Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому свої вимоги обґрунтовує тим що 28.12.2013 року за участю транспортного засобу ВАЗ 210934 номерні знаки [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] виконуючи маневр заднім ходом за адресою: м.Суми, вул. Площа Незалежності не переконався в безпеці свого маневру, в наслідок чого скоїв зіткнення з стоячим транспортним засобом Volvo XC70, номерні знаки [NUMBER] , який належить позивачеві. У зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою автомобіль позивача був пошкоджений автомобілем [PERSON], який на момент зазначеного ДТП мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/12974413 від 25.03.2013 року, який виданий відповідачем. На місті ДТП позивач та [PERSON] заповнили бланк повідомлення про ДТП та повідомили відповідача про страховий випадок відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, 12.03.2014 року відповідач відмовив позивачеві у відшкодуванні страхової суми з посиланням на висновок спеціаліста № 74014Н від 24.02.2014 року з дослідження обставин заявленої події за участю автомобіля позивача та [PERSON], згідно якого заявлені обставини ДТП не підтверджуються відповідностям всіх пошкоджень, а також механізмами їх утворень. Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача відшкодувати йому страхове відшкодування в наслідок ДТП просить стягнути з на свою користь 9860 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з зазначених підстав підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача Скринька Л.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує та вважає, що пошкодження автомобіля позивача не відповідають заявленим обставинам дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2013 року, а тому відповідач не зобов'язаний відшкодовувати страхову виплату. Третя особа [PERSON] будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини не явки суд не сповістив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2013 року позивач повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду від 28.12.2013 року з участю автомобіля ВАЗ 210934 номерні знаки [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого відповідачем та автомобілем Volvo XC70, номерні знаки [NUMBER] , який належить позивачеві (а.с13,16-18) Згідно вказаного повідомлення 28.12.2013 року за адресою: м.Суми, вул. Площа Незалежності позивач знаходився у власному автомобілі Volvo XC70, номерні знаки [NUMBER] з вимкненим двигуном, а [PERSON] при повороті вдарив в ліву частину автомобіля позивача. Крім того, винною особою у настанні ДТП позивач вказав саме [PERSON] (а.с.16,17) При цьому протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не складався, оскільки позивач та [PERSON] досягла обопільної згоди щодо дорожньо-транспортної пригоди. 30.12.2013 року відбувся огляд транспортного засобу позивача і були встановленні пошкодження, які зазначені в протоколі огляду (а.с.19) 18.02.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування (а.с.14) Однак, 12.03.2014 року відповідач відмовив позивачеві у відшкодуванні страхової суми з посиланням на висновок спеціаліста № 74-14ТТ від 24.02.2014 року за яким досліджувались обставини заявленої події за участю автомобіля позивача та автомобіля [PERSON] Так, згідно вказаного висновку спеціаліста заявлені обставини ДТП не підтверджуються відповідностям всіх пошкоджень автомобіля позивача, а також механізмами їх утворень (а.с.59-67) Позивач з метою усунення пошкоджень автомобіля звернувся до приватного підприємця [PERSON], який здійснив ремонт деталей автомобіля і їх покраску на загальну суму 9860,00 грн. про що зазначено в акті виконаних робіт та квитанції до прибуткового касового ордера (а.с.21,22) Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, відшкодування шкоди можливе лише у випадку наявності вини особи з якої така шкода підлягає відшкодуванню. Так, згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи № 1620 від 08.12.2014 року вбачається що з характеру та локалізації механічних пошкоджень на автомобілі позивача та автомобілі [PERSON] механізм зближення та контактування транспортних засобів не відповідає заявленим обставинам ДТП (а.с.127) Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Натомість, ні позивач, ні його представник суду не надали доказів, які б підтверджували, що заявлені позивачем обставини ДТП від 28.12.2013 року відповідають характеру механічних пошкоджень його автомобіля, а тому відповідач не має обов'язку щодо відшкодування шкоди позивачеві у розмірі 9860,00 грн. Отже, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування слід відмовити.

Outcome: dismissed