Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 24.10.2012 року між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та [PERSON] було укладено Договір про навчання № 25ст/12, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірі та у строки, що визначені договором. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та не вніс плату за навчання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка становить 44 471,40 грн. З зазначених підстав позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в рахунок відшкодування витрат вартості навчання та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 610-611, 625, 629, 901, 903 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг, у тому числі освітніх, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовником) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до примітки №2 наказу Міністерства освіти та науки України від 11.03.2002 року № 183 «Про затвердження Типового договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 квітня 2002 року за № 329/6617, вартість освітньої послуги, що надається навчальними закладами іноземцям, які прибули в Україну на навчання, може зазначатись у договорі в іноземній валюті у розмірах, установлених законодавством. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 24.10.2012 року між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та громадянином Азербайджану [PERSON] був укладений контракт № 25ст/12. Відповідно до вказаного договору позивач зобов'язувався здійснити організацію навчання [PERSON], а відповідач зобов'язався при навчанні на стоматологічному факультеті щорічно перед початком семестру переводити або вносити 3 700 доларів США за навчальний рік. Позивач свої зобов'язання виконав. Відповідач не виконав своє зобов'язання. Відповідно до наказу від 26.12.2013 року №449 [PERSON] відрахований з числа студентів університету. Станом на 19.05.2014 року його заборгованість, як зазначає позивач, становить 3 784,80 доларів США, з яких: 3 450 доларів США - основна сума боргу, 261,18 доларів США - індекс інфляції, 73,62 доларів США - 3% річних, що станом на 19.05.2014 року за курсом НБУ становить 44 471,40 грн. Разом з тим, суд, визначаючись щодо розміру заборгованості, звертає увагу, що позивач просить стягнути інфляційні втрати. Однак, слід зазначити, що індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні, тому норми ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено в гривні, а отже вимога про стягнення з відповідача вказаної суми інфляції - 261,18 доларів США задоволенню не підлягає. Щодо стягнення 3% річних, то до стягнення підлягає лише сума 68,62 долари США (3450 доларів США Х 3 Х 242 дня (з 01.09.2013 року по 01.05.2014 року) :365:100 ). Таким чином, суд приходить до висновку, що сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 3518,62 долари США, що еквівалентно 41 343,79 грн., з яких: 3 450 доларів США - основна сума боргу, 68,62 доларів США - 3% річних На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, а саме, випливають з договорів про надання послуг, права позивача відповідачем порушені внаслідок невиконання своїх зобов'язань, тому позов підлягає задоволенню частково в сумі заборгованості, яка встановлена та доведена в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial