Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спричинена винної особою, яка перебуває в трудових відносинах з відповідачем, майнова шкода, не була в повній мірі відшкодована страховою компанією, оскільки перевищила страховий ліміт. Тому, сума матеріальних збитків в розмірі 247\~685, 47 грн. має бути відшкодована відповідачем як різниця між завданою сумою матеріальних збитків за вирахуванням ліміту відповідальності страховика. У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, в поданій до суду заяві позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач ТОВ «Вікна Сервіс» в судове засідання представника не направив. За клопотаннями представників відповідача судові засідання неодноразово відкладалися, в подальшому представник в судові засідання не з»являвся, причини неявки суду не повідомленно. Представник третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» надав суду письмові пояснення. Зазначив, що страхова компанія виконала свої зобов'язання за полісом та виплатила кошти позивачу. Для проведення будь-яких виплат немає жодних правових підстав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.10.2016 року близько 17:30 год. [PERSON]В на 136 км + 100 м автодороги Бориспіль Запоріжжя, керуючи автомобілем [NUMBER], що належить ТОВ «Вікна сервіс» здійснив маневр розвороту на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, порушив дорожню розмітку 1.1. Правил дорожнього руху України при цьому проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, і не надав перевагу зустрічному автомобілю [NUMBER] з напівпричепом «Trailor S323E» державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого відбулося зіткнення та обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. 04 жовтня 2016 року слідчим відділенням поліції Чорнобаївського відділу Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 12016250280000471 за ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно з постановою слідчого Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області [PERSON] від 31 січня 2017 року кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1\~ст. 286 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю кримінального правопорушення, а копії матеріалів направлено до Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 14). Постановою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області\~ суду від 01 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КпАП України у дорожньо-транспортній пригоді\~(а.с. 19). Відповідно до ст. ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником пошкодженого автомобіля [NUMBER] є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 10). Автомобіль «Hyundai HD 120», державний номерний знак [NUMBER], на час вчинення ДТП належав ТОВ «Вікна сервіс», на підтвердження чого суду надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(а.с. 20). Третя особа [PERSON] на відповідній правовій підставі керував автомобілем, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Вікна Сервіс». Факт перебування [PERSON] у трудових відносинах підтверджується протоколом допиту від 31.01.2017 року, проведеного в ході досудового розгляду у кримінальному провадженні № 12016250280000471, порушеного за ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 137-138). Відповідно до полісу № АЕ 8643726 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.04.2016 року цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 3-ї особи в розмірі 100000 гривень, розмір франшизи 0,00 гривень (а.с.43). Після ДТП позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 42). Згідно страхового акту № 11525В/40/2017 сума страхового відшкодування склала 92\~625, 12 грн. (а.с. 50) З матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування у сумі 92\~625,12 грн. було перераховано позивачу [PERSON] 09 червня 2016 року, що вбачається з позову та пояснень представника страхової компанії . Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 247\~685, 47 грн. На підтвердження розміру завданої шкоди посилається на висновок судової авто товарознавчої експертизи № 119/16 від 23.12.2016 року, що була призначена та проведена в рамках досудового розслідування (а.с. 139-148). Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку становить 347\~685, 47 грн. У ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Суд вважає за можливе покласти в основу рішення при вирішенні заявлених позивачем вимог висновок експертизи, оскільки експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку. Висновок експертизи кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом, згідно з ч. 1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вбачається, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, перебуваючи в трудових відносинах, відшкодовується не безпосередньо винним водієм, а роботодавцем. Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормами ч. 1\~ст. 1172 ЦК України\~та ч. 2\~ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2\~ст. 1187 ЦК України). У такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, положення статей\~1187,\~1188 ЦК України\~є спеціальними по відношенню до\~ст. 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі № 6-108цс13 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 3607\~ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вікна- Сервіс» , позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 247\~685, 47 грн. майнової шкоди підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2550,60 грн. судового збору.

Outcome: approved