Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що між ним та [PERSON] 17 серпня 2015 року був укладений договір №6098/ІЕЕ-15, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу освітні послуги у відповідності до державних стандартів освіти за очною формою навчання, натомість [PERSON] зобовязався сплатити за послуги за 2015/2016 роки 10\~900 грн. На підставі заяви відповідача останнього було відраховано з ДВНЗ «Національний гірничий університет» 28 березня 2016 року, проте за відповідачем рахується заборгованість за зазначеним договором в розмірі 1\~090 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою його місця реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено судом,17 серпня 2015 року між ДВНЗ «Національний гірничий університет» та [PERSON] був укладений договір № 6098/ІЕЕ-15, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу освітні послуги у відповідності до державних стандартів освіти за очною формою навчання, вартість яких становить 10\~900 грн. за 2015/2016 роки /а. с. 7/. На підставі наказу ДВНЗ «Національний гірничий університет» № 487-л від 28 березня 2016 року [PERSON] на підставі заяви останнього було відраховано з університету з 01 березня 2016 року за власним бажанням /а. с. 11/. Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період: січень 2016 року серпень 2016 року між ДВНЗ «Національний гірничий університет» та [PERSON] заборгованість останнього становить 1\~090 грн. /а. с. 12/. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved