Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.09.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк»(правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №2008/13-1-08/451, відповідно до якого йому було надано кредит в сумі 17200,00 доларів США строком до 15.09.2015р. зі сплатою 9,0% річних. 16.09.2008р. між банком та відповідачами було укладено договір поруки №06-09/2025, згідно з умовами якого [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати в повному обсязі по зобовязаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. 28.09.2012р. позивач та [PERSON] внесли зміни до зазначеного вище договору, змінивши графік погашення заборгованості за кредитом, при цьому строк кредитування залишився незмінним. Станом на 02.02.2016р. відповідачі не виконують умови погашення кредиту і заборгованість складає 32357,91 доларів США, з них: 15085,41 доларів сума заборгованості за кредитом; 7069,88 доларів США сума заборгованості за відсотками; 7987,30 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2215,32 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму. Учасники процесу в судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав наполягав на його задоволенні, просив розглянути справу за його відсутності, представник [PERSON] також надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, надав заяву про застосування строків позовної давності, [PERSON] відзиву на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк»(правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №2008/13-1-08/451, відповідно до якого йому було надано кредит в сумі 17200,00 доларів США строком до 15.09.2015р. зі сплатою 9,0% річних. 16.09.2008р. між банком та відповідачами було укладено договір поруки №06-09/2025, згідно з умовами якого [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати в повному обсязі по зобовязаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. 28.09.2012р. позивач та [PERSON] уклали Договір про внесення змін №1 до вказаного кредитного договору, змінивши графік погашення заборгованості за кредитом(а.с.12), при цьому строк кредитування та порядок сплати платежів залишилися незмінними. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами(ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати(ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). Слід зазначити, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки(6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право(Правова позиція зазначена у постановах ВСУ №6-170цс13, 6-41цс14). Як вбачається з вищевказаного договору поруки, в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова про його дію до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України. Отже, в даному випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п.п.1.1.,2.2. кредитного договору, сплата заборгованості та процентів здійснюється до 10 числа місяця наступного за звітним. Таким чином, враховуючи те, що строк виконання зобовязанням за кредитним договором настає з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням(правова позиція Верховного Суду України у справах 6-53цс14, 6-1265цс16, 6-272цс16), тобто навіть останнього платежу з 10.10.2015р., суд доходить висновку, що шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] закінчився 10.04.2016р. При цьому, банк звернувся до суду з позовними вимогами 31.05.2016р. За таких обставин, суд приходить до висновку, що банк звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, а тому поруку [PERSON] слід вважати припиненою. Разом з тим, загальна позовна давність(зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки(стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) - тривалістю в один рік(пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання(частина п'ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання(зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором(прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України позикодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення позикодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Отже, оскільки за умовами даного кредитного договору [PERSON] мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 10 числа кожного місяця за звітним, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. За таких обставин, суд вважає, що стягненню підлягають несплачені платежі згідно зміненого графіку погашення в межах трьох річного строку позовної давності, починаючи з травня 2013р. до вересня 2015р. в розмірі 9325,6 доларів США. Крім того, за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання(зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки(як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати тіла кредиту та процентів, останній сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Таким чином, суд доходить висновку, що стягненню підлягає пеня за кожним з прострочених платежів згідно зміненого графіку погашення в межах однорічного строку позовної давності, починаючи з травня 2015р. до вересня 2015р.(Вищевказані правові висновки викладені в постанові [PERSON] Верховного суду по справі №444/9519/12) Отже, оскільки сплата платежів здійснюється до 10 числа місяця наступного за звітним, то суд вважає за доцільне нараховувати пеню, починаючи з 11 числа місяця наступного за простроченим та до закінчення однорічного строку. Пеня по платежам: за травень 2015р. - 34.88 доларів США, за червень 2015р. - 34.88 доларів США, за липень 2015р. - 34.88 доларів США, за серпень 2015р. - 34.88 доларів США, за вересень 2015р. - 34.84 доларів США, всього 174,36 доларів США. На підстави вищевикладеного, враховуючи, що порука [PERSON] припинена, суд вважає, що зазначені суми заборгованості та пені слід стягнути тільки з [PERSON] Згідно ст.141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог 9499,96 доларів США(9325,6+174,36)/100*1,5%(ставка судового збору за подачу даного позову), а саме 142,5 доларів США, еквівалентно 3626,4грн. за офіційним курсом НБУ на 02.02.2016р., що застосовувався для визначення ціни позову.

Outcome: partial