Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини про що свідчать дії відповідача спрямовані на набуття ним цивільних прав та обов'язків, а саме - фактичне отримання відповідачем від позивача природного газу за допомогою наявного у відповідача газового обладнання (при відсутності у відповідача права на власне постачання природного газу), внаслідок чого у відповідача виникає обов'язок оплати позивачу вартості отриманого ним природного газу. Таким чином, сторонами вчиняються передбачені актами цивільного законодавства дії, що породжують у них цивільні права та обов'язки щодо постачання позивачем природного газу відповідачу та отримання природного газу відповідачем, внаслідок чого у останнього виникає обов'язок оплатити позивачу за отриманий ним природний газ. Вказував на те, що відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 з подальшими змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати за природний газ є календарний місяць, а строк оплати встановлено не пізніше 10 числа наступного місяця. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги з газопостачання, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги з газопостачання, порушення вказаних правил, самовільне використання газу. Проте, не зважаючи на вище викладене відповідач своєчасно за природний газ не сплачує, внаслідок чого у нього за період з 01.08.2011 року по 16.01.2013 року виникла заборгованість в розмірі 2183,45 грн. Окрім того, 01.08.2013 року відповідач був відключений від газопостачання, що згідно з Правилами припинення газопостачання не звільняє від обов'язку сплатити заборгованість. У зв'язку з наведеним, посилаючись на норми права, з урахуванням заяви про уточнення прізвища відповідача в прохальній частині позовної заяви, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» заборгованість за природний газ в сумі 2183,45 грн. та 243, 60 грн. витрат по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, в разі відсутності відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УДМС України в Чернівецькій області відповідач зареєстрований за адресою - [ADDRESS], саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою АДБ при УДМС України в Чернівецькій області, вказана квартира на праві власності належить [PERSON] на підставі договору дарування від 17.08.2004 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно. Як вбачається з про розрахунок боргу за період з 01.08.2011 року по 16.01.2013 року за споживання природного газу за адресою [ADDRESS] рахується заборгованість в розмірі 2183,45 грн. з урахуванням здійснених проплат по 01.01.2014 року (а/с 7). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а споживачем житлово-комунальних послуг визначено фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У відповідності до вимог п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], відповідно до акту про відмову споживача від укладення договору надання послуг з газопостачання від 14.12.2013 року, від укладення договору з позивачем про надання послуг з газопостачання відмовився, проте до 01.08.2013 року, тобто по дату відключення квартири від газопостачання, отримував послуги наданні позивачем щодо газопостачання квартири по місцю його реєстрації. Оскільки справа слухається у відсутності відповідача, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України виходить із наявних у справі доказів, які зокрема не містять належних та допустимих даних які б вказували, що будучи зареєстрованим за вище вказаною адресою відповідач не є споживачем наданих позивачем послуг з постачання природного газу. Таким чином, надання позивачем послуг та їх споживання відповідачем є діями осіб, з якими закон, зокрема ст.11 ЦК України, пов'язує підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999року. № 2246 та ст.ст. 67, 68 ЖК України встановлений обов'язок споживача здійснювати щомісячну оплату використаного природного газу відповідно до встановлених норм споживання та цін на газ. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до акту №568 від 01.08.2013 року квартиру по [ADDRESS] відключено від газопостачання, а саме знято муфту ф. 25 ззовні (а/с 9). Згідно п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246, припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за газопостачання за період з 01.08.2011 року по 16.01.2013 року в розмірі 2183,45 грн. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався з вимогою про стягнення за відповідача зазначеної вище заборгованості в порядку наказного провадження , проте у прийняті заяви ухвалою від 18.03.2014 року було відмовлено. При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн., що підтверджується копією квитанції платіжного доручення, окрім того при зверненню до суду з даним позовом позивачем відповідно до положень ч. 2 ст. 99 ЦПК України було сплачено судовий збір в сумі 121,80 грн., таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved