Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з держави, за рахунок коштів Державного бюджету України, відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн., шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку ДКС України. Позов мотивований тим, що постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.10.2017 року (справа №523/13426/16-а) визнано неправомірною бездіяльність Суворовського УПФУ в м.Одесі, пов'язану з не розглядом заяви позивача від 30.08.2016 року. Заява позивача від 30.08.2016 року була аргументована численними судовими рішеннями, на користь заявника, з приводу порушеного права на законне обчислення пенсії. Вимога позивача про стягнення моральної шкоди у справі №523/13426/16-а не заявлялась. Моральна шкода відповідачем - Суворовським УПФУ в м.Одесі, завдана через нескінченні пошуки позивачем захисту порушеного права і свідоме ігнорування відповідачем судових рішень, через що пригнічувався душевний стан позивача, вимагались додаткові зусилля, щоб протидіяти свавіллю чиновників, які щоразу за надуманих обставин ухилялися здійснити законне обчислення пенсії. Небажання відповідача - Суворовського УПФУ в м.Одесі, діяти у спосіб встановлений судовими рішеннями викликало обурення, призводило до депресивного стану, порушувало спокійний ритм життя, негативно позначалось на погіршенні самопочуття і життєвих стосунках. Зазначені страждання є моральною шкодою, розмір якої позивач оцінив у 6000 грн., виходячи з глибини і надмірної тривалості їх спричинення, а також розумності, справедливості та співмірності їх спричинення. Оскільки, постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.10.2017 року визнано неправомірною бездіяльність Суворовського УПФУ в м.Одесі, з вини якого не усунуто причин та умов, які сприяли порушенню і прийняттю рішення у відновленні порушеного права, заподіяна шкода відшкодовується державою в порядку передбаченому ст.1173 ЦК України. Відповідач - Суворовське УПФУ в м.Одесі, надало заперечення в якому представник відповідача позов не визнає та зазначає, що моральну шкоду не можна відшкодовувати в повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може бути суто умовний вираз. Зазначення позивачем того, що відповідач чинить йому перешкоди та обмежує право на законне визначення розміру пенсії - ґрунтуються виключно на припущеннях та є непідтвердженими жодними документальними доказами, оскільки в заяві не наводиться фактів стосовно чинення відповідачем зазначених перешкод. Нарахування позивачу пенсії проводилось в повному обсязі у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством. Позивач неодноразово звертався до судів різних інстанцій з вимогами про визнання неправомірними дій відповідача, переконуючи суди, що відповідачем не відновлені його порушені права вказуючи на неіснуючі порушення, чим вводить суд в оману, оскільки позивач не є фахівцем у сфері пенсійного забезпечення та жодна з його позовних заяв не містить чіткого обґрунтування в чому полягають неправомірні дії відповідача та яким чином не відновлені його порушені права. Представник відповідача - ДКС України відзиву та клопотаннь не надав. Клопотань від учасників справи про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Судом встановлено: Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.10.2017 року (справа №523/13426/16-а, по якій [PERSON] є позивачем) визнано неправомірною бездіяльність Суворовського УПФУ в м.Одесі, пов'язану з не розглядом заяви позивача від 30.08.2016 року. Постанова набрала законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 року. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.10.2017 року встановлено такі обставини: 24.06.2010 року постановою Суворовського районного суду міста Одеси дії Управління були визнані не правомірними, скасовано рішення Управління № 1180 від 04.12.2009 року про утримання з пенсії надміру виплачених пенсіонеру, сум, внаслідок зловживань з його сторони. 28.07.2011 року, постановою Суворовського райсуду міста Одеси дії Відповідача - Управління були визнані неправомірними і зобов'язано при обчисленні та нарахуванні пенсії зарахувати Позивачу стаж роботи з 19. 09. 1983 року по 01. 07. 1986 року на Одеському дослідно - експериментальному гідролізно - агароїдному заводі «Антрактика» з урахуванням середньої зарплати та з 15.12.1980 року по 16.05.2009 року на заводі ім. Жовтневої революції в/о « Одесгрунтомаш». 11.06.2013 року постановою Суворовського районного суду міста Одеси позовні вимоги позивача до начальника управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси - про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано дії начальника управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси Ксенжук Н.І. в частині надання відповіді №154/Б-5 від 27.03.2013р. на звернення позивача, такими, що не забезпечували поновлення порушених прав позивача у відповідність до вимог Закону України «Про звернення громадян». 04.09.2015 року постановою суду позов [PERSON] до в.о.начальника Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси, Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - задоволено. Дії в.о. начальника управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси з наданням відповіді № 301/Б-5 від 05. 08.2015 року визнано неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси при обчисленні і нарахуванні пенсії зарахувати позивачу до страхового стажу періоди: з 14. 08. 1970 року по 26. 12. 1971 року, з 24. 10. 1972 року по 10. 06. 1973 року, з 15. 06. 1973 року по 20. 08. 1974 року з 01.12. 1973 року по 25. 06.1979 року за записами в трудовій книжці, виданої 20. 08.1970 року, з 28.10. 1979 року по 20. 10. 1980 року за записом в трудовій книжці, виданої 24.11.1979 року, а також зарахувати заробітну плату за період безпереривної трудової діяльності з 01. 01.1988 року по 30. 04. 2009 року на заводі ім. Жовтневої революції в/о «Одесгрунтомаш». 30.08.2016 року позивач надав до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі заяву в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 17.05.2009р., у зв'язку з тим, що не в повному обсязі був зарахований страховий стаж і заробітна плата. За результатом розгляду заяви позивача, 12.09.2016 року за вих. № 149/Б-5 відповідачем - Суворовським УПФ надано відповідь, в якій позивача було повідомлено про підстави призначення розміру пенсії позивача та здійснення його перерахунку. Приймаючи рішення суд, при розгляді справи №523/13426/16-а, дійшов висновку, що постанова суду від 04.09.15 р. не виконана в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено статтею 56 Конституції України. Суд врахував преюдиційне значення встановленого в постанові Суворовського районного суду м.Одеси від 17.10.2017 року факту протиправної бездіяльності відповідача - Суворовського УПФУ в м.Одесі, пов'язану з не розглядом заяви позивача від 30.08.2016 року про перерахунок пенсії, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями Суворовського УПФУ в м.Одесі, що привело до депресивного стану позивача, порушувало його спокійний ритм життя, негативно позначалось на погіршенні самопочуття і життєвих стосунках, через що, виходячи з глибини і надмірної тривалості їх спричинення, а також розумності, справедливості та співмірності їх спричинення, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і визначає їх розмір 3000 грн. Конституційним судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі №1-36/2001(про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011 визначено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Отже, відповідач - Суворовське УПФУ в м.Одесі є органом виконавчої влади. Тому відшкодування шкоди підлягає в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів з державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно із п.п.3 п.4 Положення по Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. На підставі викладеного, суд дійшлов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial