Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.10.2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В порушення умов вказаного договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 17.01.2019 року допустила заборгованість у сумі 11682,08 грн., яка складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом 2601,30 грн., заборгованість за пенею 8048,30 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 532,48 грн., яку просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, будучи належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. В звязку з неявкою сторін, згодою представника позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу. Із-за неявки в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 03.10.2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Цією ж заявою відповідачка ствердила, що ознайомлена та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обовязок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів, що передбачено п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.12.8 вказаних Умов банк стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів/Памяткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами Банку, якщо інше не передбачено п.2.1.12.13. Відповідач належним чином зобовязання за Договором не виконувала, в результаті чого станом на 17.01.2019 року її заборгованість перед Банком становить: заборгованість по відсотках за користування кредитом 2601,30 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 532,48 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.10.2013 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] пені в сумі 8048,30 грн., в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору,\~\~а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу\~як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 597 грн. 62 коп. (2601,30\~+\~500\~+\~532,48\~=\~3633,78, що становить 31,11% від 11682,08. 31,11% від 1921 = 597,62). За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial