Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 45/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки в належному йому домоволодінні значиться зареєстрованою, але не проживає відповідач по справі [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач у спірному домоволодінні не проживає більше 18 років, комунальні послуги не сплачує, тим самим чинить позивачу перешкоди у вільному розпорядженні власним майном, а саме вищевказаним домоволодінням. У зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.05.2012 року у справі №2-3853/11 позивачу виділено спільну часткову власність частину (45/100) домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав №34633347 сформованим 26.06.2012 року. Інша частина домоволодіння належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] . Свідоцтвом про\~право власності\~на нерухоме\~майно,\~виданим 05.08.2014року\~державним реєстратором\~реєстраційної служби\~Дніпровського районного\~управління юстиції\~у м.\~Херсоні,\~індексний номер\~25198141\~та витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~індексний номер\~25198273\~сформованим 05.08.2014\~року підтверджується\~право спільної\~сумісної власності\~позивача на\~земельну ділянку,\~яка розташована\~за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої головою ОСН №5 про те, що відповідач [PERSON] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 22 грудня 2000 року за вказаною адресою не проживає. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved