Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить постановити рішення та стягнути з відповідачки на його користь борг у розмірі 11 500.00 гривен. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним, [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 28 квітня 2014 року було укладеного в усній формі договір позики, за яким позивач передав відповідачці 11 500 гривен, а відповідачка взяла на себе зобов'язання повернути борг в строк до 01 березня 2015 року, про що надала позивачу розписку. Проте взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконала. Саме з цих підстав позивач вважає, що його права були порушені, за захистом яких звернувся з цим позовом до суду. Представник позивача підтримала доводи, викладені в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка вимоги визнала частково. Не заперечувала факту написання розписки, тобто факту укладення договору позики з [PERSON] на суму 11 500.00 гривен. Втім пояснила, що таких коштів не має, та повернути не може, просила надати час один - два роки, протягом яких вона виконає взяті на себе зобов'язання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Між сторонами 28.04.2014 року в письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачці у власність 11 500 гривен, а відповідачка зобов`язалася повернути борг в строк до 01 березня 2015 року, проте до теперішнього часу не повернула. Наведене підтверджується оригіналом розписки, а також поясненнями представника позивача, який пояснив умови домовленості між позивачем та відповідачкою, які відповідачка прийняла і зобов'язалася виконати. Відповідачка підтвердила обставини угоди. Не дивлячись на це відповідачка прийнятого на себе зобов'язання не виконала. Станом на день розгляду судом цієї справи відповідачка свого зобов`язання не виконала і не повернула позивачу суму боргу. За ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У підтвердження вимог названого закону сторони оформили розписку про передачу та отримання коштів, яка ніким не була оскаржена (а.с.4). Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторонами за договором позики визначено строк повернення всієї суми позики впродовж року, а саме в розписці зазначено конкретну дату повернення - до 01 березня 2015 року (а.с.4). Відповідно статті 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243.60 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved