Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Звертаючись до суду, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач є особою, в сім`ї якого тимчасово залишений на проживання малолітній брат [PERSON] , як дитина, позбавлена батьківського піклування внаслідок смерті матері [PERSON] . Зазначено, що мати позивача [PERSON] з серпня 2007 року по вересень 2008 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON] , а [INFO] у них народився син. Позивач вказує, що 30.09.2008 року відповідач припинив фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] та повернувся до своєї першої сім`ї. З цього дня відповідач не приймав участі в житті сина, не бачився з ним і не виявляв бажання бачитися з ним, хоча визнає малолітнього [PERSON] своїм сином і не оспорює факт свого батьківства. Позивач зазначає, що рішенням від 29.01.2009 року по цивільній справі № 2-1157/09 Голосіївський районний суд м. Києва задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на її утримання та утримання малолітнього сина [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 22.06.2018 року Відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві. Позивач зазначає, що завжди допомогав своїй матері у вихованні молодшого брата та продовжує особисто займатися вихованням, навчанням та утриманням дитини, тому після смерті матері малолітній син [PERSON] залишився жити зі своїм братом [PERSON] (позивачем) за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у зв`язку зі смертю матері, а також внаслідок невиконання відповідачем батьківських обов`язків, малолітній брат позивача [PERSON] , згідно Наказу Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.08.2018 р. № 271BД, був залишений в родині позивача, до прийняття рішення органом опіки та піклування про влаштування малолітнього згідно законодавства України. 05 вересня 2018 року позивач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Солом' янської районної в м. Києві державної адміністрації щодо проведення з відповідачем бесіди з питань позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] Проте відповідна бесіда позитивних наслідків не дала. Як вбачається з вищевикладеного, та підтверджується рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2009 року по цивільній справі № 2-1157/09, з 30.09.2008 р. відповідач не приймав участь у вихованні та утриманні свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , окрім сплати аліментів. Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] відповідач також не приймає будь-якої участі в житті сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не відвідує його, не телефонує, не вітає з днем народженням та іншими святами, не цікавиться та не піклується його фізичним, духовним та культурним розвитком, станом здоров`я, не надає допомоги. Обставини невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] також підтверджуються довідкою лікаря загальної практики за місцем проживання дитини від 18.08.2015 року, з якої вбачається, що протягом перiоду починаючи з жовтня 2008 року по дату видачі довідки (18.08.2015 р.) до лікаря з хворою дитиною [PERSON] зверталась тільки мати, вдома з хворою дитиною завжди знаходилась тільки мати. Батька дитини лікар жодного разу не бачила. При цьому дитина належить до категорії дітей, які часто і тривало хворіють. Позиває вказує, що відповідно до довідки Дитячого навчального закладу № 196 від 17.08.2015 року, син відповідача [PERSON] відвідував цей дитячий садок. Впродовж 2015 р. батько дитини жодного разу до садочку не з`являвся, дитиною не цікавився, батьківські збори не відвідував. Приводили дитину до садочку та забирали з садочку мама та брат (тобто позивач [PERSON] ). Як видно з довідки СШ № 260 м. Києва від 23.10.2018 року № 268 на запит адвоката, дитина [PERSON] навчається в 4-а класі даної школи. Батько [PERSON] зв`язок з дитиною не підтримує та не бере участі в її житті. Батьківські збори та інші шкільні заходи батько не відвідує, інтересу до навчання та розвитку [PERSON] не виявляє, не підтримує зв`язок з вчителями та адміністрацією школи. Після смерті матері дитина мешкає разом зі своїм старшим братом [PERSON] (позивачем), який приймає активну участь в житті молодшого брата, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язки з вчителями. Приводив [PERSON] до школи та забирав додому після закінчення навчання, виконує функцію грошового забезпечення дитини, займається вихованням молодшого брата, стежить за його успішністю, побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям брата в школі, допомагає йому з заняттями, морально та матеріально підтримує. Також з вищевказаної довідки СШ №260 вбачається, що [PERSON] мешкає спільно зі старшим братом в двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Позивач пояснює, що вищевикладене доводить, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] . З огляду на наведене, звернувся до суду із вказаним позовом. 19.12.2018 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 09.04.2019. Позивач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву про розгляд справи без участі представника та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив проводити судове засілання без участі працівника Служби. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] з серпня 2007 року по вересень 2008 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON] , а [INFO] у них народився син, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 13.06.2008. З позовної заяви вбачається, що 30.09.2008 року відповідач припинив фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] та повернувся до своєї першої сім`ї. З цього дня відповідач не приймав участі в житті сина, не бачився з ним і не виявляв бажання бачитися з ним, хоча визнає малолітнього [PERSON] своїм сином і не оспорює факт свого батьківства. Встановлено, що рішенням від 29.01.2009 року по цивільній справі № 2-1157/09 Голосіївський районний суд м. Києва задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на її утримання та утримання малолітнього сина [PERSON] . Встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 22.06.2018 року Відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №10396. Позивач, який є братом малолітнього [PERSON] , [INFO] , звертаючись до суду з позовом, посилався на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] і позивач особисто займається вихованням, навчанням та утриманням брата, а після смерті матері малолітній син [PERSON] залишився жити зі своїм братом [PERSON] (позивачем) за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] був залишений в родині позивача, до прийняття рішення органом опіки та піклування про влаштування малолітнього згідно законодавства України, що підтверджується Наказом Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.08.2018 р. № 271BД. Обставини невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] підтверджуються довідкою лікаря загальної практики за місцем проживання дитини від 18.08.2015 року, з якої вбачається, що протягом перiоду починаючи з жовтня 2008 року по дату видачі довідки (18.08.2015 р.) до лікаря з хворою дитиною [PERSON] зверталась тільки мати, вдома з хворою дитиною завжди знаходилась тільки мати. Батька дитини лікар жодного разу не бачила. При цьому дитина належить до категорії дітей, які часто і тривало хворіють. Разом з тим, відповідно до довідки Дитячого навчального закладу № 196 від 17.08.2015, який відвідував син відповідача [PERSON] встановлено, що впродовж 2015 року батько дитини жодного разу до садочку не з`являвся, дитиною не цікавився, батьківські збори не відвідував. Приводили дитину до садочку та забирали з садочку мама та брат (тобто позивач [PERSON] ). За інформацією загальноосвітнього навчального закладу - школи №260 м. Києва, де навчається малолітній Ілля від 23.10.2018 року № 268, яка була видана на запит адвоката, згідно довідок від 12.04.2019 №96 та 16.09.2019 № 207, які видані за запитом Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації після смерті матері шкільним життям [PERSON] цікавиться лише старший брат: проводжає до школи, доглядає за братом, коли той хворіє, відвідує батьківські збори. В той самий час, батько [PERSON] має іншу родину та мешкає окремо, зв`язок з дитиною не підтримує та не бере участі в її житті. Батьківські збори та інші шкільні заходи батько не відвідує, інтересу до навчання та розвитку [PERSON] не виявляє, не підтримує зв`язок з вчителями та адміністрацією школи. Згідно висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації встановлено , що 02. 09.2019 працівниками Служби обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] , і зазначено, що [PERSON] проживає з братом, умови для проживання створені належним чином, матеріально дитину забезпечує брат. В той самий час батько [PERSON] проживає окремо, матеріально сину не допомогає, життям дитини не цікавиться та участі у вихованні не приймає. Судом встановлено, 14.08.2019 [PERSON] з`явився до Служби та надав нотаріально завірену заяву про визнання позову, в якій повністю визнає заявлені позивачем вимоги, та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Також це підтверджується наявною в матеріалах справи нотаріально завіреною заявою відповідача. Відтак, в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач самоусунувся від виховання власного сина. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, виходячи з того, що обставини визначенні п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України судом встановлені, та позивачем належним чином доведені і відповідачем не спростовані. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved