Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 11.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 385/58/08-Пі, на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 355000,00 грн., строком до 10.04.2018 року, зі сплатою 15,00 % річних. 20.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої збільшено розмір відсоткової ставки до 18,0 % річних та змінено графік погашення заборгованості за кредитом. 06.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої встановлено максимальний ліміт в розмірі 366629,78 грн. та встановлено строк погашення кредиту до 10.04.2023 року. Позивач виконав свої зобов»язання за кредитним договором та додатковими угодами. Однак, позичальник умови договору належним чином не виконує, загальна сума заборгованості відповідача перед банком з нарахуванням процентів, пені, становить станом на 20.01.2016 року 1142151,15 грн.. Оскільки боржник не виконав свої зобов'язання за договором, то позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 1142151,15 грн., та судові витрати по справі в сумі 17132,27 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно, представник позивача подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а, також, подала письмові пояснення по позову. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду, через канцелярію суду заперечення на позов, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову, а, також, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Крім того, відповідач подав до суду, через канцелярію суду письмове клопотання, в якому просив суд провести розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача заперечив в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків які мотивує наступним чином. Так, судом встановлено, що 11.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 355000,00 грн., строком до 10.04.2018 року, та зі сплатою 15,00 % річних. 20.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої збільшено розмір відсоткової ставки до 18,0 % річних та змінено графік погашення заборгованості за кредитом. 06.07.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої встановлено максимальний ліміт в розмірі 366629,78 грн. та встановлено строк погашення кредиту до 10.04.2023 року. 11.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір №04/І-223. Предметом вказаного договору відповідно до п.1.1 були дачний будинок, загальною площею 456,60 кв.м., який знаходиться в с.Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області та земельна ділянка, площею 0,1200 га. для ведення садівництва в садово-городньому товаристві «Джерела», яке знаходиться по вул. Джерельна під №3 в с.Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області. Позивач виконав свої зобов»язання за даним договором та додатковими угодами. Як зазначено в позові, позичальник умови договору належним чином не виконує, загальна сума заборгованості відповідача перед банком з нарахуванням процентів, пені, становить станом на 20.01.2016 року 1142151,15 грн., яка складається з: 341567,59 грн. сума заборгованості за кредитом; 413055,39 грн. сума заборгованості за відсотками; 69351,91 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 150225,64 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; 51571,94 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; 116378,67 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками. Відповідно до п. 1.1 договору, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.1.1 договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 15,00 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному у додатку № 1 до цього договору, що є невід»ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 355000,00 грн., з наступним графіком зниження максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10 квітня 2018 року(включно), на умовах визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надавався позичальнику на наступні цілі: споживчі потреби. Порядок надання кредиту та сплати процентів і комісій здійснюється відповідно до вимог ст. 2 вказаного договору. Відповідно до п. 3.3.7 договору, позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.1.1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим договором. Відповідно до п. 3.3.8 договору, позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, передбаченому п.1.1, 2.4, 3.3.14 цього договору. Відповідно до п. 3.3.14 договору, позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора, достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках, визначених п.2.7.3, 3.2.3, 5.4 цього договору. Пунктом 4.4 договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7 .3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). 20 червня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої збільшено розмір відсоткової ставки до 18% річних та змінено графік погашення заборгованості за кредитом. Інші умови договору залишилися без змін. 06 липня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої встановлено максимальний ліміт в розмірі 366 629,78 гривень та встановлено строк погашення кредиту до 10.04.2023 року. Відповідно до пункту 3 додаткової угоди, сторони домовилися, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобовязується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані відсотки та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора. Інші умови договору залишилися без змін. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 20.01.2016 року, за позичальником мається заборгованість, яка становить 1 142 151,15 грн.. Відповідач заперечуючи позов зазначив що позивач звернувся до суду з пропуском термінів позовної давності про застосування яких відповідач просив суд. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вказано вище в рішенні суду, сторони досягли всіх істотних умов договору, шляхом підписання відповідних документів, а отже договір між ними є укладеним. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як було встановлено судом, відповідачем [PERSON] було порушено умови, укладеного між сторонами договору щодо своєчасної сплати кредиту та відсотків за користування кредитом, а тому позивач фактично має право на стягнення з відповідача вказаної вище в рішенні суми заборгованості, розрахунок якої надано до матеріалів справи. Однак, як було зазначено вище, відповідач подав до суду заяву, де просив суд відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Відповідно до п. 3.3.8 договору, відповідач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, передбаченому п.1.1, 2.4, 3.3.14 цього договору. Відповідно до п. 3.3.14 договору, відповідач зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора, достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках, визначених п.2.7.3, 3.2.3, 5.4 цього договору. Відповідно до п. 4.4 договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, відповідач зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). 20 червня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої збільшено розмір відсоткової ставки до 18% річних та змінено графік погашення заборгованості за кредитом 06 липня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/58/08-Пі, відповідно до якої встановлено максимальний ліміт в розмірі 366 629,78 гривень та встановлено строк погашення кредиту до 10.04.2023 року. В пункті 3 додаткової угоди, сторони домовилися, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобовязується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані відсотки та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора. Інші умови договору залишилися без змін. Відповідач надав суду копію листа від 12 січня 2010 року за №08.4-10/96-98 про дострокове повернення заборгованості по кредиту та відсоткам у розмірі 381 569,43 грн., пені у розмірі 3421,67 грн.. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж за тілом кредиту позичальник здійснив 23.12.2008 року в розмірі 2,21 грн., а за відсотками 17.02.2009 року в розмірі 1395,98 грн.. Направивши 12 січня 2010 року позичальнику письмову вимогу про дострокове погашення кредиту та відсотків по кредитному договору, банк змінив строк виконання основного зобовязання і з урахуванням умов договору, початок перебігу позовної давності розпочинається з 01 березня 2010 року. Так як строк виконання основного зобов'язання було змінено - на 01 березня 2010 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак, банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 05.04. 2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно приписів ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, слід зазначити, що норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, строки позовної давності підлягають застосуванню до даних правовідносин, вимоги за позовом не належать до переліку тих вимог, на які позовна давність не поширюється відповідно до ст. 268 ЦК України. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до вимог вищевказаного договору, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів згідно графіку погашення заборгованості, щомісяця до 20 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, початок позовної давності необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Оскільки умовами договору - графіком погашення кредиту, встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. В судовому засіданні встановлено, що позичальник 17.02.2009 року востаннє вніс платіж, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, приєднаним до матеріалів справи. З лютого 2009 року позичальник [PERSON] припинив вносити кошти на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Заперечуючи проти застосування строків позовної давності представник позивача [PERSON] у письмових поясненнях вказує на те, що відповідно до ст.264 ЦПК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідач зазначає, що в 2010 році позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису та запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно умов іпотечного договору. 20.04.2010 року приватним нотаріусом [PERSON] вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №2894 за вказаним виконавчим написом звернуто стягнення на предмет іпотеки. 27.08.2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису. 29.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Представник позивача вважає, що викладені обставини свідчать про переривання строку позовної давності. Однак, з таким висновком представника позивача суд погодитись не може, оскільки приписами ч.2 ст.264 ЦК України чітко визначено обставину з настанням якої, прямо повязано переривання позовної давності. Такою обставиною є предявлення позову до боржника. Таким чином, звернення позивача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, в даному випадку, не має правового значення, так як не є предявленням позову в розумінні ч.2 ст.264 ЦК України. Отже, згідно умов договору та додаткових угод, відповідач [PERSON] зобов'язаний був погасити заборгованість за графіком погашення кредиту до 20.02.2009 року, і з цього часу для позивача починається перебіг строку позовної давності, оскільки позичальником не виконані зобов'язання за договором в обумовлений строк, а до суду позивач звернувся з даним позовом лише 05.04.2016 року. В постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116-цс13, яку прийнято за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у кредитних правовідносинах, викладено правову позицію стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності тривалістю три роки на час звернення до суду з цим позовом, а тому відмовляє в задоволенні позову. Таким чином, суд прийшов до висновку про неможливість задоволення вказаного позову. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed