Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, Головного Управління Держгеокадастру в Київській області про визнання недійсними та скасування державних актів, скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив суд визнати недійсними та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1003 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] серії [NUMBER] від 14.11.2007 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0588 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], серії [NUMBER] від 14.11.2007 року; скасувати наказ управління Держземагенства у Київській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянина [PERSON] вищезазначених земельних ділянок та наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянину [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]; зобов'язати управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області скасувати (за архівувати) кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], видані [PERSON], скасувати запис у Поземельній книзі стосовно вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]; зобов'язати Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області присвоїти кадастрові номери та зареєструвати земельні ділянки, що належать [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки серії [NUMBER] від 06.12.2004 року, які знаходяться за адресою:[ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що його покійний батько на підставі договору дарування земельної ділянки подарував йому земельну ділянку площею 0,383 га, що розташована на території [ADDRESS], надану для ведення особистого підсобного господарства 0,283 га, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,100 га, що належала дарувальнику на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 03.11.2003 року Обухівською міською радою. У відповідності до вимог діючого на той час законодавства позивач здав Державний акт на вищевказану земельну ділянку до Управління земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області з метою виготовити державний акт на своє ім'я, але для цього необхідно було виготовити проект землеустрою, для чого він звернувся до землевпорядної організації. До цього часу в зв'язку з незалежними від позивача обставинами він державний акт так і не отримав, а коли весною 2016 року звернувся до Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі, маючи на меті все ж таки зареєструвати своє право власності на земельну ділянку згідно договору дарування, то отримав відмову щодо внесення змін до відомстей до Державного земельного кадастру з підстав, що подарована земельна ділянка складалась з трьох ділянок та наявні зауваження щодо валідності електронного документу; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 99,1661%; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 0,8339 %, що обліковується за [PERSON]; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини ;перетин ділянок з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 0,0823%; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 99,8765 %, що обліковується за [PERSON]; заходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. В подальшому позивач з'ясував, що коли він виготовляв проектну документацію на свої земельні ділянки, одночасно документацію виготовляв і його сусід [PERSON], в зв'язку з чим останньому помилково були виготовлені та видані державні акти і на земельні ділянки позивача. Тому позивач вважає вказані акти видані на його земельні ділянки на ім'я відповідача недійсними, а тому вони підлягають скасуванню, оскільки це позбавляє його можливості реалізувати своє законне право власності на земельні ділянки, також підлягають скасуванню і записи в поземельній книзі щодо спірних земельних ділянок, оскільки вони теж суперечать вимогам законодавства, так як спірні земельні ділянки у нього не вилучалась та весь час перебувають у його власності. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача управління Держгеокадастру в Обухівському районі в судовому засіданні та письмових поясненнях позов визнав частково, і в частині визнання недійсними та скасування державних актів, скасування (за архівування) кадастрових номерів присвоєних спірними земельним ділянкам та скасування записів у Поземельній книзі щодо вказаних земельних ділянок не заперечив проти задоволення позовних вимог. Заперечив представник відповідача щодо скасування наказів управління Держземагенства у Київській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та наказу про затвердження проекту землеустрою, оскільки вказаних наказів не існує, а окрім того відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України такі повноваження надані цьому органу з 01.01.2015 року, а [PERSON] отримав у власність земельні ділянки 14.11.2007 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та позов підтримує повністю. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,383 га, що розташована в [ADDRESS], наданої для ведення особистого підсобного господарства 0,283 га, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,100 га, на підставі договору дарування земельної ділянки від 06.12.2004 року. Вказаний договір дарування земельної ділянки від 06.12.2004 року був укладений між [PERSON], як дарувальником та [PERSON], як обдаровуваним, а земельна ділянка, яка була передана у власність обдаровуваного належала дарувальнику на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 03.11.2003 року Обухівською міською радою на підставі рішення 6 сесії 24 скликання цієї ж ради від 26.12.2002 року № 36 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2552. Під час судового розгляду з пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що відповідно до вимог діючого на момент укладення договору дарування земельної ділянки від 06.12.2004 року позивач здав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 03.11.2003 року виданий на ім'я [PERSON] до Управління земельних ресурсів в Обухівському районі для отримання державного акту на своє ім'я після виготовлення технічної документації землевпорядною організацією. 03.08.2016 року позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області з заявою (реєстраційний № ЗВ-3207544202016) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру та державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. До заяви була додана належним чином оформлена технічна документація з землеустрою, інші документи, що давали законну підставу для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Управлінням Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області прийнято Рішення № РВ-3200359642016 від 10.08.2016 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру у зв'язку із невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 99,1661%; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 0,8339 %, що обліковується за іншим землевласником [PERSON] 03.08.2016 року позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області з заявою (реєстраційний № ЗВ-3207544212016) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру та державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0592 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], для ведення особистого селянського господарства. До заяви була додана належним чином оформлена технічна документація з землеустрою, інші документи, що давали законну підставу для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Управлінням Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області прийнято Рішення № РВ-3200359652016 від 10.08.2016 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру у зв'язку із невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 0,0823%; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 99,88765 %, що обліковується за іншим землевласником [PERSON]; заходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Відповідно до рішення Обухівської міської ради Київської області шостої сесії сьомого скликання від 28.01.2016 року та додатку до нього, вулицю Терешкової було перейменовано на вулицю Зоряна. З наданої Управлінням Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області вбачається, що наказів управління Держземагенства у Київській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та наказу про затвердження проекту землеустрою не існує та не видавалось, оскільки відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України такі повноваження надані цьому органу з 01.01.2015 року, а відповідач [PERSON] отримав у власність земельні ділянки 14.11.2007 року із земель комунальної власності Обухівської міської ради. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1003 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] серії [NUMBER] від 14.11.2007 року, виданий на підставі рішення Обухівської міської ради 8 сесії 5 скликання від 30.11.2006 року № 65 на ім'я [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0588 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], серії [NUMBER] від 14.11.2007 року, виданий на підставі рішення Обухівської міської ради 8 сесії 5 скликання від 30.11.2006 року № 65 на ім'я [PERSON] Як вбачається з вище встановлених судом обставин, наданих суду доказів, державний акт на земельну ділянку площею 0,1003 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] серії [NUMBER] та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0588 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], серії [NUMBER] від 14.11.2007 року, видані на підставі рішення Обухівської міської ради 8 сесії 5 скликання від 30.11.2006 року № 65 на ім'я [PERSON] помилково, оскільки вказані земельні ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2004 року належать [PERSON] Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статтей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 140 ЗК України, зазначено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, відповідно до ч.2 та 3 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. З врахуванням викладеного, того, що відповідачі позов визнали в цій частині і визнання позову не порушує прав та інтересів третіх осіб та не суперечить закону, суд вважає за можливе визнання позову відповідачами прийняти. Окрім того, позивач у встановленому ст. 140 ЗК України порядку не відмовлявся від своїх земельних ділянок, що перебувають у його приватній власності і вони в нього в порядку визначеному законодавством не вилучалась, та безпідставно частково була передана у власність відповідачу [PERSON], а при видачі останньому оскаржуваних державних актів про право власності на земельні ділянки було грубо порушено права власника [PERSON], суд визнає позовні вимоги позивача в частині визнання недійсними та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1003 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] серії [NUMBER] від 14.11.2007 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0588 га, для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], серії [NUMBER] від 14.11.2007 року та в частині зобов'язання управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області скасувати (за архівувати) кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], видані [PERSON], скасувати запис у Поземельній книзі стосовно вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Позовні вимоги в частині щодо скасуваннянаказу управління Держземагенства у Київській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянина [PERSON] вищезазначених земельних ділянок та наказу про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянину [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] задоволенню не підлягають, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що вказані накази управлінням Держземагенства у Київській області не приймались та їх не існує, окрім того, вказане управління відповідачем чи співвідповідачем у даній справі не залучено. Що стосується позовних вимог в частині щодо зобов'язання Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області присвоїти кадастрові номери та зареєструвати земельні ділянки, що належать [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки серії [NUMBER] від 06.12.2004 року, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], то вони задоволенню не підлягають, оскільки вказані дії здійснюються у визначеному законодавством порядку з дотриманням відповідної для цього процедури за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки, а тому вказані вимоги позову є передчасними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у відшкодування сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial