Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить виселити відповідача [PERSON] з його квартири [ADDRESS], та усунути перешкоди у користуванні вказаним житловим приміщенням шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на те, що він є власником вказаної квартири згідно свідоцтва від 04.06.2013 року, однак відповідач по справі - попередній власник квартири [PERSON] до теперішнього часу не звільнив її, чим чинить банку перешкоди у користуванні та розпорядженні цією квартирою. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» є власником двокімнатної квартири [ADDRESS], яка раніше належала відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом від 04.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1282, на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого Відділом державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні 12.04.2013 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS], та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ УДМС України в Херсонській області від 10.03.2015 року. Відповідно до п. 1.1 Статуту ПАТ «Фідобанк», зареєстрованого 30.12.2013 року, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», є правонаступником усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок або житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Як вбачається з матеріалів справи, письмова вимога іпотекодержателя ПАТ «Фідобанк» про добровільне звільнення жилого приміщення квартири [ADDRESS] була направлена відповідачу по справі - [PERSON] 13.01.2015 року, й відповідач до теперішнього часу проживає у квартирі [ADDRESS] належній позивачу, у зв'язку з чим порушуються права позивача, як власника зазначеної квартири, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовується. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині усунення перешкод шляхом виселення відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS] є обґрунтованими та в силу ст. 109 ЖК Української РСР, ст. 391 ЦК України підлягають задоволенню в обсязі, оскільки підстав для відмови у їх задоволенні суд не вбачає. Вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS], в порушення прав позивача як власника вказаної квартири не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано доказів в обґрунтування цього. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування оплати позивачем судового збору.

Outcome: partial