Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаними вимогами, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON]. Після її смерті батько [PERSON], замкнувся в собі, він сильно переживав смерть своєї дружини, переніс сильне нервове потрясіння із за втрати коханої людини, у зв'язку з цими переживаннями стан його здоров'я різко погіршав, він став скаржитися на втрату пам'яті, зору, слуху і на постійні головні болі, знаходився в депресивному стані. У зв'язку з таким поганим самопочуттям батько звертався в лікарню за наданням йому медичної допомозі. Йому був встановлений діагноз: церебральний атеросклероз 3 ступеню. Вона з батьком проживала за однією адресою, піклувалася про нього, був єдиний бюджет, між ними були теплі, довірчі стосунки. Протягом року після смерті матері з кожним днем стан здоров'я батька погіршувався, постійні скарги на сильні головні болі, у зв'язку з чим вживав сильнодіючі знеболювальні ліки. Мав провали в пам'яті, перестав розуміти значення своїх дій. Міг відкрити газ, воду, а для чого він це зробив не розумів. У зв'язку з цим йдучи на роботу вона вимушена була, перекривати газ і воду. Були випадки, що вийшовши на вулицю погуляти батько, сам не міг прийти додому оскільки не пам'ятав адресу де він живе і як його звати і знайомі приводили його додому. Про те, що батько залишив заповіт на все майно, відповідачеві у справі [PERSON] він їй не говорив, незважаючи на те що між ними були довірчі стосунки. Батько любив їх з братом однаково і він не ніколи не висловлювався, що хоче позбавити її спадку, а навпаки говорив, що вони з відповідачем рівні спадкоємці. [INFO] батько [PERSON] помер. У встановлений законом термін, передбачений ст.1270 ГК України вона звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька і їй стало відомо, що 26.04.2007 року батько склав заповіт на ім'я відповідача у справі [PERSON], Вона вважає, що складений батьком заповіт на ім'я відповідача є недійсним з наступних підставах. У зв'язку з тим, що на момент складання батьком заповіту йому було 77 років, не пройшло ще і року після смерті матері, батько знаходився в стані депресії, нервовому потрясінні, постійному переживанні із за втрати дорогої і улюбленої йому людини, своєї дружини, почастішали випадки неадекватного сприйняття дій і у нього розвинувся віковий склероз. Вважає, що важко переживаючи втрату близької і дорогої людини, смерть дружини волевиявлення батька при складанні заповіту не було вільним і не відповідало його волі. Представник позивача та позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували у задоволенні позовних вимог пояснивши, що їх батько підписував заповіт у нотаріуса добровільно та за власним бажанням. Він завжди усвідомлював свої дії. Третя особа - П'ята Запорізька державна нотаріальна контора до суду не з'явися, будучи належним чином повідомлений. Вислухавши сторони, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд приходить до наступного. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON]. 26.04.2007 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму синові - [PERSON], відповідачу у справі. Вказаний заповіт підписано спадкодавцем і 26.04.2007 року посвідчено державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] За клопотанням представника позивача та за погодженням позивача судом у даній справі призначена посмертна судово-психіатрична експертизи на предмет встановлення психічного стану [PERSON] на час складання заповіту - 26.04.2007 року. Згідно інформації голови комісії [PERSON], що проведення експертизи є неможливим у зв'язку з відсутністю медичної документації відносно [PERSON], 1933 року народження. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] в 2007 році був в здоровому глузді та усвідомлював свої дії. Постійно проживав зі своїм сином, а позивачка рідко приходила до свого батька. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. При цьому, вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За нормою ч. 2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний. Як вбачається зі змісту оспорюваного заповіту, заповіт нотаріусом записаний зі слів заповідача. Заповіт до підписання прочитаний в глос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний у присутності нотаріуса. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили лише те, що позивачка помагала батькові і що він дуже сильно переживав смерть дружини. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зібрані у справі докази не підтверджують доводи позивачки, що волевиявлення [PERSON] під час підписання заповіту не відповідало його волі . Отже, враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає, так як не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, суду не доведено обставин відсутності волевиявлення заповідача [PERSON] щодо складання заповіту на користь відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved