Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача задоволено частково, зобов'язано фізичну особу-підприємця [PERSON] повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору №ДК 06/12-10 від 02.12.2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. 11.12.2012 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 набрало законної сили. 21.01.2013 року на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 видано виконавчий лист. 11.02.2013 року постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Крайняка М.С. відкрито виконавче провадження №36445964 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011. Всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Крайняк М.С. не вжив жодних заходів примусового характеру до боржника [PERSON], внаслідок чого станом на 19.08.2014 року рішення суду залишається невиконаним. Протягом 18-ти місяців суд неодноразового визнавав протиправними рішення, дії та бездіяльність посадових осіб Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, які були вчинені ними у виконавчому провадженні №36445964 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011. Зазначає, що в результаті вищезазначених систематичних протиправних дій, рішень та бездіяльності посадових осіб Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває у постійній стресовій ситуації, змушений докладати надмірних зусиль, витрачати свій час для того, щоб рішення суду було належним чином виконано, чим йому була завдана моральна шкода як стягувачу у виконавчому провадженні. Просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 6000 грн. та судові витрати по справі. В наданій до суду заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились. Від Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Державна казначейська служби України про причини неявки свого представника не повідомляла. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,169,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача задоволено частково, зобов'язано фізичну особу-підприємця [PERSON] повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору №ДК 06/12-10 від 02.12.2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. 11.12.2012 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 набрало законної сили. 21.01.2013 року на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 видано виконавчий лист. 11.02.2013 року постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Крайняка М.С. відкрито виконавче провадження №36445964 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011. Під час здійснення виконавчого провадження №36445964 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 рішення, дії та бездіяльність посадових осіб Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції неодноразово в судовому порядку визнавались протиправними, що підтверджується відповідними ухвалами Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, винесеними за результатами розгляду скарг [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, неправомірність рішень, дій та бездіяльності посадових осіб Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції встановлені судовими рішеннями, що набрали чинності та не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст.48 Бюджетного кодексу України в України застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Відповідно до п.8 ст.7, п.п.1,2 ст.23 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначеними бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України». 06.02.2013 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845», яка прийнята в зв'язку із приведенням постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» у відповідність із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відповідно до п.41 Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок злочину. Відповідно до п.16 Порядку, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів: 1) для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів; 2) що надійшли в результаті повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії; 3) що надійшли від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, вилученого уповноваженими державними органами; 4) що надійшли в результаті конфіскації національної або іноземної валюти; 5) що надійшли в інший установлений законодавством спосіб; 6) з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного та місцевих бюджетів з відшкодування такого податку. Відповідно до п.18 Порядку виконання виконавчих документів щодо стягнення судових витрат, зарахованих до державного та місцевих бюджетів, здійснюється органами Казначейства без звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, за відповідною інформацією. Конституційним Судом України у рішенні від 03.10.2001 року по справі №1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Згідно роз'яснень, наведених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст.9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, відшкодування громадянинові шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові суми відшкодовуються Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Як встановлено судом, під час здійснення виконавчого провадження №36445964 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 рішення, дії та бездіяльність посадових осіб Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції неодноразово в судовому порядку визнавались протиправними, рішення суду тривалий час не виконувалось, що змушувало позивача неодноразово звертатись з відповідними скаргами для захисту своїх прав, як сторони у виконавчому провадженні, для того, щоб рішення суду було належним чином виконано, призводило до порушення звичайного ритму життя, додаткового емоційного навантаження, необхідності прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] підлягає стягненню у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Державна казначейська служба Україна та його територіальні органи звільнені від сплати судового збору у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів. В зв'язку з цим та враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial