Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23.07.1984 року його матері [PERSON] за №838 був виданий ордер на жиле приміщення з сім'єю з чотирьох осіб на праві заняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS]. В 1992 році він був прописаний за даною адресою по заяві матері як її син та постійно проживає за даною адресою з моменту реєстрації і по теперішній час. В 1993 році його мати зареєструвала у спірній квартирі свого сина [PERSON], який з моменту реєстрації та по сьогоднішній день у квартирі [ADDRESS] не проживав жодного дня. Головна квартиронаймачка [PERSON] померла [INFO]. Він єдиний, хто фактично проживає у квартирі, сплачує комунальні платежі. Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку за адресою його житла перешкоджає йому в переоформленні спадку після смерті матері та завдає збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку зареєстрованих осіб. У зв'язку з чим, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] шляхом зняття його з реєстрації та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2018 року справу прийнято до провадження судді Єлісєєвої Т.Ю. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від неї відзиву на позов не надано. Заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно дост.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно дост.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідност.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, 23.07.1984 року матері позивача [PERSON] за №838 був виданий ордер на жиле приміщення з сім'єю з чотирьох осіб на праві заняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 27.03.2017 року №8026, виданої КЖЕП №2 в квартирі [ADDRESS] окрім позивача також зареєстрований [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданий відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 05.05.2015 року, актовий запис №8703. В 1993 році [PERSON] будучи головною квартиронаймачкою зареєструвала у спірній квартирі свого сина [PERSON], який з моменту реєстрації та по сьогоднішній день у квартирі [ADDRESS] не проживав жодного дня. Згідно із ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом. В силу ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідач не цікавиться квартирою, як житлом, не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved