Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу за кредитним договором, заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, пені, посилаючись на такі обставини. 18 липня 2007 року сторони уклали кредитний договір № 014/0030/73/78481, за умовами якого позивач надав [PERSON] до 09 вересня 2015 року грошові кошти в сумі 63000,0 (шістдесят три тисячі) доларів США, на строк користування кредитними коштами до 18 липня 2013 року включно зі сплатою 13,5% річних, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 3.5. кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки № 014/0030/73/78481/1 від 18 липня 2007 року. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному обсязі. 10 квітня 2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 10 квітня 2009 року, відповідно до якого у заставу позивачу надано квартиру [ADDRESS]. Відповідно Договору застави Іпотекодавці - [PERSON], який є майновим поручителем Боржника, несуть відповідальність перед Іпотекодержателем (Позивачем) у розмірі заставленого майна. У відповідності до договору іпотеку іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором отримати задоволення за рахунок заставного майна. У випадку невиконання іпотекодавцями зобов'язань за договором іпотеки або позичальником за основним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити свою вимогу у повному обсязі. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя та вибір способу задоволення вимог належить іпотекодержателю. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 20.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором; стягнення з [PERSON] у розмірі заставленого майна, шляхом продажу з прилюдних торгів предмета іпотеки за договором від 10 квітня 2009 року, а саме: квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року заборгованість на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн., та стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму судових витрат у розмірі 3064,16 грн. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову із наступних підстав. Судом встановлено, що 05 липня 2007 року [PERSON] звернувся до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (зараз - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль») з заявою про надання кредиту в сумі 70000,0(сімдесят тисяч) доларів США, що підтверджується заявою №278 від 05 липня 2007 року. 18 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (зараз - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0030/73/78481, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 63000,0 (шістдесят три тисячі) доларів США, на строк користування кредитними коштами до 18 липня 2013 року включно зі сплатою 13,5% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №1 до Договору). Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний виконувати умови, передбачені цим договором, тобто повертати кредит та сплачувати передбачені договором платежі, щомісячно до 15 числа кожного місяця. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 3.5. кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки № 014/0030/73/78481/1 від 18 липня 2007 року. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, відповідно п. п. 1.2, 2.1, 3.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. 10 квітня 2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 10 квітня 2009 року, відповідно до якого у заставу позивачу надано квартиру [ADDRESS]. Відповідно Договору застави Іпотекодавці - [PERSON], який є майновим поручителем Боржника, несуть відповідальність перед Іпотекодержателем (Позивачем) у розмірі заставленого майна. У відповідності до договору іпотеку іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором отримати задоволення за рахунок заставного майна. У випадку невиконання іпотекодавцями забов'язань за договором іпотеки або позичальником за основним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити свою вимогу у повному обсязі. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя та вибір способу задоволення вимог належить іпотекодержателю. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 20.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року на загальну суму 38335,50 доларів США (тридцять вісім тисяч триста тридцять п'ять дол. 50 цент.), що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн. (триста шість тисяч чотириста п'ятнадцять грн. 66 коп.), яка складається з: заборгованість за кредитом - 12404,80 доларів США (дванадцять тисяч чотириста чотири дол. 80 цент.), що станом на 20.03.2013 року становить 99151,57 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сто п'ятдесят одна грн. 57 коп.), заборгованість за відсотками - 5852,01 доларів США (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят два дол. 01 цент.), що станом на 20.03.2013 року становить 46775,12 грн. (сорок шість тисяч сімсот сімдесят п'ять грн. 12 коп.); пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків по кредиту - 20078,69 доларів США (двадцять тисяч сімдесят вісім дол. 69 цент.), що станом на 20.03.2013 року становить 160488,97 грн. (сто шістдесят тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 97 коп.). На підставі зазначених пунктів кредитного договору позивачем було направлено письмову вимогу відповідачам про дострокове виконання грошового зобов'язання за кредитним договором від 18.09.2012 року за вих. №С-16-114-1/6534; вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 18.09.2012 року за вих. №№С-16-114-1/6535; претензію про порушення забезпеченого порукою зобов'язання від 19.07.2013 року за вих. №114-10-0-00/11; претензію - вимогу про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за кредитним договором від 19.07.2013 року за вих. №114-10-0-00/13; претензію про порушення забезпеченого порукою зобов'язання від 19.07.2013 року за вих. №114-10-0-00/12. Згідно з п.6.5. Кредитного договору у випадку невиконання відповідачем умов цього договору Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Згідно із п. 10.1 договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до Договору іпотеки іпотекодавець [PERSON], який є майновим поручителем боржника, несе відповідальність перед іпотекодержателем (позивачем) у розмірі вартості заставленого майна. За цим договором від 10.04.2009 року іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. У випадку невиконання іпотекодавцями зобов'язань за договором іпотеки або позичальником за основним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити свою вимогу у повному обсязі. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя та вибір способу задоволення вимог належить іпотекодержателю. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). За п. 41 цієї Постанови при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). За п. 42 Постанови резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Згідно п. 1.2 Договору іпотеки від 10.04.2009 року вартість предмету іпотеки визначена за згодою сторін та становить 635250,0 грн. За цим же пунктом Договору іпотеки вартість предмета іпотеки на момент укладання іпотечного договору не враховується при визначенні предмета іпотеки у майбутньому, у тому числі під час звернення стягнення на нього іпотекодержателем, якщо інше не передбачено цим договором або кредитним договором. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» частково обґрунтованим та стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог та стягнення з [PERSON] у розмірі заставленого майна, шляхом продажу з прилюдних торгів предмета іпотеки за договором від 10 квітня 2009 року, а саме: квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року заборгованість на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн. Вимога про стягнення у солідарному порядку з відповідачів судових витрат на розгляд справи підлягає частковому задоволенню, тобто стягнення з відповідачів в рівних частках суму судових витрат в розмірі 3064,16 грн. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial