Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступне. 20.03.2014 р. між матір'ю позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного життя [INFO] р. між подружжям народилась дитина - позивач [PERSON] Подружнє життя не склалось, та 05.08.1999 р. шлюб було розірвано. 20.12.2002 р. між матір'ю позивача [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу, позивач, його матір [PERSON] та її чоловік [PERSON] почали проживати однією сім'єю. [PERSON] фактично став батьком позивача, виховув та опікувався ним. Беручи до уваги тривале невиконання батьком батьківських обов'язків, повну байдужість батька до долі дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав, в зв'язку з тим, що не позбавлення батьківських прав унеможливлює змінити прізвище та по батькові. Позивача до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також зазначив, що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просив винести заочне рішення. Відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, що є в матеріалах справи, до судового засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача (відповідачів), який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось Суд проаналізувавши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу У ч. 1 ст. 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. 20.03.2014 р. між матір'ю позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного життя [INFO] р. між подружжям народилась дитина - позивач [PERSON] Подружнє життя не склалось, та 05.08.1999 р. шлюб було розірвано. 20.12.2002 р. між матір'ю позивача [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу, позивач, його матір [PERSON] та її чоловік [PERSON] почали проживати однією сім'єю. [PERSON] фактично став батьком позивача, виховув та опікувався ним. Беручи до уваги тривале невиконання батьком батьківських обов'язків, повну байдужість батька до долі дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав, в зв'язку з тим, що не позбавлення батьківських прав унеможливлює змінити прізвище та по батькові. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На підставі викладеного, та

Outcome: approved