Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11122303000, відповідно до якого, останній отримав кредит розмірі 65422,00 швейцарських франків строком до 25 лютого 2028 року. Відповідач зобов'язався сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. В якості забезпечення зобов'язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11122303000, між банком та [PERSON], а також з [PERSON] були укладені договори поруки № 11122303000/П1 та № 11122303000/П3 від 26 лютого 2007 року, відповідно до умов якого поручителі зобов'язалися відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі. Відповідач [PERSON] своїх зобов'язань належним чином не виконує, тому станом на 15.06.2015 року заборгованість позивальника за договором складає 13023,84 швейцарських франків, а також пеня в розмірі 3646,67 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів дату заборгованість, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що26 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11122303000, відповідно до якого, останній отримав кредит розмірі 65422,00 швейцарських франків строком до 25 лютого 2028 року. Відповідач зобов'язався сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. Станом на 15.06.2016 року заборгованість позивальника за договором складає: - кредитна заборгованість - 12246,30 швейцарських франків; - заборгованість по процентам - 777,54 швейцарських франків; - пеня за несвоєчасне погашення процентів - 3646,67 грн. В якості забезпечення зобов'язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11122303000, між банком та [PERSON], а також з [PERSON] були укладені договори поруки № 11122303000/П1 та № 11122303000/П3 від 26 лютого 2007 року, відповідно до умов якого поручителі зобов'язалися відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до постанови № 5 Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Тому, зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача виниклої суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 13023,84 швейцарських франків, що станом на 15.06.2016 року за курсом НБУ складає 336261,14 грн., а також пеня в розмірі 3646,67 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 5098 грн. 62 коп.

Outcome: approved