Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. [PERSON] вимоги мотивує тим, що з 18.07.1983 р. по 04.01.2017 р. він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етиології ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 15.11.2017 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радилукопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу, нестабільність на рівні L5-S1 з вираженим мязово-тонічним і алгічним синдромами, з порушенням функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу фізичного перенапруження на виробництві, встановлено вперше ППЛЕК 15.11.2007 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четверта ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого дії шуму на виробництві, встановлено вперше ППЛЕК 15.11.2007 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Професійне захворювання виникло у звязку з впливом пилу, фізичного перенапруження, виробничим шумом під час роботи у відповідача, працездатність обмежена, протипоказана праця в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища. 19.01.2018 р. МСЕК первинно встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності, внаслідок професійного захворювання третя група інвалідності. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних та і моральних страждань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив задовольнити позов. У судове засідання представник відповідача ПАТ «СМНВО» не зявився, надали відзив на позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 18.07.1983 р. по 04.01.2017 р. перебував з відповідачем у трудових відносинах /а.с.5-7/. [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.12.2017 р. [PERSON] було встановлено діагноз: (J 44.8) ХОЗЛ пилової етіології ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 15.11.2017 р.) (М 54.1) Хронічна часто рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу, нестабільність на рівні L5-S1 з вираженим м`язево-тонічним і алгічним синдромами, з порушенням функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу фізичного перенапруження на виробництві (встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше, ППЛЕК 15.11.2017 р.). (Н 90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четверта ступінь), за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 15.11.2017 р. При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці (п. 16); причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та показників важкості праці (п. 17) /а.с. 9-10/. [PERSON] Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 19.01.2018 р. [PERSON], пройшов первинний огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому було встановлено 60 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання первинно та встановлено ІІІ групу інвалідності. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоровя від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до розяснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 21000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial