Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 27339,88 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 11.02.2014 між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 591нп, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 22600,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 договору кредиту становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становив 6 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов'язань. Незважаючи на прийняті зобов'язання [PERSON] постійно порушувала графік сплати кредиту, станом на 10.11.2014 утворилася заборгованість в сумі 27339,88 грн. [PERSON] та відповідач [PERSON] є подружжям, у зв'язку з чим на підставі ст.ст. 65, ч. 2 ст. 73 СК України просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором. Представник позивача, який діє на підставі довіреності за вих. № 22 від 03.09.2016, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову просили відмовити. В письмовому запереченні проти позову представник відповідача посилалася на те, що кредитний договір № 591нп від 11.02.2014 [PERSON] не укладала з КС «Імперіал ЛТД» та не підписувала, грошові кошти в сумі 22600,00 грн. вона не отримувала. [INFO] [PERSON] померла. Копія свідоцтва про смерть в десятиденний термін після смерті [PERSON] була направлена на адресу КС «Імперіал ЛТД». Відповідач [PERSON] не укладав договір поруки № 591 нп/1 від 11.02.2014 і не підписував його. Про передачу вказаної грошової суми його дружині [PERSON] відповідачу нічого не відомо. З цього приводу представник звернулася 05.10.2014 до Новопсковського РВ УМВС в Луганській області з письмовою заявою про вчинення шахрайських дій посадовою особою КС «Імперіал ЛТД» при укладання вищевказаних договорів. За даною заявою відкрито кримінальне провадження та здійснюється досудове розслідування, яке триває по цей час. Зазначає, що відповідач не міг взагалі погашати відсотки за вказаним графіком в сумі 7022,34 грн., так як він отримує лише одну пенсію, інших доходів не має. Також і [PERSON] не в змозі була б погашати вказані вище відсотки, так як окрім пенсії інших доходів не мала. Щодо сплати [PERSON] відсотків 30.06.2014 в сумі 2341,63 грн. та 31.07.2014 в сумі 1000,00 грн. зазначає, що вона нічого не сплачувала, так як померла [INFO]. Вказує на те, що позивач не надає доказів, які б свідчили про те, що сума кредиту фактично була передана боржникові та не вказує в який спосіб. В п. 1.2. кредитного договору вказана ціль кредиту: комерційний, що не відповідає дійсності, оскільки ні [PERSON], ні [PERSON] комерційну справу не відкривали. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 29.04.2016 відмовлено у задоволенні позову КС «Імперіал ЛТД» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Також вказує на те, що суми заборгованості за вищевказаним позовом та цим позовом складені на одну дату 10.11.2014, однак фактично різняться. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до таких висновків. Звертаючись до суду, позивач вказує, що між КС «Імперіал ЛТД» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) 11.02.2014 було укладено кредитний договір № 591 нп (далі - Договір). Згідно п.п. 1.1, 2.1, 3.1 Договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 22600,00 грн. строком на 24 фактичних місяці від дати отримання кредиту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.3. Договору позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору. За умовами п. 4.1 Договору зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою, всім належним на праві власності майном та коштами, на які згідно чинного законодавства може бути звернено стягнення. Згідно п. 5.1.3. Договору позичальник зобов'язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Відповідно до п. 5.1.7 Договору у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту позичальник зобов'язаний сплатити нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Пунктом 5.6 Договору передбачено, що у випадку смерті позичальника, що наступила до закінчення строку дії цього договору, всі права і обов'язки щодо цього договору переходять до його спадкоємців та/або покладається на поручителів за їх згодою, відповідно до договору поруки. Згідно п. 9.2 Договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов'язків за цим договором. Відповідно до п. 9.3 Договору дія цього договору припиняється після повного виконання сторонами власних обов'язків згідно цього договору; у випадку набрання чинності ухвали або рішення суду про припинення дії договору, у випадку дострокового розірвання цього договору в порядку, визначеному пунктами 8.2, 8.3 цього договору. За згодою сторін (п. 3.3. Договору та Додаток №1 до Договору) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким позичальник зобов'язався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 11.02.2014 між позивачем КС «Імперіал ЛТД» до відповідачем [PERSON], а також між позивачем КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] були укладені договори поруки, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язання за кредитним договором №591нп від 11.02.2014. [INFO] основний боржник - позичальник за кредитним договором № 591нп від 11.02.2014 [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим [INFO] виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. В судовому засіданні встановлено, і не заперечувалося сторонами, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] - відповідачем у справі. Судом встановлено, що позивач звертався до суду з позовом до поручителів за кредитним договором № 591нп від 11.02.2014 - [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним договором. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 29.04.2016, яке набрало законної сили 24.05.2016, в задоволенні позову КС «Імперіал ЛТД» до [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилається на те, що позичальник за кредитним договором №591 нп від 11.02.2014 [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] перебували у шлюбі, у зв'язку з чим на підставі ст. ст. 65, 73 СК України просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у сумі 27339,88 грн. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Положення ст. 65 СК України стосуються порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою . При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Крім того, згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов?язаннями, що виникли в інтересах сім?ї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Оскільки до складу спільного майна подружжя входить спільність активу, тобто права власності на речі та майнові зобов?язальні права, але не спільність пасиву, тобто боргів, то при вирішенні питання про поділ боргів подружжя, необхідно розмежовувати поняття «особисті» та «спільні» борги дружини та чоловіка. Для спільних боргів характерне те, що вони виникають з єдиної правової підстави. До спільних боргів належать борги за укладеними обома з подружжя угодами, за якими вони прийняли на себе певні зобов?язання; за угодами, укладеними одним із подружжя за наявності презумпції згоди на це другого з них, якщо кошти, одержані за такими угодами, використано в інтересах сім?ї, зокрема борги дружини і чоловіка, пов?язані з їх спільним майном; за зобов?язаннями, що виникли внаслідок спільного заподіяння шкоди іншим особам; за зобов?язаннями подружжя з відшкодування шкоди, заподіяної їх неповнолітніми дітьми; борги, які виникли через безпідставне набуття або збереження обома з подружжя майна за рахунок іншої особи. Усі інші борги подружжя є особистими. Кожен з подружжя за час шлюбу може бути стороною в різних зобов'язаннях. Проте в деяких випадках участь у зобов'язанні одного з подружжя впливає на майнові інтереси другого. Більше того, інколи участь у зобов'язанні одного з подружжя спричиняє визнання зобов'язаною стороною і другого з подружжя. Це можливо як в договірних, так і в недоговірних (деліктних) зобов?язаннях. Той з подружжя, хто не брав участі у договірному зобов'язанні, може набувати певних майнових обов'язків і визнаватися боржником у зобов'язанні. Так, він може нести майнову відповідальність за зобов'язанням, учасником якого був другий із подружжя. Це можливо лише за умов, коли судом встановлено що: договір був укладений другим із подружжя в інтересах сім?ї; те, що було одержано за договором, використано на її потреби. У зв'язку з цим, під час розгляду такої категорії справ судам слід з?ясовувати, в чиїх саме інтересах укладався договір одним із подружжя: своїх особистих чи в інтересах сім?ї, а також чи використано те, що отримано за договором, на потреби сім?ї. При укладанні кредитного договору одним із подружжя (ст. 1054 ЦК України) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, хоча банки зазвичай і вимагають підтвердження волі другого з подружжя щодо цього правочину. Однак кредитний договір не належить до договорів, які передбачені в ст. 65 СК України, в якій йдеться про правочини щодо спільного майна подружжя. Це пояснюється тим, що укладення кредитного договору не стосується спільного майна подружжя. До того, як банк надасть кошти клієнтові, у останнього немає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошей. Таким чином той з подружжя, хто укладає кредитний договір, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов'язальних, а не речових правовідносин. Правовий режим майна, отриманого одним з подружжя за зобов'язаннями, залежить від тієї мети, на досягнення якої діяла ця особа. Таке правило закріплено в ч. 3 ст. 61 СК України: якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо той з подружжя, який отримав майно за договором, діяв в спільних інтересах подружжя, то вважається, що отримане майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, а саме кредитного договору № 591 нп від 11.02.2014, і не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не надавав згоду на укладання кредитного договору №591нп від 11.02.2014. Позивачем в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, на підтвердження тих обставин, що грошові кошти, взяті у КС «Імперіал ЛТД» за договором кредиту № 591нп від 11.02.2014 одним із подружжя - позичальником [PERSON] - є сімейними коштами та отримані нею саме для задоволення потреб їх сім'ї і фактично використані на такі потреби в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65, ч. 2 ст. 73 СК України). За наведених обставини суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, за якими звертається до суду позивач, для стягнення з відповідача [PERSON] на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованості за кредитним договором №591нп від 11.02.2014 в розмірі 27339,88 грн. Доводи відповідача та його представника про те, що ані позичальником [PERSON] ані відповідачем [PERSON] не укладались кредитний договір та договір поруки відповідно, судом не приймаються, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду не надано. У чинність ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved