Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що після смерті її матері залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги та окрім цього, позивач дізналася про існування заповіту на її імя та звернулася до нотаріуса, щоб оформити спадщину, але виявилося, що позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, що унеможливлює отримання свідоцтва про прийняття спадщини. [PERSON] зазначає, що через юридичну необізнаність, не змогла вчасно звернутися до нотаріуса, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує в повному обсязі, просять провести розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач - Білоцерківська міська рада Київської області, не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.03.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] Позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.9). Встановлено, що позивач по справі являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 02.03.2015 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі купівлі-продажу квартири №1-982 від 28.03.2000 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №101 реєстраційний номер №11158). Згідно заповіту від 16.02.2009 року, посвідченого [PERSON] державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON] заповіла все майно [PERSON], позивачу по справі. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48877775, реєстрація заповіту була проведена 16.02.2010 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач являється спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, що належало її матері [PERSON], звернулася до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовила, в звязку з тим, що позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що не могла знати про юридичні тонкощі спадкування та оформлення спадщини, не знала про заповіт, що стало перешкодою для вчасного оформлення своїх спадкових прав. Встановлено, що Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, відмовила [PERSON] в оформленні спадкових прав після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строк шість місяців з дня відкриття спадщини. /а.с.14/. Встановлено, що після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилась. Наведене підтверджується інформаційним листом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України 06.09.2017 року за наслідками розгляду справи №6-496цс17- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Враховуючи наведене, наявність обставин, які суд вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved