Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Суду, з вищезазначеним позовом, за змістом якого зазначив, що, як фізична особа - є споживачем банківських послуг надаваних Відповідачем. 18.06.2018 року, Позивачем зокрема відкрито банківського строкового вкладу у Відповідача, та картковий (поточний) рахунок. 19.06.2018 року, Позивачеві стало відомо про блокування відповідних рахунків Відповідачем, при цьому правовою підставою для вчинення таких дій з боку Відповідача є є посилання останнього на Постанову Державного виконавця про арешт коштів на банківських рахунках Боржника у ВП № 52145235 від 26.09.2016 року. Також, зазначив, що раніше Відповідачем вжито аналогічні дії к іншим рахункам Позивача відкритих у Банку, при цьому мотиви зазначених дій є аналогічними. Виходячи з вище викладеного, вбачає, що правовою підставою для блокування рахунків Позивача, Банком, є виключно Постанова Державного Виконавця про арешт коштів на банківських рахунках Боржника у ВП № 52145235 від 26.09.2016 року (далі «Постанова»). Проте, Позивач зазначив, що, вищевказана правова підстава для блокування рахунків, а саме Постанова, була скасована як незаконна, Ухвалою Комунарського районного Суду м.Запоріжжя від 16.11.2016 року, та яка набула законної сили 16 лютого 2017 року, додавши до позову відповідні письмові докази а саме роздруківку з ЕДР судових рішень вищезазначеної Ухвали. Також зазначив, що Позивачем, відповідні Рішення, судової гілки державної влади, було в диспозитивному порядку направлено Відповідачеві, що також підтверджується доданими письмовими доказами, а саме зверненням на адресу Відповідача. Позивач, зазначає що на даний час, у розпорядженні Відповідача, відсутні будь які інші приписи Державного Виконавця, про що свідчить зміст відповідної переписки, а недійсний правовий акт індивідуальної дії з самого початку не породжує жодних прав та обовязків у причетних до відповідного правовідношення осіб, а від вважає що дії Відповідача є незаконними, такими що порушують право власності Позивача, а також вимоги цивільного законодавства щодо операцій за рахунками. Відповідач, ПАТ «Альфа Банк», проти позову заперечив у повному обсязі, надавши відповідний відзив на позовну заяву, за змістом якого зокрема визнав факт обізнаності про скасування Судом правових актів індивідуальної дії, а саме Постанов Державного Виконавця які слугували правовою підставою для блокування рахунків Позивача. Вивчивши матеріали справи, Суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. За приписами ст.1066 Цивільного Кодексу України, зокрема: Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. За приписами ст.1068 Цивільного Кодексу України, зокрема: Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для наявності облікового запису про блокування рахунків Позивача Відповідач вважає Постанову Державного виконавця про арешт коштів на банківських рахунках Боржника у ВП № 52145235 від 26.09.2016 року, при цьому визнаючи факт обізнаності про скасування останніх Судом, та вважаючи що для зняття арешту з майна Позивача, є певна процедура передбачена приписами ЗУ «Про виконавче провадження». За приписами ст.1074 Цивільного Кодексу України, зокрема: Обмеження прав\~клієнта щодо\~розпоряджання грошовими\~коштами,\~що знаходяться\~на його\~рахунку,\~не допускається,\~крім випадків\~обмеження права\~розпоряджання рахунком\~за рішенням\~суду або\~в інших\~випадках,\~встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. За змістом п.10.2. Постанови Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», зокрема: Скасування акту суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акту. Як випливає зі змісту наданих Відповідачем відомостей, у останнього відсутні інші належні правові підстави, окрім оскарженої Позивачем і скасованої Судом Постанови Державного виконавця про арешт коштів на банківських рахунках Боржника у ВП № 52145235 від 26.09.2016 року, а від так дії Відповідача є протиправними, та такими що суперечать приписам ст.41 Конституції України, ст.1066, ст.1074 Цивільного Кодексу України. При цьому Суд вивчивши матеріали справи у сукупності, а також зміст позовних вимог Позивача, зазначає, що згідно обраного способу захисту порушеного Відповідачем цивільного права, Позивачем обраний спосіб захисту немайнового характеру, в той же час Суд надає критичну оцінку правовій позиції Відповідача, який помилково вважає що метою позовних вимог, є зняття арешту, з майна належного Позивачеві. За змістом ч.1, ч.2 ст.190 Цивільного Кодексу України: Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Враховуючи вищевикладене, прямо вбачається що майно це є індивідуально визначеною тими чи іншими ознакою річчю, згідно ж з обраним Позивачем способом захисту оскаржуваними є дії немайнового характеру, застосований спосіб захисту порушених цивільних прав Позивачем, спрямований на отримання у повному обсязі фінансової послуги від Відповідача. Наявність оскаржуваного реєстраційного запису що міститься в персоніфікованій базі Відповідача необгрунтовано, без жодної правової підстави перешкоджає праву Позивача на отримання відповідної фінансової послуги, а саме вільного користування рахунками відкритими Позивачем на власне імя у Відповідача, що кореспондується з посиланням Позивача на приписи ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема в частині щодо звільнення від сплати судового збору за подання відповідного позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved