Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди, що вчиняються йому відповідачем у використанні земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Києві, яка належить позивачу на праві постійного користування, шляхом знесення самовільно побудованої на цій ділянці відповідачем споруди за його власний рахунок і звільнення земельної ділянки. В обґрунтування вимог позивач вказує, що Національний медичний університет ім.. О.О.Богомольця є вищим навчальним закладом державної форми власності, за яким на підставі рішення Київської міської ради від 08.11.2001 року №86/1520 закріплена на праві постійного користування земельна ділянка площею 1,74 га у Солом'янському районі м. Києва, на території якої знаходиться земельна ділянка по [ADDRESS], на якій в свою чергу відповідачем самовільно збудовано (розміщено) гараж. Як вказує позивач, дана земельна ділянка не призначена для розміщення гаражів приватних осіб, жодних дозволів на таке позивачем не надавалось, жодні документи, що підтверджують право на розміщення гаражу у відповідача відсутні. Крім того, як вказує позивач, розпорядження вищими навчальними закладами землями, що передані ним в користування, взагалі заборонено законом. Оскільки на пропозицію позивача щодо звільнення займаної земельної ділянки відповідач не відреагувала, ділянку не звільнила, то позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у зв'язку з чим суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що Національний медичний університет ім.. О.О.Богомольця є вищим навчальним закладом державної форми власності, за яким на підставі рішення Київської міської ради від 08.11.2001 року №86/1520 закріплена на праві постійного користування земельна ділянка площею 1,74 га у Солом'янському районі м. Києва. В територіальних межах даної земельної ділянки знаходиться і ділянка по [ADDRESS], на якій в свою чергу відповідачем самовільно збудовано (розміщено) гараж для зберігання автомобіля. Згідно частини 1 та 2 ст. 63 Закону України «Про вищу освіту» за вищим навчальним закладом з метою забезпечення діяльності, передбаченої його статутом, і відповідно до закону та його організаційно-правової форми власником (власниками) закріплюються на правах оперативного управління або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, обладнання, а також інше необхідне майно. Майно, що закріплене за вищим навчальним закладом державної або комунальної форми власності, а також доходи від використання цього майна належать вищому навчальному закладу на правах оперативного управління. Майно, що знаходиться у державній і комунальній власності і передане в оперативне управління вищим навчальним закладам державної і комунальної форм власності, не підлягає вилученню або передачі будь-яким підприємствам, установам, організаціям, крім випадків, передбачених законодавством. Виходячи з вказаної норми закону, будь-яке використання громадянами земель вищих навчальних закладів є забороненим, в тому числі і для розміщення гаражів для зберігання автомобіля. Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність у відповідача будь-яких правових підстав на зайняття та використання земельної ділянки по [ADDRESS], на якій відповідачем самовільно збудовано (розміщено) гараж для зберігання автомобіля. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким позивач правомірно вимагає від відповідача [PERSON] усунення перешкод в користування власною земельною ділянкою та відповідного звільнення земельної ділянки від металевого гаражу, що має бути здійснено відповідачем за власний рахунок, а отже позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved