Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 04.09.2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого він передав у власність останнього грошові кошти в розмірі 150\~000 дол. США, які [PERSON] зобовязався повернути до 15.12.2017 року. Крім того, з метою забезпечення виконання вищевказаного зобовязання, 04.09.2017 року між ним та ТзОВ «СБН-Інтернешнл» був укладений договір поруки. Зазначає, що неодноразові зустрічі та вимоги щодо повернення заборгованості виявилися безрезультатними та станом на день подачі даного позову позика відповідачами не повернена. У звязку з наведеним, просить суд стягнути солідарно з відповідачів у його користь грошові кошти в розмірі 150\~000 дол. США., що за офіційним курсом НБУ станом на 25.04.2018 року становить 3\~926\~589,60 грн., а також судові витрати по справі. Крім того, судом було задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи наступних документів: додаткових угод до договору позики від 15.12.2017 року укладених: між позивачем та [PERSON], відповідно до якого термін повернення позики продовжений до 15.02.2018 року, та між позивачем та ТзОВ «СБН-Інтернешнл» із зобовязанням останнього виконати умови договору поруки з урахуванням вказаної угоди; а також вимоги позивача від 28.02.2018 року про повернення заборгованості, адресовані відповідачам (а.с. 24-25). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, зазначених вище, підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнала позов у повному обсязі та не заперечувала щодо його задоволення. \~ \~ \~ \~Представник ТзОВ «СБН-Інтернешнл» в особі його директора до початку розгляду справи по суті надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення (а.с. 32). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 04.09.2017 року, укладеного між [PERSON] (як позикодавцем) та [PERSON] (як позичальником) позивачем надано, а відповідачем отримано у власність 150\~000 дол. США, які останній зобовязався повернути до 15.12.2017 року (а.с. 4). Крім того, як вбачається з договору поруки від 04.09.2017 року, укладеного між [PERSON] (як кредитором) та ТзОВ «СБН-Інтернешнл» в особі його директора (як поручителем), останній зобовязався відповідати перед позивачем за виконання всіх зобовязань за договором позики від 04.09.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З додаткової угоди від 15.12.2017 року, яка є невідємною частиною договору позики від 04.09.2017 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] домовилися про зміну терміну позики, та встановили кінцевий строк повернення до 15.02.2018 року (а.с. 22). Також, 15.12.2017 року між [PERSON] та ТзОВ «СБН-Інтернешнл» в особі його директора було укладено додаткову угоду до договору поруки від 04.09.2017 року відповідно до якої поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань за договором позики, укладеним 04.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] з урахуванням вищевказаної додаткової угоди від 15.12.2017 року (а.с. 23). Судом встановлено, що позивач звертався до відповідачів (до кожного окремо) з вимогою про повернення суми простроченої заборгованості по договорах позики від 04.09.2018 року, однак станом на момент розгляду даної справи по суті, останніми такий борг позивачу не повернений (а.с. 24-25). \~ \~ \~ \~Статтею 509 ЦК України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Правилами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відповідно до ч. 1 ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З п 5.2. договорів позики вбачається, що сторони погодили повернення позики в готівковій формі в гривнях з відповідним валютним еквівалентом на момент такого повернення. Такий гривневий еквівалент позики 150\~000 дол. США був встановлений за офіційним курсом НБУ становить 3\~926\~589,60 грн. (а.с. 2). Крім того,\~згідно ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів в його користь боргу в розмірі 3\~926 589,60 грн., відповідно договору позики та договору поруки відповідно, укладених між сторонами 04.09.2017 року, а також додаткових угод від 15.12.2017 року, підлягають задоволенню. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового розміру в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позивач, звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8\~810 грн., тобто по 4405 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 546, 547, 549, 53-557, 610, 611, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved