Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» на посаді завідувача виробництва ортопедичного відділення у період з 30 травня 2016 року по день звільнення 17 травня 2018 року. \~ \~ \~ \~Разом з тим, наказом КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» від 17.05.2018 року [PERSON] звільнено з посади завідувача виробництва ортопедичного відділення КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» у звязку із скороченням посади завідувача виробництва, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказував, що 17 травня 2018 року він перебував у додатковій відпустці. Наказом КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» від 24.04.2018 року №76-вп йому надано відпустку за ненормований робочий день на 3 календарні дні з 15.05.2018 року по 17.05.2018 року. Однак зазначав, що скорочення штату КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» не відбулося. Змін в штатний розпис не було внесено ні до звільнення [PERSON] 17.05.2018 pоку, ні після звільнення, а тому вважає, що звільнення відбулося незаконно в останній день відпустки з ініціативи власника. Враховуючи вищевикладене, уточнивши в ході судового розгляду позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати наказ КМУ «Міська стоматологічна поліклініка»\~про звільнення\~від 17.05.2018\~року №07-зв.; поновити його на посаді завідувача виробництва ортопедичного відділення КМУ «Міська стоматологічна поліклініка»; стягнути на його користь з відповідача КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» середній заробіток за\~час вимушеного\~прогулу з розрахунку 237, 744 коп. за один робочий день з урахуванням фактичного прогулу з часу звільнення 17.05.2018 року і по постановлення судового рішення про визнання звільнення незаконним, а також стягнути на його користь з відповідача КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» компенсацію моральної шкоди за порушення трудових прав позивача у розмірі 30 000 грн. Від представника КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому вказав що позовні вимоги не визнає, просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Позивач та його представник в судовому поданий позов підтримали у повному обсязі, просили про його задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що із позивачем він перебуває в робочих відносинах, й відповідно йому відомо, що позивача звільнено з посади у зв`язку із скороченням. Наразі його повноваження нікому не передані, а його обов`язки розприділили між працівниками. На його думку, звільнення позивача відбулося незаконно. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює у КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» та позивач до моменту звільнення був його співробітником. Вказував, що він виконує функції голови профкому. На перше засідання профкому позивач не з`явився через хворобу. На другому засіданні у присутності позивача було прийнято рішення про скорочення посади, на якій перебував позивач, у зв`язку із недостачою фінансування установи. Зазначав, що всі рішення профкому і зборів оформлялися протоколом. Відповідно працівник не скорочувався, а скорочувалася посада. Позивачу після скорочення посади було запропоновано посаду зубного техніка, однак останній відмовився від зайняття даної посади. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив,що він працює на посаді головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» та перебував у робочих відносинах із позивачем. Разом з тим вказував, що звільнення позивача відбулося без порушень законодавства, всі норми закону були дотримані. Крім того вказував, що наказ про зміну штатного розпису не оскаржувався й відповідно не скасований. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працює у КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», позивач його колега, й відповідно йому відомо про звільнення позивача з посади у зв`язку із скороченням посади, вважає звільнення позивача незаконним. Свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що він перебував із позивачему робочих відносинах й відповідно йому відомо про звільнення позивача з посади у зв`язку із скороченням посади, на його думку звільнення позивача є незаконним. Так, в силу ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» на посаді завідувача виробництва ортопедичного відділення у період з 30 травня 2016 року по день звільнення 17 травня 2018 року (а.с. 4). 17 травня 2018 року позивач перебував у додатковій відпустці. Наказом КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» від 24.04.2018 року №76-вп йому надано відпустку за ненормований робочий день на 3 календарні дні з 15.05.2018 року по 17.05.2018 року (а.с. 6). Разом з тим, наказом КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» від 17.05.2018 року [PERSON] звільнено з посади завідувача виробництва ортопедичного відділення КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» у звязку із скороченням посади завідувача виробництва, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією наказу (а.с. 5). Також судом встановлено, що наказом № 156-к від 06.12.2017 року «Про зміну штатного розпису» внесено зміни в штатний розпис Установи, а наказом № 15-к від 12.02.2018 року скорочено та виведено з штатного розпису ортопедичного відділення 1,0 штатної посади завідувача виробництва. Повідомлено [PERSON] про наступне звільнення з посади (а.с. 123, 124). \~ \~ \~ \~Так, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~статті 51 КЗпП\~України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~При цьому, положеннями ч. 1 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. \~ \~ \~ \~Зокрема, відповідно до розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при\~\~ розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати,\~\~з\~\~яких\~ підстав\~\~ проведено\~\~звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Згідно п. 19\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1\~ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Позивача [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 1\~ст. 40 КЗпП України\~у зв'язку зі скороченням штату. Відповідно до п.4.6.1 Статуту КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» - для досягнення своєї мети та у відповідності до предмету своєї діяльності Установа має право самостійно планувати свою роботу, розробляти організаційну структуру та структуру управління, формувати штатний розклад, встановлювати посадові оклади працівникам відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с.100). Пунктом 6.1 Статуту визначено, що керівництво Установою здійснює головний лікар відповідно до вимог чинного законодавства України і положень цього Статуту на основі поєднання прав Засновника щодо господарського використання майна та принципів самоврядування трудового колективу (а.с. 100). Згідно п.6.8.2 Статуту - головний лікар Установи самостійно вирішує всі питання діяльності Установи, за винятком питань, віднесених цим Статутом до компетенції Засновника, Представника Засновника та Управління (а.с. 101). Статутом Установи не визначений обовязок головного лікаря подавати сформований штатний розпис на затвердження. Штатний розпис-це документ, який установлює на підприємстві, в установі, організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді. Це локальний нормативно-правовий акт, тобто документ, яким у разі його затвердження зобовязане керуватися підприємство у своїй діяльності. Штатний розпис затверджу\-ється керівником підприємства шляхом видання спеціального локального нормативного акта (наказу). Як судом встановлено, скорочення посади обумовлено необхідністю зменшення невиробничих витрат, оскільки посада завідувача виробництва не пов'язана з отриманням доходу установою і є не рентабельною. У штатному розписі працівників КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» станом на 17.05.2018 року посада завідувача виробництва ортопедичного відділення не передбачена, що свідчить про законність та обґрунтованість наказу про звільнення позивача (а.с. 152-154). Також у судовому засіданні встановлено, що позивачу була запропонована інша робота\~зубного техніка\~єдина вакантна посада, що існувала в Установі з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. Однак [PERSON] відмовився від запропонованої йому посади. За таких обставин, суд вважає, що звільнення позивача з займаної посади за п.1\~ст.40 КЗпП України\~відбулося з дотриманням трудового законодавства, а тому вимога позивача про визнання наказу незаконним та його скасування задоволенню не підлягає. Разом з тим, як встановлено судом, звільнення позивача проведено в останній день його відпустки 17.05.2018 року (а.с. 5). На думку суду, наказ про звільнення [PERSON] в цій частині підлягає зміні, в частині дати звільнення [PERSON] з посади завідувача виробництва ортопедичного відділення з 17 травня 2018 року на 18 травня 2018 року, тобто з моменту виходу його з відпустки, а не під час перебування [PERSON] у відпустці. Крім того, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що звільнення позивача відбулося законно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. На підставі наведеного та

Outcome: partial