Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 04 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №568807/05 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби, а саме на придбання побутової техніки, у розмірі 10500 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних зі строком повернення 04 квітня 2009 року. Вказував на те, що позивачем належним чином виконано умови договору та надано відповідачу 10000 грн. на купівлю плазмового телевізора у ФОП [PERSON] та 500 грн. за дебетовий обіг по позичковому рахунку, проте відповідач у свою чергу умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 07.10.2014 року у нього виникла заборгованість в розмірі 6721,41 грн., яка складається з наступного: сума простроченого кредиту 993,98 грн., сума прострочених відсотків 1471,01 грн., сума нарахованих процентів за період з 01.10.-06.10.2014 року 3,92 грн., сума простроченої комісії 4252,50 грн. У звязку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, умови кредитного договору, просив стягнути з відповідача на користь позивача вище вказану суму заборгованості, а аткож судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, про причини своєї неявки суду не повідомила і не подала заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Так, як вбачається з відомостей АДБ при УДМС України в Чернівецькій області, зареєстроване місце проживання відповідача не відоме. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 04.04.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №568807/05, відповідно до умов якого банк надав позивачу на споживчі цілі кредит в сумі 10500 грн. на строк з 04.04.2007 року по 04.04.2009 року зі сплатою 24 % річних (а/с 5). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, зокрема п. 1.3, сплата відсотків за користування кредитом, комісії та погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення, що є невідємною частиною договору, остаточний розрахунок по відсотках здійснюється при повному погашенні кредитних зобовязань. Як вбачається з п. 2.2.2. вказаного договору, відповідач зобовязувався щомісяця сплачувати комісію у розмірі 52,50 грн. за обслуговування кредитної заборгованості, яку відповідач сплатив не в повному обсязі. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином своїх зобовязань не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 07.10.2014 року становить 6721,41 грн. та складається з наступного: сума простроченого кредиту 993,98 грн., сума прострочених відсотків 1471,01 грн., сума нарахованих процентів за період з 01.10.-06.10.2014 року 3,92 грн., сума простроченої комісії 4252,50 грн. (а/с 7). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобовязань повинен нести в повному обємі відповідач. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, а також судовий збір. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved