Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007294052, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 22525,64 грн. Кредит надається строком на 36 місяців з 17.12.2013 року по 17.12.2016 року, розмір процентної ставки складає 0,01% річних. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2007294052 від 17.12.2013 року, укладеного з відповідачем. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 24.11.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 27009,86 гривень, що складається з: залишок заборгованості за кредитом 21274,30 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1,80 грн., комісія 5733,76 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі, підтримує позовні вимоги та просить суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 17.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007294052, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 22525,64 грн. Кредит надається строком на 36 місяців з 17.12.2013 року по 17.12.2016 року, розмір процентної ставки складає 0,01% річних. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2007294052 від 17.12.2013 року, укладеного з [PERSON]. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 24.11.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 27009,86 гривень, яка складається з: - 21274,30 гривень - залишок заборгованості за кредитом; \~ \~ \~ \~ - 1,80 гривень відсотки за користування кредитом; - 5733,76 гривень комісія за обслуговування кредитом. В силу ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року №1746цс16. В кредитному договорі встановлена сплата щомісячної комісії, однак позивачем не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, що є незаконним, з огляду на викладене, нарахована заборгованість за сплату комісії в сумі 5733,76 гривень, не підлягає стягненню з відповідача. З таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню частково в загальній сумі 21276,10 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом 21274,30 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1,80 грн. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 21276,10 гривень, що складає 78,77% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 27009,86 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1260,32 гривень, що відповідає 78,77% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 1600,00 гривень.

Outcome: partial