Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що 23.12.2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» відповідачем було укладено кредитний договір №1040/3565BCLKAIK2. Пунктом 1.1 договору було передбачено обовязок позичальника сплачувати комісію за надання та обслуговування кредиту. Пунктом 1.2 договору розмір комісії за обслуговування кредиту було встановлено в сумі 1051 грн. Посилаючись на те, що встановлення у кредитному договорі щомісячної комісії за дії, який той здійснює на власну користь, є незаконним, а відповідні умови договору несправедливими, позивач на підставі ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» просив визнати недійсними п.п.1.1,1.2 кредитного договору від 23.12.2015 року в частинах щодо встановлення оплати комісії за надання та обслуговування кредиту. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач явку свого представника в судові засіданні повторно не забезпечив, про причини неявки останнього не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав та будь-яких клопотань по справі не заявляв. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи повторну неявку представника відповідача, суд з урахуванням положень ст.223 ЦПК України та думки представника позивача, вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки сторін та за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1040/3565BCLKAIK2. Пунктами 1.1,1.2 вказаного кредитного договору, а також графіком платежів, що є додатком №1 до цього договору, було передбачено обовязок позичальника сплачувати комісію за надання та обслуговування кредиту в сумі 1051 грн. щомісячно. 23.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого вказане товариство набуло прав та обовязків кредитора за вищезазначеним кредитним договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч.ч.1,3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За положеннями абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (тут та далі в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у розумінні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у розумінні цього закону, є нікчемною. Згідно із цим законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пп.17, 23 ст.1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог про визнання недійсними умов п.п.1.1,1.2 кредитного договору в частині встановлення оплати комісії за надання та обслуговування кредиту, оскільки ці умови не відповідають вимогам абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved