Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав наступне: 16.10.2013р. о 20 год. 15 хв. в районі будинку №90 по пр. Московському в м. Харкові, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Peugeot» 308 порушив правила дорожнього руху, в результаті чого сталося зіткнення з його транспортним засобом Mazda-3. 27.11.2013р. Червонозаводським районним судом м. Харкова [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО». 17.12.2013р. страховику були надані всі документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представником страхової компанії було проведено дослідження щодо визначення матеріальних збитків, які він зазнав. Вартість матеріальних збитків склала 19166,92 коп. Також ним було здійснено дослідження у офіційного представника компанії Mazda, та встановлена вартість, яка становила 28929 грн. У грудні 2014 року страхова компанія пообіцяла відремонтувати його авто на СТО ФОП [PERSON], і була зроблена калькуляція вартості відшкодування, яка становить 30513,17 грн., однак ці гроші страхова компанія не перерахувала. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» моральну шкоду у розмірі 30513,17 грн. та 5000 в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просив справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений відповідачі ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» і [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавали. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 16.10.2013р. о 20 год. 15 хв., [PERSON], керуючи автомобілем Peugeot 308, реєстраційний номер [NUMBER], в районі будинку №90 по пр. Московському в м. Харкові, не забезпечив безпечну швидкість руху, що призвело до втрати керування, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Mazda, реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.11.2013р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення ним п.п. 2.10, 12.1 ПДР України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була забезпечена полісом серії АС/5313464, виданого на підставі договору страхування, укладеного21.06.2013р. між ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» та [PERSON] 03.12.2014р. за заявою ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» у ФО-П [PERSON] було визначено вартість робіт з ремонту автомобіля Mazda, реєстраційний номер [NUMBER], яка склала 30513,17 грн. Відповідно до вимог ст. 988, 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 вищевказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). 17.12.2013р. позивачем на адресу ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було надано всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» необхідні для відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача. Станом на дату звернення позивача до суду, тобто 23.03.2015р., страховиком не було виконано обов'язки по відшкодуванню матеріальної шкоди внаслідок настання страхової події. Крім того, 18.04.2014р. на адресу МТСБУ була направлена скарга на дії відповідача, однак жодної відповіді ним не отримано. Таким чином, суд вважає, що ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» безпідставно не відшкодувало на користь позивача матеріальну шкоду, а тому з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] належить стягнути страхове відшкодування в розмірі 30513,17 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Що стосується позовної вимоги про стягнення з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь позивач моральної шкоди у розмірі 5000 грн., то вона підлягає задоволенню, оскільки діями відповідача було порушено нормальний уклад життя позивача, порушені умови його праці, він повинен був неодноразово звертатися до страхової компанії, внаслідок чого суд вважає достатнім та розумним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 355,13 грн.

Outcome: approved