Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач \~звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У вказаному помешканні зареєстрований позивач та його донька. Остання, не проживає в житловому приміщені більше одного року, не сплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку. Зазначає, що реєстрація відповідача у його житловому будинку, позбавляє його права на вільне розпорядження майном. Посилаючись на наведене, просить суд, визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 09.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. У визначений ухвалою строк відзиву від відповідача до суду не надходило. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання повісток та розміщення судового оголошення. Як визначено у частині першій\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Дата державної реєстрації права власності 10.07.2008 року. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.03). З копії будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] випливає, що відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 23 січня 1993 року (а.с.07-08). За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 04.08.2008 (а.с.17). Факт не проживання [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання підтверджується довідкою Гіркополонківською сільською радою Луцького району № 337 від 26.10.2020 (а.с.09). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] ,\~ [PERSON] \~підтвердили факт\~не проживання\~ [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання тривалий час. За змістом\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною третьою\~статті 319 Цивільного кодексу України\~усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою\~статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов: відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік та відсутність поважних причин непроживання за адресою такого жилого приміщення. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в будинку позивача, однак за власним бажанням, добровільно залишила помешкання, тобто визначила собі інше місце проживання, спірним житлом не користується, не бере участі в його утриманні та оплаті комунальних послуг. Наведене свідчить, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку без поважних причин більше ніж один рік. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин відсутності понад рік, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5\~Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved