Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, між ним та відповідачем, зареєстрований 29.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №128. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, починаючи з 29 липня 2006 року. Від спільного подружнього проживання дітей у них не має. Відразу після одруження їхні відносини погіршилися. Причиною розпаду сімї явились часті сварки на ґрунті нерозуміння і небажання розуміти один одного, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що сімя розпалась і не може бути збережена, категорично наполягає на розлученні, так як вони більше девяти років не проживають разом, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Спільно нажитого майна, яке підлягає розподілу не має. Відповідачка не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦСу, тому він змушений звернутись до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Курєр», причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи суду не надавала. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ОК №025657 виданого 29 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №128. Відповідно до позовної заяви від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У чинність ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved