Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 28.06.1989 року, від шлюбу мають повнолітніх дітей, сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 22.07.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи. 28.09.2021 року відповідач направила суду письмові пояснення по справі. 01.10.2021 року представник відповідача [PERSON] подала суду клопотання про надання подружжю строку для примирення. Ухвалою судді від 01.10.2021 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення в 2 місяці. Позивач в судове засідання не з`явився, 17.09.2021 року подав заяву в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] та провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, судові витрати залишає за собою. На розгляд справи 01.12.2021 року позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач та представник відповідача адвокат Кирилюк О.В. 01.12.2021 року в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, причини неявки суду не відомі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 28.06.1989 року зареєстрували шлюб, у відділі РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 951, від спільного проживання мають повнолітніх дітей. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовних вимог вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, позивач втратив почуття любові і поваги до [PERSON] , з грудня 2018 року проживають окремо, позивач має відносини з іншою жінкою. Позивач вважає, що збереження шлюбу є недоцільним і суперечитиме його інтересам. 01.10.2021 року, за клопотанням відповідача, судом було надано сторонам строк для примирення, який не надав позитивного результату. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просив залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved