Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на садибний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], ( літ. Д з огорожею 1-4), розташований на земельній ділянці 0, 1287 га. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Він є власником ? частини будинку [ADDRESS] На підставі рішення Куп'янського міськвиконкому № 108 від 5.02.2008 р. він здійснив будівництво нового будинку на вказаній земельній ділянці взамін ? частини старого будинку на присадибній ділянці 1287 кв.м. Старий будинок він повинен знести. Новий будинок побудований з дозволу Куп'янської сіськради на підставі технічної документації, прийнятий належним чином до експлуатації на підставі розпорядження 292 від 8.08.2008 р. та акту державної приймальної комісії. Крім того, позивач вказує, що належним чином зареєструвати будинок необхідно на підставі правовстановлюючого документу, яким є рішення суду. Позивач посилаєтся на п. 9 розд. V «Прикінцеві положення» ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності «інспекції державного архітектурного будівельного контролю тільки до 31 грудня 2013 р. приймали в експлуатацію індівідуальні житлові будинки, збудовані в період з 5.08.1992 р. до 12 березня 2011 р. Тому у Інспекції ДАБК немає підстав для прийняття рішення про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Також позивач зазначає, що земельні ділянка, на який він здійснив будівництво, належить йому на праві власності в розмірі 0,1 га та знаходиться в оренді в розмірі 0,0287 га. Тому відповідно ст. 331 ЦК України на новостворене майно право власності набуває особа, яка здійснила будівництво, закінчила його, воно прийняте в експлуатацію. За ст. 373, 375 ЦК України, ст. ст. 78, 79 ЗК України все, що знаходиться на власній земельній ділянці та під землею, належить йому на праві власності. Позивач вважає, що немає перешкод для визнання за ним права власності на вказаний будинок. Від відповідача надані пояснення, у яких він вказує, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно ст. 182 ЦК України право власності підлягає державній реєстрації Згідно рішення виконавчого комітету Куп'янської міськради від 5.02.2008 р. № 108 позивачу надано дозвіл на будівництво одноповерхового житлового будинку взамін ? частки старого за вказаною адресою. Цим рішенням внесено зміни до рішення виконкому від 04.09.2007 р. № 1170, згядно якого позивача було зобов'язано отримати дозвіл на будівництво та попереджено, що індівідуальне житлове будівництво без наявності такого дозволу вважається свмовільним. За правилом, встановленим ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно, житлові будинки, будівлі, споруди тощо виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачене прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мністерства юстиції від 7.02.2002 р. № 7/5, як діяло до 31.12.2012 р. обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам. Відповідно до п.8.1 Положення оформлення права власності на нерухоме майно проводилось з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування та юридичним особам на новозбудовані об'єкти нерухомого майна за наявності документу, що посвідчує право на земельну ділянку, та документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Докази звернення позивача в період до 31.12.2012 р. до органу місцевого самоврядування та відмови органу місцевого самоврядування в реєстрації нерухомості суду не надані. Також відповідач зазначає, що з 1.01.2013 р. набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також прийнятий на його виконання Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМ України від 17.10.2013 р. Відповідно до п. 49 вказаного Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає документ, який підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Доказів звернення до орнганів Державної реєстраційної служби та відмови цих органів в реєстрації нерухомості позивач не надав, не скористувавшись можливістю в позасудовому порядку оформити право власності. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що права позивача з питань набуття та оформлення права власності на новостворене нерухоме майно порушується чи оспорюється уповноваженим на те органом. В судовому засіданні позивач та його представник доводи позову підтримали, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Заслухав пояснення позивача та його представника адвоката [PERSON], допитав свідка, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи (а.с.4).. [PERSON] є власником ? частини житлового будинку № 74 з відповідною частною надвірних будівель за адресою: по [ADDRESS] згідно договору дарування від 20.09.2006 р. Право приватної спільної власності на ? частину будинку за [PERSON] зареєстроване в Куп'янському БТІ 7.08.2007 р. (5-6). Згідно рішення № 108 від 5.02.2008 р. «Про внесення змін та доповнень до п. 1 рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради № 1170 від 04.09.2007 р. «Про дозвіл на будівництво житлового будинку, господарчих будівель і споруд на існуючій присадибній земельній ділянці» внесені зміни та доповнення в п.1 рішення виконавчого комітету Куп'янської ради № 1170 від 4.09.2007 р. «Про дозвіл на будівництво житлового будинку, господарчих будівель і споруд на існуючиій присадибній земельній ділянці», виклавши у такій редакції: 1.1. Дозволити [PERSON] взмін ? частини старого житлового будинку побудувати одноповерховий, двокімнатний житловий будинок з мансардою по індівідувльному проекту із зовнішніми розмірами 10,06 м з житловою площею 24,0 м2 по [ADDRESS] на існуючій присадибній земельній ділянці площею 1382,4 м2, на якій знаходиться старий житловий будинок (а.с.7). Розпорядженням виконавчого комітету Куп'янськї ради № 292 від 8.08.2008 р. «Про призначення державної приймальної комісії прийому в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта» було призначено державну приймальну комісію та зазначене, що комісії до прийняття в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] приступити, без вказання дати та часу - 2008 р. (а.с.8). У 2008 році був складений акт державної приймальної комісії, частково підписаний та скріплений печатками членами комісії і не затверджений міським головою, про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію. В розділі «рішення державної технічної комісії» вказано: « 1 Пред'явлений [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] готовий до введення в експлуатацію. 2. Цей акт може служити основою для реєстрування у відповідних органах об'єкта колективної або приватної власності юридичних і фізичних осіб, а також у державних органах статистики . В акті відсутні підписи та печатки призначених розпорядженням виконавчого комітету членів комісії: голови державної технічно комісії Дяченко В.Т. та головного державного інспектора інспекції ДАБК у Харківській обл. [PERSON] (а.с.9). На садибний (індівідуальний) житловий будинок [ADDRESS] житловий оформлений технічний паспорт, у якому вказана його інвентарізаційна вартість 457 823 грн. (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового майна [PERSON] є орендарем земельної ділянки площею 0,0287 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 4.09.2007 р. «Про дозвіл на ліквідацію домоволодіння» вирішено домоволодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON] і [PERSON] ліквідувати, правовстановлюючи документи на домоволодіння [ADDRESS], погасити (а.с.27). Згідно висновку щодо можливості оформлення та збереження самочинного будівництва житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], від 21.12.2009 р., складеному інженером архітектурного бюро м. Куп'янська Мараєвою ЛМ., на час обстеження на земельній ділянці збудований двохкімнатний житловий будинок, закінчено в 2007 році і не виявлено значних порушень основних конструктивних елементів. В результаті проведеного обстеження було встановлено, що надання дозволу на збереження самочинного будівництва на збудований двокімнанний житловий будинок розміром 13,05 х10,5 м, житловоб площею 28,3 м2, загальною площею 110,3 м2 та господарський будівель [PERSON] на земельній ділянці по [ADDRESS] можливе, не порушує права інших осіб та не суперечить суспільним інтересам (а.с.15). Інженером та директором архітектурного бюро м. Куп'нська складені та завірені печаткою схематичний план забудови земельної ділянки під будівництво житлового будинку на [ADDRESS] та поетажний план цього будинку (а.с.17). З інспекції державного архітектурного контролю у Харківській обл. на ім'я [PERSON] 18.03.2014 р. є лист, у якому казано, що за результатами розгляду поданих ним документів про прийняття в експлуатацію об'єкта «садибний (індівідуальний) житловий будинок [ADDRESS]» повідомляється, що відповідно до п.9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 р. безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймають до експлуатації : індівідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року.В листі вказано, що Інспекція не має правових підстав для прийняття рішення про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації та повертає поданітдокументи без реєстрації (а.с.25-26). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачем згідно рішення № 108 від 5.02.2008 р.. взмін ?? частини старого житлового будинку був побудуваний двокімнатний житловий будинок на існуючій присадибній земельній ділянці площею 0,0287 га, яка знаходиться у нього в оренді та на пл. 0,1 га, яка належить йому на праві приватної власності, на яких знаходився старий житловий будинок. Відповідальними особами - інженером та директором архітектурного бюро м. Куп'нська складені та завірені печаткою схематичний план забудови земельної ділянки під будівництво житлового будинку на [ADDRESS] та поетажний план цього будинку. Розпорядженням виконавчого комітету Куп'янськї ради було призначено державну приймальну комісію та зазначене, щодо до прийняття комісією в експлуатацію житловий будинок по [ADDRESS]. У 2008 році був складений акт про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, підписаний членами комісії, за винятком голови державної технічно комісії Дяченко В.Т. та головного державного інспектора інспекції ДАБК у Харківській обл. [PERSON] В розділі акту «рішення державної технічної комісії» вказано: «1. Пред'явлений [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] готовий до введення в експлуатацію. 2. Цей акт може служити основою для реєстрування у відповідних органах об'єкта колективної або приватної власності юридичних і фізичних осіб, а також у державних органах статистики». 21.12.2009 р. був складений висновок щодо можливості оформлення та збереження самочинного будівництва житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], від 21.12.2009 р., вказано, що на час обстеження на земельній ділянці збудований двохкімнатний житловий будинок, закінчено в 2007 році і не виявлено значних порушень основних конструктивних елементів. В результаті проведеного обстеження було встановлено, що надання дозволу на збереження самочинного будівництва на збудований двокімнанний житловий на земельній ділянці по [ADDRESS] можливе, не порушує права інших осіб та не суперечить суспільним інтересам. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській обл. [PERSON] фактично відмовлено у прийнятті рішення про реєстрацію декларації про гтовність об'єкту до експлуатації, і не вказано яким чином вирішити це питання. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській обл. [PERSON] не надав пояснень щодо причини, за якими ним не підписаний акт прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію. Як пояснив [PERSON], побудований [PERSON] будинок не можна вважати самочинним. Також пояснив, що з 31.12.2013 р. не має процедури надання декларації . У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Як зазначене у п. 12 Постанови ,у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Згідно ст. 78 Земельного Кодексу України право вланості на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Як вказано у ст. 79 ЗК України право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глиьину, необхідні для зведення житлових будівель і споруд. Відповідно до статті 375 ЦК України право власності на зведені будівлі, споруди та інше нерухоме майно набуває власник земельної ділянки. При цьому визначено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У листі Міністерства юстиції України від 19.10.2007 р. № 19-39-827 «Щодо надання роз'яснення деяких питань законодавства, пов'язаних з державною реєстрацією прав власності на нерухоме майно», зазначається, що Державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється у відповідності до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002 року N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445 відповідно до якого така державна реєстрація прав власності здійснюється на підставі правовстановлювальних документів. Так, згідно із пунктом 6.1 Тимчасового положення у разі наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для забудови та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію органами місцевого самоврядування, зокрема, на новозбудовані об'єкти нерухомого майна видається свідоцтво про право власності, яке і є правовстановлювальним документом. Крім того, одним із правовстановлювальних документів, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, є також рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна (пункт 10 додатка 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення). Право власності на нерухоме майно, що збудоване або будується, може бути визнано судом на вимогу власника (користувача) у разі здійснення забудови на земельній ділянці, що не була відведена для такої мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту такої забудови, або вона здійснена з істотними порушеннями будівельних норм і правил (частини перша, третя статті 376 Кодексу). Відповідно до частини другої статті 376 Кодексу особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто, виходячи з положень статті 376 Кодексу, право власності на результат самочинного будівництва набувається не в загальному порядку, а з спеціальному - на підставі рішення суду. При цьому положеннями Кодексу визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній,. якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 Кодексу). У разі, якщо право власності на новостворене нерухоме майно виникає у загальному порядку, документом, що підтверджує це право, є свідоцтво про право власності, а у разі визнання (у визначених випадках) права власності на це майно судом, єдиним можливим документом, що підтверджує виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, є рішення суду. Саме таке рішення суду подається для державної реєстрації прав на нерухоме майно. При цьому документи, що підтверджують прийняття нерухомого майна до експлуатації, не вимагаються. Тому суд вважає, що здійснена позивачем забудова є самочинним будівництвом, оскільки вона здійснювалася, хоча і на належній позивачеві земельній ділянці, з отриманням належного дозволу, але без затвердженого проекту. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦКУкраїни, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що закон не містить жодної норми, яка б прямо встановлювала неправомірність набуття права власності на самочинно збудований будинок питання щодо законності набуття права власності належить до компетенції суду. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті забудови позивачем вищевказаного будинку не були порушені чиї б то не було законні права та інтереси. У документах, яки були досліджені в судовому засіданні, відсутні відомості, що збудований будинок суперечить будівельно-технічним, санітарним і протипожежним нормам, а також, що . порушені будівельні норми та правила. У відповідності до статті 331 ЦКУкраїни, право власності на нову річ, виготовлену (створену) особою, набувається нею якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) речі із своїх матеріалів на підставі договору, являється власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Будівництво належного позивачу житлового будинку на момент розгляду справи завершено у повному обсязі. Новостворене нерухоме майно відповідає вимогам ст. 41 Конституції України, а саме: не спричиняє шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, не погіршує екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник майна звертався у встановленому поряду до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про прийняття до експлуптації, але рішення стосовно цього не прийнято; одночасно, припис про знесення забудови, приведення приміщень до первісного стану відповідними органами не видавався. Таким чином, посилання відповідача на відсутність відомостей про порушення права позивача безпідставні, оскільки порушене позивачем питання було предметом розгляду компетентного державного органу, відсутність рішення якого надали позивачу підстави вважати про наявність спору про право. При таких обставинах суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved