Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

позивач звернувся до Коломийського міськрайонного суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору відновлювальної кредитної лінії №5 від 15.01.2014 року позивач надав відповідачу кредит у формі кредитної лінії лімітом в сумі 1 000,00 грн. на строк 12 місяців (до 14.01.2015 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 208,6% річних. В рамках кредитної лінії 15.01.2014 року між сторонами укладено додатковий договір №5/Т, згідно з яким відповідачу надано вказаний кредит (транш) терміном на 14 днів, тобто до 29.01.2014 року. Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником авансом за весь строк користування ним в момент його отримання в розмірі 0,57 % за кожний день користування кредитом (траншем), що відповідає зазначеній річній процентній ставці. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною додаткового договору. Однак, уклавши з позивачем договір про отримання кредиту на умовах строковості, повернення, цільового характеру використання, платності, відповідач порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Тому 12.02.2014 року та 25.03.2014 року позивач надсилав на адресу відповідача вимогу та претензію про погашення вказаної заборгованості, які залишені відповідачем без задоволення. Розмір зазначеної заборгованості станом на 24.06.2014 року складає 25 403,47 грн. і цей розмір позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути витрати позивача щодо сплати судового збору в розмірі 254, 04 грн. та на відправку кореспонденції відповідачу в розмірі 24, 90 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. 11.07.2014 року представник позивача Пасічник М.М. надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, з якого до суду повернулися поштові конверти з відмітками, що за вказаною адресою відповідач тимчасово відсутній. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом також встановлено, що 15.01.2014 року сторони уклали кредитний договір №5, відповідно до якого позивачем надано відповідачу кредит у формі кредитної лінії лімітом в сумі 1 000,00 грн. на строк 12 місяців (до 14.01.2015 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 208,6% річних. В рамках кредитної лінії того ж дня між сторонами укладено додатковий договір №5/Т, згідно з яким позивач надав відповідачу вказаний кредит (транш) терміном на 14 днів, тобто до 29.01.2014 року. Проценти за користування кредитом (траншем) сплачуються позичальником авансом за весь строк користування кредитом в момент його отримання в розмірі 0,57 % за кожний день користування кредитом (траншем), що відповідає зазначеній річній процентній ставці (208,6% ( а.с.5-7 )). Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування ним здійснюється згідно з графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною даного договору (а.с.8). Згідно з п.4.6 вказаного кредитного договору за несвоєчасне повернення отриманого кредиту, нарахованих процентів позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена п.1.1 цього договору, за кожний день прострочення, до повного погашення простроченої заборгованості, але розмір пені не повинен перевищувати п'ятдесяти відсотків від суми отриманого кредиту. Крім того, відповідно до п.1.4 додаткового договору за несвоєчасне повернення кредиту (траншу) позичальник також сплачує пеню у розмірі 15% від суми за кожен день затримки платежу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив свої зобов'язання за кредитним договором, допустивши виникнення значного розміру заборгованості. В зв'язку з цим позивач 12.02.2014 року надіслав відповідачу письмову вимогу - повідомлення про погашення заборгованості, розмір якої станом на 12.02.2014 року становив 3 340,03 грн. (а.с. 16). 25.03.2014 року позивач надіслав відповідачу претензію про погашення заборгованості, розмір якої станом на 25.03.2014 року становив 10 193,05 грн. (а.с.18). Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] вказані вимогу та претензію не виконано. Станом на 24.06.2014 року розмір заборгованості відповідача зріс до 25 403,47 грн., яка складається із: суми неповернутого кредиту - 1000,00 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом - 834,49 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 23 568,98 грн. (а.с.22). Таким чином, оскільки відповідач належно та своєчасно не виконує взяті на себе договірні зобов'язання, суд вважає, що з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 25 403,47 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 254,04 грн., що стверджується квитанцією від 25.06.2014 року (а.с.1). В зв'язку із задоволенням позовних вимог вказана сума підлягає присудженню з відповідача відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України. Щодо вимог про присудження поштових витрат на відправку відповідачу кореспонденції в розмірі 24, 90 грн., то суд вважає ці вимоги безпідставними, оскільки такі витрати згідно з правилами ст.79 ЦПК України не належать до судових витрат та стосуються позасудового вирішення спору. На підставі ст.ст.526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved