Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 22 липня 2010 року близько 19 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, водій [PERSON], не переконавшись у безпечності свого маневру, розпочав рух на автомобілі марки «ВАЗ-2106» , д.р.н. 60858 КВ з місця стоянки в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області , а саме виїхав з правого узбіччя автодороги по вулиці Леніна в с. Рожів на вказану автодорогу, напроти господарства №49, не надавши перевагу у русі автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. АІ 5363 АТ під його керування, який рухався по вулиці Леніна в с. Рожів в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок ДТП пасажира його автомобілю отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Органами досудового розслідування по даному факту 01.08.2010 року було порушено кримінальне провадження №12012100210000261 за ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 16.09.2014 року відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК України у звязку з закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрите. Вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою йому було завдано матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля марки «Hundai Elanta» , д.р.н. АІ 5363 АТ, яка згідно висновку №130/10 від 30.11.2010 року експертного авто товарознавчого дослідження становить 56\~742,88 грн. та вартості проведеного авто товарознавчого дослідження у сумі 1200 гривень. Просив суд на підставі вимог ст.ст.1166,1167,1168,1172,1187 ЦК України стягнути з відповідача на його користь вказані кошти, а також за послуги адвоката 300 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не заперечив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не заперечив, подав суду письмову заяву про застосування строку позовної давності . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , суд приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може завернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За вимогами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. Як слідує з матеріалів справи, а саме з Ухвали Макарівського районного суду Київської області 22 липня 2010 року близько 19 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, водій [PERSON], не переконавшись у безпечності свого маневру, розпочав рух на автомобілі марки «ВАЗ-2106» , д.р.н. 60858 КВ з місця стоянки в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області , а саме виїхав з правого узбіччя автодороги по вулиці Леніна в с. Рожів на вказану автодорогу, напроти господарства №49, не надавши перевагу у русі автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. АІ 5363 АТ під керування водія [PERSON], який рухався по вулиці Леніна в с. Рожів в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок ДТП пасажира автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. АІ 5363 АТ потерпіла [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. У судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю і на підставі статті 49 КК України його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України. Вказана Ухвала Макарівського районного суду набрала законної сили 24.09.2014 року. ( а.с. 8) Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом , використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За вимогами статті 1188 ЦК України Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п.4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України \~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166\~ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Крім того, п.4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 чітко вказує, що відповідно до частини четвертої статті 61\~ЦПК\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами\~Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року\~чи закриття кримінального провадження за правилами\~Кримінального процесуального кодексу України 2012 року\~не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Виходячи з вищевикладених положень, суд вважає, що Ухвала Макарівського районного суду від 16.09.2014 року є підставою , яка звільняє позивача від доказування. Відповідач визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України , а у су4довому засіданні позов не заперечив. Про особу , яка є винною у заподіянні шкоди позивач [PERSON] офіційно дізнався з часу набрання Ухвалою Макарівського районного суду законної сили , якою [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав ( стаття 49 КК України) , а тому перебіг строку позовної давності почався з часу набрання ухвалою Макарівського районного суду законної сили, тобто з 24.09.2014 року. Висновком №130/10 від 30.11.2010 року експертного авто товарознавчого дослідження визначено розмір матеріального збиту, завданого власнику автомобіля марки «Hundai Elanta» , д.р.н. АІ 5363 АТ , який становить 56\~742,88 гривень, а також відповідно до товарного чеку №130/10 позивачем оплачено проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 1200 гривень, які мають бути відшкодовані відповідачем на користь позивача. Щодо відшкодування витрат на послуги адвоката, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення такої оплати позивачем [PERSON], а тому суд таке відшкодування не задовольняє. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ч.1 статті 88 ЦПК України пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved