Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що на його утриманні перебуває донька [PERSON] [INFO], а відповідач є матір»ю цієї дитини, але проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1 4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви де просять справу розглядати без їх участі, відповідач позов визнала частково, зазначивши, що погоджується на розмір аліментів в сумі не більшій ніж 30 % мінімального прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі та мають спільну доньку [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 05.01.1999 р., актовий запис № 15, Серія [NUMBER]. Відповідно до розписки від 02.09.2013 р. відповідач надала згоду на проживання дитини [PERSON] разом з її батьком, позивачем у спарві. Та відповідно до довідки ЗОШ № 12 - неповнолітня дитина [PERSON] проживає в м. Біла Церква та навчається в 10 в ЗОЛШ №12. Як було встановлено судом - сторони по справі проживають окремо, відповідач на даний час проживає в Закарпатській області. [PERSON] в своїй заяві просила суд стягувати з неї аліменти в розмірі не більшому 30 % прожиткового мінімуму, але пояснень такому визначенню розміру не подала. Натомість, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач має доходи, проживає окремо від своєї доньки, може надавати кошти на її утримання. Доказів, які б спростовували цей факт суду не надано. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатною, проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини не заперечує. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. В даному випадку, виниклі відносини сторін унеможливлюють будь яку домовленість щодо утримання дитини. Отже, відповідно до ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судових витрат по справі в розмірі 243,60грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved