Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що згідно постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу (метану) вугільних родовищ. Відповідно до п.2 розділу 3 Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним і постачальником на умовах типового договору, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ. [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Останній фактично споживав природний газ та здійснював частково оплату його вартості, що свідчить про згоду приєднатися до умов договору постачання природного газу побутовому споживачу. За дорученням постачальника 28.02.2019 за адресою відповідача представниками оператора ГРМ - АТ «Криворіжгаз» було здійснене відключення газових приладів на вводі та складено відповідний акт. В період з 01.11.2018 по 28.02.2019 відповідачу було поставлено природного газу на загальну суму 10708,44 грн. Відповідач оплату за отримані послуги належним чином не здійснює. В результаті чого за вказаний період виникла заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 10652,77 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 в розмірі 10652,77 грн, а також інфляційні втрати в розмірі 640,55 грн. та 3% річних в розмірі 471,92 грн. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил постачання природного газу, затверджених Постановою KM України № 2496 від 30.09.2015 року, TOB «Дніпропетровськгаз збут» надає фізичній особі-споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу. Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України закріплює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до п. 2 розділу 3 Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п. 4 розділу 3 Правил постачання природного газу, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднання та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Відповідно до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем постачальник (заявник) зобов`язується постачати природний газ споживачеві (боржнику), в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (а.с.18-20). Встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24) та є споживачем послуг, які надає позивач за вказаною адресою. Із розрахунку заборгованості видно, що в період з листопада 2018 року по 31 липня 2020 року відповідачу було поставлено природного газу на загальну суму 10708,44 грн, споживачем частково сплачено суму заборгованості в листопаді 2018 року в розмірі 55,67 грн, заборгованість складає 10652,77 грн. При цьому, нарахувань з березня 2019 року по 31 липня 2020 року в розрахунку заборгованості не значаться (а.с.10). Згідно з інформацією про оплату, [PERSON] в жовтні 2018 року сплатив за послуги позивача 7880,00 грн (а.с.11). Частковою оплатою вартості спожитого природного газу відповідач підтвердив свою згоду на приєднання до умов договору. Відповідно до акту від 05.11.2018 абоненту [PERSON] виконано підключення газових приладів на вводі (а.с.13). Відповідачу за зареєстрованим місцем направлялось повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості, яка станом на 30.11.2018 становила 1997,18 грн (а.с.12). 28 лютого 2019 року газопостачання до будинку відповідача було припинено шляхом відключення газових приладів на вводі, встановлена пломба. Показники лічильника - 24822,04м3, що видно із акту №6232 від 28.02.2019 (а.с.14). Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із [PERSON] однак ухвалою від 13 червня 2019 року, яка залишена в силі на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 16.10.2019, у видачі судового наказу було відмовлено (а.с.15-17). Згідно зі ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, при цьому одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ підлягають задоволенню у повному обсязі. Як видно із матеріалів справи, позивач також заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат в розмірі 640,55 грн. і 3% річних від простроченої суми в розмірі 471,92 грн, нараховані за період 01 грудня 2018 року по 01 серпня 2020 року що видно із розрахунку (а.с. 10). Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком, які підлягають стягненню з відповідача. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені ним при подачі позову до суду у вигляді судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 2102,00 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved