Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області № 2-1786/10, виданого 11.11.2010 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з ? частки до 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 13.11.2004 року по 04.10.2010 рік він перебував з [PERSON] у шлюбі, який був розірваний за рішенням суду. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У грудні 2015 року ним була отримана постанова від 19.11.2015 року з ДВС про арешт майна та оголошення заборони на його майно, оскільки наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2015 року в розмірі 16993,62 грн.. Не погоджуючись зі сумою заборгованості він звернувся зі скаргою до відділу ДВС, в наслідок чого розмір заборгованості був зменшений до 10505,70 грн.. При цьому квитанції зі сплатою ним аліментів на суму 1062,66 грн державним виконавцем не була врахована. Також, не були враховані інші платежі з банківських розрахунків. З січня 2016 року він перебуває на обліку як безробітний, а з лютого 2016 року отримує допомогу по безробіттю, про що ним було повідомлено державному виконанню, але вказані факти не були враховані та не було зроблено перерахунок заборгованості. На сьогоднішній день його документально обрахований борг відповідачці зі сплати аліментів на утримання сина становить 6582,92 грн.. Але існує обставина, що фактично виключає наявність його боргу по сплаті аліментів перед відповідачкою, а саме: в 2011 році за домовленістю між ними в рахунок сплати аліментів ним їй надавалися кошти в розмірі 8000 гривень на придбання будинки для неї та дитини, які йому позичала [PERSON] та про що складена розписка. Згодом відповідачка гроші витратила, будинок не придбала і відмовляється визнавати вказаний факт. А тому, при врахуванні наданих ним відповідачці коштів у розмірі 8000 гривень, у нього відсутня заборгованість з виплати аліментів. Крім того, з 29 липня 2011 року, він створив нову сімю, та на даний час має двох неповнолітніх дітей: Гаврила, [INFO], та Демида, [INFO]. Його дружина не працює, бо перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Єдиним доходом його сімї є державна допомога на дитину в сумі 1075,00 грн. щомісячно, які отримує дружина, та кошти допомоги по безробіттю в сумі 525,24 грн., які він отримав у лютому 2016 року, тобто всього 1600,24 грн.. Розмір аліментів визначений державним виконавцем складає 505 грн. щомісячно та становить 31,56 % від його доходу, а інша сума 1095,24 грн залишається на його родину у складі 4 осіб. Тому його сімя на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, і він позичає у близьких кошти для утримання родини. Міг би зайнятися перевезенням на власному автомобілі, проте накладено арешт на автомобіль. За таких обставин, вважає, що у звязку з істотною зміною його матеріального становища, йому необхідно зменшити розмір стягуємих аліментів з ? частини на 1/8 частину з усіх видів заробітку та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та доводи викладені в позовній заяві. Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги позивача та пояснив, що у родині позивача народилося двоє дітей, один [INFO], другий [INFO]. Позивач втратив постійне джерело доходів, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує невелику допомогу. Державний виконавець зазначив суму заборгованості зі сплати аліментів у розмірі близько 11\~000 гривень, при цьому не було враховані сплачені аліменти за лютий 2014 року, серпень 2014 року, липень 2015 року. А тому сума заборгованості повинна була складати 6582,92 грн.. Крім того, існує факт надання матеріальної допомоги у розмірі 8000 гривень, яку відповідачка обіцяла зарахувати в рахунок сплачених аліментів. Зазначений факт можуть підтвердити свідки. За таких обставин вважає, необхідним звільнити позивача від заборгованості по сплаті аліментів, та зменшити їх розмір. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, оскільки 8000 гривень на які посилається позивач відповідачка не отримувала, оскільки у неї є житловий будинок по вул.. Шкільна, 12, а тому брати кошти для придбання будинку необхідності немає. Розрахунок заборгованості наданий державним виконавцем вважають вірним. Погоджуються про зменшення розміру аліментів, оскільки у позивача ще є двоє дітей, які теж повинні отримувати рівне забезпечення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомленою про день розгляду справи. Представник третьої особи державний виконавець відділу ДВС в судове засідання, призначене на 29.06.2016 року не зявився, проте у судовому засіданні 08.06.2016 року пояснив, що перший розрахунок заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] складав біля 17000 гривень. Потім позивач приніс документи і було відповідно зроблено перерахунок. Надалі [PERSON] приніс інші документи і перерахунок було зроблено знову. На цей час виконавчий лист перебуває в Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя. При перерахунках заборгованості були враховані всі наявні банківські розрахунки, окрім однією банківської операції від 2 квітня 2012 року, яка була здійснена від [PERSON] до [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні відділу ДВС Приазовського РУЮ перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1786/2010 року, виданого 11.11.2010 року Приазовським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2010 року та до його повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості /а.с. 10/ з уточненнями, розмір заборгованості станом на 01.03.2016 рік складає 11515,70 гривень. Зазначений розрахунок позивачем не оскаржувався. Згідно положень ст.. 197 СК України, суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 1). За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2); суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти (ч. 3). Однією з підстав обґрунтування позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, є не згода з його розміром. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. У судовому засіданні державний виконавець підтвердив розмір нарахованої заборгованості, а позивач перед судом не ставив питання про визначення конкретного розміру заборгованості за аліментами, просив звільнити його від заборгованості по аліментам в повному обсязі. Іншою підставою , на думку позивача, для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами є те, що він ніби то надав відповідачці суму у розмірі 8000 гривень для придбання будинку, яку він позичив у [PERSON], що він і підтвердив під час допиту його як свідка. Також додав, що він взяв в борг у [PERSON] гроші для того, щоб допомогти своїй дитині. Документально факт передачі цих коштів [PERSON] не оформив, бо він юридично необізнаний та вірив своїй колишній дружині, яка обіцяла що ці кошти вона зарахує в рахунок аліментів. Його колишній дружині після розлучення ніде було жити, вона жила у батьків та у бабусі, та вона попросила у нього гроші для придбання житла. Гроші він передав [PERSON] в смт. Приазовське. Чи купила вона будинок він не знає. На цей час він ніде не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, у 2014 році отримав травму та тривалий час не міг працювати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона подруга дружини позивача - [PERSON]. У 2011 році остання подзвонила їй та сказала, що колишня дружина [PERSON] просить у нього гроші для придбання будинку. У неї на той час були гроші та вона погодилась дати [PERSON] в борг 8000 гривень. Після того, як вона передала [PERSON] гроші, вона разом з ним поїхали до смт. Приазовське, Запорізької області, де [PERSON] передав кошти [PERSON]. Про що вони розмовляли під час передачі коштів вона не знає, бо сиділа в машині. [PERSON] вона раніше ніколи не бачила, лише на фотографії, але вважає, що жінка, якій позивач передавав кошти була саме [PERSON]. Про те, що кошти потрібні для придбання житла [PERSON], їй сказав [PERSON] Де саме точніше [PERSON] передав кошти колишній дружині вона не знає, бо проживає в м. Запоріжжя. Для яких ціле потрібні кошти та кому вони передавались зазначено в написаній [PERSON] розписці. На цей час суму боргу [PERSON] їй повернув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мати дружини [PERSON] [PERSON], та він разом з її донькою та дітьми на цей час проживає разом із нею в м. Запоріжжя. Відповідач по справі [PERSON] постійно дзвонила до її доньки та просила грошей, шантажувала дитиною. Із однієї із таких розмов їй стало відомо, що [PERSON] просить у колишнього чоловіка гроші на придбання будинку. Їй відомо, що подруга її доньки [PERSON] дала в борг [PERSON] гроші в розмірі 8000 гривень в вересні 2011 року, про що [PERSON] написав розписку, під час написання якої вона була присутня. Вважає, що ці кошти в розмірі 8000 гривень [PERSON] передав колишній дружині, але сам факт передачі вона не бачила. Чому документально не був оформлений факт передачі цих коштів [PERSON] колишній дружині, вона не знає. Згідно вимог ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, їх представників, показань свідків, письмових доказів. Відповідно до вимог ст.. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. А інших доказів на підтвердження викладених фактів позивачем та свідків суду не надано. З урахуванням наведеного, суд не приймає свідчення свідків [PERSON], [PERSON]В та [PERSON] як допустимий доказ, так як відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами (в даному випадку письмовими доказами), не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (показаннями свідків в даному випадку). Як вбачається з аналізу ст.. 197 СК України, для звільнення від заборгованості за аліментами Законом передбачено такі підстави, як: виникнення заборгованості внаслідок тяжкої хвороби платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2 ст. 197 СК), а також непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти (ч. 3 ст. 197 СК). Однак таких обставин для звільнення від сплати заборгованості за аліментами [PERSON] не зазначав. Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини на які посилається позивач не можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. З п. 17 зазначеного Пленуму, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У зв'язку з тим, що у позивача змінився матеріальний стан, сімейний стан, бо має ще двох неповнолітніх дітей, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів, але не до 1/8 розміру з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, як того просить позивач, а до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON], [INFO], до досягнення повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати прямо пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 413,40 грн.

Outcome: partial