Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання спільною сумісною власністю сторін між нею та колишнім чоловіком відповідачем [PERSON], обєкт незавершеного будівництва житловий будинок № 14 «а» по провулку Вишневий в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, визнання за ними прав власності по ? частині зазначеної нерухомості та встановлення порядку користування нею. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали в повному обсязі. Зазначивши, що як субєкт підприємницької діяльності, та від продажу іншої нерухомості (будинку та земельної ділянки) позивачка мала кошти для здійснення будівництва спірного обєкту, будівництво якого почалося у квітні 2009 року. Відповідач [PERSON] та його представник вимог позову [PERSON] не визнали, заперечуючи проти прав останньої на спірну нерухомість, разом з тим визнали вимоги другого позову [PERSON] (колишньої, до [PERSON], дружини) щодо поділу будівельних матеріалі, що були використані на будівництво спірної нерухомості, саме між ними. Після зміни [PERSON] своїх вимог щодо поділу будинку по 1/2 частині, між нею, [PERSON] та відповідачем (колишнім чоловіком) ні відповідач, ні його представник в судове засідання не зявлялися. Представник позивача [PERSON] за другим позовом заперечував проти задоволення вимог позову [PERSON], наполягаючи на вимогах щодо поділу будинку між колишнім чоловіком позивачів відповідачем [PERSON], та нею, тобто [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним, стверджуючи, що вони разом з відповідачем здійснювали будівництво спірного будинку у період з 2007 року по березень 2009 року. Третя особа (зять відповідача, тобто чоловік дочки відповідача [PERSON]М.) та його представник заперечували проти вимог обох позовів, наполягаючи на тому, що будівельні матеріали з яких побудований спірний обєкт незавершеного будівництва в рахунок погашення боргу відповідача [PERSON] належать саме йому. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволені другого позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з положень ч.ч.1 і 2 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставині, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до вимог ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Положення ст.355 ЦК України визначають, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до положень ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. З огляду положень ч.1 ст.316, ч.1 ст. 317, ст. 318, ч.1, 3, 6, 7 ст.319, 325, 328, 334, Глави 26, 379, 383, 386, 391 ЦК України ст.ст. 60, 61, 63, 65, 66, 68 СК України визнається право спільної сумісної власності подружжя на майно, яке нажите ними у шлюбі, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Подружжя має право домовитись між собою про порядок користування майном. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно. Розпорядження цим майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою. Майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Положеннями п.п.1 та 3 ч.1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з положеннями ст. 70 СК України, при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до положень п.п.23 і 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час придбання зазначеного майна. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Згідно із положеннями ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності, особа може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Відповідно до постанови Верховного суду по цивільній справі № 6-56цс12 від 20 червня 2012 року, недобудований подружжям будинок може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя в порядку ст.60 СК України, а тому, застосування ст.331 ЦК України можливо саме при розгляді зазначеного цивільного спору. Судом достовірно встановлено та визнано сторонами, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2009 року по 1 вересня 2010 року. З матеріалів справи також вбачається, що позивач за другим позовом [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] у період з 18 лютого 2006 року по 3 березня 2009 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 702247-64537 від 12 березня 2007 року, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1251 га, кадастровий № 3221455300:01:060:0037, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії В00 від 18 листопада 1999 року, позивач [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець. У відповідності до договорів купівлі-продажу від 24 березня 2009 року, посвідчених приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], за реєстровими № №360 та 365, позивач [PERSON] за рахунок продажу будинку та земельної ділянки отримала кошти в сумі 464000 грн. За актом готовності обєкта до експлуатації № 1563 від 16 грудня 2010 року індивідуального житлового будинку по провулку Вишневий, 14 «а», в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, будівельно-монтажні роботи виконані у період з квітня 2009 року по червень 2010 року. За рішеннями виконавчого комітету Глевахівської селищної ради № 173 від 30 жовтня 2006 року та № 161 від 27 жовтня 2010 року, відповідачеві [PERSON] дозволено виготовити проектно-технічну документацію на будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1251 га по провулку Вишневий, 14 «а», в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки від 6 грудня 2010 року підтверджує побудову по провулку Вишневий, 14 «а», в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, житлового будинку на замовлення відповідача [PERSON] Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 15 травня 2013 року підтверджені обставині прав сторін позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] щодо спільного сумісного майна обєкту незавершеного будівництва по провулку Вишневий, 14 «а», в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. За звітом Центру незалежної оцінки «Актив Інвест» від 10 листопада 2010 року, роботи на житловому будинку № 14 «а» по провулку Вишневий в смт. Глеваха Васильківського району Київської області виконані у відповідності до державних стандартів, будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарно-гігієнічного нормативів законодавства, що діяли на момент закінчення будівництва. Загальний стан житлового будинку та інженерних мереж можна охарактеризувати як добрий та придатний для введення в експлуатацію. Таким чином, суд, з огляду на зібрані у справі докази приходить до висновку, що спірний обєкт незавершеного будівництва набутий сторонами фактично саме в період їх шлюбу, а тому, його можна визнати обєктом їх спільної сумісної власності колишнього подружжя. У відповідності до висновків експерта судової будівельно-технічної експертизи № 38/37-13 від 16 вересня 2013 року, запропоновані можливі варіанти користування обєктом незавершеного будівництва по провулку Вишневий, 14 «а», в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. На думку суду варіант № 2 поділу спірної нерухомості обєкту незавершеного будівництва експертного вищезазначеного дослідження буде найбільше відповідати інтересам сторін по зазначеній цивільній справі. Вирішуючи зазначений спір також вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог [PERSON] При цьому суд відмовляє у задоволені вимог первісного позову [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат на проведення експертного дослідження через не надання судові відповідних доказів їх понесення. Суд не вбачає підстав для задоволення другого позову [PERSON] за недоведеністю її вимог, в тому числі, на думку суду початок будівництва спірної нерухомості фактично почався після її розірвання шлюбу з відповідачем у березні 2009 року. Суд, з огляду судових рішень Васильківського міськрайонного суду від 11 червня 2012 року, від 24 жовтня 2013 року, Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року, також враховує чисельні намагання сторін по зазначеній справі - відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON] спрямовані на позбавлення та усунення позивача [PERSON] прав на частину у спільному майні подружжя - обєкта незавершеного будівництва житловий будинок № 14 «а» по провулку Вишневий в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. На підставі наведеного та

Outcome: partial