Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № DNH4KP30340789 від 02.11.2006 року у розмірі 36 485,37 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02.11.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNH4KP30340789, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 2 533.69 грн. строком на 12 місяців, а саме до 02.11.2007 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядок, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості мало здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складалася із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також, позивач зазначає, що згідно вказаного договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач повинен буде сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 2 533.69 грн. Відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду та просить стягнути наявну у відповідача заборгованість у розмірі 36 485,37 грн. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розряду справи не звернувся. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 02.11.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP30340789 /а.с.7/. Відповідно до умов договору відповідач, як позичальник, зобов'язався сплачувати банку кошти (щомісячний платіж) у період з 21 по 28 число кожного місяця у сумі 241,34 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, до повного погашення кредитного зобов'язання. Отже, позивачем, на виконання умов укладеного договору, були фактично надані позивачу, [PERSON], грошові кошти у розмірі 2 533,69 грн. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та відсотків за ним не виконав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH4KP30340789 від 02.11.2006 року (а.с.5-6), відповідач [PERSON] станом на 19.07.2013 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 36 485,37 грн., яка складається з наступного: - 2 533,70 грн. - заборгованість за кредитом; - 11 641,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 20 096,54 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) ; - 1 713,59 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № DNH4KP30340789 від 02.11.2006 року, яка складає 36 485,37 грн., та яка до цього часу не погашена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені та підтверджені документально судові витрати по справі, а саме: судовий збір за подачу позову в сумі 364,85 грн. (платіжне доручення від 22.07.2013 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved