Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Позов обґрунтовує тим, що між ТзОВ «Фінансова компанія Є ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір №3497706836-003496 від 09.05.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору. Відповідно до умов договору ТзОВ «Фінансова компанія Є ГРОШІ» надала позичальнику кошти в сумі 500 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування позикою - 2% за кожен день користування позикою до фактичного повернення позики включно, а відповідач зобовязався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Станом на 24.09.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.5.4 договору №3497706836-003496 від 09.05.2018 року, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 3561,85 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 500,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 1261,85 грн.; заборгованості за пенею 1800,00 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №3497706836-003496 від 09.05.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у сумі 3561,85 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. та витрати за юридичні послуги в розмірі 1500,00 грн. Представник позивача подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, а позов просить задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, шляхом направлення повістки по виклик в судове засідання на зареєстровану адресу його місця проживання (а.с. 54), проте судова повістка повернулась до суду з причин відсутності особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Враховуючи положення п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України слід дійти висновку, що відповідачу вручено судову повістку і він повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що\~між ТзОВ «Фінансова компанія Є ГРОШІ» та відповідачем 09.05.2018 року, у відповідності до\~ЗУ «Про споживче кредитування»,\~ЗУ «Про електронну комерцію»\~, був укладений договір №3497706836-003496 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача [PERSON] на Інтернет-сайті https://e-groshi.com і виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору (а.с.8-15). Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу кошти в сумі 500 грн. строком на 15 день зі сплатою відсотків за користування позикою - 2% за кожен день користування позикою до фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою, а відповідач зобовязався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Згідно із п.5.4 договору дата повернення позики не пізніше 23:00 23.05.2018 року включно. П. 7.1 договору передбачено, що у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -\~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; -\~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; -\~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею. Статтею 12 цього закону\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 126372, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» (а.с.15). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що станом на 24.09.2018 року заборгованість становить 3561,85 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 500,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 1261,85 грн.; заборгованості за пенею 1800,00 грн. (а.с.16-20). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленому факту відповідають договірні правовідносини сторін, врегульовані ст.ст. 1049, 1050 ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобовязання та в обовязку відповідача виконати взяті зобовязання належним чином. Підставою для задоволення позовних вимог є невиконання відповідачем свого зобовязання щодо повернення суми боргу. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати (а.с.1, 36-37,45). На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved