Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідач 11.05.2007 року звернулася до банку з заявою б/н з метою отримання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком, на підставі договору, було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. У подальшому, кредитний ліміт збільшився до 2600,00 грн. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 22.03.2020 року має заборгованість - 13867,40 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 7903,08 грн.; заборгованості за відсотками - 0,00 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 2671,43 грн., нарахованої пені - 2394,44 грн., нарахованої комісії - 0,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) - 648,45 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Як зазначено у позові, 11.05.2010 року відповідачем підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанкі з метою отримання банківських послуг ( а.с.24). У даній заяві вбачається, що відповідачка виявила бажання оформити у банку кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», визначено кредитний ліміт, базову відсоткову ставку, щомісячну комісію на залишок заборгованості. Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви (а.с.24), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.25-30). Також позивачем надано виписки по рахунку (а.с.15-21), Довідки про видані картки (а.с.23), довідку про зміну умов кредитування ( а.с.22). Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Як зазначає позивач, він свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками (а.с.5-14). З наданих розрахунків вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, періодично гасила заборгованість. Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22.03.2020 року становить - 13867,40 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 7903,08 грн.; заборгованості за відсотками - 0,00 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 2671,43 грн., нарахованої пені - 2394,44 грн., нарахованої комісії - 0,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) - 648,45 грн. Банківською ліцензією (а.с.39) підтверджується, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зареєстровано у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦКУкраїни передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті1048 ЦК України). Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору №б/н від 11.05.2007 і добровільно належним чином не сплачує визначені договором платежі. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі - 7903,08 грн. та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі 2671,43 грн. В частині стягнення штрафів, пені суд приходить до наступних висновків. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, а також у постанові від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц. Таким чином, одночасне стягнення з боржника пені та штрафів - не допускається. В силу ст. 13 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно обирати один з видів відповідальності із декількох запропонованих позивачем. Тому в задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) - слід відмовити. Позовні вимоги суд задовольняє частково - на 76,25 %, тому з відповідача, у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню пропорційна частина сплаченого ними судового збору - 1602,78 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.61 Конституції України, ст.ст.526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України,

Outcome: partial