Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: [INFO] в с.Липівка, Томашпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON] . За життя мати [PERSON] , склала, в тім числі на нього, заповіт посвідчений секретарем Клембівської сільської ради Ямпільського району [PERSON] . 22.01.2016 року, яким заповіла йому земельну ділянку розміром 1,5887 га у межах згідно з планом № 860, кадастровий номер: 0525683200:02:002:0509. Після смерті матері [PERSON] протягом шести місяців він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом на спадкову земельну ділянку, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 07.09.2018 року. 22 лютого 2019 року державний нотаріус Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Іськова Н.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №32/02-14, згідно якої йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку. Після отримання відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку кадастровий номер: 0525683200:02:002:0509 він звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовом про визнання права власності. У цивільній справі після ознайомлення витребуваної судом у нотаріуса копії спадкової справи на майно померлої матері [PERSON] , він вперше довідався про існування оскаржуваного заповіту від 04.05.2018 року посвідченого секретарем Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області із змісту якого йому стало відомо, що [PERSON] скасувала попередній заповіт від 22.01.2016 року посвідчений секретарем Клембівської сільської ради Ямпільського району Кривою Л.В. в частині вищезазначеної земельної ділянки, та новим оскаржуваним заповітом заповіла цю ж земельну ділянку відповідачу [PERSON] . Ознайомившись зі змістом оскаржуваного заповіту від 04.05.2018 року вважає, що його не можна вважати дійсним, оскільки він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, за відсутності волевиявлення заповідача, та з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 № 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036. Оспорюваний заповіт від 04.05.2018 року посвідчений не уповноваженою на це посадовою особою Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області - секретарем [PERSON], оскільки дії по складанню та посвідченню оспорюваного заповіту від 04.05.2018 року секретар сільської ради вчиняла відповідно до розпорядження сільського голови від 18.11.2015 року № 69, яке не являється ні рішенням виконавчого комітету, ні рішенням ради. В заповіті не зазначено фактичне місце вчинення нотаріальної дії. Оспорюваний заповіт написаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютером) та після цього у цей заповіт були внесені допискирукописно кульковою ручкою,що є порушенням вимог абзацу 3 п.2.10 Розділу ІІ Порядку. Згідно абзацу 3 п.2.10 Розділу ІІ Порядку, дописки та виправлення в тексті нотаріально оформлюваного документа не допускаються. Окрім викладеного, секретарем Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] . при оформлення та посвідченні оскаржуваного заповіту не були дотримані вимоги ст.52 Закону України «Про нотаріат» та вимоги Порядку щодо вчинення посвідчувальних написів в оскаржуваному заповіті, які також відносяться до нотаріальних дій, та які обов`язково за законом мають мати окремий запис у реєстрі під окремим порядковим номером та із сплатою державного мита. На оскаржуваному заповіті в порушення вимог Порядку, відсутні посвідчувальні написи за формою як це передбачено Додатками №№1-3,5 Порядку, а також відсутні записи у реєстрі вчинення таких нотаріальних дій, що свідчить про те, що вищезазначені посвідчувальні написи секретарем сільської ради не вчинялись, що також є свідченням того, що оскаржуваний заповіт від 04.05.2018 року складений з порушенням вимог щодо його посвідчення. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати нікчемним заповіт, складений від імені [PERSON] , посвідчений секретарем Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області 04 травня 2018 року [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за № 42. Представник позивача [PERSON] адвокат Вітвіцький О.Ю. діючи на підставі ордеру серії ВН №107183 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву вх. № 7433 від 21 жовтня 2019 року про проведення судового засідання у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена в порядку ст.ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 2420500056408. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, вх.№6905 від 27 вересня 2019 року про розгляд даної справи у їх відсутність. Рішення по справі просить винести відповідно до Закону. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: 01 серпня 2019 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази. 02 вересня 2019 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, витребувано докази та здійснено виклик свідків. 27 вересня 2019 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області судове засідання з розгляду справи відкладено у зв`язку із не поданням до суду витребуваних доказів. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються показами свідків: Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] за пів року до дня смерті стала лежачою та майже не ходила, хворіла. Ввесь час за останньою здійснював догляд [PERSON] За 1 місяць до дня смерті [PERSON] забрала до себе [PERSON] в с. Липівку, Томашпільського району Вінницької області. [PERSON] усвідомлювала значення свої дій, могла самостійно харчуватись та рухати руками, однак не могла ходити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила наступні обставини: [PERSON] розповідала їй у 2018 році, що склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] та [PERSON] землю, а внучці [PERSON] заповіла житловий будинок. [PERSON] хворіла та самостійно не могла ходити. За 2 тижні до дня смерті [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій, самостійно могла їсти та рухала руками. Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що [INFO] в с. Липівка, Томашпільського району, Вінницької області померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7)). З копії заповіту посвідченого секретарем Клембівської сільської ради Ямпільського району Кривою Л.В. 22.01.2016 року встановлено, що [PERSON] заповіла земельну ділянку розміром 1,5887 га у межах згідно з планом №860, кадастровий номер: 0525683200:02:002:0509 [PERSON] (а.с.8). З копії заповіту від 04.05.2018 року посвідченого секретарем Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області встановлено, що [PERSON] земельну ділянку розміром 1,5887 га у межах згідно з планом № 860, кадастровий номер: 0525683200:02:002:0509 заповіла [PERSON] в присутності двох свідків. Текст заповіту написаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та внесені допискирукописно кульковою ручкою. Підпис від імені спадкодавця вчинено [PERSON] . Заповіт посвідчено в с.Липівка, Томашпільського району, Вінницької області секретарем сільської ради (а.с.9). З копії Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 07.09.2018 рокувстановлено, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 62953760 (а.с.10). З копії державного акта серії ВН №064911 встановлено, що [PERSON] за життя належала на праві власності земельна ділянка площею 1,5887 га, яка розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, кадастровий номер 0525683200:02:002:0509 (а.с.11). З Розпорядження № 69 від 18.11.2015 року «Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради [PERSON]» за підписом сільського голови [PERSON] , вбачається, що цим Розпорядженням покладено обов`язки по вчиненню нотаріальних дій у сільській раді на секретаря сільської ради [PERSON] (а.с.13). З витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області встановлено, що 04 травня 2018 року було вчинено нотаріальну дію, а саме складено та посвідчено заповіт [PERSON] за реєстровим №42. З квитанції та фіскального чеку від 04 травня 2018 року встановлено, що [PERSON] за посвідчення оскаржуваного заповіту від 04.05.2018 року здійснила сплату державного мита в розмірі 0, 85 грн.. Як на підставу заявлених вимог позивач посилався на те, що заповіт не відповідає вимогам щодо його форми та посвідчення, а також порушено порядок його складання. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Суб`єкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю - спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 318, 1218, 1233, 1235, 1236 ЦК України). Заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обов`язків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235, статті 1236, 1237, 1240, 1254 Кодексу). Виходячи зі змісту положень частин першої, другої, третьої статті 202 Кодексу заповіт за своєю правовою природою є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Заповіт є правочином, який складається з суворим дотриманням форми. Цей акт повинен бути обов`язково складений у письмовій формі і посвідчений відповідною посадовою особою. Винятки становлять випадки посвідчення секретних заповітів, що здійснюється нотаріусами без ознайомлення з текстом заповіту (ст. 1249 ЦК України). Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно роз`яснень, що викладені в п.п. «в» п. 16 постанові Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» у разі посвідчення угоди не тим органом або службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних функцій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми. Відповідно до положень ст. 1244 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Загальні вимоги до форми заповіту визначені у ст.1247 ЦК України, згідно з якою заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Статтею 1253 ЦК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту. Згідно з п. 1.1 Порядку перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні нотаріальних дій посадові особи органу місцевого самоврядування діють відповідно до Порядку, за змістом пункту 1.2 якого нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії (пункти 2.1., 2.3. розділу II Порядку). Згідно з вимогами розділу ІІІ, п.1 п.п.1.1.,1.4.,1.6.Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування - посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України про що зазначається в тексті заповіту. Аналізуючи підстави, за яких позивач просить визнати заповіт нікчемним, то суд зазначає наступне. Зі змісту заповіту вбачається, що його складено у письмовій формі, із зазначенням особи заповідача, дати його складення та засвідчено гербовою печаткою. Із змісту заповіту також видно, що його зареєстровано в реєстрі заповітів за № 42. Згідно п.2.1. Порядку, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Як вбачається із змісту оскаржуваного заповіту в порушення вимог ст.1247 ЦК України та п.2.1. Порядку зазначено лише назву адміністративно-територіальної одиниці с.Липівка, Томашпільського району, Вінницької області, де було вчинено нотаріальну дію. Дії по складанню та посвідченню оспорюваного заповіту від 04.05.2018 року секретар сільської ради [PERSON] вчиняла відповідно до розпорядження сільського голови від 18.11.2015 року № 69, яке не являється ні рішенням виконавчого комітету, ні рішенням ради. Таким чином, секретар [PERSON] у встановленому законом порядку не була наділена відповідними повноваженнями на вчинення нотаріальних дій, тому не вправі була складати та посвідчувати заповіт [PERSON] , [INFO] , а отже, оспорюваний заповіт від 04.05.2018 року складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. У тексті заповіту визначено, що від імені заповідача підписала [PERSON] у присутності заповідача та двох свідків. У зв`язку з хворобою заповідача на його особисте прохання та за його дорученням після прочитання тексту заповіту вголос свідками та в присутності секретаря сільської ради його було підписано [PERSON] . Хоча з показів свідків було встановлено, що [PERSON] мала змогу самостійно підписати заповіт. На оскаржуваному заповіті в порушення вимог Порядку, відсутні посвідчувальні написи за формою як це передбачено Додатками №№1-3,5 Порядку, а саме, відсутній посвідчувальний напис на заповіті, записаному зі слів заповідача - Додаток №1; відсутній посвідчувальний напис на заповіті, посвідченому при свідках на бажання заповідача - Додаток №2; відсутній посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може сама прочитати текст заповіту уголос - Додаток №3; відсутній посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби, тощо - Додаток №5, посвідчувальний напис про засвідчення справжності підпису фізичної особи, що підписалась за іншу особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби тощо не може власноручно підписатися - Додаток -13, а також перелік цих зазначених посвідчувальних написів не були зареєстровані в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, як того вимагає п.2.12 розділу ІІ Порядку та не сплачено державного мита за кожну нотаріальну дію, яку секретар сільської ради зобов`язана була б вчинити у разі посвідчення заповіту. Вказаних вимог закону при оформленні та посвідченні заповіту секретарем Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області дотримано не було, що також є порушення вимог ст.1247 ЦК України та п.2.1. Розділу ІІ Порядку та свідчить про нікчемність заповіту. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. Згідно ч.5 ст.52 Закону України «Про нотаріат» запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Секретарем Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області при оформлення та посвідченні оскаржуваного заповіту не були дотримані вимоги ст.52 Закону України «Про нотаріат» та вимоги Порядку щодо вчинення посвідчувальних написів в оскаржуваному заповіті, які також відносяться до нотаріальних дій, та які обов`язково за законом мають мати окремий запис у реєстрі під окремим порядковим номером та із сплатою державного мита. Зі змісту оскаржуваного заповіту, встановлено, що на прохання заповідача він виготовлявся за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (надрукований на комп`ютері). Згідно абзацу 4-5 п.1.4. Розділу ІІІ Порядку, заповіт може бути написаний власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Тобто законодавчим актом встановлена імперативна норма, яка говорить про те, що заповіт може бути записаний або власноручно, або ж загальноприйнятими технічними засобами. При цьому, як видно із оспорюваного заповіту він написаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютером) та після цього у заповіт були внесено дописирукописно кульковою ручкою,що є порушенням вимог абзацу 3 п.2.10 Розділу ІІ Порядку. Згідно абзацу 3 п.2.10 Розділу ІІ Порядку, дописки та виправлення в тексті нотаріально оформлюваного документа не допускаються. Враховуючи вищевикладене, судом було встановлено, що при складанні та посвідченні оскаржуваного заповіту від 04 травня 2018 року вимог щодо його форми та посвідчення дотримано не було, тому суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позову в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Матеріали справи містять документальне підтвердження понесених [PERSON] при зверненні до суду судових витрат (судового збору) в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 1). Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, тому із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати (судовий збір) в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved