Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивує вимоги тим, що 05.04..2021 року дізнався про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко Вадимом Вікторовичем 29.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64979560 на підставі виконавчого напису №2784, вчиненого 09.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського округу Личук Тараса Володимировича Стягувачем за даним виконавчим написом вказано -ТОВ «Вердикт Капітал».Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, ТОВ «Вердикт Капітал», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Третя особа, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав.. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Позивач вважає виконавчий напис № 2784 від 09.03.2021 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 30 338, 80 грн., вчинений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає виконанню, виходячи з відсутності взагалі доказів безспірності заборгованості, відсутності документального розрахунку розміру заборгованості та документального підтвердження щодо прав вимоги до Позивача з боку ТОВ «Вердикт Капітал». Судом встановлено, що 09.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис №2784 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 30338,80 грн. Наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2021 року № 1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 року № 2 та на підставі підпункту «е» пункту 2 ч.1 ст.12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку з неодноразовим грубим порушенням нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012 року № 8832 на ім`я Личука Тараса Володимировича , анульовано. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Окрім того, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.03.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Документи, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не містять будь - яких підписів [PERSON] , не підтверджують взагалі існування правовідносин між Позивачем та Відповідачем, не були посвідчені нотаріально,неможливо зрозуміти як саме проводився розрахунок, відсутнє повідомлення боржника про передачу вимог до нього саме ТОВ «Вердикт Капітал», відсутні докази підтвердження того, що позивач отримав письмову вимогу кредитора, її направлення на адресу позивача не засвідчує факту отримання, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду України від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України до Відзиву на позов додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Відповідач не надав належних доказів надіслання Відзиву Позивачу, третій особі, сам по собі реєстр відправлень не є доказом та незрозуміло які саме документи направляв Відповідач, відсутній бланк опису надісланих документів та документ, що підтверджує отримання іншими учасниками справи. Зважаючи на зазначене, суд не бере до уваги Відзив Відповідача та додані до нього документи як такі, що надіслані із порушенням вимог ст. 178 ЦПК України. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, позивачем надано: оригінал Ордеру на надання правової допомоги № 1015278 від 05.04.2021року , завірену копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія СМ №000631 від 08.10.2019 року, завірену копію Договору про надання правової допомоги № 3 від 05.04.2021 року, Акт прийняття - передачі наданих послуг від 19.05.2021 року до Договору про надання правової допомоги № 3 від 05.04.2021 року, Звіт від 19.05.2021 року до Договору про надання правової допомоги № 3 від 05.04.2021 року,Квитанцію № 2 від 19.05.2021 року Про оплату правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 3 від 05.04.2021 року.. Розмір судових витрат на правову професійну допомогу склав 3 150,00 грн ( три тисячі сто п`ятдесят ) гривень. За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. У зв`язку із цим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. за подання позовної заяви, 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3150, 00 грн. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 18, 262 ЦК України, ст. 15, 16, 18, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved