зазначені земельні ділянки на території Великовисторопської сільської ради. Землі були передані спеціально створеними комісіями з участю представників сільських рад, управління земельних ресурсів, начальника управління екологічної безпеки району. В 2000 році Кабінетом Міністрів України була затверджена Програма «Ліси України» до 2015 року, відповідно до якої в 2006 році проводилось лісовпорядкування в районі. В 2008 році була проведена повна інвентаризація земель лісового господарства з застосуванням аерофотозйомки та Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об'єднанням «Укрдержліспроект» Державного Комітету Лісового господарства виготовлений Перспективний план організації розвитку лісового господарства ДП «Лебединський агролісгосп» майстерська дільниця №?1, на 10 років, куди ввійшли таксаційний опис та відомості запроектованих господарських заходів, інвентарний номер 01/ГЛ, в якому зазначено, що на спірній земельній ділянці, у квадраті 64 виділ 42, ростуть лісові насадження віком 51 рік. Питання про виділення [PERSON] земельної ділянки, що належала підприємству, з підприємством не погоджувалось, про це стало відомо тільки після проведення прокуратурою району перевірки по скаргах [PERSON] в грудні 2010 року. На даний час проводяться роботи по підготовці до виготовлення державного акта на право постійного користування виділеними ДП земельними ділянками, відповідно до затвердженого Перспективного плану, але ці роботи потребують додаткового бюджетного фінансування, яке проводиться поступово, тому відповідно до виділених коштів і виконуються роботи. Але відповідно до Прикінцевих положень Лісового України - до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. На цей час по Україні такі державні акти виготовлені тільки 2-3 агролісгоспами. Представник управління держземагенства у Лебединському районі також підтвердив, що видана в 2012 році держкомземом в Лебединському районі довідка в тому, що земельна ділянка з кадастровим номером 5922982000:06:002:0349 площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована АС ДЗК на ім'я [PERSON], дійсно розміщена на землях лісового фонду, видана на підставі планово-картографічного матеріалу лісовпорядкування, проекту відведення та чергового плану із землеустрою, тому вона відповідає дійсності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він виготовляв технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Великовисторопської сільської ради. В автоматизованій базі земельного кадастру він не виявив, що спірна земельна ділянка знаходилась в користуванні ДП «Лебединський агролісгосп», тому і виготовив вказану документацію, зазначивши, що виділена земля відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Акт погодження меж він підписував у своєму кабінеті, коли вже були підписи інших зацікавлених осіб, хто і коли їх підписував, він не цікавився, на місце не виїжджав. Допитана в якості свідка [PERSON], яка працює директором ДП «Лебединський агролісгосп», в судовому засіданні пояснила, що відповідно до рішення Сумської обласної ради в 2000 році підприємству були передані земельні ділянки, що відносились до земель запасу сільських рад. Відповідно до актів прийому-передачі вказаних земельних ділянок та розробленої і затвердженої Кабінетом Міністрів України Програми «Ліси України», ввірене їй підприємство зобов'язане до 2016 року провести повне заліснення виділених земельних ділянок. На території Великовисторопської сільської ради було прийнято комісією 509.2 га землі, в числі якої знаходяться ліси 1 категорії, якими має право розпоряджатись тільки Кабінет Міністрів. Приблизно в 2010 році її було запрошено у с. В. Вистороп, де вирішувалось питання виділення земельної ділянки, яка знаходилась на склоні, [PERSON] для сільськогосподарського виробництва. При виїзді вона повідомила, що земельна ділянка, яку бажав отримати [PERSON], в нижній її частині, зайнята лісом і відноситься до земель підприємства «Лебединський агролісгосп», тому виділити її для сільського господарських цілей має право тільки Кабінет Міністрів України. При повторному виїзді вона побачила, що [PERSON] виділив борозною вже значно більшу земельну ділянку, яка знаходилась в 64 кварталі і майже повністю була зайнята лісом. Пізніше до неї зверталась начальник управління земельних ресурсів [PERSON] по питанню погодження меж земельної ділянки, що виділялась [PERSON], але вона відмовилась ставити свій підпис в акті погодження, бо там був замкнутий лісовий масив площею більше 30 га, на якому росли дуби, ясені та тополі. В цьому ж 2010 році в 64 кварталі ними проводилась санітарна рубка відповідно до паспорту, погодженому з усіма зацікавленими службами і в разі, коли б земельна ділянка не належала підприємству, їм би ніхто не надав дозволу на вирубку, оскільки таке погодження проводилось відповідно до аерофотозйомки та планово-топографічних матеріалів. Свідок [PERSON] пояснив, що 27.05.2010 року він працював інженером-землевпорядником в ПП «Деметра» і отримав замовлення на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Великовисторопської сільської ради. Він особисто проводив геодезичні роботи для проекту відводу земельної ділянки, розташованої в с. В.Вистороп, яка відповідно до рішення Лебединської райдержадміністрації виділялась [PERSON], але не бачив та не підписував ні акт погодження меж, ні технічної документації, хоч там і було зазначене його прізвище, за нього розписувався його керівник - [PERSON] Пізніше він виїжджав на місце розташування земельної ділянки і бачив, що на ній росли осокори та інші дерева і були свіжі лісові насадження протягом 10-15м. З пояснень спеціаліста: інженера-землевпорядника, заступника начальника ДЗК управління держземагенства у Лебединському районі - [PERSON] суд встановив, що відразу після створення в 2000 році ДП «Лебединський агролісгосп» та виділення йому земельних ділянок колишніх лісових масивів колгоспів, був виготовлений проект відведення земельних ділянок в масштабі 25 тис., зроблена контурна експлікація згідно корегувальних матеріалів та нанесені зміни до чергового кадастрового плану району. В 2012 році в районі була створена автоматизована база земельного кадастру та публічна карта, в якій зазначені всі наявні земельні ділянки, в тому числі і зайняті лісами. З наданого нею для огляду чергового плану Великовисторопської сільської ради видно, що земельна ділянка, виділена [PERSON], знаходиться на землях, що належать ДП «Лебединський агролісгосп», вся ділянка, за виключенням приблизно 0.02 га, зайнята лісовими насадженнями. На підставі цих даних і була надана довідка управлінням держземагенства про те, що земельні ділянки, надані на праві власності [PERSON], розміщені на землях лісового фонду, їм присвоєні кадастрові номера. На даний час державних актів на право постійного користування земельними ділянками ДП «Лебединський агролісгосп» немає, але документація знаходиться на стадії виготовлення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних земельних правовідносин, які регулюються ст..ст.55-57, 116, 121, 152, 153, 155 ЗК України, ст..ст.17,19,32, розділом У111 Прикінцевих положень ЛК України. Відповідно до принципу рівності, встановленого ст. 5 ЗК України, держава забезпечує рівність права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави та невтручання держави в здійснення громадянами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 116, п. «в» ч.1 ст.121 ЗК України ( в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 8 ст. 118 ЗК України проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно зі ст. 125 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України ( в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст..55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарни4кам на сільськогосподарськиї угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Статтею 8 ЛК України передбачено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів АРК, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Статтею 13 ЛК України визначено, що право приватної власності на ліси громадян та юридичних осіб України виникає з моменту одержання ними документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, та їх державної реєстрації. Документом, що посвідчує право приватної власності на ліси, є державний акт на право власності на землю, виданий на відповідну земельну ділянку. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Судом встановлено, що згідно з розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації № 425 від 23.09.2009 гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок до 2 га для ведення особистого селянського господарства та 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу) на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с.8). Розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації №454 від 31.08.2010 року затверджено вказаний проект землеустрою і громадянину [PERSON] передано у власність для ведення особистого селянського господарства та для ведення садівництва із земель державної власності на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області, але поза межами населеного пункту, земельні ділянки загальною площею 2,12 га ( а.с.7). Однак, при виготовленні технічної документації із землеустрою на вказану ділянку з метою отримання державного акту на право власності, в установленому порядку не було погоджено межі земельної ділянки з суміжними землекористувачами і, зокрема, з ДП «Лебединський агролісгосп», що стверджується оглянутою в судовому засіданні оригіналу технічної документації та наявною в матеріалах справи копією цієї документації, а також показами допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON] та [PERSON] Надану в судовому засіданні відповідачем [PERSON] ксерокопію акту погодження з підписом головного інженера ДП «Лебединський агролісгосп» Харченка та продемонстрованим свідком [PERSON] оригіналом цього акту суд не бере до уваги, оскільки за поясненням [PERSON] цей документ не використовувався при виготовленні державного акту, крім того, він має іншу дату і не був наданий працівникам міліції при вилученні всієї документації по спірній земельній ділянці в зв'язку з порушенням кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України ( а.с. 91-95). На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] 06.12.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га, серії ЯЛ №435636, кадастровий номер 5922982000:06:002:0349, який 23.12.2010 року зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011062102343, а також, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, серії ЯЛ №435647, кадастровий номер 5922982000:06:002:0350, який 23.12.2010 року зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011062102344. (а.с. 9,10). Як встановлено в судовому засіданні, вказані землі на той час у відповідності зі ст..ст. 12, 19, 31 Земельного Кодексу та ст.. 13 Лісового Кодексу України за згодою землевласників та землекористувачів були вилучені з земель запасу Великовисторопської сільської ради та передані в постійне користування дочірному агролісогосподарському підприємству Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Лебединський агролісгосп» для ведення лісового господарства та зобов'язано Сумське обласне комунальне агролісогосподарське підприємство «Сумиоблагроліс» забезпечити створення лісових насаджень на переданих у користування угіддях, що стверджується пунктом 1 рішення 16 сесії 23 скликання Сумської обласної ради від 19.10.2000 року (а.с.11). Згідно з додатком до рішення сесії ДП « Лебединський агролісгосп» було передано земельні ділянки загальною площею 12307.1 га, в тому числі 11737.9 га - лісові землі ( а.с. 11-а). Відповідно до вказаного рішення та наказу ОКП «Сумиоблагроліс» №19 від 20.10.2000 року, на підставі висновку державної землевпорядної експертизи від 13.10.2000 р. № 570, затвердженого начальником Сумського обласного управління земельних ресурсів, розроблений проект відведення земельних ділянок дочірньому агролісогосподарському підприємству «Лебединський агролісгосп» для ведення лісового господарства за рахунок земель запасу міської та сільських рад Лебединського району Сумської області загальною площею 11881 га (а.с. 16-27 ). Спеціально створеною комісією по акту №12 від 11.11.2000 року (а.с.12-13) прийому-передачі земельних ділянок лісового фонду колишніх КСП в постійне користування Лебединському дочірньому агролісогосподарському підприємству ОКП «Сумиоблагроліс» передані земельні ділянки лісового фонду на території Великовисторопської сільської ради загальною площею 509,2 га. Згідно електронного чергового плану із землевпорядкування Великовисторопської сільської ради та довідки №01-22/92 від 31.01.2014 року, наданої відділом Держкомзему у Лебединському районі Сумської області, земельні ділянки, які передані [PERSON] у власність згідно з розпорядженням голови Лебединської райдержадміністрації № 454 від 31.08.2010 року, розташовані на землях, які знаходяться у користуванні ДП «Лебединський агролісгосп» ОКП «Сумиоблагроліс» ( а.с 4). Відповідно до довідок №01-40/426, №01-40/427 від 18.06.2012 року (а.с.5,6), виданих відділом Держкомзему у Лебединському районі Сумської області від 18.06.2012р., земельні ділянки з кадастровими номерами 5922982000:06:002:0350 та 5922982000:06:002:0349 площею 0,12 га та 2,00 га відповідно, які надані [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, згідно електронного чергового кадастрового плану (ECOS.xml) дійсно розміщені на землях лісового фонду. Не дивлячись на те, що ДП «Лебединський агролісгосп» ще не отримало державного акту на право постійного користування земельною ділянкою у порядку, визначеному Лісовим кодексом України, в силу п.5 розділу V111 Прикінцевих положень ЛК України документами, що підтверджують право постійного користування земельними ділянками є: планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які оглянуті в судовому засіданні учасниками процесу, Проект відведення земельної ділянки Лебединському ДП «Лебединський агролісгосп» для ведення лісово-господарської діяльності за рахунок земель запасу міської та сільських рад Лебединського району, розроблений земельно-кадастровим бюро при Лебединському управлінні земельними ресурсами в 2000 році ( а.с.16-26); Перспективний план організації та розвитку лісового господарства ДП «Лебединський агролісгосп» з таксаційним описом та відомостями запроектованих заходів, виготовлений Українським державним проектним виробничим об'єднанням «Укрдержлісопроект» Державного комітету Лісового господарства України, погоджений Сумським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та затверджений Державним комітетом Лісового господарства України у 2008 році (а.с. 96-98), Черговий кадастровий план лісовпорядкування ( виписки по В.Висторопській сільській раді а.с. 131-135). Відповідно до Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, частина друга 1990 рік, яка в силу п.2 Прикінцевих положень ЛК України є чинною, проект організації та розвитку лісового господарства є основним нормативно-технічним документом лісовпорядкування. До планово-картографічних матеріалів відносяться лісовпорядні планшети, виготовлення та розмноження яких регламентується Інструкцією про порядок виготовлення та розмноження лісових карт, затвердженої Першим заступником Голови Державного комітету СРСР з лісового господарства від 11 грудня 1986 року, згідно з вимогами якої складені оригінали планшетів, які мають межі з іншими землекористувачами, завіряються в органах землекористування того району, де проводяться лісовпорядні роботи. Згідно з планшетом лісовпорядкування №4 по Великовисторопській сільській раді, спірна земельна ділянка кварталу № 64 знаходиться в користуванні ДП «Лебединський агролісгосп» та вкрита лісом (а.с. 133). Оригінали всіх вищеперерахованих документів оглянуті учасниками процесу в судовому засіданні та зауважень не викликали. Відповідно до п.5 ст.27 Лісового Кодексу ( в редакції від 31. 09.2009 року) у сфері лісових відносин земельні ділянки площею більш ніж 1 га, що перебувають у державній власності, передає у власність, надає в постійне користування для несільськогосподарських потреб Кабінет Міністрів України, такі повноваження не надані районним державним адміністраціям. Згідно з п.3 ч.1 ст.32 Лісового Кодексу України ( у редакції на час виникнення правовідносин) районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території уповноважені передавати у власність, надавати у постійне користування для не лісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними. Згідно довідки управління держземагенства у Лебединському районі від 31.01.2014 року № 0122/92 ( а.с.4) спірна земельна ділянка державної власності знаходиться за межами населених пунктів. Отже, приймаючи розпорядження №454 від 31.08.2010 року про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] земельної ділянки площею 2.000га для ведення особистого селянського господарства та 0.12 га для садівництва із земель державної власності на території Великовисторопської сільської ради, голова районної державної адміністрації перевищив надані йому повноваження. Відповідно до ч.4 ст.17 ЛК України право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, а постійні лісокористувачі згідно з п.1 ч.1 та п.п.1, 3 ч.2 ст.19 ЛК України мають право самостійно господарювати в лісах і зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення лісових насаджень та вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування. Відповідно до п. «г», «д» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі ст..21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної виконавчої влади про надання земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Ч.1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч.3 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать КонституціїУкраїни, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства, скасовуються в судовому порядку. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що надання земель лісогосподарського призначення у приватну власність не входить до компетенції Лебединської районної державної адміністрації, розпорядження голови Лебединської районної державної адміністрації №454 від 31.08.2010 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району» в частині затвердження проекту землеустрою та надання [PERSON] у власність земельних ділянок площею 2 га та 0,12 га є незаконним та підлягає скасуванню, а видані на підставі вказаного розпорядження державні акти - визнанню недійсними. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено ст. 121 Конституції України, ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту. Статтею 14 Конституції України та ст. 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Незаконна передача у власність вказаних земельних ділянок порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. Зазначене відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред 'явлення цього позову. Тому суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог прокурора Лебединського району. Згідно зі 88 ЦПК України з Лебединської райдержадміністрації на користь держави необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved