Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.02.2013 року близько 16 години 25 хвилин в м. Києві, по вул.Дорогожицькій, 1, внаслідок ДТП з вини [PERSON], який керував автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено його автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER] Вказує, що [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначає, що оскільки внаслідок вищезазначеної ДТП йому було спричинено матеріальну шкоду та з урахуванням тієї обставини, що цивільно-правову відповідальність винної в ДТП особи було застраховано в СТДВ «Гарантія» він звернувся до відповідача з метою реалізації права на отримання страхового відшкодування. У зв'язку з цими, на його адресу відповідачем було направлено лист з повідомленям про те, що вищезазначений випадок визнано страховим, на підставі чого складено страховий акт, за яким розмір страхового відшкодування складає 5 125 гривень 74 копійки. Однак, відповідач будь-яких дій по виконанню свого обов'язку станом на день подання позовної заяви не здійснив та страхове відшкодування не сплатив у зв'язку з чим позивач був вимушений звернувся до останнього з претензією, однак вона залишилась без виконання. В зв'язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача - суму страхового відшкодування в розмірі 5 125 гривень 74 копійок, 115 гривень 86 копійок - 3% річних від простроченої суми боргу та моральну шкоду в сумі 512 гривень 60 копійок. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заперечення в яких позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю. Тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, який не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 17.02.2013 року, близько 16 години 25 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] по вул.Дорогожицькій,1в м. Києві не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень вказаних автомобілів, чим порушив п.п.13.3 ПДР України. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.7). Як вбачається з довідки про ДТП №9159397 від 16.05.2013 року №1290 (а.с.6) власником пошкодженого автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] є позивач. Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідно до вказаної довідки цивільно-правову відповідальність винної в ДТП особи - [PERSON] було застраховано в СТДВ «Гарантія», в зв'язку з чим 27.02.2013 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку (а.с.8), 29.05.2013 року - із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.9) та у зв'язку з тим, що виплата страхового відшкодування так і не відбулась 06.11.2013 року вхід. №10815 направив останньому претензію (а.с.10). Судом встановлено, що листом від 22.11.2013 року вих..№3288 (а.с.11) відповідач повідомив позивача про те, що станом на 22.11.2013 року заява останнього на виплату страхового відшкодування та комплект документів за наслідками вищезазначеної ДТП від 17.02.2013 року та дії полісу №АБ/5283231 від 30.05.2012 року розглянуті, вказаний випадок визнано страховим, на підставі чого складено страховий акт, за яким розмір страхового відшкодування складає 5 125 гривень 74 копійки, що підтверджується угодою про визначення порядку розрахунку розміру страхового відшкодування (а.с.12). Крім того, позивачем на адресу відповідача було подано заяву від 22.11.2013 року вхід.№11443 (а.с.13), в якій повідомлено реквізити для сплати останнім страхового відшкодування. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, але не виключно, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний вести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. В зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 5 125 гривень 74 копійок підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані, знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 115 гривень 86 копійок 3% річних від простроченої суми боргу, слід зазначити наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 115 гривень 86 копійок 3% річних від простроченої суми боргу, враховуючи суму боргу в розмірі 5 125 гривень 74 копійки за період з 01.04.2013 року по 31.12.2013 року (275 днів) підлягають задоволенню, оскільки зазначені збитки належним чином підтверджені, доведені повністю та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Слід зазначити, що позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що внаслідок невиплати йому відповідачем страхового відшкодування він витратив свій час на вирішення цього спору, що призвело до душевних хвилювань, дратівливості, що в свою чергу вплинуло на його відносини в родині та на роботі, однак, суд не може прийняти дані посилання позивача як належний та допустимий в розумінні ст.ст. 10, 22, 60 ЦПК України доказ спричинення останньому моральної шкоди, в зв'язку з чим в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 43 гривні 60 копійок (а.с.1). На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 23, 525, 526, 979, 988-989, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: approved