Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.07.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.08.2019 року має заборгованість у розмірі 13695,23 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 4123,34 грн., 2461,89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5231,66 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 628,34 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13695,23 грн. за кредитним договором № б/н від 21.07.2006 року та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав копію квитанції від 16.11.2019 року про сплату заборгованості на суму 15000 грн. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 28.10.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з овідомленням сторін. Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого відповідачу на картковий рахунок перераховано кредитні кошти у розмірі 6000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 21.07.2006 року відповідно до якого зазначає, що станом на 15.08.2019 року має заборгованість у розмірі 13695,23 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 4123,34 грн., 2461,89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5231,66 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 628,34 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 5-11). Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] 16.11.2019 року сплатив позивачу кошти у сумі 15000 грн. в рахунок погашення заборгованості, тобто сплатив всю суму заборгованості у повному обсязі (а.с. 46) Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 13695,23 грн. за кредитним договором № б/н від 21.07.2006 року задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed