Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,21 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миронівської міської ради Київської області. Будучи спадкоємцем померлої за заповітом та за законом, він спадщину прийняв. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який було виготовлено та видано [PERSON], втрачено, що перешкоджає оформити спадщину у встановленому законом порядку. Просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину належної померлій [PERSON] земельної ділянки площею 2,21 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миронівської міської ради Київської області, та в порядку спадкування за законом - право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача Миронівської міської ради Київської області відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи дані відповідачі повідомлені належним чином. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Встановлено, що померлій [PERSON] на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації від 25 листопада 2002 року № 434 передано у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 2,21 га. В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], копію якого додано до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 14 січня 2003 року за № 180. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом заповіту, посвідченого державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області 13 листопада 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 1-1900, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно з яким все належне їй на день смерті майно та майнові права заповіла позивачу [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. 15 січня 2016 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON], позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Чинність складеного [PERSON] заповіту нотаріусом перевірено. Спадкоємець померлої [PERSON] за заповітом [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, з померлою на день відкритя спадщини не проживала, тому суд вважає її такою, яка спадщину після смерті [PERSON] не прийняла. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є також спадкоємцем померлої [PERSON] за законом першої черги, оскільки є її сином. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 квітня 1958 року Старченківським ЗАГС Київської області. Позивач набув право на спадкування 1/2 частини майна померлої [PERSON] за складеним нею заповітом та право на спадкування 1/2 частини майна за законом і має перешкоди у оформленні спадкових прав. Згідно з пунктами 4.12,4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно відомостей Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомк майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 вересня 2016 року державна реєстрація права на земельну ділянку, належну [PERSON], не здійснена. У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 27 січня 2017 року № 108/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянки, є відсутність документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Спадкоємець не подав нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на майно у виді земельної ділянки, право власності на яке підлягає державній реєстрації, оскільки оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено. Дані обставини наведені позивачем, підтверджені оголошенням у газеті «Миронівський край» від 29 листопада 2016 року. Чинне законодавство України не передбачає можливості видачі спадкоємцю дублікату державного акту, який був оформлений на померлу. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Оскільки спадкоємець померлої [PERSON] за заканом та за заповітом не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, питання визначення належності права на майно має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216 - 1218, 1233, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved