Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 21.04.2012 року о 14 год. 25 хв. в м.Києві по проспекту Свободи, 4-А відбулась ДТП за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під його керуванням та належить йому на праві приватної власності, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вказує, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 08.06.2012 року відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що внаслідок вищезазначеної ДТП йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 17 357,47 гривень, що підтверджується автотоварознавчим дослідженням його автомобіля, проведеним TOB «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт», за виконання якого він сплатив 600 гривень Вказує, що з метою повного відшкодування завдану йому шкоду внаслідок вищезазначеної ДТП, він звертався до відповідача, однак останнім його звернення залишились без виконання, в зв'язку чим змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з останнього на його користь завдані ДТП збитки у розмірі 17 357,47 гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали та просили його задоволити в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Відповідача у судове засідання 26.11.2014 року не зявився, як вбачається з матеріалів справи, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд з урахуванням положень п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу у його відсутності, з урахуванням думки позивача та його представника, які не заперечували проти такого вирішення справи, на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що 21.04.2012 року о 14 год. 25 хв. в м.Києві по проспекту Свободи, 4-А відбулась ДТП за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням позивача та який належить останньому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 08.06.2012 року відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.9). Крім того, відповідно до довідки УДАІ ГУ МВС України в м.Києві (а.с.8) внаслідок вищезазначеної ДТП автомобілю позивача були завдані механічні пошкодження. Так згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER], проведеним TOB «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» (а.с.12-27) вартість матеріального збитку, завданого позивачу склав 17 357,47 гривень. Крім того, як вбачається з матеріалів спарви, за складення вищезазначеного звіту позивачем було сплачено 600 гривень, що підтверджується квитанціює до прибуткового касового ордеру №16 від 04.05.2012 року (а.с.11). Судом встановлено, що у зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до відповідача з вимогою зявитись для огляду TOB «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» автомобіля, що підтверджується повідомленням про вручення телеграми від 28.04.2012 року (а.с.10). Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1996 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач є особою відповідальною за заподіяну позивачу матеріальну шкоду. В звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] завдані ДТП збитки у розмірі 17 357,47 гривень відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому пілягають задоволенню. Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 214, 215 ЦПК України суд при винесенні рішення вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, що зазначається в резолютивній його частині. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема - витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. В звязку з вищевикладеним, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.1) та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (а.с.65,66). На підставі викладеного,

Outcome: approved