Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 12.09.2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Постійно проживали однією сім'єю в квартирі [ADDRESS], яка належить відповідачці. Зі згоди своєї дружини 08.05.2009 року він був зареєстрований в квартирі. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2014 року шлюб з відповідачкою було розірвано. Після розлучення він продовжує мешкати за місцем своєї реєстрації та між ними фактично установлений порядок користування квартирою з урахуванням усіх обставин та побажань, що склались. Він користується кімнатою №4, а колишня дружина з донькою кімнатою №3. Останнім часом відповідачка постійно вчиняє сварки та виганяє його з квартири, погрожує виселенням. З урахуванням цього, посилаючись в обґрунтування правових підстав на положення ст.ст.9,150,156 ЖК України, позивач просив суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши йому в користування кімнату №4 площею 15,4 кв.м, а відповідачці з донькою кімнату №3 площею 22,4 кв.м з балконом площею 0,8 кв.м, заливши в спільному користуванні санвузол №2 та коридор №1. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи просив вирішити питання на розсуд суду, з врахуванням інтересів дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Матеріали справи встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 12.09.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Останні постійно проживали однією сім'єю в квартирі [ADDRESS], яка належить відповідачці [PERSON] на праві особистої приватної власності. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Зі згоди своєї дружини 08.05.2009 року [PERSON] був зареєстрований в спірній квартирі та після розлучення продовжує мешкати за місцем своєї реєстрації. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.166 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Позивач вселився у вказану квартиру та був зареєстрований в останній за згодою відповідачки в період перебування з останньою в зареєстрованому шлюбі. А тому, вселившись в квартиру у передбаченому законом порядку, будучі зареєстрованим та мешкаючи в ній по теперішній час, після розірвання шлюбу не втратив право користування квартирою. Разом з тим, суд враховує, що квартира [ADDRESS] належить на праві особистої приватної власності відповідачці [PERSON] А тому, позовні вимоги позивача, який не є власником квартири, про визначення порядку користування цією квартирою шляхом виділення йому в користування окремого приміщення та за відсутності згоди на це відповідачки, як власника майна, не ґрунтуються на законі. В зв'язку з чим, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. Сплачений останнім при подачі позову судовий збір віднести на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed