Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом в якому зазначив, що 30.01.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір №9-243-018 К (Договір 1), згідно з умовами якого, Банк надав відповідачу, [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 215000,00 гривень з оплатою по процентній ставці 17,5 процентів річних зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 30.01.2018 року. Умовами кредитного договору передбачений порядок погашення кредиту та відсотків по ньому і санкції за його невиконання. В якості забезпечення належного виконання зобов'язання з відповідачами укладений договір іпотеки № 9-243-0181 (Договір 2) від 30.01.2008 року, згідно з яким банку передана квартира [ADDRESS]. Своїх зобов'язань щодо виконання умов Кредитного договору [PERSON] не виконав, тому станом на 25.06.2014 року заборгованість становить 1622889,82 грн. Посилаючись на умови іпотечного договору, позивач просить, на підставі цього договору, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], належну [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Фінанси та кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, стягнути з відповідачів понесені судові втрати. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явились, хоча про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься підтвердження про отримання судової повістки. Представник третьої особи до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, своєї думки з приводу позовних вимог не висловила. Перевіривши докази по справі, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено матеріалами справи, 30.01.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір №9-243-018 К, згідно з умовами якого, Банк надав відповідачу, [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 215000,00 гривень з оплатою по процентній ставці 17,5 процентів річних зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 30.01.2018 року (а.с. 8-9). Відповідно до п.4 (Договір 1) [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків по ньому, а також виконання санкції, передбачених п. 6 Договору №1 за невиконання його умов. В якості забезпечення належного виконання зобов'язання з відповідачами укладений договір іпотеки № 9-243-0181 від 30.01.2008 року (Договір 2), згідно з яким банку передана квартира [ADDRESS] (а.с. 11-12), відповідно до п.4. Іпотечного договору забезпечується виконання [PERSON] всіх умов кредитного договору щодо повернення кредитних ресурсів, виданих кредитним договором, сплати відсотків за користування кредитними ресурсами, комісійної винагороди, неустойки, передбаченої договорами, а також іншими платежів передбачених умовами Договору. Суд вважає, що уклавши Договори № 1 та № 2 сторони погодилися з усіма суттєвими умовами цих договорів, щодо умов та способу виконання цих договорів, визнавши їх. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Невиконання відповідачем [PERSON] умов Договору № 1, підтверджується розрахунком заборгованості, яка за період з 30.01.2008 року по 25.06.2014 року становить 1622889,82 грн. і складається з наступного: суми строкової заборгованості за кредитом - 77689,28 грн.; суми простроченої заборгованості за кредитом - 134655,01 грн.; суми строкової заборгованості за відсотками - 2545,22 грн.; суми простроченої заборгованості за відсотками - 219819,83 грн.; пені за прострочення заборгованості по кредиту, відсотків - 1188180,48 грн. (а.с.20) , що є підставою для проведення стягнення. Частина 1 ст.546 ЦК України передбачає, що порука та застава є самостійними видами забезпечення виконання зобов'язання. Позивач просить задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України та ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконане у встановлений строк, якщо інше не встановлене договором або законом. Стаття 591 ЦК України передбачає реалізацію предмету застави з публічних торгів в порядку, встановленому законом. Системний аналіз норм ст.ст.38,43,45,47 Закону України «Про іпотеку» вказує на те, що ціна продажу предмета іпотеки у відповідності до процедури передбаченої ст.38 Закону визначається не судом, а «встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності». На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги, передбачені Договором № 2 підлягають задоволенню, оскільки він діє до повного виконання зобов'язань за Договором № 1, заборгованість за яким сторонами не оспорюється. Таким чином підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Фінанси та кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON], то в цій частині необхідно закрити провадження, з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ст. 205 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо, померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Із долученого до матеріалів справи актового запису про смерть вбачається, що [PERSON], [INFO] року помер. Відповідно до інформації з Першої Запорізької державної нотаріальної контори спадкова справі після померлого [PERSON] відсутня.

Outcome: approved