Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на ті обставини, що 28.02.2008 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір №HAC0G40000003707, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 52500 грн. на придбання у власність окремої квартири зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних, зі строком погашення до 28.02.2028 року. В забезпечення виконання зобов`язання за «Договором іпотеки» іпотекодавцем було надано нерухоме майно житлового призначення, а саме: двох кімнатна квартира загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2015 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про дострокове виконання зобов`язання за «Договором іпотеки» та стягнення заборгованості, позовні вимоги було задоволено частково.13.07.2016 року Апеляційним судом Харківської області було остаточно розглянуто справу та ухвалено рішення відповідно до якого позовні вимоги банку було задоволено частково та стягнуто заборгованість за «Договором іпотеки» у розмірі 54303,63 грн. У січні 2021 року з Єдиного реєстру боржників стало відомо, що на виконанні у міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 10.01.2021 року його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та йому було надано копії матеріалів виконавчого провадження. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження та копією виконавчого напису вважає, що даний виконавчий напис є незаконним та таким, що порушує його права як споживача, та є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав: матеріали виконавчого провадження та виконавчий напис не містять боргового документу, заяви на видачу готівки, які б підтверджували отримання ним суми; недотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідач намагається стягнути з нього грошові кошти за зобов`язанням, щодо якого вже є остаточне рішення, крім того щодо нарахування заборгованості, процентів, пені та штрафу є незаконними та такими, що порушують його права як споживача. Незаконні дії відповідача щодо спроби фактично позбавити його житла та отримати грошові кошти за зобов`язанням, яке фактично не існує є у причинно-наслідковому зв`язку з негативними наслідками з яким він зіштовхнувся. Крім того, не отримував вимоги від відповідача на предмет стягнення заборгованості по «Договору іпотеки», що свідчить на незаконність дій щодо видачі виконавчого напису. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.09.2021 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 28.09.2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. З 27.09.2021 року по 08.10.2021 року (включно) суддя Цендра Н.В. перебувала у відпустці. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано час учасникам строк для подання відзиву та письмових пояснень Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за місцезнаходженням юридичної особи. Заяв, заперечень та відзиву відповідач не надав. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду лист в якому просила провести розгляд справи за її відсутності. Заяв, пояснень не надала. Представник третьої особи міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв, пояснень не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне. 28.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №HAC0G40000003707, яким передано в іпотеку майно- двох кімнатну квартиру загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7-8) 07.04.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнено з [PERSON] заборгованість у розмірі 1263,70 грн. (а.с. 9-10) 13.07.2016 року рішенням Апеляційного суду Харківської області скасовано рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.04.2016 року, та ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 54303,63 грн. (а.с. 11-13) 09.10.2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис № 1589 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , на підставі договору іпотеки №HAC0G40000003707, посвідченого 28.02.2008 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О., передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 48015,64 грн., заборгованість по відсоткам - 28089,51 грн., пеня - 31658,52 грн., штраф - 10276,37 грн. Загальна заборгованість становить 118040,04 грн. Плата за вчинення нотаріальних дій становить 3500 грн. (а.с. 15) 18.02.2020 року головним державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковтун А.М. на підставі виконавчого напису № 1589 виданого 09.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. винесена постанова про відкриття провадження та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі №1000, в рахунок погашення вимог АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 118040,04 грн. та витрат пов`язаних ізвчиненням виконавчого напису у розмірі 3500 грн. (а.с. 14) Причиною спору у справі стало питання щодо наявності або відсутності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частинами першою і третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Іпотека згідно з приписами статті 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється, зокрема, у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами») до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів віднесені нотаріально посвідчені договори, що передбачають як сплату грошових сум, передачу або повернення майна, так і право звернення стягнення на заставлене майно. До категорії останніх, зокрема, належать й іпотечні договори. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення виконавчих написів здійснюється нотаріусом відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 наведеного Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно з підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. У відповідності до підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Абзацом другим пункту 1 вказаного Переліку документів встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Даний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду зазначеним в постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18) та від 11 лютого 2019 року у справі № 462/3552/16-ц (провадження № 61-26687св18). Безспірність заборгованості, стосовно якої вчинено виконавчий напис, може бути спростована за наявності підтвердженої належними доказами обставини, що на час вчинення спірного виконавчого напису в суді вже існував спір щодо заборгованості за відповідним кредитним договором. З наданих суду документів вбачається, що Лозівським міськрайонним судом Харківської області було розглянуто цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором іпотеки №HAC0G40000003707 від 28.02.2008 року та ухвалено рішення, яким було задоволено частково позовні вимоги. Дане рішення було змінено Апеляційним судом Харківської області та визначено остаточну суму заборгованості у розмірі 54303,63 грн. Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису, судом вже вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором іпотеки, що в свою чергу виключає наявність безспірності заборгованості. За таких обставин, а також враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження чи реалізовано Банком право вимоги до позичальника щодо повного погашення кредиту у відповідності до процедури, яка визначена умовами Договору про іпотеку, чи є таке право порушеним, відповідно, чи виникло у Банка право звернути стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується позовної вимоги про визнання незаконними дії відповідача щодо здійснення агресивної підприємницької практики, то судом встановлене наступне. В статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача;4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Позивачем у відповідності до положень ст.ст.76-81ЦПК України не доведена вимога щодо визнання незаконними дії відповідачів щодо здійснення агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до позивача та полягає у безпідставному нарахуванні заборгованості, процентів та штрафних санкцій. Факт звернення відповідача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису не свідчить про здійснення у відношенні позивача агресивної підприємницької практики в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів» Доказів, які фактично містять елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку позивача споживача стосовно придбання продукції, останнім не надано. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними дії відповідача щодо здійснення агресивної підприємницької практики.

Outcome: partial