Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 01.10.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №11400154000, за умовами якого банк зобовязується надати позичальнику кредит у розмірі 16000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання умов договору споживчого кредиту, 01.10.2008 року банк як іпотекодержатель та позичальник [PERSON] як іпотекодавець уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2207, згідно з яким позивач передав в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 54,6 кв.м., жилою площею 39,2 кв.м. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. 12.09.2017 року о 14:44:33 год. відповідач [PERSON] прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким відповідач вирішив провести державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ТОВ «Кей-Колект». З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборонвідчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 101356272 від 24.10.2017 року вбачається, що 12.09.2017 року о 14:38:52 відповідачем, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за ТОВ «Кей-Колект». Підставою виникнення права власності зазначено: Іпотечний договір від 01.10.2008 року; Договір факторингу від 12.12.2011 року; Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення про вручення поштового повідомлення; Вимога про усунення порушень основного зобовязання. Позивач зазначає, що не отримував від ТОВ «Кей-Колект» письмову вимогу про усунення порушень основного зобовязання, і відповідно, не розписувався за її отримання. Крім того, датою складання вимоги про усунення порушень основного зобовязання зазначено 01.04.2014 року, тобто більше ніж за три роки та пять місяців до внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, в переліку документів, що стали підставою для державної реєстрації права власності, відсутні документи, що підтверджували б наявність та право вимоги боргу на момент звернення ТОВ «Кей-Колект» до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності. Також, у відповідності з вимогами п.5.2.1 іпотечного договору, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання можливо виключно на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а такий договір позивач та ТОВ «Кей-Колект» не укладали, він відсутній у переліку документів. Позивач вважає, що державний реєстратор [PERSON] провів державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» з порушенням Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На час передачі спірної квартири в іпотеку в 2008 році її ринкова вартість складала 239118,00 грн. У подальшому при реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» в порушення ст.37 Закону України «Про іпотеку» оцінка ринкової вартості предмету іпотеки не проводилася, відшкодування позивачу перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя не здійснювалось. У звязку з викладеним, позивач просить скасувати рішення державного реєстратора Херсонської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Крамчаніна Олександра Вячеславовича «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», індексний номер: 37030838 від 12.09.2017 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 303113765101, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (код ЄДРПОУ 37825968, адреса:04071, м.Київ, вул.Межигірська, буд.22). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду відзив, відповідно до якого з позовними вимогами позивача не згоден в повному обсязі. Вважає, що всі умови, встановленні чинним законодавством, необхідні для проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» існували, реєстраційні дії були виконані належним чином, відповідно до діючого законодавства і будь-які порушення законодавства при вчиненні реєстраційної дії з його боку відсутні. Крім того, підстави вважати договір факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» таким, що не відповідає вимогам закону, відсутні, оскільки відсутні рішення щодо його визнання недійсним, тому в силу статті 204 ЦК України вищезазначений договір вважається дійсним. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти позову та просить відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 01.10.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №11400154000, за умовами якого банк зобовязується надати позичальнику кредит у розмірі 16000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання умов договору споживчого кредиту, 01.10.2008 року банк як іпотекодержатель та позичальник [PERSON] як іпотекодавець уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2207, згідно з яким позивач передав в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 54,6 кв.м., жилою площею 39,2 кв.м. Розділом 4 договору іпотеки сторони договору погодили право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір факторингу №1, за умовами якого клієнт передає у власність фактору, а фактор приймає права вимоги та їх оплату надає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до договору факторингу, фактору передано, в тому числі, вимоги за договором споживчого кредиту, укладеного між банком та [PERSON] Також, 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 101356272 від 24.10.2017 року вбачається, що 12.09.2017 року о 14:38:52 державним реєстратором Херсонської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Підставою виникнення права власності зазначено: Іпотечний договір від 01.10.2008 року; Договір факторингу від 12.12.2011 року; Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення про вручення поштового повідомлення; Вимога про усунення порушень основного зобовязання. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Статтею 36 Закону України «Про» іпотеку» встановлено порядок позасудового врегулювання та проголошено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповіднодо цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 4.1. договору іпотеки від 01.10.2008 року передбачено, що Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: 4.1.1. у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання забезпечено іпотекою за цим договором. Пунктом 4.2. договору іпотеки від 01.10.2008 року встановлено, що звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулюванні у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку». Пунктом 5.1. договору іпотеки від 01.10.2008 року передбачено, що сторони досягли згоду про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Пунктом 5.2., п.п. 5.2.1., п.п. 5.2.2. договору іпотеки від 01.10.2008 року передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 5.2.1. передача Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому законом «Про іпотеку». 5.2.2. Отримання Іпотекодержателем право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». Докази укладання такого окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні. Зважаючи на викладене вище, проведена державним реєстратором [PERSON] перереєстрація права власності квартири загальною площею 54,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Херсон, просп.Ушакова[ADDRESS] та належала [PERSON], за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки 01.10.2008 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37030838 від 12.09.2017 року, є протиправною, оскільки здійснене з порушенням умов договору іпотеки 01.10.2008 року та Закону України «Про іпотеку», та підлягає скасуванню, такі висновки суду узгодженні с правовою позицією [PERSON] Верховного Суду за постановою від 11.04.2018 року у справі №544/14813/15-ц. Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Фактично відповідач незаконно позбавив позивача права власності на квартиру , не укладаючи окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Спірна квартира незаконна вибула із володіння позивачки та підлягає поверненню.

Outcome: approved