Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, але всупереч умовам укладеного між нею та ПАТ «Київобленерго» договору від 22.11.2010 року сплачує за електричну енергію по тарифам, як споживач, що віднесений до міського населення, але 14.11.2013 року технічною перевіркою працівниками енергопостачальника у відповідача було виявлено порушення п.19 ПКЕЕН: використання побутового тарифу на потреби комерційної діяльності та за підсумками цієї перевірки було складено акт №К 021585 і нараховано суму вартості неоплаченої електричної енергії, як різницю між промисловими та побутовими тарифами у розмірі 1817 грн.65 коп. Зазначену суму безобліково використаної електроенергії позивач просить стягнути з відповідача та суму судових витрат. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримав позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, подала письмово викладені заперечення. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що енергопостачання будинку №8 по провулку Стаханівському квартири 1, в м.Біла Церква, який належить відповідачу на праві власності, здійснюється на підставі укладеного між сторонами у справі договору про користування електричною енергією № 200052912 від 22.11.2010 року . В судовому засіданні встановлено, що згідно даного договору про користування електричною енергією відповідач належно проводить оплату спожитої електроенергії за тарифами , що відпускаються населенню, відповідно до НКРЕ №497 від 23.04.2012 року. Встановленим є те, що відповідач є пенсіонеркою, ніколи не була зареєстрована, як ФОП . Встановлено, що 14.11.2013 року працівники енергопостачальника виявили в помешканні відповідача дві електричні швейні машини та дві електричні верлочні машини та прийшли до висновку, що відповідач використовує побутові тарифи на потреби комерційної діяльності. За підсумками такої перевірки було складено протокол № 0120 та Акт про порушення № К 021585. Встановлено, що сума в 1817 грн. 65 коп. була розрахована позивачем на підставі складеного Акту про порушення №К 021585 від 14.11.2014 року та відповідно до Методики визначення обсягу електричної енергії. Згідно даного розрахунку, що приєднано до матеріалів справи вбачається, що позивачем проведено перерахування вартості спожитих кВт\\г по іншому тарифу за 2013 рік. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що підставою для висновку про порушення відповідачем договору про користування електричною енергією та ПКЕЕН є наявність у помешканні відповідача швейних машин (4 шт). Відповідач заперечуючи позовні вимоги, пояснила, що ніколи ні вона, ні члени її сім'ї не займалися комерційною діяльністю. Відповідач має одну швейну машинку, а у дочки маленька квартира, тому вона привезла свою швейну машинку і верлоки до її будинку . Відповідач належно і вчасно оплачує за спожиту електроенергію, боргів не має. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка приходиться донькою відповідачу у справі, суду показала, що вона ніколи не займалася підприємницькою діяльністю, вміє шити, працює вчителем праці, обшиває всю свою родину, її двоє дітей професійно займаються бальними танцями, і вона іноді вимушена шити їм костюми. Свідок була присутня при складанні Акту про порушення 14.11.2014 р., але відмовилася підписувати його. Наступного дня вона звернулася до заступника начальника Державної інспекції енергетичного нагляду Філімоненка О. за роз'ясненнями таких дій, який їй повідомив, що це є абсурдною ситуацією і ніякі штрафи не будуть нараховані, але на сьогодні має місце дана справа в суді. При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Згідно пунктів 19, 22 ПКЕЕН, відповідач повинна оплачувати спожиту електроенергію за тарифами діючими в період відповідних нарахувань у порядку передбаченому договором № 200052912 від 22.11.2010 року.. Відносини з приводу постачання фізичних осіб електричною енергією регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (ПКЕЕН). Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві,абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. У відповідності до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р. (з наступними, змінами і доповненнями), розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Однак, позивач не довів в суді, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за договором про користування електричною енергією №200052912. Жодних доказів того, що відповідач займається комерційною діяльністю не має. Наявність в будинку декількох пристроїв для шиття, ніяким чином не доводять використання відповідачем побутового тарифу на потреби комерційної діяльності. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів своїх висновків щодо порушення з боку відповідача умов договору про користування електричною енергією. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, оцінюючи наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed