Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.03.2018 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу. Зазначає, що на даний час у нього змінився сімейний стан, зокрема вказує, що одружився, а в його дружини є двоє неповнолітніх дітей, у вихованні та утриманні яких він приймає безпосередню участь. Також його матеріальне становище погіршилось, так як він звільнився з місця роботи, тому просить суд винести рішення, яким зменшити розмір аліментів з ј частини від всіх видів заробітку щомісячно до 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно. Позивач та його адвокат Марикот Г.А. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача скерувала до суду заяву, у якій підтримала заявлені вимоги, просить розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Представником відповідача подано заяву в якій зазначено, що позовні вимоги ними не визнаються, справу просять розглянути за їхньої відсутності. Підтримують доводи відзиву, в якому зазначають, що факт зміни сімейного становища не може прийматися до уваги як підстава для зменшення стягуваних аліментів, так як позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як зміна сімейного стану вплинула на його матеріальне становище. Крім того [PERSON] є здоровою, дієздатною особою працездатного віку, а тому може і повинен працювати та забезпечувати на належному рівні матеріальні потреби своєї дитини. Дружина позивача, [PERSON] у декретній відпустці не перебуває, є дієздатною та має можливість працювати та утримувати своїх дітей, а також ставити питання про стягнення аліментів на їхнє утримання з батька або отримувати відповідну соціальну допомогу. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Кіцманського районного\~суду Чернівецької\~області від\~26.03.2018\~року з\~ [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу. Згідно із частинами 8, 9\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог\~ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192\~СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось зі них та інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 Х11\~(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може звернутися до суду із заявою про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Згідно з\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). В ході судового розгляду позивачем не надано доказів та не доведено наявності обставин, які б вказували на наявність підстав саме для зменшення розміру аліментів, та не наведено підстав погіршення матеріального становища. Так,\~позивач посилався\~на те,\~що змінився\~його сімейний\~та майновий\~стан,\~тому він\~не має\~можливості сплачувати\~аліменти у\~визначеному розмірі. Також\~долучив до\~справи копію\~свідоцтва про\~шлюб з\~ [PERSON] ,\~довідку Кіцманської\~районної філії\~Чернівецького обласного\~центру зайнятості,\~згідно якої\~він на\~даний час\~не зареєстрований;\~Акт обстеження\~матеріально-побутових\~вимог,\~Довідки виконавчого\~комітету Снятинської\~міської ради\~Івано-Франківської\~області,\~відомості з\~інформаційного фонду\~Державного реєстру\~фізичних осіб\~ДФС України\~про суми\~виплачених доходів\~та утриманих\~податків щодо\~ [PERSON] ,\~довідки лікаря\~сімейної медицини\~щодо стану\~здоров`я [PERSON] \~та [PERSON] ,\~довідку Снятинської\~районної філії\~Івано-Франківського\~обласного центру\~зайнятості про\~відсутність на\~обліку [PERSON] . Проте, сам факт одруження позивача та наявність у його другої дружини неповнолітніх дітей не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, так як безпосередньо не підтверджує погіршення його матеріального становища. Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з\~Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»\~прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2395 грн., з 1 липня 2021р. 2510 грн., з 1 грудня 2021р. 2618 грн. За рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.03.2018 [PERSON] починаючи з 01.01.2021р. сплачує аліменти у розмірі 2424 грн., що на час розгляду справи судом перевищує рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку лише на 29 грн.. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.9) починаючи з вересня 2020р. позивачем сплачено або з нього стягнуто аліменти у розмірі від 12656 грн. до 2425 грн., щомісячно. Отже, сплата аліментів у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд доходить висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду. Крім того суду не надано будь-яких доказів неможливості утримання [PERSON] та [PERSON] з інших джерел, окрім позивача. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд доходить висновку, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів значного погіршення його матеріального стану з моменту початку стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] не надав. Обставини, що наводить позивач в обґрунтування та підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача інших дітей та дружини, яких він утримує, не може слугувати самодостатньою підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає рекомендованому розміру, передбаченому нормами діючого\~Сімейного кодексу України, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed