Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим що з 18.11.1983 року по 24.11.1993 року та з 13.10.2003 року по 22.06.2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я. Згідно акту № 23 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивачу встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 19.04.2012 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двохстороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.). Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлене ППЛЕК 19.04.2012 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. 09.07.2012 року позивачу вперше встановлено 55% стійкої втрати професійної працездатності, а 20.06.2014 року на МСЕК встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності. Внаслідок чого позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 13000 грн., оскільки у нього погіршився стан здоров'я: важко дихати, виникли головні болі, постійний шум у вухах. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заподіяну моральну шкоду у зв'язку з професійними захворювання у розмірі 13 000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Журавльова М.В. проти позову заперечувала та просила в позові відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у періоди з 18.11.1983 року по 24.11.1993 року та з 13.10.2003 року по 22.06.2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений на підставі п.2 ст. 40 КЗпП (а.с.5,6) З акту № 23 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.05.2012 року вбачається, що позивачу встановлено діагноз: ХОЗЛ ІІ стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 19.04.2012 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двохстороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.). Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлене ППЛЕК 19.04.2012 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ (а.с.9) 09.07.2012 року позивачу вперше встановлено 55% стійкої втрати професійної працездатності, а 20.06.2014 року на МСЕК встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності (а.с.12) Судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, яке в свою чергу потягло за собою спричинення фізичних і моральних страждань. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Враховуючи, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON] тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 9500 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,6 грн.

Outcome: partial