Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, в якому просить, визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , до складу якого входять: житловий будинок, прибудова, вхідний майданчик, огорожа укладений у 1999 році між Брацлавським психоневрологічним будинком-інтернатом та громадянкою [PERSON] - виконаним та дійсним та визнати за Вінницькою обласною радою, як органом управління майном територіальних громад сіл, селищ, міст області, право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 89,6 кв. м. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що в 1999 році Брацлавський психоневрологічний будинок-інтернат (в подальшому - інтернат) в процесі фінансово-господарської діяльності використовував асигнування, виділені з бюджету на проведення капітального ремонту ряду приміщень інтернату. В зв`язку зі специфікою роботи інтернату та здійсненням догляду за великою кількістю підопічних, в ході капітального ремонту виникла необхідність в створенні загальної каналізаційної мережі з облаштуванням вигрібної ями поза межами території інтернату. З цією метою, в 1999 році було досягнуто домовленість з громадянкою [PERSON] про придбання належних їй земельної ділянки розміром 0,12 га. та будинку, розташованих в [ADDRESS] . В послідуючому Брацлавським психоневрологічним інтернатом було замовлено та оплачено виготовлення організацією «Вінницяагропроект» проектно-кошторисної документації для обладнання вигрібної ями, замовлено та оплачено виготовлення Немирівським архітектурним бюро проектно-кошторисної документації каналізаційної мережі. Крім того, 22.09.1999 року Виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради було видано Рішення № 109 про надання Брацлавському психоневрологічному інтернату дозволу на будівництво вигрібної ями в [ADDRESS] . 10 вересня 1999 року Брацлавський психоневрологічний інтернат купив у відповідача [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , разом з земельною ділянкою розміром 0,12 га, виділеною для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Договір купівлі-продажу між сторонами був виконаний повністю. 10 вересня 1999 року бухгалтерією Брацлавського психоневрологічного інтернату документально було оформлено виплату [PERSON] коштів з сумі 17 тис. 297 грн.. Зазначені кошти було перераховано на наданий [PERSON] рахунок, а відповідач [PERSON] , в свою чергу, передала адміністрації психоневрологічного інтернату ключі від будинку, технічний паспорт на житловий будинок. Разом з технічним паспортом на будинок, [PERSON] надала керівництву Брацлавського психоневрологічного інтернату копію договору купівлі-продажу будинку від 06 грудня 1991 року, згідно якого [PERSON] придбала будинок, розташований в [ADDRESS] у громадянки [PERSON] Договір купівлі-продажу 05.12.1991 року посвідчений виконкомом Брацлавської селищної Ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі за № 89. 21.01.1992 року Тульчинським МБТІ за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується відповідним штампом та записами на договорі купівлі-продажу будинку. При здійсненні купівлі-продажу будинку між інтернатом та [PERSON] існувала домовленість щодо подальшого посвідчення угоди, про купівлю-продаж будинку, укладеної між сторонами нотаріально, після того, як [PERSON] закінчить оформлення документації на земельну ділянку. Бухгалтерська документація про придбання Брацлавським психоневрологічним інтернатом у [PERSON] будинку, розташованого в [ADDRESS] - не збереглась. Отримати офіційну інформацію про здійснення перерахунку коштів на рахунок [PERSON] за придбаний будинок, або отримати копію платіжних документів через банківську установу не представляється можливим в зв`язку з банкрутством та послідуючою ліквідацією Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» (Агропромбанк «Україна»; АК АПБ «Україна»). Єдиним документом, що може документально посвідчити факт купівлі Брацлавським психоневрологічним інтернатом у [PERSON] житлового будинку, є річний звіт Брацлавського психоневрологічного будинку-інтернату щодо використання асигнувань, виділених по бюджету на капітальний ремонт приміщень інтернату на 1999 рік, в якому відображено придбання будинку у громадянки [PERSON] за 17 тис. 297 грн.. Після придбання у [PERSON] житлового будинку, Брацлавським психоневрологічним будинком-інтернатом на земельній ділянці, розташованій в [ADDRESS] було побудовано вигрібну яму та здійснено будівництво каналізаційної мережі. Таким чином, починаючи з 10 вересня 1999 року Брацлавський психоневрологічний будинок-інтернат постійно користується будинком [ADDRESS] , [ADDRESS] ), а також каналізаційною мережею і вигрібною ямою. Так саме використовується і земельна ділянка, на якій розташовано зазначений будинок. В той же час, [PERSON] оформлення документів на своє ім`я на земельну ділянку розміром 0,12 га, виділену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства не здійснила та в тому ж 1999 році виїхала з смт. Брацлава в невідомому керівництву інтернату напрямку. Місце реєстрації та проживання випадково стало відомо адміністрації інтернату лише в 2017 році. 09 жовтня 2015 року Брацлавською селищною радою Брацлавському психоневрологічному будинку-інтернату надано згідно рішення 47 сесії 6 скликання в постійне користування земельну ділянку площею 0,12 га в [ADDRESS] . Як вбачається із записів у Технічному паспорті від 10.12.1987 р. № 1178 на житловий будинок (домоволодіння) по [ADDRESS] , останнім власником, фізичною особою, цього домоволодіння була [PERSON] , згідно Договору купівлі-продажу, завіреного Виконкомом Брацлавської селищної ради, від 06.12.1991р., реєстраційний № 89. Ці дані також підтверджуються листом Немирівського районного бюро технічної інвентаризації від 10 вересня 2018 за № 573. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач до зали судового засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 1991 року належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 24). Як стверджує представник позивача, 10 вересня 1999 року Брацлавський психоневрологічний інтернат купив у відповідача [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , разом з земельною ділянкою розміром 0,12 га, виділеною для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, однак як встановлено судом, письмового договору сторони не укладали та єдиним доказом на який посилається позивач на підтвердження укладення договору купівлі-продажу є довідка від 23.12.1999 року про результати перевірки Брацлавського психоневрологічного інтернату по питанню використання асигнувань, виділених по бюджету на капітальний ремонт приміщень інтернату на 1999 рік, відповідно до якої в жительки Брацлава [PERSON] , куплено будинок для будівництва вигреба (а.с 17-18). Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року,що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, у зв`язку з тим, що спірний договір укладений у 1999 році, то на правовідносини, які склались у сторін, поширюється дія норм\~Цивільного кодексу УРСР 1963 року. За змістом ст. ст.\~128,\~153 Цивільного кодексу УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 224 Цивільного кодексу УРСР\~(1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.\~Статтею 227 Цивільного кодексу УРСР\~передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. ст.\~224,\~227 Цивільного кодексу УРСР\~(1963 року) договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1\~ст. 128 Цивільного кодексу УРСР\~(1963 р.), а у відповідності зі\~ст. 153 Цивільного кодексу УРСР\~(1963 р.) договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Згідно зі\~ст. 227 Цивільного кодексу УРСР\~(в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору(стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до положень статті\~227 «Форма договору купівлі-продажу жилого будинку» та ст.\~242 «Застосування до договору міни правил купівлі-продажу» Цивільного кодексу УРСР від 18 липня 1963 р., відповідно до яких договори купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), однією зі сторін яких виступає громадянин (фізична особа), обов`язково мають посвідчуватися нотаріально. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Отже, положення\~ст. 227 Цивільного кодексу УРСР\~спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів. Відповідно до\~ст. 47 ЦК Української РСР, чинного на час укладення зазначеної угоди, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2\~ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що договір між сторонами укладався у письмовій формі та відповідачу було запропоновано посвідчити спірний договір купівлі-продажу нотаріально, однак вона дійсно ухиляється (відмовляється) від його нотаріального посвідчення, а також того, що така можливість позивачем втрачена та у зв`язку з чим. При цьому з матеріалів справи не вбачається, що між сторонами наявний спір і права позивача порушені відповідачем, тому договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути визнаний судом дійсним. Отже, встановивши дані обставини та враховуючи, що право власності позивача на даний час не порушено відповідачем, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії суду не надано, відповідач в судове засідання не з`явився, жодних доказів про укладення договору купівлі-продажу будинку між Вінницькою обласною радою та [PERSON] , суду не надано, а тому суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання у судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] між [PERSON] та Брацлавським психоневрологічним будинком-інтернат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed