Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.08.2013 року між ним та боржником був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого боржник отримав кредит у розмірі 5700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. В зв'язку з тим, що позичальник свої зобов'язання по кредитному договору виконав не в повному обсязі, виникла кредитна заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року становить 11776 грн. 03 коп. та складається з : 5692грн. 13 коп. - заборгованості за кредитом; 3946 грн. 95 коп. - заборгованості по процентах за користуванням кредитом; 1100 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф - фіксована частина, 536 грн. 95 коп. - штраф - процентна складова. Тому позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та витрати, пов'язані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином . На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача по наявних в справі доказах про взаємостосунки сторін та за погодженням з представником позивача приймає заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. ст. 526, 527, 1054 та ст.1048, 1049, 1050 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» надав кредит [PERSON] в розмірі 5700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною картою», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві . Відповідно до цього кредитного договору останній зобов'язувався повністю його повернути та сплатити відсотки за його користування. З розрахунків позивача (а.с.7) вбачається, що заборгованість по кредитному договору станом на 30.10.2014 року становить 11776 грн. 03 коп., з яких: - 5692 грн. 13 коп. - заборгованість за кредитом; - 3946 грн. 95 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 1100 грн. 000 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. штраф - фіксована частина, - 536 грн. 95 коп. - штраф процентна складова. Відповідно до ст. 526 та ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 610 - 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушення клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених вищевказаним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.30). Відповідач не надав суду будь-яких спростувань позовних вимог чи своїх заперечень на них. На підставі зібраних доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушеними, тому підлягають задоволенню. Також суд вважає необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, сплачених останнім платіжним дорученням № ВОК 36В0DRV від 26.11.2014 року (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved