Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] про визнання неправомірними відомостей, а саме подання міському голові м. Одеси про оголошення догани за порушення норм чинного законодавства України у ведені судової роботи та несвоєчасний розгляд актів прокурорського реагування, а також стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000 тисяч гривень. В обгрунтуванні позовних вимог позивач посилався на те, що він працює заступником начальника юридичного відділу Малиновської райадміністрації з 02.01.2003 року. За весь час роботи не мав дорікань, та доган, отримував лише заохочення та нагородження, однак у лютому 2008 року йому безпідставно, як він вважає, було оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків. Розпорядженням міського голови № 232/К Ор від 27.02.2008 року позивачу оголошено догану. Це розпорядження прийнято на підставі подання голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] Позивач вважає дії голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] неправомірними, та такими, що ганьблять його честь та гідність. Головою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] було надано до міського голови інформацію, яка не відповідає дійсності, завдяки чому прийнято розпорядження про оголошення позивачу догани. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, на обґрунтування яких посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили. Клопотань щодо розгляду справи у їх відсутності або відкладення судового засідання не подавали. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання у порядку ст.169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ППК України. Вивчивши наявні у справі матеріали, прийнявши до уваги обставини справи та пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради 08.02.2008 року надійшов лист прокуратури м. Одеси, а саме слідчого прокуратури [PERSON] Цей лист не є актом прокурорського реагування. У листі слідчий повідомляв, що приступною групою складено підроблене рішення Малиновського райсуду від 23.07.2007 року, на підставі якого визнано право власності на квартиру 5 по 2-му Розумовському провулку 9, у м. Одесі, за [PERSON] Також у своєму листі слідчий просив прийняти на баланс виконавчого комітету Малиновської районної ради вказану квартиру, прийняти міри з охорони квартири, зазначити балансову вартість, підготувати позовну заяву та видиліти свого представника для визнання його як цивільного позивача по цієї справі. Позивач з'явився до прокуратури м. Одеси, та пояснив слідчому Попову С.М., що питання, вказані у листі, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради не має повноважень виконувати. Крім того, виконкому Малиновської районної ради не існує з 1996 року, а Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, яка створена 2 січня 2003 року немає повноважень прийняття на баланс місцевої ради житлових приміщень. Це питання віднесено до компетенції Одеської міської ради. Також встановлено, що будинок № 9 по 2-му Розумовському провулку у м. Одесі є приватною власністю. Слідчий Попов С.М. не заперечував та попросив надіслати відповідь у письмовій формі, що і було виконано 19.02.2008 року . Таким чином лист прокуратури м. Одеси від 07.02.2008 року було розглянуто і дана відповідь своєчасно. Про це був повідомлений голова Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, але незважаючи на пояснення позивача, [PERSON], надіслав до Одеського міського голови подання з проханням оголосити позивачу догану. Згідно положення про районну адміністрацію Одеської міської ради від 27.06.2006 року, питання вказані у листі прокуратури м. Одесі, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради вирішувати не має права. Позивач діяв згідно своїх службових обов'язків та підставі положення про районну адміністрацію Одеської міської ради від 27.06.2006 року. Після того, як 27.02.2008 року розпорядженням міського голови № 232/К-0р позивачу було оголошено догану у позивача погіршились стосунки зі співробітниками райадміністрації та керівництвом та йому перестали довіряти і він сам став почувати душевні страждання. Згідно ст.149 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосовано власником. Або уповноваженим їм органом які повинні при обрані виду стягнення враховувати ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Цього зроблено не було. Судом було встановлено, що позивач має стаж роботи в органах місцевого самоврядування більш 15 ти років. За роки роботи він отримував лише заохочення та нагородження. Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен \~має право на повагу до його гідності. \~ За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ Згідно ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі та гідності. \~ В результаті неправдоподібної інформації, а саме подання міському голові про оголошення позивачу догани, у нього почалися проблеми зі здоров'ям, він став себе погано почувати, а з липня 2008 року знаходився на лікуванні в стаціонарі, де пробув більш 3-х місяців. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України у п. З постанови від 28 вересня 1990 року №7 «про застосування судами законодавства, що регулює захист, честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій», при розгляді цивільних справ порушених у порядку ст.7 ЦК України, суди повинні з'ясувати, чи було поширено відомості, про спростування яких пред'явлено позов, чи порочать вони честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають вони дійсності. Згідно зі ст.7 ЦК України відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності. На позивача покладається обов'язок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої пред'явлено позов. Позивач також має право подати докази невідповідності таких відомостей дійсності. Громадянин або організація, щодо яких поширено відомості, які не відповідають дійсності й завдають шкоди їхнім інтересам, честі,гідності або ділової репутації, вправі вимагати відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням таких відомостей. Суд вивчивши ст.237 1 КЗпП України, вбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач вважає,що внаслідок дій відповідача, [PERSON], йому завдана моральна шкода яку він оцінює в 50 000 тисяч гривень. У даний час [PERSON] не працює головою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, тому спростування відомостей, що надані у поданні міському голові про оголошення позивачу догани за неналежне виконання службових обов'язків повинне бути покладено на Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради. \~ В порушення положень ст. 3 Конституції України яка визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та статті 28 Конституції України яка проголошує право кожного на повагу до його гідності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до вимог\~ статті 277 ЦК України визначає, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідачами не було надано суду належних доказів, в розумінні ст.ст. 57 60 ЦПК України, які б підтверджували достовірність поширеної ними інформації.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, крім всього, здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та задовольняючи їх частково суд виходе з наступного. Враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 19 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до яких, якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду. \~ \~ При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, тривалість протиправних дій відповідача [PERSON], необхідності і забезпечення належної компенсації моральних втрат позивачу, тому розмір відшкодування моральної шкоди визначається в сумі 2 500 грн. \~ \~ Статтею 276 ЦК України визначено, що фізична особа, яка своїми діями порушила особисте немайнове право іншої особи зобовязана вчинити необхідні дії для його поновлення, у протилежному випадку, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, заяв даної його порушенням. \~ \~ Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і така шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи. \~ \~ В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~ \~ Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, яка полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації, порушенні нормальних \~життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми та настанні інших негативних наслідків. \~ \~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. За таких обставин суд дійшовши висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні і навпаки, відповідачами не надано належних доказів на підтвердження достовірності відомостей висловлюваних та викладених у поданні голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON], від 22.02.2008 року, а тому суд\~ вважає, що позовні вимоги позивача про\~ захист честі , гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації поширеної відповідачем підлягають задоволенню\~ в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial