Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 18.08.2008 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 49 660 євро, що підтверджується його розпискою, вказані кошти він зобов'язувався повернути до 01.04.2011 року, але до цього часу борг не повернув, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 673 777 грн. 24 коп. за офіційним курсом НБУ щодо іноземної валюти, 325 882 грн.05 коп. відсотків за користування позикою, 112 862 грн.30 коп.- 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 256 061 грн.11 коп. - збитки від інфляції, всього 1 368 582 грн.70 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача, відповідач в судове засідання після перерви не з'явилися, про час розгляду справи представник відповідача був повідомлений належним чином під розписку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважав за можливе закінчувати розгляд справи без участі відповідача або його представника. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір позики на суму 49 660 євро, за умовами якого відповідач зобов'язувався до 1 квітня 2011 року повернути позивачу вказану суму боргу, що стверджується власноручною розпискою відповідача в матеріалах справи. Факт написання вказаної розписки та взяття в борг відповідачем у позивача грошових коштів в сумі 49 660 євро, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Представником позивача на підтвердження укладення договору позики між позивачем та відповідачем на суму 49 660 євро суду надано вказану вище розписку. Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Суд також виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що між сторонами по справі дійсно було укладено договір позики на суму 49 660 євро на строк до 01.04.2011 року, про що свідчить розписка позичальника, і що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасного повернення суми боргу. Жодних інших доказів для спростування вказаного висновку суду не було надано. Відповідно до ст.533 ЦК України зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідною валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 673 777 грн.24 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 18.03.2014 року за розрахунком в позовній заяві /100 євро=1356,7806 грн./, розрахунок суми боргу: 49660 євро : 100 х 1356,7806 грн. =673 777 грн.24 коп. Вказану суму боргу суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача. За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. А тому підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення на користь позивача відсотків за користування позикою, розмір яких визначається на рівні облікової ставки НБУ. В позовній заяві наведено розрахунок відсотків за користування позикою за період з 18.08.2008 року по 18.03.2014 року, що становить 325 882 грн.05 коп. Але цей розрахунок суд вважає необґрунтованим, оскільки його проведено із суми основного боргу - 673 777,24 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 18.03.2014 року, тоді як станом на 18.08.2008 року /на дату укладення договору позики/ офіційний курс валют був іншим /100 євро= 713,4728 грн./ і сума основного боргу становила 354 310 грн.59 коп. /49660 євро : 100 х 713,4728 грн./. А тому розрахунок відсотків за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 18.08.2008 року по 02.07.2014 року наступний: з 18.08.2008 р. по 14.06.2009 р.-12 % -301 дн. -354310,59 грн. х 12% :100 :365 х 301 =35062,19 грн., 15.06.2009 р по 11.08.2009 р.-11 % -58 дн.-354310,59 грн. х 11% :100 : 365 х 58= 6193,15 грн., 12.08.2009 р. по 07.06.2010 р.-10,25%-300 дн. -354310,59грн. х10,25% :100:365х300= 29849,45 грн., 08.06.2010 р. по 07.07.2010 р.-9,5%- 30 дн.- 354310,59 грн. х 9,5% :100 : 365 х 30=2766,53 грн. 08.07.2010 р. по 09.08.2010 р. -8,5%-33 дн.-354310,59 грн. х 8,5% :100 : 365 х33= 2722,85 грн. 10.08.2010 р. по 22.03.2012 р.-7,75%-590 дн.-354310,59 грн. х 7,75 % :100 :365 х 590=44385,90 грн. 23.03.2012 р. по 09.06.2013 р.-7,5% - 444 дн.-354310,59 грн. х 7,5% :100 :365 х 444= 32324,77 грн. 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р. -7 % -64 дн. -354310,59 грн.х 7 % :100: 365 х 64 =4348,80 грн. 13.08.2013 р. по 02.07.2014 р.-6,5 %-324 дн.-354310,59 грн.х 6,5 % :100: 365 х 324= 20443,24 грн.., всього 178 096 грн.88 коп. Представник позивача також просив суд стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 112 862 грн.30 коп. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних, як вважає суд, має бути проведеним за період з 02.04.2011 року по 02.07.2014 року наступним чином: сума боргу за офіційним курсом НБУ станом на 02.04.2011 року /100 євро =1130,8772 грн./- 49660 євро :100 х 1130,8772 грн.=561593,62 грн. х 3% =16 847,80 грн. за рік, за вказаний період за три роки ця сума становить -50543,40 грн., за 2 м-ці /16847,80 грн.: 12 м-в х 2/ =2807,97 грн., за 29 днів квітня 2011 року /1403,98 грн. за м-ць : 30 дн. х 29 дн./=1357,18 грн., за 2 дні липня 2014 року /1403,98 грн. за м-ць : 31 дн. х 2 дн./= 90,58 грн., всього: 50543,40 грн.+ 2807,97 грн. + 1357,18 грн. + 90,58 грн.= 54 799 грн.13 коп. Щодо стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції, то ці вимоги суд вважає необґрунтованими. Як роз'яснено в п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Отже, інфляційне нарахування можливе на суму боргу, вираженого в національній валюті, а в даному випадку представник позивача просить суд стягнути суму боргу - 49660 євро за офіційним курсом НБУ на час звернення до суду з позовом. Таким чином, на користь позивача належить стягнути 673 777 грн. 24 коп. боргу, відсотки за користування грошовими коштами - 178 096 грн. 88 коп., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання - 54 799 грн. 13 коп., всього 906 673 грн. 25 коп. Суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір в сумі 3654 грн. згідно квитанції.

Outcome: partial