Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому зазначив, що між ПАТ „ІМЕКСБАНК та [PERSON] 07 червня 2012 року укладений Договір № 999-00017506/1 про надання кредиту, на підставі якого банком було надано овердрафт за допомогою платіжної картки Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 30000 гривень, зі сплатою 19% річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 06 червня 2014 року. 07.06.2012 року між банком та позичальником укладений Договір № 999-00017506 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи. Також, за Договором № 999-00017506 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи від 07.06.2012 р. та відповідно до додатку №1 до договору про надання кредиту № 999-00017506/1 від 07.06.2012 р. Позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно комісію за розрахункове обслуговування поточного рахунку. Загальна сума щомісячного платежу по вищезазначеним зобовязанням визначена в додатку №1 до договору кредиту. На протязі періоду кредитування, Відповідач порушує умови Договору кредиту щодо сплати основної заборгованості, нарахованих відсотків та комісії, в звязку з чим 12 вересня 2013 року банк звернувся до відповідача з листом-претензією щодо погашення заборгованість в повній сумі, але вимоги банку відповідачем були проігноровані. У звязку з чим [PERSON] були нараховані штрафні санкції за порушення умов договору кредиту в сумі 14000 гривень. Таким чином, взяті зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, та станом на 28.08.2015 року має заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 39973,71 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. З позовними вимогами представник відповідача не погодився неодноразово надавав заперечення, які остаточно визначені в наступному Розмір заборгованості розраховується по позивачем з базової суми 30000грн., в той час як [PERSON] отримала від банку кредит у сумі 28 050грн.. Згідно Додатку № 1 до договору про надання кредиту, розмір щомісячних платежів по договору повинен складати по 1962, 26грн. щомісячно. Так, в період з 04.07. по 13.09.2013 р. [PERSON] сплачувались щомісячні платежі у розмірі 2000грн. Здійснено 15 платежів на загальну суму 30000грн. Таким чином, щомісячна переплата складала 37, 74 грн., а всього 566,10 грн. та відповідно до п.2.8. Кредитного договору черговості платежів, переплачені суми повинні бути зараховані на погашення нарахованих, але не сплачених в строк процентів. Оскільки позивачем списання цих сум не здійснено то розмір заборгованості по нарахованим, але не сплаченим в строк процентам за користування кредитом має бути зменшений на 566,10 грн. і складати 3 711,58 грн. (4277,68 - 566,10). Посилаючись на п. п. 4.9. Кредитного договору, Банк просить стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 200грн. за перший прострочений платіж, та 500грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж, а всього 14000грн. Вважає, що ця сума завищена і не відповідає фактичним кредитним взаємовідносинам сторін, оскільки відповідно до «Розшифрування нарахувань та погашень заборгованості» мало місце прострочення на 19 днів платежу за березень 2013 р. де нарахований штраф 200грн. Далі оплата йшла за графіком. Нарахування штрафу у розмірі 500грн. за травень вважає неправомірним через відсутність прострочень. Наступне прострочення у червені 2013р. та нарахований штраф 500грн., а має бути нарахований 200грн. з огляду на те, що платіж прострочено не поспіль. Наступне прострочення було у серпні 2013р. де також нарахований штраф 500грн., а має бути - 200 грн. (платіж прострочено не поспіль). З жовтня 2013 р. по 28.08.2015 р. дійсно почалися щомісячні прострочення платежів і нарахування Банком штрафів у розмірі по 500грн., починаючи з листопада 2013 р. є правомірними. Таким чином, у 2013 р. вважає, що позивачем безпідставно нараховані штрафні санкції на загальну суму 1 600 грн., а тому розмір штрафу має складати 12400грн. (14000 - 1\~600). Також зазначив, що штраф за своєю правовою природою є компенсацією за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за договором, а тому вимоги щодо стягнення штрафу в розмірі 14000грн. при сумі заборгованості 25973,71грн., вважає такими, що суперечить вимогам п.5 ч.3.ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», як несправедливі умови договору, а саме «встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором». Щодо стягнення з [PERSON] - 10 800 грн., як комісію за розрахункове обслуговування поточного рахунку, вважає що позивачем не доведено, що відповідачеві надавались послуги саме як валютно-обмінні операції. В той же час, згідно доданого до позову «Розрахунку заборгованості за кредитом» на 28.08.2015р. заборгованість складає 39 973,71 грн., доданого позивачем до позову «Розшифрування нарахувань та погашень заборгованості позичальника [PERSON]І.» станом на 28.08.2015р., згідно до якого заборгованість за кредитом складає 25 973,71 грн. Відповідно до отриманого відповідачем від представника кредитора - ТОВ «УКГ ФІНАНС» «Повідомлення про візит» (копія у справі) заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 999-00017506/1 від 07.06. 2012 р. станом на 08.09.2015 р. складає 25 990, 62 грн. Отже додані позивачем до позову розрахунки та розшифрування суперечать один одному в частині загальної суми заборгованості. Таким чином представник відповідача вважає, що за умови доведеності позовних вимог, правомірним можна було б вважати стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту в сумі 10896,02 грн.; заборгованості по нарахованим і несплаченим відсоткам в сумі 3711,58 грн.; штраф в сумі 12400грн., а всього 27 007,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Під час розгляду справи надав суду письмові пояснення на заперечення відповідача в яких зазначив, що [PERSON] отримала кредит у сумі 28050грн., оскільки згідно п.п. 2.7 Договору про надання кредиту № 999-00017506/1 від 07.06.2012 року комісія за надання готівки сплачується позичальником одноразово в розмірі 6,5% від суми наданого овердрафту 30000грн., саме тому позивачем отримано 28050грн. Згідно п.п. 2.5. проценти за користування кредитом на умовах овердрафту нараховуються Банком на щоденні дебетові залишки та погашаються при надходженні коштів на рахунок Позичальника. Нарахування процентів здійснюється Банком щодня за методом „факт/факт, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Крім того, згідно п.п. 2.8 Договору, за наявності заборгованості по кредиту та /або процентах за користування ним та /або неустойки встановлена черговість погашення Позичальником заборгованості. Погашення Позичальником заборгованості кожної наступної черги повинно відбуватися після повного погашення заборгованості попередньої черги. Сторони встановлюють, що Банк має право самостійно зараховувати, які направлені Позичальником на погашення заборгованості, згідно встановленої черговості. Тому заперечення відповідача щодо необґрунтовано нарахованих процентів на суму 566,10грн. є безпідставними. Згідно п.п.2.6 Кредитного договору сплата процентів Позичальником здійснюється щомісячно за фактичний термін користування кредитом не пізніше 07 числа, починаючи з 07 липня 2012 року. Однак відповідачем заборгованість сплачена 26.03.2013 року, а не 07.03.2013 року. Також сплачено 12.04.2013 року, а не 07.03.2013 року. Тобто має місце прострочення платежу. В п.п. 4.9. договору кредиту встановлена відповідальність Позичальника за повне або часткове прострочення повернення кредиту (овердрафту) та /або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором у вигляді обовязку сплатити Банку штраф у розмірі - 200грн. за перший прострочений платіж, та 500грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Саме тому відповідачу були нараховані штрафні санкції за порушення умов договору кредиту в сумі 14000грн. В запереченні на позовну заяву зазначено, що позивач безпідставно нарахував відповідачу комісію за розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку в сумі 10800 грн., тоді як комісія за розрахунково-касове обслуговування складає 6,5% від суми кредиту або 1950 ,00 гривень. Проте, відповідно до п.2.7. кредитного договору № 999-00017506/1 від 07.06.2012 року одноразово в розмірі 6,5% від суми наданого овердрафту, тобто в сумі 1950,00 гривень позичальником сплачується комісія за надання готівки, тобто за розрахунково-касове обслуговування, повязане з видачею готівки. В Додатку №1 до договору про надання кредиту № 999-00017506/1 від 07.06.2012 року, в розділі «Супутні витрати: комісія», зазначено, що відповідач повинен сплачувати комісію в розмірі 450грн. щомісячно, у стовбці Додатку №1 за №5.3 де проставлена сума комісії - 450грн., зазначено, що це комісія за інші послуги (валютно-обмінні операції, юридичне оформлення, тощо). Отже 10800грн. складається із щомісячних платежів по 450грн. кожний. Щодо заперечень представника відповідача, що розрахунок заборгованості за кредитом суперечить Розшифруванню нарахувань та погашень заборгованості за кредитним договором в частині суми заборгованості тому, що у Розшифруванні нарахувань і погашень не зазначається сума штрафних санкцій . Штрафні санкції та їх нарахування вказані безпосередньо у Розрахунку заборгованості та складають 14000грн. Отже сума заборгованості відповідача складає 39973,71 грн. (25973,71 + 14000). Щодо інформації, наданої ТОВ „УКГ ФІНАНС, представник позивача вважає необхідним зазначити, що всі розрахунки здійснюються безпосередньо АТ „ІМЕКСБАНК та саме розрахунок заборгованості наданий позивачем є вірним. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги ними визнаються частково, з урахуванням їх заперечень поданих на позовні вимоги. Вислухав представника відповідача, дослідив матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 червня 2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено Договір № 999-00017506/1 про надання кредиту, на підставі якого банком було надано овердрафт за допомогою платіжної картки Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 30000 гривень, зі сплатою 19% річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 06 червня 2014 року. Відповідно до п. 1.1 умов Договору кредиту, Банк зобовязується надати для власних потреб Позичальника за допомогою платіжної картки Visa Electron у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку № 999-00017506 коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку, в межах встановленого строку та ліміту овердрафту. Також Договором кредиту передбачено отримання кредиту Позичальником самостійно за допомогою платіжної картки у готівковій чи безготівковій формі. Згідно п. 2.2 Договору кредиту, моментом (днем) надання кредиту на умовах овердрафту вважається момент (день) використання Позичальником кредитних коштів на умовах Договору, зокрема, отримання Позичальником готівки чи здійснення ним безготівкового платежу з рахунку. Банк свої зобовязання за Договором кредиту щодо видачі кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується виписками з особового рахунку № 999-00017506 за період з 07.06.2012 року по 28.08.2015 року. Проте [PERSON] прийняті зобовязання не виконуються, у звязку з чим станом на 28 серпня 2015 року вона має заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 39973,71грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 10896,02грн.; заборгованості по сплаті відсотків - 4277,69грн.; комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку 10800грн., а також штрафу 14000грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості фізичної особи по кредитному договору № 999-00017506/1 від 07.06.2012 року. Листом-претензією, яка була надіслана банком на імя [PERSON] з вимогою погасити заборгованість в повній сумі, останньою отримана, але була проігнорована, борг не сплачений, у звязку з чим банку звернувся з позовом до суду. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 530, 1049 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачкою істотно порушуються умови договору, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором № 999-00017506/1 про надання кредиту від 07.06.2012 року, яка станом на 28.08.2015р. складається з заборгованості за кредитом - 10896,02грн.; заборгованості по сплаті відсотків - 4277,69грн.; комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку 10800грн. При визначенні розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідачки за порушення умов договору, то суд виходиться з вимог ст.. ст..549 ч.1,551 ч.3 ЦК України, та вважає за необхідне зменшити його розмір через неспіврозмірність реальним збиткам позивача до 4000 грн., що буде відповідати принципам справедливості і не призведе до дисбалансу договірних прав та обовязків сторін. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 299,73грн.

Outcome: partial