Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і свої вимоги мотивував тим, що 07 листопада 2014 року помер його батько [PERSON]. За життя батьку позивача на праві спільної сумісної власності разом з колишньою дружиною [PERSON] належала квартира № 189 в будинку № 30 «А» по вулиці Марата в м. Шостка, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.01.1994 року, але державна реєстрація права власності на квартиру не проведена. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у звязку з тим, що не була проведена державна реєстрація права власності у відповідному Державному реєстраційному органі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1994 року, що суперечить п.п.4.14, 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, а тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті батька, не має наміру відмовлятись від її прийняття, але оформити прийняття спадщини не має можливості по причині відсутності реєстрації права власності спадкодавця на спірну частку квартири в реєстраційному органі, тому він змушений звернутися до суду, прохав встановити факт належності за життя 1/2 частки квартири померлому [PERSON] та визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири у порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача- виконавчого комітету Шосткинської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, заперечень проти позову не мають. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, прохала розглянути справу без її участі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Виходячи із положень ст.ст. 356, 372 ЦК України власність двох і більше осіб є спільною власністю, при цьому вважається, що частки є рівними, особи мають право визначити ці частки у власності, або звернутись із таким позовом до суду. Згідно ст.1 226 ЦК України частка у спільній сумісній власності успадковується на загальних підставах, тобто по закону чи заповіту. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів, які посвідчують право власності. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1994 року, виданого в/о «Свема»[ADDRESS] в будинку № 30 А по вул. Марата в місті Шостка Сумської області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 7) Свідоцтвом про смерть підтверджується, що [PERSON] помер 07 листопада 2014 року. ( а.с. 8) Як вбачається з довідки КП ППО «Енергія» від 21.11.2014 року у квартирі № 189 в буд. 30 А по вул. Марата в м. Шостка був зареєстрований до дня смерті [PERSON]. Позивач зареєстрований у вказаній квартирі з 01.03.2005 року /а.с. 5, 9/ Свідоцтвом про народження підтверджується, що позивач [PERSON] є сином [PERSON]. ( а. с. 6) Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 257 від 21.08.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після батька [PERSON] на частину квартири у звязку з тим, правовстановлюючий документ на спадкове майно - свідоцтво про право власності на житло, не зареєстроване у відповідному реєстраційному органі /а.с. 10/ Також у вказаній постанові зазначено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] Дані про інших спадкоємців відсутні. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 23.11.2000 року. Оскільки позивач проживав зі спадкодавцем на момент його смерті, то є таким що прийняв спадщину (ч. 3 ст. 1268 ЦК України) Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дослідженими доказами підтверджено, що за життя [PERSON] належала 1/2 частка квартири, а позивач є єдиним спадкоємцем та таким що прийняв спадщину. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved