Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 04.08.2015 року мотивуючи тим, що 08.10.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний» № 300937/61955/5-14, згідно якого він вніс до каси банку кошти в розмірі 10000,00 доларів США. 08.03.2015 року закінчився строк дії договору, заборгованість за яким становить 10000,00 доларів США, на його неодноразові звернення банк не реагує, усні обіцянки працівників банку про повернення депозитного вкладу результатів не дали. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 10000,00 доларів США депозитного вкладу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник позивача, адвокат за договором, Дідич Поліна Володимирівна в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи банк повідомлено належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представника відповідача до суду не надходили, а тому, на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст.11 ЦК України). Судом встановлено, що 08.10.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний», шляхом підписання договору-заяви № 300937/61955/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на строк з 08.10.2014 року по 08.03.2015 року, в іноземній валюті, за умовами якого банк приймає грошові кошти від [PERSON] на вкладний рахунок в розмірі 10000,00 доларів США, у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», що стверджується копією договору-заяви та копією меморіального валютного ордеру № 14436670 від 08.10.2014 року про внесення позивачем грошових коштів на відповідний рахунок в сумі 10000,00 доларів США. Згідно з п.2 цього договору, за час користування коштами вкладу протягом встановленого строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,85 % річних. Умовами вказаного договору передбачено право вкладника поповнювати вклад за згодою банку, а також вимагати дострокового повернення суми вкладу у порядку та на умовах, викладених в п.5.3 Основних умов. Відповідно до п.6 даного договору, після закінчення строку, на який договір укладено, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. В п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які розміщені на сайті банку, передбачено, що вкладник не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу повинен надати банку письмову вимогу про повернення вкладу, де зазначити спосіб повернення: видача готівкою або перерахуванням на його власний поточний картковий або інший вкладний рахунок. У разі ж, коли вкладник не надав банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення вкладу після закінчення строку, визначеного договором-заявою, строк розміщення строкового вкладу вважається продовженим на той же строк. При цьому кількість пролонгацій строку розміщення вкладу за договором не обмежена. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.7-12), оскільки термін дії договору закінчувався 08.03.2015 року, який є святковим днем, 09.03.2015 року також був вихідним днем, позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про повернення коштів за договором про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний», № 300937/61955/5-14 від 08.10.2014 року, 10.03.2015 року. Відповідач, в свою чергу, листом від 05.06.2015 року за № 01/05/365 ( а.с.7), відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів та надав роз'яснення про набуття з 04.06.2015 року чинності Постанови Правління Національного банку України від 03.06.2015 року за № 354 «Про врегулювання ситуації на грошовому - кредитному та валютному ринках України» та пропозицію про вибір будь - якого із шляхів отримання вкладу, які викладені в зазначеній постанові. На повторні заяви позивача від 02.06.2015 року та 26.06.2015 року про повернення вкладу, відповідач листом від 10.07.2015 року за № 01-05/384, повідомив, що інформація позивача буде прийнята до уваги та детально розглянута представниками Банку, а питання порушені у заявах будуть виконані у найближчий час, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.9-11). Будь-яких доказів стосовно того, що строк дії договору банківського вкладу від 08.10.2014 року було пролонговано на той же строк, відповідачем до суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що по закінченню строку договору банківського вкладу від 08.10.2014 року банк не повернув позивачу кошти в розмірі 10000,00 доларів США. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови укладеного між сторонами договору про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний» № 300937/61955/5-14 від 08.10.2014 року, а тому вимоги позивача про повернення йому суми вкладу є обґрунтованими. Позивач просить суд стягнути кошти з відповідача в іноземній валюті в сумі 10000,00 доларів США. Відповідно до договору про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний» № 300937/61955/5-14 від 08.10.2014 року та меморіального валютного ордеру № 14436670 від 08.10.2014 року, позивачем внесено грошові кошти на відповідний рахунок в сумі 10000,00 доларів США. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст.192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Також за ст.533 ЦК використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як вказано вище в рішенні, депозитний рахунок позивачу відкрито банком саме в доларах США, а тому стягнення з відповідача на користь позивача коштів в доларах США не суперечить приписам діючого законодавства. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист його прав, як споживача, а тому, на підставі ст.88 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави. Ціна позову - 10000доларів США, за офіційним курсом НБУ станом на 17.09.2015 року (1 дол. США : 21,822 грн.) становить 218220 грн., тоді сума судового збору (1% від ціни позову) буде становити 2182, 20 грн.

Outcome: approved