Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

позивач звернувся до суд із позовом у якому просить визнати виконавчий напис № 1769 від 09.10.2013 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на квартиру номер [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу, яким пропонується за рахунок коштів, отриманих від реалізації спірної квартири, задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТзОВ «ФК «Вектор Плюс») у розмірі заборгованості 1279 467,95 грн. - таким, що не підлягає виконанню; судові витрати покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В обґрунтування позову покликається на те, що 19.12.2013 від третьої особи надійшов лист про відкриття виконавчого провадження за спірним виконавчим написом нотаріуса. При ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження позивачем встановлено, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на підставі кредитного договору та договору іпотеки укладених між позивачем та відповідачем ПАТ «Сведбанк», однак кредитний договір від 21.04.2008 № 1304/0808/71-008, строк дії якого до 2038 року, не розірвано. Вважає, що оскільки позивач жодних письмових вимог від відповідача ТЗОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо усунення порушень за основним зобов'язанням не отримував, попереджень щодо звернення стягнення на заставне майно також до позивача не надходило, а відтак всі ці обставини свідчать про порушення вимог іпотечного договору та п.283 Інструкції про порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Разом із тим покликається, що приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис не переконався у безспірності розміру заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем у відповідності до ст.88 Закону України «Про нотаріат». При цьому, позивач також обґрунтовує позовні вимоги тим, що оскільки ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса не передбачено, як позасудовий спосіб звернення стягнення. Враховуючи наведене вище, вважає, виконавчий напис нотаріуса незаконним, необґрунтований та таким, що не підлягає виконання, а позов просить задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи; подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. 12.05.2014 подав додаткові пояснення до позовної заяви у яких зазначив, що позивач належним чином повідомляв ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») про зміну свого місця проживання, однак відповідач ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» повідомлення щодо спірного виконавчого напису направляв на адресу, що надавалась при укладенні кредитного договору, що підтверджується доказами у справі, а відтак про можливість вчинення виконавчого напису йому не було відомо. При цьому покликається, що з дня виникнення у кредитора права вимоги до позивача і до моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса минуло більше чотирьох років, а відтак таке порушує норму ст.88 Закону України «Про нотаріат». Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені, суду не відомі причини неявки, від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності; на адресу суду 30.04.2014 відповідач ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» надав письмові заперечення у яких пояснив, що у зв'язку із виникнення заборгованості за кредитним договором № 1304/0808/71-008 від 15.08.2008 (право вимоги заборгованості відступлено відповідачу ТзОВ «»ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу від 28.11.2012 укладеного між останнім та банком ПАТ«Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк»)) останній звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису на суму заборгованості, що виникла у позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом із тим, зазначає, що позивач належним чином повідомлявся у порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» за адресою вказаною у кредитному та іпотечному договорах, оскільки жодного повідомлення про зміну свого місця проживання товариство не отримувало від позивача. На підтвердження безспірності позовних вимог нотаріусу було надано усі необхідні документи, що передбачені чинним законодавством. При цьому, покликання позивача на норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» не стосуються регулювання відносин пов'язаних із нерухомим майном. Відтак, позовні вимоги безпідставні та у таких просить відмовити; а тому зі згоди позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд вважає можливим, провести розгляд справи у відсутності відповідачів та представника третьої особи. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст..ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що15 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» ( правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №1304/0808/71-008, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 77000,00 дол.США із встановленим строком повернення кредиту. З метою забезпечення виконання кредитного договору між ВАТ «Сведбанк» та позивачем 15 серпня 2008 року укладено іпотечний договір, згідно з п.2 якого на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець ([PERSON]) передає в іпотеку іпотекодержателю (ВАТ «Сведбанк») належне йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Так, 28.11.2012 між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладеного договір факторингу №15, згідно з умов якого останньому відступлено право вимоги заборгованості за кредитними договорами укладеними із боржниками, право на вимогу якої належало банку. Відтак, згідно з укладеного договору до відповідача ТзОВ « ФК «Вектор Плюс» перейшло право вимоги по вказаному вище не лише кредитному договору, але й договору іпотеки у відповідності до ст.24 Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч.1 ст.87 закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У відповідності до положень п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 ( який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Судом встановлено, що внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ([PERSON]) умов кредитного договору від 15.08.2008 за період із 28.11.2012 по 24.09.2013 у розмірі 1279467,95 грн. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 29.10.2013 вчинено виконавчий напис шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що було предметом договору іпотеки від 15.08.2008. З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2013 відповідачем ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» направлено боржнику/поручителю [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов'язання за кредитним договором та погашення заборгованості за останнім, яка станом на 28.11.2012 становить 1275467,95 USD; у разі невиконання цієї вимоги ТзОВ «ФФК «Вектор Плюс» буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису через нотаріуса у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, до суми заборгованості, розрахунок буде проводитись на дату звернення стягнення на предмет іпотеки, будуть включені витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису. Таке повідомлення направлялося на адресу, яка вказана була в іпотечному договорі - Львівська область Перемишлянський район с.Суходіл. Окрім цього, у порушення норм ст.57-60 ЦПК України представником відповідача ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» не подано належних доказів щодо отримання повідомлення боржником/іпотекодавцем [PERSON] або доказів відмітки поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення. Щодо поданого відповідачем ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» списку згрупованих поштових листів за формою №103 серед одержувачів яких зазначено [PERSON], то такий судом не приймається, як належний доказ підтвердження відправлення повідомлення боржнику, оскільки відмітка поштового відділення зв'язку «місця приймання» не підтверджує факту самого відправлення повідомлення останнім. Однак, відповідно до п.5.1.6 кредитного договору від 15.08.2008 № 1304/0808/71-008 позичальник ([PERSON]) зобов'язаний у триденний строк повідомляти банк про зміну свого місця проживання (реєстрації). Так, згідно з відмітки проставленої у паспорті громадянина України [PERSON], зареєстрованим місцем проживанням останнього з 31.07.2009 є: [ADDRESS], про що був повідомлений банк та відповідач ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», що підтверджено доказами звернення останніх до боржника із повідомленнями за вищевказаною адресою /а.с.64/. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що належних і допустимих доказів дотримання положення пп.2 п.п.23 глави 16 Порядку, відповідачем не подано, а відтак, нотаріусом вчинено виконавчий напис на предмет іпотеки на оспорювальну суму, про що позивач не був повідомлений. Разом із тим, у виконавчому написі нотаріуса від 09.10.2013 № 1769 щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу, за рахунок реалізації якої ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» прагне задовольнити вимоги щодо погашення боргу за період із 28.11.2013 по 24.09.2013 на загальну суму 1279467,95 грн. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Згідно з ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого вищезгаданою постановою КМУ, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріального посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно; документи, що підтверджуються безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Так, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Водночас, при вчиненні виконавчого напису, ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» подало нотаріусу: оригінал нотаріального посвідченої угоди (договір іпотеки) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, а саме: розрахунок заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 1304/0808/71-008 станом на 24.09.2013, що зазначено у запереченнях відповідача ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» від 30.04.2014. Відтак, оскільки серед поданих нотаріусу документів у відповідності до п1. Переліку останній не отримував від ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними, адже, розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання по тілу кредиту, відсотках річних та пені - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до [PERSON] Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач не був належним чином повідомлений за 30 днів до вчинення виконавчого напису про усунення порушень кредитних зобов'язань, а відтак не знав і не міг знати про суму заборгованості, яка виникла за основним зобов'язанням за вищевказаний період та що така буде задоволена у позасудовому порядку за рахунок коштів від реалізації іпотечного майна на підставі виконавчого напису; нотаріусу не подано документів, які б підтверджували безспірність заборгованості боржника, а відтак така сума заборгованості не може вважатися безспірною у відповідності до вищенаведених норм законів України. Беручи до уваги викладене, суд приходить переконання, що позовні вимоги підставні та обґрунтовані, а відтак необхідно визнати виконавчий напис № 1769 від 09.10.2013 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на квартиру номер [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу в задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у розмірі заборгованості 1279 467,95 грн. - таким, що не підлягає виконанню ,а позов задовольнити. Щодо доводів позивач, якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги, про необхідність застосування ст.26 Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса не передбачено, як позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет не передбачений, то такі норми Закону не стосуються предмету доказування, а відтак не приймаються судом до уваги. Щодо доводів позивача про вчинення виконавчого апису нотаріуса по спливі трьох років з дня виникнення права вимоги у ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» до [PERSON], то такі судом оцінюються критично, оскільки суперечать встановленим обставинам справи, а відтак не приймаються судом до уваги. Разом із тим, суд приходить переконання, що позовні вимоги, які заявлені до відповідачів: публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] є безпідставними, оскільки у відповідності до ст.32 ЦПК України участь у справі кількох відповідачів допускається, коли предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів, або права і обов'язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, або предметом спору є однорідні права і обов'язки. Виходячи з наведеного, суд приходить висновку, що оскільки ПАТ «Сведбанк» продало право вимоги за кредитним договором від 15.08.2008 № 1304/0808/71-008 ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», згідно з договору факторингу №15 від 28.11.2012, а нотаріус немає спільних чи однорідних прав та обов'язків стосовно позивача, оскільки це суперечить правовому статусу нотаріуса та рішення у цій категорії справи жодним чином не впливає на права останніх, а відтак належним відповідачем у справі за позовом [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно вважати ТзОВ «ФК «Вектор Плюс». На підставі наведеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги до публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса № 1769 від 09.10.2013 таким, що не підлягає виконанню, - є безпідставними. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., що підлягають стягненню із належного відповідача ТзОВ «ФК «Вектор Плюс». Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та

Outcome: approved