Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], вказуючи на те, що з відповідачем проживали у цивільному шлюбі з 2010 року 2013 рік, мають сина [PERSON], [INFO]. Вказував, що проживають сторони окремо і не мають наміру примиритися. Зазначав, що мати дитини перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, у зв'язку з чим просив, уточнивши позовні вимоги, визначити спосіб участі у вихованні сина шляхом: зустрічей з сином в робочі дні (з урахуванням відвідування дитиною дошкільного закладу, школи) з 18:00 до 20:00 год. у присутності [PERSON] чи наодинці; щоранку завозити сина від місця перебування до дитячого садочка або школи; кожну неділю протягом всього дня; щорічно зимою та літом протягом чотирьох тижнів для відпочинку та оздоровлення. В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечували проти графіка, який міститься у висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.08.15 року. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.08.15 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків. Сторони проживали у цивільному шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного. Також судом встановлено, що [PERSON] та син [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.ст. 150, 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34 , 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.08.15 року №109/02/40-7452, вважає за доцільне призначити дні та години для зустрічей: щоранку завозити сина від місця перебування до дитячого садочка або школи; щовівторка та щочетверга з 18:00 до 20:00 год.; перша та третя неділя місяця з 10:00 по 18:00 год.; щорічно зимою та літом протягом чотирьох тижнів для відпочинку та оздоровлення. На підставі ст.153 СК України, передбачено право батьків на спілкування з дітьми незалежно від того, де вони знаходяться. Спілкування з дітьми може бути як періодичним, так і систематичним, можливість сумісного відпочинку, відвідування дитини вдома, в школі, у дитячому закладі. Відповідно до частини 1 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина 2 статті 159). Відтак враховуючи положення наведених правових норм, враховуючи інтереси дитини, а також те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача, а також із врахуванням висновку орану опіки та піклування від 27.08.15 року та з урахуванням того, що між сторонами (батьками дитини) неприязні стосунки, прояв яких може негативно впливати на дитину, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову. Разом із цим, з огляду на зміст положення частини 3 статті 157 СК України, суд зобов'язує відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та у його вихованні.

Outcome: partial