Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу 169000,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 137685,57 гривень, інфляційні збитки в розмірі 1121375,60 гривень. Позивач посилався на таке: 23 листопада 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачеві грошові кошти в сумі 1574501,12 гривень, а позичальник зобов,язався повернути вказані грошові кошти у наступний строк: до 23 травня 2012 року - суму 546797,84 гривень; до 24 травня 2012 року 1027703,28 гривень. Станом на день подання позову відповідач не виконав умови договору. В якості забезпечення виконання зобов,язань за договором позики 23 листопада 2011 року було укладено іпотечний договір, що містив застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачав право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки. 12 травня 2015 року у зв,язку з неповерненням суми боргу за договором позики позивачем був укладений договір купівлі-продажу предмету іпотеки за ціною 1099532,00 гривень. Отже, основний борг відповідача перед позивачем становить 169000,00 гривень. На адресу відповідача позивачем неодноразово направлялись вимоги про повернення боргу, відповідач письмово визнав суму боргу та зобов,язався повернути борг. Але не виконав своїх зобов,язань. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання на вимоги кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків, яка станом на 28 серпня 2015 року складала 1121375,60 гривень та три відсотки річних, яка складала на той же час 137685,57 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та показав, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даними позовними вимогами. Крім того, зазначив, що 12 травня 2015 року у зв,язку з неповерненням боргу на підставі договору іпотеки позивач від свого імені уклав договір купівлі-продажу іпотечного нерухомого майна, таким чином, скориставшись правом позасудового врегулювання спору, передбаченого ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Оскільки вимоги позивача щодо повернення грошових коштів за договором позики є недійсними, відповідно і додаткові вимоги щодо основного зобов,язання - три відсотки річних та інфляційні втрати також є недійсними. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню за таких підстав: 22 листопада 2011 року, який посвідчено нотаріально 23 листопада 2011 року , зареєстрованого в реєстрі номер 3236 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. /позивачем вказано іншу дату 23 листопада 2011 року/ між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, у відповідності до якого позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 1575501,12 гривень, що на момент укладення вказаного договору за комерційним курсом продажу доларів США є еквівалентом 194864 доларам США, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Даний договір нотаріально посвідчений / а.с. 4/. Відповідно до п.2 вказаного договору проценти за надання позики не нараховуються та не сплачуються. Відповідно до п.4 договору позики позичальник зобов,язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем/ згідно умов цього договору готівкою в наступний строк: 546797,84 гривень, що є еквівалентом 67673 доларам США - в строк до 23 травня 2012 року включно; 1027703,28 гривень, що є еквівалентом 127191 доларам США в строк до 24 травня 2012 року. Повернення позики повинно бути здійснено в місті Запоріжжі. У відповідності до п.6 договору якщо позичальник не поверне позикодавцеві суму позики, він зобов,язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. У відповідності до п.7 вказаного договору у разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцеві позику згідно визначеного у договору строку, позикодавець буде вправі пред,явити цей договір до суду у порядку і строки, передбачені чинним законодавством України. У відповідності до п.8 вказаного договору за домовленістю сторін забезпечення своєчасного повернення позики є майно, а саме: квартира. що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір укладено за згодою дружини позивача [PERSON]. 23 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір , предметом іпотеки є квартира загальною площею 60,30 кв.метрів, житловою площею 42,10 кв.метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Дублікату договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко А.ПР. 08 листопада 2000 року за реєстровим номером 4385, дублікат виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко А.П. 18 грудня 2000 року за реєстровим номером 4923. Іпотекою за цим договором забезпечується виконання всіх зобов,язань [PERSON]. Предметом цього договору є передача іпотекодавцем іпотепкодержателю в іпотеку вказаного нерухомого майна для забезпечення виконання зобов,язань у повному обсязі, що виникли у [PERSON] на підставі договору позики, укладеного між [PERSON] та іпотеко держателем, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. 23 листопада 2011 року за реєстровим номером 3236 та будь-якими додатковими договорами до нього на суму 1574501,12 гривень, що є еквівалентом 194864,00 доларам США. Таким чином, залишився борг за договором іпотеки в сумі 169000,00 гривень. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач не повернув суму боргу у строк, визначений договором позики. 12 травня 2015 року позивачем від свого імені було укладено договір купівлі-продажу предмета договору іпотеки за ціною 1099532,00 гривень / а.с. 32/. Таким чином, він скористався правом позасудового врегулювання на підставі договору, передбаченого ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов,язання є недійсними. Позивач скористався своїм правом відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» та відповідного застереження, що міститься в договорі іпотеки, втратив право вимагати повернення грошових коштів за договором позики. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов,язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» будь-які вимоги позивача щодо повернення грошових коштів за договором позики є недійсними, відповідно до додаткової вимоги відповідно і додаткові вимоги щодо основного зобов,язання /три відсотки річних та інфляційні втрати/ також є безпідставними. З урахуванням всього викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 16, 526,591, 598, 599, 625, 1046,1047,1050 ЦК України, ст.ст. 3,33,36,38 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed