Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , у даній квартирі крім неї зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. З 2008 року відповідач виїхала з даної квартири і в ній до цього часу не проживає. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації ніколи не проживали, а були зареєстровані на підставі місця реєстрації їх матері - [PERSON] .. Також посилалась на те, що 14.08.2018 року позивачка подарувала відповідачці квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та з того часу відповідачка разом з дітьми проживають у даному помешканні, але остання не бажає без поважних причин в добровільному порядку знятись з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , отже відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації вже багато років без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, а тому позивач просила суд визнати [PERSON] ,неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітню [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 27.07.2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 28.10.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що вона є дочкою позивачки. У відповідності до договору дарування від 14.08.2018 року позивач подарувала їй квартиру [ADDRESS] . Досить тривалий час вона з дітьми не проживає у спірній квартирі, але постійно бере участь в її утриманні, а тому вважає себе добросовісним користувачем такої. Також зазначила, що не проживання [PERSON] , [PERSON] у спірній квартирі зумовлений поважними причинами, оскільки вони в силу свого віку та обставин, які склалися у родині не можуть самі проживати у цій квартирі, а тому відсутні передбачені ст..71,72 ЖК УРСР передумови для позбавлення їх права на житло шляхом визнання такими, що втратила право користування цим житлом, в якому вони зареєстровані, а тому просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. 23.11.2020 року до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила,що відповідач набула право власності на подаровану позивачем квартиру, а діти відповідача набули право постійного користування цією квартирою. Не зняття [PERSON] та її дітей з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] створює позивачеві перешкоди у користуванні своєю власністю. Також з метою отримання субсидії потрібні відомості про доходи всіх зареєстрованих осіб, а такі відомості відповідач не надає. Також відповідач жодного разу не сплатила за комунальні послуги, виїхала з дітьми у власну квартиру, житлових спорів щодо користування квартирою за адресою: [ADDRESS] жодного разу не виникало, а тому просила суд позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач та її представник заперечували щодо заявлених позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа служба справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради свого представника в судове засідання не направили, попередньо звернулись із заявою про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності від 19.06.1998 року на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.5/ У квартирі за вищевказаною адресою зареєстрована відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ./а.с.6-7/ Відповідно до довідки Житлово - будівельного кооперативу виконавчого комітету Полтавської міської ради від 24.06.2020 року, встановлено, що [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , неповнолітня [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але не проживають за даною адресою з 2008 року./а.с.6-7/ Відповідно до договору дарування від 14.08.2018 року встановлено, що [PERSON] безоплатно передала у власність дочці [PERSON] квартиру [ADDRESS] ./а.с.9/ Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони є сусідками позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі близько десяти років, а її дітей вони ніколи не бачили. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач в позовній заяві посилалася на те, що відповідач з 2008 року не проживає за місцем своєї реєстрації, а неповнолітні діти відповідача ніколи не проживали по місцю своєї реєстрації. Даний факт не заперечувався в судовому засіданні відповідачем. Судом не встановлено та не підтверджено відповідними доказами поважності причин не проживання відповідача в зазначеній вище квартирі, а також чинення перешкод відповідачу позивачем або членами його сім`ї в користуванні цим житлом. Крім того, відповідачем не надано суду доказів прийняття участі в утриманні нею квартири. Судом встановлено та не спростовано відповідачем [PERSON] , що остання має у праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , де вона разом з дітьми на даний час фактично проживає. Суд, враховуючи вищевикладені обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Суд приймає до уваги ті обставини, що неповнолітні [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] взагалі не проживали, проживають в квартирі,яка на праві власності належить їх матері - відповідачу по справі, навчальні заклади відвідують в районі міста за фактичним своїм місцем проживання. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, позовні вимоги щодо визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. При цьому, судом не встановлено порушень прав неповнолітніх на житло. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved