Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що, згідно до ордеру на жиле приміщення №58 від 9 січня 1996 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чигиринської міської ради № 13-219 від 20.12.1995 року, він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, зі своєю сімєю отримав квартиру за адресою: [ADDRESS]. На сьогоднішній день в квартирі зареєстрований він та його дружина [PERSON]. В даний час в нього виникла проблема з приватизацією цієї квартири, оскільки згідно до відповіді Чигиринської міської ради, куди він звернувся з приводу приватизації квартири, за № 32-02-17/2 від 3.02.2016 року, відповідно до пункту 1 Положення про орган приватизації житлового фонду територіальної громади м.Чигирина, затвердженого рішенням сесії міської ради від 09.01.2013 року №29-7/VI, передача у власність (приватизація) громадянам квартир в багатоквартирних будинках проводиться у разі, якщо будинок перебуває у комунальній власності. Оскільки будинок за адресою: м.Чигирин, вул. Енергетиків,13 не перебуває у комунальній власності Чигиринської міської ради, то приватизація вказаної квартири неможлива. Зі слів працівників міської ради вказаний будинок стоїть на балансі в БМУ-4, яке ліквідовано. А тому він просить визнати за ним право власності на вище вказану квартиру. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимогти та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що він стояв на черзі на отримання квартири як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Квартиру він отримав в 1996 році, але оригінал ордеру на неї на руки не видавався. У зв`язку з цим він не може її приватизувати і просить визнати за ним право власності на дану квартиру. Представник відповідача [PERSON] позов визнала та пояснила суду, що позивач звертався до Чигиринської міської ради з приводу приватизації даної квартири. Ними було надано йому відповідь про те, що приватизація квартир здійснюється через органи місцевого самоврядування в тому разі, якщо будинок перебуває в комунальній власності, а також стоїть на балансі комунального підприємства. В даному випадку 6-7-ий підїзди будинку по вулиці Енергетиків,13 не перебувають на балансі комунального підприємства, а також не обслуговуються ними, через що міська рада здійснити приватизацію квартири не може. Тому було рекомендовано позивачу звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказану квартиру. Проти задоволення даних позовних вимог вони не заперечують. Третя особа [PERSON] пояснила суду, що вона на квартиру ордер в оригіналі не видавався. В даній квартирі вони зареєстровані тільки удвох з чоловіком і вона згідна, щоб за позивачем було визнано право власності на вказану квартиру. Вислухавши позивача, представника відповідача та третю особу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом і вбачається з ордеру на житлове приміщення № 58 від 09.01.1996 року, позивачеві було надано дві квартири, які розташовані за адресою: [ADDRESS], від однієї з яких позивач відмовився, про що пояснив в судовому засіданні. Відповідно до довідки про склад сімї наймача квартири, виданої ОСББ «Енергетик», в квартирі за адресою [ADDRESS] постійно мешкають та мають право на приватизацію житла [PERSON] та [PERSON], але остання пояснила суду, що вона не заперечує проти визнання права власності на зазначену квартиру лише за позивачем. Як передбачено ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим визнати за позивачем право власності на дану квартиру. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та,

Outcome: approved