Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість 32 349 гривень 26 копійок, судові витрати в розмірі 323 гривень 49 копійок. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.04.2013 року відповідач по справі [PERSON], 03.04.2013 року отримала кредит у розмірі 24 572,67 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 11.02.2014 року має заборгованість - 32 349 гривень 26 копійок, яка складається з наступного: - 22 701, 86 грн. - заборгованість за кредитом; - 2 228, 92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 401, 85 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1 516,63 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 32 349, 26 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі за вказаними доводами та підставами, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов не визнає в повному обсязі, та надала на адресу суду письмове заперечення проти позову, в якій вказує, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.04.2013 року. Відповідно до цієї угоди дата остаточного погашення заборгованості становить 30.04.2016 року, а тому відповідач вважає, що позивач передчасно звернувся до суду. Крім того, розрахунок який наведено у позовній заяві є невірним, тому що по-перше позивачем не враховано та не відображено у позовні заяві часткове погашення заборгованості, по-друге вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 5 401,85 грн., штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина), 778,88 грн. штраф (процентна складова) не ґрунтуються на законі, це свідчить про безпідставне намагання застосувати до відповідачки подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України. Відповідно до ст.549 ЦК України пеня і штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Таким чином, умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника, викладена відповідно до ст.215 ч.2 ЦК України являється нікчемною і не може застосовуватися до боржника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.04.2013 року відповідач по справі [PERSON], 03.04.2013 року отримала кредит у розмірі 24 572,67 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також в разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. На час розгляду справи суду не надано відомостей про погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором та позивач наполягає на її стягненні у повному обсязі. Банк належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, проте відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позичальником. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов'язковими для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору га вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦДК України порушенням зобов'язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Так позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 323 грн. 49 коп., що підтверджується відповідною квитанцією /а.с.1/, та згідно вимог до ст. 88 ЦПК України, сума судового збору в розмірі 323 грн. 49 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved