Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31.07.2013 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу на строк з 31.07.2013 р. по 31.08.2014 року. Банк відкрив вкладнику депозитний рахунок та прийняв від вкладника кошти в сумі 68 000 грн. на строк 13 місяців.Банк зобов'язувався повернути вклад та нараховані проценти до 31.08.2014 року, в обумовлений строк відповідач відмовив повертати кошти, розстрочивши виплату на необумовлений період. В зв'язку з такими неправомірними діями відповідача, позивач просить суд розірвати договір банківського вкладу, укладений 31.07.2013 року та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 62982,65 грн. з яких 62000 - сума боргу, а 982,65 грн. - 22,25 % за використання банком коштів та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач уточнив та частково збільшив позовні вимоги. Позивач просив суд стягнути з відповідача 1662,76 грн. - відсотки за прострочення зобов'язання за період з 01.09.2014року по 14.10.2014 р. та стягнути з відповідача судові витрати по справі 620 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення суми вкладу 62000 грн. - за ухвалою суду було закрито провадження в справі в цій частині, в зв'язку з відмовою позивача. Відповідач в судове засідання не направив свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, з урахуванням думки позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 31.07.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу за № 6267402013 на строк з 31.07.2013р. по 31.08.2014 року. В порядку та на умовах, визначених зазначеним договором Банк відкрив позивачу, як вкладнику депозитний рахунок та прийняв від вкладника кошти в сумі 68000 грн. на строк 13 місяців. Згідно умов зазначеного договору банк взяв на себе зобов'язання нараховувати та сплачувати проценти вкладнику у строки, розмірі та порядку, передбаченому договором і повернути вклад та нараховані проценти вкладнику у дату вимоги вкладником вкладу, тобто 31.08.2014 року. Згідно п.1.5 Договору вкладник має право отримувати проценти, нараховані на суму вкладу та отримати суму вкладу в дату повернення. Стандартна ставка за вкладом становить 21,25 % Виплата процентів, нарахованих на вклад за стандартною ставкою та з урахуванням надбавки, здійснюються згідно з умовами договору та Правил (а.с.7). Судом встановлено, що позивач звернувся за виплатою вкладу та відсотків, але отримав відмову з поясненнями та пропозиціями (а.с.8,9). Також, встановленим є те, що після відкриття провадження у справі 16.10.2014 року відповідач повністю розрахувався з позивачем, повернув суму вкладу 62000 з нарахованими відсотками. Позивач в обґрунтування своїх вимог послався на вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України та навів розрахунок відсотків (22,25 %) за прострочення зобов'язання відповідача з 01.09.2014 року станом на день розрахунку 14.10.2014 року (а.с.22). Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Згідно ч.1ст.627 ЦК України,відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За ст.629 ЦК України , договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, встановлено, що договір від 31.07.2013 року було укладено на 13 місяців, тобто станом на 01.09.2014 року даний договір припинив дію. Встановлено, що банк порушив строки виплати вкладу і нарахованих відсотків, але позивач безпідставно визначає розмір відсотків 22,25 % за прострочення зобов'язання. Положеннями ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач чітко передбачено 3 % річних за прострочене виконання зобов'язання та є неаргументованим і безпідставним розрахунок відсотків за відсотковою ставкою за вкладом, яка діяла в період дії договору відповідно до умов Договору і Правил банківського вкладу. Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми судових витрат, які складаються з коштів судового збору (620 грн.), - суд вважає дану вимогу правомірною та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Вимоги позивача щодо повернення суми вкладу задоволені в добровільному порядку відповідачем 16.10.2014 року, даний позов зареєстровано в Білоцерківському міськрайонному суді 25.09.2014 р., відкрито провадження у справі 01.10.2014 року, судовий збір позивачем сплачено 24.09.2014 р. і 25.09.2014 року (а.с.1-2), отже, з урахуванням положення ст. 89 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат - 620 грн.

Outcome: partial