Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до Канівського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні співвласника. Позов Позивачу на праві власності стало належати 3/4 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Іншим співвласником 1/4 частини домоволодіння є [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] Будинок старий, рік будівництва - 1888, дерев'яний, обкладений цеглою, загальною площею 80,4 кв.м., житловою - 55,4 кв.м., допоміжною 15,0 кв.м. Всередині будинку відсутні водопровід, каналізація, газ. Обладнане пічне опалення. Всі господарські будівлі також дерев'яні, без фундаменту, покриті азбестоцементними листами, рік будівництва 1961. Житловий будинок та господарські споруди потребують капітального ремонту. Вартість домоволодіння з надвірними спорудами становить 59154,00грн., з якої вартість житлового будинку 45602 грн. Між співвласниками виникли непорозуміння щодо користування та реального розподілу будинковолодіння. Спори між сторонами неодноразово розглядалися судами різних інстанцій. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 20.11.2014р. встановлено технічну неможливість виділу частки із спільного майна, незначну вартість частки, а тому позивач має право ставити питання про припинення права власності [PERSON] на її частку у спільному майні. Просить суд винести рішення, яким припинити право [PERSON] на частку у спільному майні - 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] та 1/4 частину надвірних споруд та визнати право на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] за [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/4 частини житлового будинку та надвірних господарських будівель і споруд по [ADDRESS] у розмірі 14798,50 грн. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивач користуючись своїми процесуальними правами, передбаченими ст.. 31 ЦПК України уточнив позовні вимоги та просить суд винести рішення, яким припинити право [PERSON] на частку у спільному майні - 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] та 1/4 частину надвірних споруд та визнати право на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] за [PERSON]. Виплатити [PERSON] 22273,25 грн. з депозитного рахунку Канівського міськрайонного суду територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, що внесені [PERSON] відповідно до ч.2 ст. 365 ЦПК України. Стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позов підтримали повністю з урахуванням уточнених позовних вимог та просять їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Блажієвський М.І. в судовому засіданні позов не визнав та просить в його задоволенні відмовити, про що надаи письмові заперечення (а.с. 45) Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] в судовому засіданні позов не підтримала та заперечувала проти його задоволення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що уточнені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТА № 160799 від 26.10.2012 р. (а.с.8) виданого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори [PERSON] прийняв спадщину на 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] З витягу про державну реєстрацію прав № 36180362 від 09.11.2012р. (а.с.6) та технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що власником 3/4 частин будинковолодіння є [PERSON] та 1/4 частин - [PERSON] (а.с.8-11) Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному, та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В силу ст. ст. 316 та 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 та ч. 1 ст. 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відтак, житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] є спільним майном позивача і відповідача та належить їм на праві спільної часткової власності, із визначенням часток кожного з них у такому праві власності. Судом встановлено, що сторони не зареєстровані і фактично не проживають у спірному житловому будинку. Позивач не може здійснювати своє право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] відповідно до закону оскільки іншим співвласником [PERSON] вселено до будинку третю особу - [PERSON] про що свідчить наданий відповідачем [PERSON] оренди житлового приміщення від 18.02.2014р. (а.с.92-93) Судом встановлено, що згідно наданого позивачем звіту про визначення ринкової вартості - житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] станом на 23.04.2015р. становить 89093 грн. (а.с.62-91). Рішенням апеляційного суду Черкаської області № 22ц-793/2876/14 від 20.11.2014р. (а.с.16-17) встановлено, що виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності технічно не можливий, тому ця обставина відповідно до ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. В силу ч. 2 ст. 183 ЦК України спірний житловий будинок, як об'єкт нерухомого майна, враховуючи розміри часток у ньому позивача та відповідача, є неподільною річчю, оскільки такий не можна буде поділити без втрати його цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частиною 2 зазначеної норми передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Правовий аналіз цієї норми свідчить про те, що законодавець визначив чотири самостійні підстави, кожна з яких окремо може слугувати приводом для припинення права власності на частку в спільному майні. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, що є обов'язковими для судів усіх рівнів, із змісту вказаної норми випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої однієї з обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (ухвала від 23.06.2010 року у справі № 6-22505св09, ухвала від 17.02.2010 року у справі № 6-6248св09 і ін.). Як встановлено судом, частка відповідача у спільній власності є незначною (1/4), не може бути виділена у натурі, майно є неподільним, а спільне володіння і користування таким майном є неможливим. Виходячи з того, що відповідач із членами сім'ї тривалий час не здійснюють відповідно до закону своїх прав власності 1/4 часткою у спірному домоволодінні, не беруть участі своїми коштами та працею у підтриманні житлового будинку, який є старим (1880 року побудови) та господарських споруд у належному стані, то припинення права власності відповідача на вказану частку у такому домоволодінні не завдасть їй шкоди, жодним чином не вплине на її інтереси чи інтереси членів її сім'ї. Таким чином, існують підстави, передбачені ст. 365 ЦК України для припинення права власності відповідача на належну їй 1/4 частку у спільному майні - житловому будинку в [ADDRESS]. Зокрема, як встановлено судом, частка відповідача складає 20,1 кв. м. загальної площі, є незначною та не може бути виділена у натурі, а припинення права власності відповідача на частку у вказаному будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника, оскільки вона не здійснює усі права та обов'язки, пов'язані з зазначеною часткою у майні на підставі закону, у тому числі не здійснює заходів щодо збереження та існування такого майна у цілому, постійно проживає в іншому житлі та впустила проживати у спірний житловий будинок третю особу [PERSON], а, відтак, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору, який виник між сторонами, шляхом припинення права власності відповідача на її частку у спільному майні. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Припинення права особи на частку у спільному майні як одна із підстав припинення права власності, узгоджується також із положеннями ч. 1 ст. 346 ЦК України, яка встановлює перелік підстав припинення права власності, що не є вичерпним, а частиною 2 вказаної статті передбачено можливість припинення права власності і в інших випадках, встановлених законом (наприклад у випадку, передбаченому ст. 365 ЦК України). Як роз'яснюється у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно у натурі чи спільно користуватись ним. Суд погоджується із зазначеною у Звіті про визначення ринкової вартості - житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] вартістю будинковолодіння яка станом на 23.04.2015р. складає 89093 грн. Відтак, вартість 1/4 частини будинковолодіння складає 89093 грн. 1/4 = 22273,25 грн. Судом роз'яснено сторонам положення ст.. 143 ЦПК України щодо можливості призначення експертизи в справі для визначення вартості спірного майна. Позивачем на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області 11.04.2014 року внесено 22273,25 грн. (а. с. 6). З огляду на вказане, суд вважає за можливе ухвалити рішення про припинення права відповідача на 1/4 ідеальну частку у житловому будинку, розташованому [ADDRESS] із виплатою останній внесених позивачами на депозит Територіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області коштів у розмірі 22273 грн. 25 коп., які складають реальну вартість такої частки. Суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн., які понесені позивачем при розгляді справи.

Outcome: approved