Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що з жовтня 2007 року працює у відповідача водієм пасажирського автобусу. Однак заробітна плата йому не виплачувалася, внаслідок чого станом на 31 серпня 2014 року відповідач має перед ним заборгованість в розмірі 63777,07 грн., яку просив стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав посилаючись на те, що у зв'язку зі зміною керівництва, бухгалтерська документація на підприємстві не збереглась і надати докази про отримання позивачем заробітної плати з жовтня 2007 по грудень 2010 року включно не представляється можливим, а відомості на виплату зарплати за січень 2011 по липень 2014 років були вилучені працівниками Герцаївського РВ Чернівецької області в межах кримінального провадження. Разом із тим, позивач як кожний водій підприємства після повернення з маршруту зобов'язаний був звітувати перед бухгалтерією підприємства про кількість проданих проїзних квитків, про суму отриманих коштів від проїзду пасажирів та про суму витраченого на пальне, однак останній перед підприємством звітував не своєчасно, а то іноді й взагалі не звітував, а отримані кошти від реалізації квитків залишав у себе в якості заробітної плати, через що його підпис у деяких відомостях про заробітну плату відсутні. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач з 01 жовтня 2007 року працює в Приватному підприємстві «Остриця-Транс» на посаді водія пасажирського автобусу, що підтверджується копією наказу № 1 від 27 вересня 2007 року (а.с.3). Нормою статті 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю яке захищене законом. Статтями 94, 97 КЗпП України, які кореспондуються із ст. 1 Закону України «Про оплату праці», встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. Таким чином, єдиним достовірним джерелом підтвердження виплати заробітної плати позивачу є платіжні відомості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 зазначеного Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджуваних в судовому засіданні платіжних відомостей на видачу заробітної плати працівникам Приватного підприємства «Остриця-Транс» вбачається, що позивачу за період з січня 2011 року по серпень 2014 року нараховано до виплати заробітну плату в розмірі 38770,52 грн. Водночас, у платіжних відомостях за січень-листопад 2011 року, квітень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року та січень-серпень 2014 року підписи працівника [PERSON] про отримання заробітної плати відсутні. Разом з тим, у платіжних відомостях за грудень 2011 року та січень-березень 2012 року міститься підписи позивача про отримання заробітної плати, підпис якого представник позивача не оспорює. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачу не було виплачено заробітну плату за вищевказаний відпрацьований період часу, розмір якої становить 35561,01 грн. (38770,52-3209,51(відомості де є підпис позивача)=35561,01), а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення заробітної плати за період часу з жовтня 2007 року по грудень 2010 року то суд вважає що у зазначеній частині вимоги позивача не підлягають через ненадання позивачем та його представником належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог в цій частині. Надана позивачем відомість Пенсійного фонду України про суми виплачених доходів та утриманих податків з Кабалб. Д.М., тобто відносно себе, не може слугувати беззаперечним доказом факту не отримання останнім заробітної плати за період з жовтня 2007 року по грудень 2010 року. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial