Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 11.12.2014 року, підписаною між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], в сумі 13888,67 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 4968,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2398,78 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 5763,46 грн., штрафу в сумі 757,73 грн., що утворилася станом на 18.10.2017 року, посилаючись на порушення боржником зобовязань, взятих ним на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Представник позивача в судове засідання не зявився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за своєї відсутності, до спірних правовідносин просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 11.12.2014 року позивач надав відповідачу кредит в сумі 5352,35 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 18.10.2017 року заборгованість за кредитним договором згідно із наданим позивачем [PERSON] складає 13888,67 грн. Останній платіж по погашенню кредиту здійснено відповідачем 23.03.2015 р. у сумі 188 грн., що підтверджується [PERSON] Банку. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за Кредитом, відсоткам за його користуванням, за перевищенням платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, в разі невиконання зобовязань за Договором, власник картки зобовязаний за вимогою Банку виконати зобовязання за поверненням Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), сплаті винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди відповідач зобовязаний щомісячно в період з 1 по 25 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі 1,5 % від суми залишку заборгованості, а також інші витрати у відповідности до Умовта правил. Таким чином, з урахуванням наявних доказів, суд вважає, що станом на 18.10.2017 року фактична заборгованість відповідача перед позивачем складається: із заборгованості за кредитом 4968 грн. 70 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2398 грн. 78 коп., які підлягають стягненню з [PERSON] у даних розмірах. Що стосується вимог про стягнення сум пені та штрафу, то у цій частині позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 2 статті 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, у тому числі про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 18.06.2014 р. № 6-61цс14, яка відповідно до положень ч.1 ст. 417 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше, ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пунктом 2.1.1.15.1 Умов передбачено, що за відсутністю на Картковому рахунку Позичальника грошових коштів, що призвело до невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань по сплаті комісії за відкриття, обслуговування карткового рахунку в розмірі, вказаному в Тарифах/Памятки клієнта, Клієнт сплачує Банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежно сплаченої комісії. Сплата штрафу здійснюється Клієнтом за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання клієнтом зобовязань по сплаті комісії. З [PERSON] вбачається, що прострочена заборгованості за кредитним Договором у відповідача виникла з 31.03.2015 р. (тіло кредиту та проценти), і після перебігу 30 днів з цих дат відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов він зобовязаний був уплатити штрафні санкції, що ним не виконано. Банк звернувся із позовом до суду 27.10.2017 р., тому у звязку із спливом більше, ніж 1-річного періоду з часу, коли відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по виконанню п. 2.1.1.7.6 Умов, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) такими, які не підлягають задоволенню, у звязку із спливом строку звернення до суду із відповідним позовом. Щодо інших штрафних санкцій, передбачених п. 2.1.1.15.1 Умов, виходячи із зазначеної вище дати звернення Банку до суду з позовом, має бути обрахована заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом лише за період з 30.09.2016 р. по 18.10.2017 р., яка відповідно до [PERSON] заборгованості складає 2384,88 грн. З цих підстав, вимоги в частині стягнення пені та комісії за більш ранні періоди не підлягають задоволенню, у звязку із спливом строку звернення до суду із відповідним позовом. Таким чином, позов є частково обґрунтованим із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості у загальній сумі 9752 грн. 36 коп. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1123 грн. 52 коп.

Outcome: partial