Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача та просив з урахуванням уточнення стягнути з відповідача інфляційні відшкодування у сумі 4 212,05 грн та три відсотки річних - 1 390,86 грн. У обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначив, що 11.06.2015 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір. До моменту укладення кредитного договору позивач надав відповідачу довідку про свої доходи, у якій зазначалося, що він є військовослужбовцем. 25 вересня 2015 року позивач надав відповідачу довідку про тимчасове припинення нарахування йому, як військовослужбовцю, процентів за користування кредитом на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 09 червня 2016 року позивач сплатив відповідачу за вищевказаним кредитним договором заборгованість у повному обсязі, а саме у сумі 53 265,51 грн. Проте відповідач не взяв до уваги довідку про тимчасове припинення нарахування позивачу, як військовослужбовцю, процентів за користування кредитом, які протиправно нараховував та стягнув з позивача. 10 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок сплачених коштів по кредитному договору та повернути йому нараховані проценти за користування кредитом за період з 11.06.2015 по 09.06.2016. Однак відповідач лише 07.10.2016 повернув позивачу незаконно нараховані та стягнені проценти за користування кредитом, але не в повному обсязі, внаслідок чого незаконно та безпідставно користувався коштами позивача. У зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з урахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних за період з 08.07.2015 по 07.10.2016. У судовому засіданні позивач позов з урахуванням уточнення підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що проти задоволення позову заперечує з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 червня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № Z06.190.72045 (а.с.6-7). Згідно довідки Управління роботи з особовим складом СБУ № 11/6-3520 від 22.09.2015 року позивач проходить військову службу в СБУ з 31.07.2008 року, довідка видана для подання до ПАТ «Ідея Банк» (відповідач) для тимчасового припинення нарахування процентів за користування кредитом на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.8). Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Службу безпеки України» військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства. Вищезазначена частина Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, який не обмежується районом проведення АТО. Початком особливого періоду па території України є дата набрання чинності Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, яким затверджено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», тобто - 18 березня 2014 року. Виходячи зі змісту норм абзаців четвертого-шостого ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу одинадцятого ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період не охоплюється лише часом проведення мобілізації, яка є одним із заходів у рамках цього періоду. Відповідно до довідки про залишок кредиту № Z06.190.72045 станом на 09.06.2016 року становить 53 265,51 грн (а.с.9). Згідно квитанції № 2270084 від 09.06.2016 року позивач сплатив 53 265,51 грн в рахунок погашення кредиту № Z06.190.72045 від 11.06.2015 року (а.с.9). Позивач 10.06.2016 звертався до відповідача про перерахунок сплачених ним коштів по кредитному договору №Z06.190.72045 від 11.06.2015 року та повернення йому сплачених процентів за користування кредитом за період з 11.06.2015 року по 09.06.2016 року на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується зверненням № 2122/3 від 10.06.2016 року (а.с.10). Станом на день звернення позивача із заявою № 2122/3 від 10.06.2016 року рішення про проведення заходів, спрямованих на переведення і функціонування державних органів та військових формувань в умовах мирного часу Президентом України не прийнято, тому на території України продовжувався особливий період, у зв'язку з чим відповідач неправомірно нараховував позивачу відсотки за користування кредитом. Однак відповідач лише 07.10.2016 повернув позивачу безпідставно нараховані та стягнені проценти за користування кредитом у розмірі 36 947,78 грн (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 , 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У зв'язку з вищенаведеним та тим, що відповідач безпідставно користувався коштами позивача, у нього утворилась заборгованість перед позивачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 08.07.2015 по 07.10.2016 у сумі - 4 212 грн. 05 коп. та три відсотки річних - 1 390 грн. 86 коп. Таким чином, суд вбачає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судові витрати у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 527, 625 ЦК України, ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,

Outcome: approved