overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.03.2004 року помер його батько [PERSON], після якого залишилося спадкове майно житловий будинок, розташований за адресою Київська область Білоцерківський район с.Олійникова слобода вул.Білоцерківська,40 та земельна ділянка розташована на території Олійниковослобідської сільської ради Білоцерківського району. Позивач є рідним сином померлого і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги, інших спадкоємців немає. Через юридичну необізнаність позивач вчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття спадщини, просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з»явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, про день та час розгляду справи повідомлений, позовні вимоги визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою \\ ст.1220 ЦК України \\. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що 28 березня 2004 року помер [PERSON] , після якого залишилося спадкове майно. Позивач є рідним сином померлого і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги. Встановлено, що державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [PERSON] в зв»язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини. З постанови державного нотаріуса вбачається, що спадкова справа до майна померлого 28.03.2004 року [PERSON] не заводилася. Судом було встановлено, що позивач через юридичну необізнаність не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття ним спадщини. Враховуючи , що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем сроку для прийняття спадщини та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.03.2011 р. та 07.03.2013 р. під час проведення рейдової перевірки представниками ХМЕМ за адресою: [ADDRESS], було встановлено факт без облікового користування електричною енергією, шляхом підключення фазного і нульового дротів з ПЛ-0,4 кв. на внутрішньобудинкову мережу в обхід електролічильника, електроенергія споживалася, але електролічильником не враховувалася. Між позивачем та відповідачами існують договірні відносини. Таким чином, електрична енергія споживалася але не сплачувалася споживачем. На підставі встановлених порушень, згідно п.53 ПКЕЕН представниками енергопостачальника складено акт про порушення правил користування електричною енергією побутовим споживачем за № 220735 та № 224451 відповідно. Згідно методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією загальна сума збитків по даним актом складає 8031,14 грн. На сьогоднішній день в добровільному порядку вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, не відшкодовано. Представник позивача Остапенко Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив обставини і визначив відповідно до них правовідносини суд, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28.03.2011 р. та 07.03.2013 р. під час проведення рейдової перевірки представниками ХМЕМ за адресою: [ADDRESS], було встановлено факт без облікового користування електричною енергією, шляхом підключення фазного і нульового дротів з ПЛ-0,4 кв. на внутрішньобудинкову мережу в обхід електролічильника, електроенергія споживалася, але електролічильником не враховувалася, між позивачем та відповідачами існують договірні відносини, про що було складено відповідні акти № 220735 та № 224451 на суму 8031,14 грн., що підтверджується протоколами засідання ХМЕМ № 27 від 30.03.2011 р., № 4 від 27.03.2013 р., фотоматеріалами та розрахунками по актів. Всього збитків завдано споживачем на суму 8031,14 грн. Таким чином, судом встановлено факт без облікового споживання електроенергії та порушення ст.ст. 26,27 Закону України «Про електроенергетику», п.п. 37,48 Правил користування електроенергією для населення. Згідно п. 53 ПКЕЕН та Методики, затвердженої постановою НКРЕ від 22.11.1999 року, розмір заподіяної шкоди розраховується відповідно до оформленого акту про виявлення порушення за добовим розміром розрахованого споживання електроенергії за кількість днів з дня останнього контрольного зняття показань або технічної перевірки прибору обліку до моменту усунення порушення за тарифами для населення. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними такими що не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.03.2018 року о 21-00 год в районі заводу «Осетровий» в с.Дніпровське Білозерського району Херсонської області з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої була пошкоджена належна позивачу електроопора, внаслідок чого позивачу завдана матеріальна шкода яка не відшкодована в сумі 9853 грн 04 коп., які позивач просить стягнути з відповідача, як з винного в ДТП. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2018 року о 21-00 год в районі заводу «Осетровий» в с.Дніпровське Білозерського району Херсонської області сталася ДТП з участю автомобіля «DAF CF 85» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], в результаті якої пошкоджена електроопора № 91 ПЛ-10 кВ Ф-651. яка належить позивачу. ДТП сталося через порушення ПДР водієм [PERSON], за що він притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП відповідно до постанови Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2018 року. Згідно з актом прийому виконаних робіт №8-2100 від 28.03.2018 року, вартість відновлюваних робіт по заміні пошкодженої електроопори становить 9853 грн 04 коп. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, з урахуванням того, що винним у скоєні ДТП та заподіянні матеріальної шкоди АТ «Херсонобленерго»м є відповідач [PERSON], а шкода завдана майну юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, суд вважає вимоги позивача, в силу ст. 1166 ЦК України, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 28.12.1991 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають повнолітню доньку. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство не ведеться останні 3-4 роки. З наведених підстав просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в позовній заяві висловив прохання про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, висловила позицію про визнання позову та просила змінити прізвище на дівоче. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Суд встановив, що між сторонами 28.12.1991 укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу від 28.12.1991 серії І-КГ № 490415, актовий запис № 241 (а.с. 7). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 січня 1983 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. З січня 2012 року спільне господарство не ведеться. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 09-10). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача за довіреністю [PERSON] подала заяву, в якій висловлено прохання розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 17). Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 28 січня 1983 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого повторно 11 вересня 2019 серії [NUMBER] , актовий запис № 3 (а.с. 6). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29.09.2001 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. З січня 2016 року сторони проживають окремо. Втрачені почуття любові та взаємоповаги, подальше збереження сім'ї не можливе. З наведених підстав просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами 29.09.2001 року укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 29.09.2001 року серії [NUMBER], актовий запис № 113. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 02.08.2002 року серії [NUMBER], актовий запис № 1390 та від 03.08.2012 року серії [NUMBER], актовий запис № 122. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.11.1985 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Спільне життя не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені, два роки сторони проживають окремо. Примирення, подальше збереження сімї вважав не можливим. З наведених підстав просив розірвати шлюб. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, позивач не наполягав на стягненні понесених ним судових витрат з відповідачки. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки не вбачає підстав для його збереження. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами 30.11.1985 року укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 05.02.2016 року серії І-КГ № 103212, актовий запис № 21. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про відсутність підстав для збереження сімї, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2011 року померла його мати [PERSON], після якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки/пай/ розташованої на території Макіївської сільської ради Білоцерківського району, житлового будинку та земельних ділянок, розташованих в с.Макіївка вул.Червоноармійська, 23 Білоцерківського району Київської області. Позивач є рідним сином померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги, інших спадкоємців немає. Через юридичну необізнаність позивач вчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття спадщини, просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з»явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою \\ ст.1220 ЦК України \\. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що 30 вересня 2011 року померла [PERSON], після якої залишилося спадкове майно. Позивач є рідним сином померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги. Встановлено, що державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] в зв»язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини. З постанови державного нотаріуса вбачається, що спадкова справа до майна померлої 30.09.2011 р. [PERSON] не заводилася. Судом було встановлено, що позивач через юридичну необізнаність не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття ним спадщини. Враховуючи , що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем сроку для прийняття спадщини та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30 грудня 2015 року він позичив відповідачеві грошові кошти в сумі 2 000 000 грн, які відповідач повинен був йому повернути до 29 лютого 2016 року Оскільки в передбачений договором строк відповідач позику не повернув, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму позики 2 000 000 грн та судові витрати по справі. В судове засідання позивач та представник позивача не з»явились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач направив до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. У відповідності із ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона \\позикодавець\\ передає у власність другій стороні \\ позичальникові\\ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів \\суму позики\\ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику... у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги. Позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підляє сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно-правовим актом. Судом було встановлено, що 30 грудня 2015 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 2 000 000 грн зобов»язавшись повернути позику до 29 лютого 2016 року, це підтверджується письмовим договором позики грошей, який було посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1233. В суді було встановлено, що відповідач позику не повернув, сума боргу ним не оспорювалася. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 6 890,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved