Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, по котрому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 5 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , за період з 04.12.2012 року по 17.02.2020 у розмірі 5 000 грн. щомісячно, що складає 432 321 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 17.09.2005 року сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано 04.12.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] . Як зазначає, позивач подружнє життя з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб, сім`ю та плани на майбутнє. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає в необхідному обсязі, в житті дитини та її вихованні участі не приймає. Ухвалою суду від 03 березня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання на 13 квітня 2020 року. У судове засіданні 13 квітня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, судом проголошено перерву на 25 травня 2020 року задля повторного належного сповіщення сторін. У судове засіданні 25 травня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, судом проголошено перерву на 25 червня 2020 року задля повторного належного сповіщення сторін. У судове засіданні 25 червня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, судом проголошено перерву на 06 серпня 2020 року задля повторного належного сповіщення сторін. У судове засіданні 06 серпня 2020 року з`явився позивач та відповідач. Позивач позовні вимог підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позовну заяву. Відповідач позовні вимоги визнав частково у розмірі, що визначено законом, що діє на момент ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 17.09.2005 року у Другим відділом реєстрації актів цивільного стану, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 412. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного, в результаті чого шлюб розірвано 04.12.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27 грудня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина, на даний час проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дитину. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дитину це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитину; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дитину, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 5 000 грн. щомісяця, посилаючись на те, що вказана сума буде цілковито задовольняти її потреби. Однак, заслухавши пояснення відповідача та те, що він визнає позовні вимоги частково, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у розмірі 2318 грн. на місяць. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач просить суд стягувати аліменти за період з 04.12.2012 року по 17.02.2020 року, при цьому не надає належних доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а, відтак, суд доходить висновку про необхідність визначення часу стягнення аліментів з дня звернення до суду з позовом.

Outcome: partial