Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 10 січня 2019 року відповідачем було отримано кредит у розмірі 50000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного внесення коштів на відповідний рахунок у нього виникла заборгованість, яка установлена позивачем та яка підлягає до стягнення у сумі 90806,30 грн за кредитним договором № б/н від 10 січня 2019 року, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 49752,72 грн; заборгованість за простроченими відсотками 23543,78 грн; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України 12709,50 грн; штраф як фіксована частина 500 грн; штраф як процентна складова 4300,30 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій також просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не заявив. Враховуючи думку\~позивача,\~який не\~заперечив,\~щодо заочного\~розгляду справи,\~суд вважає\~за необхідне,\~у відповідності\~до пунктів\~1,\~3,\~4\~частини першої\~статті 280\~ЦПК України,\~провести заочний\~розгляд справи,\~ухваливши рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах, враховуючи при цьому, що судовий розгляд проведено у спрощеному порядку без виклику відповідача. Відповідно до ухвали суду від 25 травня 2020 року від позивача були витребувані докази, які надані суду 29 травня 2020 року. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив, що 10 січня 2019 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на підставі якої йому було видано платіжну картку № [NUMBER] строком дії до листопада 2022 року на яку надано кредитний ліміт в розмірі 50000 грн, що також підтверджується випискою по рахунку станом на 25 травня 2020 року. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. 10 січня 2019 року між сторонами було узгоджено в письмовому вигляді основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту, умови сплати штрафу та процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Також позивач надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до письмово узгодженої сторонами інформації та контактних даних кредитодавця, інформації та основних умов кредитування, інформації щодо реальної річної процентної ставки, повернення кредиту та додаткової інформації останні узгодили складові повної вартості кредиту, зокрема розмір річної процентної ставки за межами пільгового кредиту, тип процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, проценту ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, штраф за прострочення. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 10 січня 2019 року становить 90806,30\~грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредита 49752,72 грн; заборгованості за простроченими відсотками 23543,78 грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України 12709,50 грн; штрафу як фіксованої частини 500 грн; штрафу як процентної складової 4300,30 грн. Відповідно до наданої позивачем виписки по вказаному картковому рахунку вбачається, що відповідач отримав зазначену суму коштів (тіло кредиту) та використав її в період з 11 січня 2019 року по 28 січня 2019 року шляхом готівкового та безготівкового розрахунку, при цьому не повертаючи кредитні кошти. Відповідач не надав суду власного розрахунку заборгованості за кредитним зобов`язанням та не спростував розрахунок наданий позивачем. Посилання відповідача на те, що Умови та Правила, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не є складовою укладеного між сторонами договору суд приймає до уваги з огляду на те, що відповідач заперечує такі обставини та з цього приводу Великою Палатою Верховного Суду висловлена правова позиція у постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17, яка ґрунтується на вищенаведених нормах закону. Однак, даний факт не має значення для правильного вирішення спору, оскільки сторони окремим документом узгодили вартість кредиту, а отже погодили усі умови, які враховані позивачем при розрахунку заборгованості. Крім того, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що позивач, зважаючи на неможливість застосування положень Умов та правил на які він посилається, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та інших передбачених сторонами нарахувань. Також на підставі пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved