Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.1993 року, позивач є власником житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] . У вказаному будинку позивач проживає з 1974 року. Крім позивача, у будинку також проживала та зареєстрована його донька - [PERSON] . Разом з тим, з 2009 року відповідач перестала проживати в будинку та виїхала у невідомому напрямку. Таким чином, відповідач останні 10 років не проживає за місцем реєстрації, не приймає жодної участі в оплаті комунальних послуг та забезпеченні збереження майна. Вказана бездіяльність відповідача порушує права та законні інтереси позивача як власника нерухомого майна. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. На стягненні судових витрат не наполягали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.1993 року, посвідченого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є власником житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.11.2014 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї №37 або зареєстрований у житловому приміщенні від 06.06.2019 року, в домоволодінні [ADDRESS] , окрім позивача, зареєстровані: [PERSON] (дружина позивача); [PERSON] (донька позивача); [PERSON] (донька позивача). З акту від 06.06.2019 року, складеного головою квартального комітету №18 Недигаловою А.В., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] осіб, але фактично донька [PERSON] за даною адресою не проживає з 2009 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved