Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини про що свідчать дії відповідача спрямовані на набуття ним цивільних прав та обовязків, а саме фактичне отримання відповідачем від позивача природного газу за допомогою наявного у відповідача газового обладнання (при відсутності у відповідача права на власне постачання природного газу), внаслідок чого у відповідача виникає обовязок оплати позивачу вартості отриманого ним природного газу. Вказував на те, що відповідач своєчасно за надані йому послуги з постачання природного газу не сплачує, внаслідок чого у нього за період з 31.12.2011 року по 15.07.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 668,62 грн. У звязку з наведеним, посилаючись на норми права, просив стягнути з [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» заборгованість за природний газ в сумі 668,62 грн. та 243, 60 грн. витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, вказав також на те, що газові прилади в квартирі [ADDRESS] використовуються, послуги за газопостачання споживачу надаються, а тому просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 28.11.2011 року звернено стягнення на квартиру №1 будинку №15 по 2-й пров. Курчатова в м. Чернівці як на предмет іпотеки та на виконання вказаного рішення суду від виселився із вказаної квартири, у звязку з чим вважає, що не повинен сплачувати комунальні послуги, зокрема за газопостачання, просив в задоволенні позову відмовити. Крім того, вказав, що вхідні двері в квартиру ніколи не закривались, а тому будь-хто мав туди доступ. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав на те, що він проживає по сусідству з кватирою, яка належить відповідачу та йому відомо, що в тій квартирі відповідач не проживає та вхідні двері постійно відкритті, а тому будь-хто може зайти в квартиру та користуватись газовими приладами. Крім того, вказав на те, що в його присутності працівники газової компанії знімали для повірки газовий лічильник у квартирі №1 по 2-му пров. Курчатова, 15 в м.Чернівці. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що квартира №1 в будинку №15 по 2-му пров. Курчатова в м. Чернівці належить на праві власності [PERSON], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а/с 25). Як вбачається з довідки про розрахунок боргу за період з 31.12.2011 року по 15.07.2013 року за споживання природного газу за адресою м.Чернівці, 2-й пров. Курчатова, 15/1 рахується заборгованість у розмірі 668,62грн. (а/с 8). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а споживачем житлово-комунальних послуг визначено фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У відповідності до вимог п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він не є споживачем наданих позивачем послуг з постачання природного газу, оскільки відповідно до рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 28.11.2011 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в частині вимог про його виселення з квартири №1 в будинку №15 по 2-му пров. Курчатова відмовлено та відповідно до інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на час розгляду справи вказана квартира з власності відповідача не вибула та [PERSON] на момент розгляду справи є її власником, оскільки суду не доведено протилежного (а/с 19, 25). Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, у звязку з чим відсутні підстави вважати, що відповідач не є споживачем наданих позивачем послуг. Таким чином, надання позивачем послуг та їх споживання відповідачем є діями осіб, з якими закон, зокрема ст.11 ЦК України, повязує підстави виникнення цивільних прав та обовязків. Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Пунктом 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999року. № 2246 та ст.ст. 67, 68 ЖК України встановлений обовязок споживача здійснювати щомісячну оплату використаного природного газу відповідно до встановлених норм споживання та цін на газ. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за газопостачання за період з 31.12.2011 року по 15.07.2013 року в розмірі 668,62 грн. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався з вимогою про стягнення за відповідача зазначеної вище заборгованості в порядку наказного провадження , проте у прийняті заяви ухвалою від 10.04.2014 року було відмовлено. При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн., що підтверджується копією квитанції платіжного доручення, окрім того при зверненню до суду з даним позовом позивачем відповідно до положень ч. 2 ст. 99 ЦПК України було сплачено судовий збір в сумі 121,80 грн., таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved