Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19532,95 грн. та судові витрати в сумі 1378. 00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.12.2012 р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1200.00 грн. від позивача зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконував, станом на 31.08.2016 р. виникла заборгованість за кредитом у сумі 19532,95 грн. А тому позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Представник позивача до судового засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень не надав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.12.2012 р. відповідач отримав кредит від позивача у вигляді встановленого ліміту у розмірі 1200,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кредитом терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківський послуг підписання вищевказаного договору є прямою та безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позивач зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.08.2016 року за відповідачем наявна заборгованість за договором № б/н від 12.12.2012 р. в сумі 19532,95гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 1198,08грн.; заборгованість по процентам за користуванням кредитом 13733,46грн., заборгованість за пенею та комісією 3195,08 грн.,штраф (фіксована частка) 500.00грн., штраф ( процентна складова) 906,33грн. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частка) в сумі 500.00грн., то, заявивши вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафу за невиконання умов договору банк застосував подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Застосування до відповідача подвійної відповідальності суперечить вимогам ч.1ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а отже вимога про стягнення неустойки в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягає. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, і відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для застосування. З врахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частка) в сумі 500.00грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим в частині, що підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню частково. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial