Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивує свої вимоги тим, що відповідно до заповіту ним було успадковане все майно його дружини - [PERSON], яка померла 13.05.2011 р., а саме: будинок та земельна ділянка, що знаходиться в місті Суми. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] було видане державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори. Відповідно до вищевказаного свідоцтва та заповіту позивач є єдиним спадкоємцем. Проте оформити свої спадкові права на іншу спадщину - 2 земельні ділянки позивач не зміг, оскільки на них відсутні відповідні Державні акти. Дані земельні ділянки були придбані на імя дружини позивача в 2005 та 2006 році відповідно до Договорів купівлі продажу земельних ділянок. Проте отримати державні акти про право власності на землю дружина за життя не встигла. Таким чином, виникла ситуація при якій, спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Та внаслідок цього, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Тому позивач просить встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки площею 0,080га, під №15, кадастровий №5910191500:01:012:0015, що знаходиться на території Піщанської сільської ради м. Суми, садівниче товариство «Тополя» та земельної ділянки площею 0,076га, під №20, кадастровий №5910191500:12:012:0020, що знаходиться на території Піщанської сільської ради м. Суми, та визнати за позивачем [PERSON], 29.09.1953р.н., (Ід.код. [NUMBER]), право власності на земельну ділянку площею 0,080га, під №15, кадастровий №5910191500:01:012:0015, що знаходиться на території Піщанської сільської ради м. Суми, садівниче товариство «Тополя» та на земельну ділянку площею 0,076га, під №20, кадастровий №5910191500:12:012:0020, що знаходиться на території Піщанської сільської ради м. Суми, садівниче товариство «Тополя» в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з зазначених вище підстав, просив їх задовольнити. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву в якій справу просить розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до заповіту [PERSON] було успадковане все майно його дружини - [PERSON], яка померла 13.05.2011 р., а саме будинок та земельна ділянка, що знаходиться в місті Суми. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом йому було видане державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори. Відповідно до вищевказаного свідоцтва та заповіту [PERSON] є єдиним спадкоємцем. Проте оформити свої спадкові права на іншу спадщину - 2 земельні ділянки позивач не зміг, оскільки на них відсутні відповідні Державні акти. Дані земельні ділянки були придбані на імя дружини позивача в 2005 та 2006 році відповідно до Договорів купівлі продажу земельних ділянок. Проте отримати державні акти про право власності на землю дружина за життя не встигла. Згідно з п.4.12 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядку) Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 глави 10 Розділу II Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без змін її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину ( п.1.4 глави 2 Розділу II Порядку). До 02.05.2009 р. документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку незалежно від способу набуття власником такого права, виступав виключно державний акт. Таким чином, виникла ситуація при якій, спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Та внаслідок цього, змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. За приписами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 319 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обовязки спадкодавця переходять до спадкоємців. За таких обставин суд вважає, що права позивача, як спадкоємця, на оформлення своїх прав щодо володіння спадковим майном порушено, та підлягають захисту у судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved