Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2017р. В квартирі залишилися зареєстрованими колишня власниця [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , які з січня 2017 року фактично в ній не мешкають. Всі обов`язки по утриманню жилого приміщення покладені на нього, відповідачка з дітьми спірною квартирою не користуються, не цікавляться, особистих речей в ній не мають. На підставі викладеного, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мироненко О.В. в судове засідання не з`явилися, в письмових заявах просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі. В письмових поясненнях зазначила, що вона є донькою позивача, підтвердила той факт, що разом з дітьми з січня 2017 року у спірній квартирі не мешкає та має намір знятися з реєстрації, проте її колишній чоловік, батько спільного сина [PERSON] , не дає згоди на зняття з реєстрації сина. Окрім того зазначала, що 08.11.2019 року придбала житло, а саме трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , де планує зареєструватися та мешкати разом з дітьми. Від представника третьої особи Служби у справах дітей по Лівобережному району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради Гавриш Я.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, заперечень проти позовних вимог не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з договором купівлі-продажу від 31.01.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Н.В., [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та неповнолітні [PERSON] [INFO] і [PERSON] , [INFO] . що підтверджується інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Письмовими поясненнями сторін, зокрема відповідачки [PERSON] , підтверджується її відсутність разом з дітьми у спірній квартирі з січня 2017 року. Окрім того, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,8 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2019 р. Копія вказаного договору купівлі - продажу трьохкімнатної квартири [ADDRESS] на ім`я відповідачки [PERSON] долучена до матеріалів справи. Вказані обставини свідчать, що відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , забезпечені житлом. Суд також враховує, що відповідач з неповнолітніми дітьми позбавлена можливості добровільно знятися з реєстрації міста проживання, оскільки відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється лише за згодою інших законних представників. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачка - визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутня в спірній квартирі без поважних причин. Відповідно ст. 7 цього Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved