Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 20\~147,84 грн., з яких: 16\~439,58 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1\~422,23 грн. сума заборгованості за процентами, 2\~286,03 грн. комісія за РО, та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., зазначивши, що 16 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], згідно якого йому було надано кредитні кошти в сумі 21 440 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавця, з розрахунку 15% річних на строк до 16 травня 2015 року. Однак, відповідач свої зобовязання виконує неналежним чином, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 20\~147,84 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності, в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 16 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 16 травня 2013 року. Розмір та валюта кредиту 21\~440 грн. Строк кредиту - 24 місяці. Розмір процентної ставки 15% річних. 15 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» у виконання ст.ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір факторингу № 15/09/14. За умовами вказаного договору відбулося відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 16 травня 2013 року, що був укладений з відповідачем. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» набуло прав кредитора до [PERSON]. Відповідно до п. 1.2.1. договору кредитор надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору та правил кредитування, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є невідємною частиною договору. Пунктом 1.4 договору встановлений порядок погашення кредиту, однак відповідач в порушення вказаних вимог, не належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14 травня 2015 року склала: 20\~147,84 грн., з яких: 16\~439,58 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1\~422,23 грн. сума заборгованості за процентами, 2\~286,03 грн. комісія за РО. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 20\~147,84 грн., з яких: 16\~439,58 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1\~422,23 грн. сума заборгованості за процентами, 2\~286,03 грн. комісія за РО, а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2430,60 грн.

Outcome: approved