Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача в якому просив припинити трудові відносини між ним та відповідачем з 21.03.2014 року, а також встановити порядок виконання рішення суду, шляхом визнання його підставою для видалення запису про керівника ТОВ «Строй-Комфорт» з Єдиного державного реєстру. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває в трудових відносинах з 20.10.2010 року, де обіймає посаду генерального директора за сумісництвом. 21.03.2014 року та 27.03.2014 року він надіслав на адресу відповідача заяву від 21.03.2014 року про звільнення з займаної посади за власним бажанням та скликання позачергових зборів учасників товариства на 14.04.2014 року. Жодної відповіді він не отримав, проте продовжує нести персональну відповідальність за поточну діяльність товариства, в тому числі за його звітність та справляння податків. За статутом відповідача директор товариства призначається на посаду та звільняється з посади загальними зборами учасників та має право звільнитись за власним бажанням. Загальні збори учасників товариства не проводились, два тижні з моменту попередження ним про звільнення вже сплили. Дії відповідача порушують його право на працю, так як він не може влаштуватись на іншу роботу. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом, наказом відповідача №7 від 20.10.2010 року позивача призначено на посаду генерального директора із заробітною платою відповідно штатного розкладу. Відповідно до Статуту відповідача, зареєстрованого 07.07.2010 року, учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй-Комфорт» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінвест» та [PERSON]. Згідно п.12.4 Статуту, виконавчим органом Товариства є директор та генеральний директор, які призначаються на посаду та звільняються з посади загальними зборами учасників товариства. 21.03.2014 року позивачем надіслано на адресу ТОВ «Строй-Комфорт» та ТОВ «Будінвест» заяву про звільнення за власним бажанням та призначення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Строй-Комфорт». 27.03.2014 року таку заяву позивачем надіслано [PERSON] В межах даної цивільної справи відомості про надання відповіді на таку заяву засновниками Товариства відсутні, відповідачем заперечення не представлені, з огляду на що, в силу принципу змагальності та диспозитивності процесу, суд вважає доведеним факт бездіяльності відповідача. Ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч.1 ст. 38 КзПП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Таким чином, підставою для припинення трудових відносин є вимога працівника про це. Тому, суд стає на захист порушених трудових прав позивача та вважає доцільним припинити трудові відносини між сторонами з 07 квітня 2014 року, оскільки 21.03.2014 року позивачем лише надіслано заяву про звільнення, а двотижневий строк спливає 04.04.2014 року (п'ятниця), тому договір припиняє дію на наступний робочий день - понеділок 07 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 19 п. 2 Закону України «Про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі», якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті,особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) розпорядчого документа про їх призначення. Разом з тим, рішення суду є правовстановлюючим документом, що породжує коло прав і обов'язків не тільки для сторін по справі, а й для державних органів, виходячи з предмету позову. Доказів наявності перепон у виконанні рішення суду в частині виключення позивача з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців на підставі рішення суду позивачем не представлено, реєстраційну службу ДМУЮ до участі у справі не залучено, не дивлячись на те, що за змістом ст.11 ЦПК України позивач розпоряджається своїми правами самостійно, обираючи спосіб їх захисту та визначаючи осіб, які їх порушили чи то не визнають, а також осіб, на чиї права або обов'язки може вплинути майбутнє рішення суду. За ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В даному випадку виконання рішення суду не покладається на Реєстраційну службу ДМУЮ, яка є органом, що веде Реєстр юридичних та фізичних осіб-підприємців, оскільки спір виник між [PERSON] та ТОВ «Строй-Комфорт», і його виконання полягатиме у внесенні запису в трудову книжку про звільнення позивача за власним бажанням з 07.04.2014 року. Таким чином, визначення порядку виконання рішення суду шляхом визнання його підставою для виключення запису про керівника з Єдиного державного реєстру (як зазначено позивачем), не є наслідком розв'язання спору між сторонами, тому в цій частині вимог позивача суд відмовляє за їх безпідставністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial