Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі, встановленому для всіх членів КСП «Айдар» Новопсковського району Луганської області, площею 4,78 га, в порядку спадкування за законом, яка залишилась після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що його батько [PERSON] був членом КСП «Айдар» Новопсковського району Луганської області. 13.06.1994 КСП «Айдар» був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER]. При паюванні земель, які знаходилися в колективній власності КСП «Айдар», його батько був внесений до списку на видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER]. При підтвердженні списку на право отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) по невідомій йому причині його батько не був включений. [INFO] його батько помер. Спадщину, яка відкрилася після його смерті, він фактично прийняв, оскільки на момент смерті проживав разом з ним, проводив його поховання, після його смерті користується предметами домашньої обстановки та вжитку. За таких обставин, з метою належного оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.06.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, призначено підготовче судове засідання на 13.07.2018. 13 липня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 серпня 2018 року. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі та участі позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача - Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згодні. Представник відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами не згоден, посилаючись на те, що позивачем не додано доказів щодо наявності поважності причин пропуску строку позовної давності. Крім того, зазначив, що позивач вже звертався до Новопсковського районного суду Луганської області з аналогічним позовом, який рішенням суду від 20.11.2017 було задоволено. Однак, за результатом розгляду апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Луганській області постановою Апеляційного суду Луганської області від 11.04.2018 рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.11.2017 скасовано, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. У відзиві представник відповідача просить справу розглядати без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області - в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав пояснення з приводу позовної заяви, в якому просив розглядати справу за його відсутності. В своїх поясненнях представник третьої особи зазначив, що заперечує проти позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження права на земельну частку (пай) [PERSON], доказів своєчасного прийняття спадщини після смерті батька, доказів звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення права на спадщину після смерті батька, а також доказів щодо поважних, обґрунтованих та засвідчених належним чином підстав, через які пропущений строк позовної давності або вжиття ним та його родичами дій та заходів про визнання права на земельну частку (пай) у 1996-1999 роках щодо спадщини батька. Крім того, посилався на те, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 11.04.2018 рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.11.2017 скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Просив застосувати позовну давність у зазначеній цивільній справі та відмовити в задоволенні позову повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 15.07.2002 - [PERSON], [INFO], уродженець с. Закотне Новопсковського району Луганської області. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], виданим 07.08.1970 Закотненською сільською радою депутатів трудящих Новопсковського району Ворошиловградської області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.11.1996 Закотненською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [PERSON] помер [INFO] року, у віці 57 років, про що зроблено запис за № 27. З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, до вимог позивача про визнання права на майно в порядку спадкування за законом мають застосовуватися положення ЦК УPCP 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], що відповідає вимогам ст. 529 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки №270, виданої 20.04.2018 виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Новопсковського району Луганської області, знятий з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю [INFO] На час смерті з ним за вказаною адресою були зареєстровані та фактично проживали: син [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, позивач по теперішній час продовжує проживати в будинку спадкодавця за адресою: [ADDRESS] Новопсковського району Луганської області. З постанови державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. від 23.04.2018 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, вбачається, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], та є таким що прийняв спадщину. Судом встановлено, що у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є також його дружина [PERSON], яка спадщину після смерті чоловіка [PERSON] не прийняла. Так, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 52738437 від 25.07.2018 інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], померлого [INFO], у Спадковому реєстрі відсутні. Крім того, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою за Спадкового реєстру № 52738448 від 25.07.2018, відповідно до якої інформація про заповіти та спадкові договори після [PERSON], померлого [INFO], в Спадковому реєстрі відсутня. Згідно постанови державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. від 23.04.2018 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після померлого [INFO] [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як за життя спадкодавець не встиг отримати сертифікату на право на земельну частку (пай). Перевіряючи обставини справи щодо входження до складу спадкового майна після смерті [PERSON], померлого [INFO], земельної частки (паю) в КСП «Айдар» Новопсковського району Луганської області, суд виходить з наступного. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 2 даного Указу право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з даним пунктом Указу, необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства; була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю. Судом встановлено, що [PERSON] був членом колгоспу «Айдар» Новопсковського району Луганської області з 1954 по 1996 роки, що підтверджується трудовою книжкою, виданою 04.02.1966 на ім'я «Пойди Ивана Семеновича» (російською мовою), архівною довідкою про трудовий стаж [PERSON] по КСП «Айдар» с. Закотне Новопсковського району Луганської області за вих. № 01-17-788 від 05.06.2018. 13 червня 1994 року Новопсковською районною Радою народних депутатів колективному сільськогосподарському підприємству «Айдар» Новопсковського району Луганської області був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER], до списку якого був включений батько позивача [PERSON] під [NUMBER]. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право колективної власності на землю серії [NUMBER] КСП «Айдар» Новопсковського району Луганської області, інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за вих. № 608/109-18 від 24.04.2018, та не заперечувалося представником Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в письмових поясненнях. Відповідно до інформації Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за вих. № 608/109-18 від 24.04.2018, розмір земельної частки (паю) по КСП «Айдар» складає 4,78 в умовних кадастрових гектарах, їх вартість з станом на 01.01.2018 становить 100591,88 грн. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], належало право на земельну частку (паю) розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Айдар» Новопсковського району Луганської області, оскільки він був внесений до списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого Новопсковською районною радою Радою народних депутатів 13.06.1994. Згідно ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну мастку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 згаданого Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З огляду на викладене, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах рівному для всіх членів КСП «Айдар» Новопсковського району Луганської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Що стосується доводів представника відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області та представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області стосовно строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до постанови про відмову вчинення нотаріальних дій від 23.04.2018 Новопсковської державної нотаріальної контори, позивач своєчасно прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не отримав сертифікату на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 71 ЦК Української РСР (1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст. 76 ЦК Української РСР). Аналогічні вимоги щодо загального строку позовної давності містить і ст.257 ЦК України. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Судом встановлено, що позивач про порушення свого права дізнався лише в 2017 році, коли почав збирати необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з чим він не пропустив строк позовної давності. Також суд не приймає доводи третьої особи про те, що [PERSON] право на земельну частку (пай) по КСП «Айдар» не реалізував, оскільки не отримав сертифікату на право на земельну частку (пай), так як це спростовується п. 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004, відповідно до якого член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Крім того, суд не приймає посилання представника відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області та представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на те, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду, в задоволенні якого постановою Апеляційного суду Луганської області від 11.04.2018 йому відмовлено, з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту постанови Апеляційного суду Луганської області від 11.04.2018, якою скасовано рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.11.2017 у справі за позовом [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, та відмовлено в задоволенні позовних вимог, підставою для скасування рішення та відмови в задоволенні позову стало те, що позов був пред'явлений не до всіх відповідачів, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом із залученням до справи всіх належних відповідачів. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved