Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач на підставі наказу № 87-к від 19.06.2012 року був прийнятий на роботу водієм тролейбуса 2-го класу з погодинно-преміальною оплатою праці до Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс». 09.07.2012 року на вул. Івашкевича в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса інвентарний [NUMBER], що належить КП «Київпастранс», під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д. н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та тролейбуса інвентарний [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] По даному факту дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальну справу. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. У відповідності зі ст.75 КК України його було звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2012 року задоволений цивільний позов [PERSON] до КП «Київпастранс», стягнуто в рахунок відшкодування шкоди 108 435 гривень 42 копійки з яких: 104 285 гривень 27 копійок - матеріальна шкода, 3 000 гривень - моральна шкода, 1 150 гривень 15 копійок - судовий збір. В примусовому порядку КП «Київпастранс» частково здійснило виплату коштів на розрахунковий рахунок відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві в розмірі 86 870 гривень 54 копійки. Позивач вважає, що набув право вимоги за регресним позовом та стягнення з відповідача відшкодованої частково суми матеріальної шкоди у розмірі 86 870 гривень 54 копійки. Відповідно до наказу №136 від 11.09.2013 року відповідач звільнений з роботи за власним бажанням. Кошти на відшкодування виплачених позивачем матеріальних збитків з відповідача не утримувались. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 86 870 гривень 54 копійки та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, після оголошення перерви в судове засідання не з'являвся, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 09.07.2012 року приблизно о 7 годині 25 хвилин [PERSON], керуючи тролейбусом та рухаючись по вул. Івашкевича у напрямку вул. Вишгородської в м. Києві, порушивши п.п. 1.5, 2.3, 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, на горизонтальному відрізку проїжджої частини завчасно не знизив швидкість, внаслідок чого допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля «Фольксваген» під керуванням водія [PERSON] Після цього керований [PERSON] автомобіль «Фольксваген» виїхав на проїжджу частину вул. Вишгородської, де зіткнувся з іншим тролейбусом під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП водій автомобіля «Фольксваген» [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вказані обставини підтверджуються вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2012 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців (а.с.14-копія вироку). [PERSON] з 20.06.2012 року працював водієм тролейбуса 2-го класу з погодинно-преміальною оплатою праці у Куренівському тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо КП «Київпастранс», що вбачається з наказу №87 від 19.06.2012 року (а.с.15-копія витягу з наказу). 11.09.2013 року [PERSON] був звільнений за власним бажанням відповідно до наказу №136 Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» (а.с.16-копія витягу з наказу). 12.12.2012 року рішенням Подільського районного суду м. Києва по справі №2607/12284/2012 частково задоволений позов [PERSON] до КП «Київпастранс», треті особи - [PERSON], Куренівське ремонтно-експлуатаційне тролейбусне депо №4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Згідно з рішенням з КП «Київпастранс» стягнуто на користь [PERSON] 104 285 гривень 27 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також 1 150 гривень 15 копійок витрат по сплаті судового збору в дохід держави (а.с.12-13-копія рішення). 23.01.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №36079903 з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2013 року по справі №2607/12284/12 про стягнення з КП «Київпастранс» на користь [PERSON] суми в розмірі 107 285 гривень 27 копійок (а.с.17-копія постанови). На виконання рішення суду від 12.12.2012 року КП «Київпастранс» перерахувало на розрахунковий рахунок відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві кошти на загальну суму 86 870 гривень 54 копійки, а саме платіжними дорученнями: №576 від 08.04.2013 року - 17 285 гривень 27 копійок; №647 від 11.04.2013 року - 10 000 гривень; №602 від 09.04.2013 року - 10 000 гривень; №25688 від 07.05.2013 року - 10 000 гривень; №890 від 11.04.2013 року - 10 000 гривень; №821 від 09.04.2013 року - 10 000 гривень; №788 від 08.04.2013 року - 17 285 гривень 27 копійок (а.с. 4-10-копії платіжних доручень), а всього на загальну суму 84 570 гривень 54 копійки. 11.02.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу за №222 про добровільне відшкодування шкоди в розмірі 85 720 гривень 54 копійки (а.с.19). Відповідач, з вини якого сталася ДТП, добровільно збитки позивачу не відшкодував. Частинами 1 - 3 ст.130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно з п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Частиною 3 ст.233 КЗпП України передбачено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Судом встановлено, що шкоду КП «Київпастранс» завдано з вини [PERSON] Позивачем було проведено на відшкодування матеріальної шкоди виплати на користь [PERSON] в загальній сумі 84 570 гривень 54 копійки у період з 08.04.2013 року по 07.05.2013 року. В частині 3 пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Отже, з часу виплати підприємством сум [PERSON] має обчислюватися річний строк на пред'явлення регресного позову до відповідача, т.т. з квітня-травня 2013 року. Позивачем позов було пред'явлено до [PERSON] 30.04.2015 року, тобто майже через рік після спливу встановленого ч.3 ст.233 КЗпП України річного строку для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству. Оскільки після закінчення строку для звернення з позовами про стягнення з працівників шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям працівник звільняється від обов'язку відшкодувати завдану ним шкоду, суд вважає, що з [PERSON] не може бути стягнуто шкоду, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного, ст. ст. 130, 134, 233 КЗпП України,

Outcome: dismissed