Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.08.2013 року між ПАТ «Фортуна-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №04КР/31/1243/ФР, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 50000 грн., зі сплатою 22 % річних процентів за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном 15.08.2016 року. З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та [PERSON] уклали Договір поруки №04ПР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року. 22 листопада 2018 року між ПАТ «Фортуна-Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було украдено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту №04КР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року. Проте, вказані зобов`язання за Кредитним договором відповідачами не виконуються, кредитні зобов`язання постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим станом на 11.02.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 65 941,17 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, суд відповідно до вимог частини десятої статті 187 ЦПК України здійснив виклик відповідачів через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи, що відповідачі, які були належним чином повідомленими про місце, день і час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не прибули в судове засідання і не повідомили суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідачів в судове засідання неповажними. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.ч.1 і 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом достовірно встановлено, що 15.08.2013 року між ПАТ «Фортуна-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №04КР/31/1243/ФР, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 50000 грн., зі сплатою 22 % річних процентів за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном 15.08.2016 року (а.с. 7-13). З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та [PERSON] уклали Договір поруки №04ПР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року (а.с. 15-16). 22 листопада 2018 року між ПАТ «Фортуна-Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було украдено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту №04КР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року (а.с. 18-22). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Катіл» станом на 11.02.2019 року становить 65 941 грн. 17 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 37081,91 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 27026,56 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 1832,70 грн. (а.с. 17). З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 15.08.2013 року кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як нового кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим договором санкціям. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved