Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі договору дарування частини житлового будинку від 03 жовтня 2018 року належить 12/25 частин житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] в якому з 16 квітня 2014 року зареєстрована, але з 25 березня 2015 року не проживає відповідачка [PERSON] Оскільки відповідачка у вказаному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, що порушує його /позивача/ права на користування та розпорядження своїм майном, ускладнює реалізацію його прав, то просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзив не надала. Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 03 жовтня 2018 року на праві приватної спільної часткової власності належить 12/25 частин житлового будинку [ADDRESS], в якому з 16 квітня 2014 року зареєстрована, але з 25 березня 2015 року не проживає відповідачка [PERSON], що підтверджується матеріалами справи /а.с. 5-13,24,29,43-49/, та показами, допитаної в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] Відповідно до положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156, 157 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, оскільки, як вбачається з актів депутата Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області від 27 серпня 2017 року, від 03 та 26 грудня 2018 року /а.с. 11-12,45-46/, відповідачка не проживає у належній позивачу частині вказаного будинку з 25 березня 2015 року, тобто більше шести місяців, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, крім того ухилилась від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування 12/25 частинами житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] належить лише 12/25 частин вказаного будинку, то в іншій частині в позові суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн.

Outcome: partial