Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.07.2018 між ним та відповідачкою було розірвано шлюб, їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом з їх матір`ю відповідачкою [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач всілякими способами перешкоджає його спілкуванню з дітьми, зокрема не дає особисто спілкуватися з дітьми та постійно їх супроводжує. У зв`язку з тим, що відповідач надавала позивачу незначний час для спілкування з дітьми, він звернувся до Служби у справах дітей для визначення порядку побачень з дітьми. Однак відповідачка не дає можливості позивачу проводити побачення з дітьми, які встановленні рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 731 від 18.07.2018, та дане рішення не виконує. Позивач вказує, що забезпечує дітей матеріально, працює солістом - інструменталістом Житомирської обласної філармонії ім. С. Ріхтера, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Зазначає, що має дуже велике бажання виховувати своїх дітей та спілкуватися з ними, при цьому вважає, що створення перешкод відповідачкою у його спілкуванні з дітьми порушує не лише його права як батька, але й суперечить інтересам дітей. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з дітьми та встановити способи його участі у вихованні дітей шляхом систематичних побачень щовівторка, щочетверга та щонеділі з 10.00 год. до 19.00 год. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомир справу передано за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області. Відповідач, скориставшись правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, надіслала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та заперечує проти спілкування батька із дітьми взагалі. Відповідач зазначає, що позивач систематично вчиняв насильство в сім`ї щодо неї та дітей, що спонукало її звертатися до правоохоронних органів, та на даний час до ЄДРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, вчиненого щодо неї та їхньої з позивачем малолітньої дочки. Також вказує, що вона зверталася до Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з метою надання її малолітній дочці психологічної допомоги у зв`язку із неправомірними діями сексуального характеру щодо неї з боку батька, де було проведено психологічну роботу з дитиною. Зазначає, що на підставі ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» держава надала їй із дітьми допомогу, внаслідок якої вони спочатку проживали у Житомирському обласному центрі соціально-психологічної допомоги, а на даний час проживають у КЗ «Обласний комплексний центр надання соціальних послуг» у смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, та вважає, що існують обставини, які свідчать про неможливість спілкування батька з дітьми взагалі, а тому підстави для задоволення позову відсутні (а.с. 118 - 119). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Позивач пояснив, що за час спільного проживання не погоджувався з способами виховання дітей відповідачкою, оскільки вона, на його думку, не забезпечувала дітей повноцінним харчуванням та умовами проживання, впливала на психіку дітей, налаштовуючи їх проти нього, обмовила його в сексуальному насильстві щодо доньки та добровільно залишила квартиру, де вони спільно проживали, під приводом того, що він нібито вчиняв щодо неї насильство, при чому спочатку йому навіть не було відомо, де відповідачка проживає разом з їхніми дітьми. Спроби домовитись з відповідачкою про його участь у вихованні дітей не дали жодного результату, рішення органу опіки та піклування про встановлення побачень з дітьми відповідачка не виконує, продовжує його обмовляти, налаштовує дітей проти нього та забороняє йому взагалі спілкуватися з дітьми. Зазначає, що ніяких протиправних дій не вчиняв, не зловживає спиртними напоями, як стверджує відповідачка, та бажає брати повноцінну участь у вихованні дітей, але відповідачка свідомо чинить йому перешкоди в цьому. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у письмовому відзиві на позовну заяву. Допитана в якості свідка відповідач пояснила, що за час сімейного життя в неї з позивачем виникали сварки через зловживання ним спиртними напоями, позивач її бив, ображав, створював нестерпні умови проживання, вона терпіла таку поведінку доки їхня дочка не розповіла їй про те, що позивач показував їхній дочці свої статеві органи, вона порадилась із психологом, який порадив не залишати дітей наодинці з батьком, тому виїхала з дітьми з квартири, де вони проживали, до Житомирського Центру соціально-психологічної допомоги. Спершу вона виконувала рішення органу опіки та піклування щодо спілкування позивача з дітьми, але боялася залишати їх з ним, тому ходила на побачення разом з дітьми, знімала все на відео, що дуже не подобалося позивачу. Пізніше донька їй розказала, що позивач пропонував їй вбити маму і проживати разом з ним. Вона також проводила обстеження дітей в Вінницькій психоневрологічній лікарні ім. Ющенка, але нічого конкретного їй не сказали. На даний час вона не знає, як було насправді, але вірить своїй дочці, а не позивачу, тому повністю припинила спілкування дітей з батьком та заперечує проти будь-якого спілкування дітей з ним. Представник залученої ухвалою суду від 26.02.2019 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, як органу опіки та піклування, виконавчого комітету Житомирської міської ради Кравець А.Й. до судового засідання не з`явилась, однак попередньо надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення просила врахувати висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затверджений Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.04.2019 № 320. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, як органу опіки та піклування, Вінницької районної державної адміністрації Борсук М.В. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у відсутність представника третьої особи, при розгляді справи покладається на рішення суду та просить взяти до уваги висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування. Зазначає, що оскільки сторони по справі не є мешканцями Вінницького району Вінницької області та відповідачка перебуває у закритому державному закладі, було нівельовано можливість розгляду органом опіки та піклування та надання висновку щодо розв`язання спору. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача свідок [PERSON] пояснила, що працює виконуючою обов`язки директора КЗ «Обласний комплексний центр надання соціальних послуг» в селищі Вороновиця Вінницького району Вінницької області, де на даний час проживає з дітьми відповідачка. Даний заклад є закритого типу, а тому якщо відповідачка не бажає щоб батько спілкувався з дітьми, вони не можуть самостійно надавати таку можливість, хоча позивач дійсно звертався до неї з проханням про надання можливості спілкування з дітьми. До даного Центру відповідачка поступила за направленням, з її слів їй відомо, що в них в сім`ї були певні проблеми, а тому вона не може сказати як діти ставляться до батька, так як не запитувала їх про це. В спілкуванні з дітьми страху перед батьком вона не побачила, їхня старша дочка дещо дивно поводиться, тому відповідачка з дітьми проходила обстеження в Вінницькій психоневрологічній лікарні ім. Ющенка. Згідно матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2018 було розірвано (а.с. 5). В шлюбі в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, відповідно, серії [NUMBER] , виданого 30.08.2013, та серії [NUMBER] , виданого 23.09.2015 (а.с. 6 - 7). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13.07.2018 № 731 «Про участь у вихованні та порядок побачення [PERSON] із дітьми [PERSON] , [PERSON] », визначено позивачу [PERSON] порядок побачення з дітьми та встановлено час спілкування батька з дітьми щовівторка, щочетверга та щонеділі з 10:00 години до 19:00 години з можливістю визначення додаткового порядку участі у вихованні та порядку побачення батька з дітьми, уразі згоди обох батьків (а.с. 8, 151 - 152а). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач вищезазначене рішення не виконує у зв`язку з її власними переконаннями, що сторонами не заперечується, чим чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. З характеристики, наданої КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради від 25.06.2018 та характеристики, наданої директором Житомирського музичного училища ім. В.С. Косенка Житомирської обласної ради, вбачається, що позивач [PERSON] позитивно характеризується за місцем роботи, працює солістом- інструменталістом філармонії, має почесне звання «Заслужений артист України», інтелігентний, вихований, комунікабельний, відповідальний та користується повагою та авторитетом серед колег та студентів (а.с. 9, 10, 156, 157). Згідно з довідкою про доходи від 06.03.2019 № 62, позивач [PERSON] працює за сумісництвом також у Київському університеті імені Бориса Грінченка на посаді старшого викладача та отримує відповідну заробітну плату (а.с. 154). Відповідно до листа Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 22.05.2018 № 753 сім`я сторін перебувала на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, батьки перебувають в процесі розлучення та між ними систематично виникають конфлікти на побутовому рівні. Вказано, що [PERSON] має низький виховний потенціал, порушує вікові потреби дітей, в помешканні зафіксовано порушення санітарно-гігієнічних норм, з матір`ю проведено профілактично-роз`яснювальну роботу (а.с. 11). На підтвердження підстав для заборони відповідачкою спілкування батька з дітьми нею надано суду: листи Житомирської місцевої прокуратури про внесення 06.06.2018 та 08.08.2017 відомостей до ЄРДР за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та Витяги з ЄРДР щодо обставин зазначених кримінальних проваджень, де встановлюються відомості про спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] дружині [PERSON] 25.04.2018 та спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] дружині [PERSON] та дочці [PERSON] [INFO] (а.с. 120 - 123). Витяги з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 123 зі звороту та 124) суд не бере до уваги, оскільки зазначені в них обставин можуть бути встановлені лише шляхом дослідження належним чином засвідчених копій відповідних процесуальних документів. За час перебування відповідачки у Житомирському обласному центрі соціально-психологічної допомоги вона зарекомендувала себе з позитивної сторони, товариська, доброзичлива, з розумінням ставиться до оточуючих, зверталась за психологічною допомогою дочці [PERSON] , де проводилась робота психолога з дитиною та проводилась профілактично-роз`яснювальна бесіда з чоловіком [PERSON] (а.с. 125 - 128). Крім цього, відповідачка проводила обстеження дітей у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка з 07.03.2019 по 29.03.2019, діагноз не встановлений (а.с. 130 - 131). Згідно Висновку по зверненню гр. [PERSON] , затвердженому начальником Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 12.02.2018, проведено перевірку по зверненню [PERSON] про те що її чоловік [PERSON] демонстрував свої статеві органи своїй малолітній дочці [PERSON] , 2013 р.н., опитано учасників конфлікту, викладені факти [PERSON] повністю заперечив, за результатами чого перевірку по зверненню закінчено (а.с. 186). На спростування наданих відповідачкою відомостей позивачем надано довідку Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради від 29.06.2018, що він на обліку не перебуває (а.с. 148), копію постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 10.10.2018 про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (щодо подій 09.05.2018) у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, при цьому вина [PERSON] у вчиненні відповідного правопорушення не встановлювалась (а.с. 149), копію постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 18.05.2018 про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення (а.с. 155), копію листа Житомирського відділу поліції про розгляд неодноразових звернень позивача щодо неправомірних дій дружини [PERSON] (а.с. 158), копії листів завідувача Житомирського дошкільного навчального закладу № 56 та директора Житомирського обласного центру соціально-психологічної допомоги про поведінку відповідачки (а.с. 164 - 166). Згідно листа Житомирського обласного центру соціально-психологічної допомоги від 07.03.2019, позивач регулярно відвідував дітей на час їх перебування в Центрі, діти спілкувалися з ним із задоволенням, поведінка дітей свідчила про теплі почуття до обох батьків (а.с. 163). Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України щодо вчинення [PERSON] тілесних ушкоджень позивачці та їх дочці [PERSON] закрито 27.04.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) (а.с. 187). З висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.04.2019 № 320 встановлено, що позивач [PERSON] мешкає в м. Житомир, де створені абсолютно прийнятні умови для проживання дітей, у матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання позивачем своїх батьківських обов`язків, вад здоров`я, неможливість утримувати дітей чи приділяти достатню увагу їх вихованню, освіті та духовному розвитку, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити позивачу порядок побачень з дітьми щоп`ятниці та щонеділі з 11:00 до 18:00 години з урахуванням графіка роботи батька дітей (а.с. 137). В судовому засіданні були оглянуті та заслухані відео та аудіо файли, надані позивачем на електронному носії інформації (а.с. 188), згідно яких сторони за час спільного проживання мали конфлікти щодо способу виховання дітей, їх харчування тощо, в подальшому позивач намагався спілкуватися з дітьми, проти чого заперечувала відповідачка. В судовому засіданні також були оглянуті відео файли, надані відповідачкою на електронному носії інформації (а.с. 147), де зафіксовано спробу побачення позивача з дітьми, які за повідомленням відповідачки не бажають з ним зустрічатися, а також спілкування відповідачки з дочкою про поведінку батька. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Положеннями ст. 51 Конституції України та ч. 6 ст. 7 СК України закріплено рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї як одну із загальних засад регулювання сімейних відносин, Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 153 СК України закріплює право батьків та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009). Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 9 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 3 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У п. 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, аналіз наведених норм права дає суду підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дітей є похідною від прав та інтересів дітей на гармонійний розвиток та належне виховання, та у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дітей, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків. Судом встановлено, що між сторонами по справі склалися складні стосунки, що призвело до того, що відповідачка уникає зустрічей з позивачем, не надає можливості батьку спілкуватися з дітьми. Той факт, що відповідачкою чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Верховний Суд у Постанові від 19.09.2018 (справа № 756/7995/15-ц) зауважив, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. В Постанові Верховного Суду від 28.01.2019 (Справа № 619/3051/17) також зазначено, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Судом встановлено, що позивач є батьком дітей, піклується про дітей та любить їх, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, позитивно характеризується, має постійне місце роботи та має належні житлові умови. Жодних належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей або обумовлювало його побачення з дітьми у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Обставини, на які посилається відповідачка щодо вчинення позивачем сімейного насильства щодо неї та дітей, зловживання спиртними напоями, вчинення інших протиправних дій, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суду не надано жодної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, а надані суду документи не місять встановлення вини позивача у вчиненні сімейного насильства, чи вироку суду, яким встановлена злочинна поведінка позивача щодо відповідачки та їхніх дітей. Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Крім того, судом встановлено, що відповідач усвідомлено чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з їхніми спільними дітьми, тому ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей. Визначаючи конкретний спосіб участі у спілкуванні та вихованні дітей, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити законодавчо закріпленим правам дитини, беручи до уваги висновок про участь батька у вихованні дітей, постановлений 13.07.2018, на якому наполягає позивач та який було постановлено за результатами спілкування з обома батьками, згідно витягу з протоколу № 22 від 03.07.2018, а також надані в судовому засіданні пояснення сторін у справі, зважаючи, що позивач має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні своїх дітей, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дітей. Суд враховує наявні відомості про вік дітей, стан їх здоров`я та місце проживання, відсутність відомостей про наявність перешкод у спілкуванні батька з дітьми у вказаний час, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки надання можливості батьку спілкуватися з дітьми тричі на тиждень, з яких один день є вихідним днем, на думку суду, відповідає рівності прав батьків щодо виховання дітей, та батько дітей зможе реалізувати свої права у визначений час шляхом забезпечення належних умов для розвитку дітей, враховуючи їх першочергові інтереси. Суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, інтересам дітей. В зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 704, 80 грн. (а.с.1). З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved