Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на її користь 7510,43 гривень понесених витрат по утриманню будинку і прибудинкової території та оплаті комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що вона та відповідачка є спадкоємцями 3 /10 частин квартири спільного заселення , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], померлого 08.03.2010 року. У встановлений законом строк прийняли спадщину , однак до теперішнього часу не отримали свідоцтво про право на спадщину. З моменту відкриття спадщини відповідачка не приймає участі у сплаті витрат на утримання майна , а оскільки з березня 2010 року по травень 2018 року нею було сплачено 15020,87 гривень, вважає , що має право на стягнення з [PERSON] 1/ 2 частини понесених витрат у розмірі 7510,43 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26 листопада 2018 року відповідачка надала суду заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог , в задоволенні позову за період до листопада 2015 року просила відмовити. У вступному слові [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позовної заяви. Відповідачка просила у задоволенні позову за період до 21.11.2015 року відмовити через пропуск позивачем строків позовної давності . В решті позовні вимоги просила задовольнити з урахуванням доказів наданих позивачем. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази , приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] помер 08.03.2010 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 3 /10 частини квартири спільного заселення , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 181 від 17.05.2005 року, виданого Жовтневою районною адміністрацією. Згідно з частиною першою\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме\~ЦК Української РСР 1963 року. Відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР\~(далі -\~ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до\~статті 524 ЦК УРСР\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з\~статтею 525 ЦК УРСР\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.\~Статтею 527 ЦК УРСР\~визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно із статтями\~548,\~549 ЦК УРСР\~для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено\~статтею 67 Закону України «Про нотаріат», а видача свідоцтва про право на спадщину за законом -статтею 68\~Закону України «Про нотаріат»\~(в редакції на час вчинення нотаріальної дії). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 29 червня 2010 року, тобто у строк визначений ст. 549 ЦК УРСР, були надані до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Тобто, зазначені норми чинного законодавства дають суду підстави дійти до висновку, що в [PERSON] та [PERSON] з моменту відкриття спадщини належить по 1 / 2 частині спадкового майна, а саме 3 /10 частини квартири спільного заселення , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не оспорювала тієї обставини, що ніяких витрат на утримання своєї частки у квартирі за період позовних вимог вона не несла. Відповідно до частини першої\~статті 322 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення оспорюваних відносин, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта\~статті 544 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги ( регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивачка надала докази сплати нею послуг по оплаті утримання будинку і прибудинкової території та комунальних послуг , та заявила вимоги про стягнення сплачених нею сум з 2010 року по травень 2018 року. В свою чергу відповідачем в судовому засіданні заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до заявлених позовних вимог. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оплата за послуги з теплопостачання повинна вноситись щомісячно, за надані послуги за минулий місяць. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки статтею 257 ЦК України. Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідачем надано суду заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог. У межах строку позовної давності, за період з листопада 2015 року по травень 2018 року включно [PERSON] надані належні та допустимі докази , а саме : копія розрахунку Концерну «МТМ» та копії квитанції про сплату наступних комунальних послуг : 1) централізоване опалення - 189, 88+ 231, 28+ 341, 61+ 258, 37+ 214, 23+62, 60+ 58, 92+ 534, 03+ 535, 68+ 608, 57+ 699, 36+ 441, 90+ 72, 43+ 398, 46+ 401, 53+ 714, 97+ 520, 36+ 541, 73+ 91, 33= 6917,24 грн. ; 2) утримання будинку за 2016 рік - 21, 56+ 65,00+49, 49+ 27, 21+27, 21+ 27, 21+ 27, 21+ 27, 21+ 68, 16+68, 17+ 68, 17=476, 60 грн.; 3) утримання будинку за 2017 рік -68, 17+ 68, 17+ 68, 17+ 68,17+68,17+68,17+68,17+68,17+68,17+68,17+ 132, 54 =814, 24 грн.; 4) утримання будинку за 2018 рік -132, 54 + 132, 54+ 132, 54+ 132, 54+ 132, 54+ 132, 54 = 795,24 грн.. Всього в зазначений період позивачкою надані докази оплати комунальних послуг на суму 9003,32 гривень. У зв'язку з цим, установивши, що відповідач самоусунувся від тягаря утримання майна, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] суми 4501,66 гривень (9003,32 гривень / 2 = 4501,66 гривень) , тобто 1 /2 частки понесених позивачем витрат на утримання квартири в межах строків позовної давності, відповідно до частки відповідача у спільній сумісній власності , а тому позов підлягає частковому задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial