Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.08.2007р. Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») - позивач, та фізична особа [PERSON] (до зміни прізвище - Кушнір) [PERSON], 12.08.71р. н. - відповідач, уклали кредитний договір № 002-16031-100807. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 13.07.2015р. на загальну суму 1969.00 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства Дельта Банк заборгованість за кредитним договором № 002-16031-100807 від 10.08.2007р. в сумі 1966.61 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, зазначивши в 4 пункті позовної заяви, у якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без її участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з»явилась надавши попередньо до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд розстрочити сплату заборгованості на 6 місяців рівними частинами в зв»язку з скрутним матеріальним становищем, а саме те, що вона не працює та є інвалідом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матералами справи, що 10.08.2007р. Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») - позивач та фізична особа [PERSON] (до зміни прізвище - Кушнір) [PERSON], 12.08.71р.н. відповідач, уклали кредитний договір № 002-16031-100807 (а.с.5-6). Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, позивач зобовязується надати відповідачеві кредит у розмірі 1969.00 грн. на придбання певного майна/послуг , на умовах визначених Договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування Кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. А також, за ведення кредитної справи Відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 2.5 % в місяць, п. 2.5 Договору. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит про що свідчить меморіальний ордер № 28149259 від 10.08.2007 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. Отже, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу споживчий кредит на придбання товару у розмірі 1969.00грн. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Як встановлено, станом на 13.07.2015р. позичальник умови кредитного договору належним чином не виконала в звязку з чим, утворилась наявна заборгованість за кредитним договором № 002-16031-100807 на загальну суму 1966.61грн., що складається з: тіло кредиту: 1572.73 грн.; заборгованість за відсотками: 0,04 грн.; заборгованість за комісіями: 393.84 грн.(а.с.4). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В звязку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved