Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку № 14 по вул. О.Вишні в смт. Антонівка м. Херсон. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку [PERSON], який за вказаною адресою не проживає. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеному будинку порушує права позивача як власника. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком № 14 по вул. О.Вишні, смт. Антонівка, в м. Херсоні. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від [PERSON] надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку № 14 по вул. О Вишнів смт. Антонівка м. Херсон, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2009 року. Право власності зареєстровано в ХДБТІ 23.02.2009 року за реєстраційним № 26219356. Згідно акту від 06.01.2018 року, складеного Виконавчим комітетом Антонівської селищної ради за адресою: м. Херсон, смт. Антонівка, вул. О. Вишні, 14 перебуває на реєстраційному обліку [PERSON] .О., але фактично не проживає за вказаною адресою з 2005 року, комінальні послуги не сплачує. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved