Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Підгорна, 70, с. Осинове Новопсковського району Луганської області, яке залишилось після [PERSON], померлого 13.02.2018. Підставою позову позивач зазначає необхідність оформлення спадкових прав після [PERSON], померлого 13.02.2018. Обґрунтовує свої вимоги, тим що 13.02.2018 помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого по вул. Підгорна, 70, в с. Осинове Новопсковського району Луганської області. Раніше головою домогосподарства за цією адресою була його мати, [PERSON], яка померла у 1987 році, після її смерті батько фактично успадкував будинок і став головою домогосподарства. Позивач, як син померлого є спадкоємцем першої черги за законом, спадкоємців, які мають обовязкову частку у спадщині не мають. Спадщину він фактично прийняв, так як день смерті батька проживав разом з ним. Зараз позивачу необхідно реалізувати своє право на спадщину, отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, але він не може цього зробити, так як відсутні документи на домоволодіння, тому нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з чим вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.09.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено справу на підготовче судове засідання. 11 грудня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, рішення просить винести на розсуд суду. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ЕМ №386767 виданого 08 грудня 1999 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-ЕД №392673, виданого 27 травня 1974 року Осинівським сільським ЗАГСом Новопсковського району Луганської області. З свідоцтва про смерть серії ІІІ-ЕД №294510, виданого 21 грудня 1987 року Осинівською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області вбачається, що мати позивача [PERSON], померла 19 грудня 1987 року, актовий запис №52. Згідно матеріалів справи, 13 лютого 2018 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЕД №515410, виданим 15.02.2018 Новопсковським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис про смерть №32. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння №70 по вул. Підгорна в с. Осинове Новопсковського району Луганської області. Згідно до\~ст.\~1216\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України встановлено,\~що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про Так, [PERSON] є сином [PERSON], померлого 13.02.2018, та після смерті якого фактично прийняв спадщину. Згідно довідки №1187, виданої 24.07.2018 Виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, на момент смерті [PERSON], який помер 13.02.2018 був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] з 1969 по 13.02.2018 і вибув з реєстрації у звязку зі смертю 13.02.2018. Разом з ним проживав син [PERSON], [INFO]. 30 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, згідно постанови приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу про відмову вчинення нотаріальних дій, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №70 по вулиці Підгорна, с. Осинове Новопсковського району Луганської області, що залишився після [PERSON], який помер 13 лютого 2018 року, на підставі того, що ним не були подані необхідні для вчинення нотаріальної дії документи. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок № 70 по вул. Підгорна, с. Осинове Новопсковського району Луганської області. Судом встановлено, згідно висновку Новопсковського РБТІ про вартість житлового будинку, рік побудови житлового будинку розташованого за адресою: вул. Підгорна, 70, с.Осинове Новопсковського району Луганської області\~1969 р., вартість складає 55236 грн. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. Оскільки житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1969 році, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок реєстрації зазначеного житлового будинку повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56\~(далі Інструкція). Згідно зі\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. 29.06.1998 набула чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом №121 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998. Як вбачається з матеріалів справи, спадковий житловий будинок збудований у 1963 році, тобто до набрання чинності Інструкцією. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Отже, у 1967 - 1991 роках питання набуття та реєстрації права власності регулювались, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56\~(далі Інструкція). Згідно п. 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрація проводилась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1 (п. 7 Інструкції). Інструкція не передбачала обов'язкової реєстрації будинків у сільських населених пунктах. За змістом вищезазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, за приписами п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з'ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішенні про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. З Виписки з погосподарських книг Осинівської сільської ради за 1987-2018 роки виданої Новопсковською селищною радою Новопсковського району Луганської області 24.07.2018 №1188, за адресою вул. Підгорна, 70, с. Осинове Новопсковського району Луганської області з 1969 року була зареєстрована голова домогосподарства [PERSON], [INFO], виписана у звязку зі смертю 19.12.1987, та її співмешканець [PERSON], [INFO], виписаний у звязку зі смертю 13.02.2018. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Статтею 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved