Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступне. 14 листопада 2013 року кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури Харківської області зареєстрована скарга генерального директора ТОВ АФ «Подолівська» Макаревича І.М. від 8 листопада 2013 року за № 453. У вказаній скарзі відповідач посилався на ті обставини, що 22 жовтня 2013 року позивачем до ТОВ АФ «Подолівська» було подано заяву з підробленим підписом [PERSON] Проте, у заяві від 18 листопада 2013 року до голови кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, остання підтвердила належність її підпису у заяві від 22 жовтня 2013 року, чим спростувала обставини, викладені у скарзі Макаревича І.М. Крім того, у скарзі від 8 листопада 2013 року відповідач вказував, що 4 листопада 2013 року під час наради, що відбулася на колегії Барвінківської РДА Харківської області від голови району Бовдуя І.П. йому стало відомо, що позивач звертався до останнього з вимогою здійснити на відповідача тиск з боку державного органу для заборони розголосу ніби - то незаконних дій [PERSON] Проте, у відповідності до відповіді на звернення [PERSON] до голови Барвінківської РДА Бовдуя І.П., останній повідомив, що обставини, зазначені у скарзі [PERSON] від 8 листопада 2013 року, є недостовірними та не відповідають дійсності. Рішенням кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 24 грудня 2013 року стосовно позивача відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно [PERSON] В цьому зв'язку, звернувшись до суду, позивач просив визнати недостовірною інформацію, розповсюджену генеральним директором Макаревичем І.М. у скарзі від 8 листопада 2013 року та зобов'язати його спростувати недостовірну інформацію щодо нього у такий самий спосіб. Крім того, позивач вказував, щорозповсюдження щодо нього недостовірної інформації призводить формування негативної характеристики щодо нього. Вказані дії відповідача завдали йому принижень честі, гідності, моральних переживань, страждань, викликавши погіршення здоров'я позивача. В цьому зв'язку позивач просив стягнути з відповідача на його користь 13 000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позові. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що 22 жовтня 2013 року до приймальні ТОВ АФ «Подолівська» звернувся адвокат [PERSON], який повідомив, що діє від імені та в інтересах [PERSON] При цьому документу, який би підтверджував його повноваження щодо [PERSON], позивач не надав. А надав заву від імені [PERSON] про те, що остання має намір самостійно використовувати земельну ділянку, яка належала її матері [PERSON] Земельна ділянка самозахватом використовується ТОВ АФ «Подолівська». Вивчивши заяву, відповідач доручив спеціалісту підприємства [PERSON] з'ясувати саме у [PERSON] питання про те, що саме нею було написано вказану заяву чи сторонньою особою. Після зустрічі з [PERSON], [PERSON] повідомив відповідачеві, що остання ніяких заяв на адресу підприємства не надавала та не писала і підпис у заяві від 22 жовтня 2013 року їй не належав. Крім того, відповідач вказував, що 4 листопада 2013 року під час наради, що відбулася на колегії Барвінківської РДА від голови районуМакаревичу І.М. стало відомо, що до нього звертався [PERSON] з вимогою здійснення тиску на останнього для заборони розголосу дій позивача з підробки заяви [PERSON] В цьому зв'язку, маючи намір довести вказану інформацію до відомакваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, відповідачем 8 листопада 2013 року було подано скаргу. На час подачі вказаної скарги, відповідач мав намір довести саме вказану інформацію, яка йому стала відома. У подальшому відповідач, розібравшись з інформацією, яка йому стала додатково відома, 15 листопада 2013 року подав скаргу до відома кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, в якій виключив відомості про те, що 4 листопада 2013 року під час наради, що відбулася на колегії Барвінківської РДА від голови району Макаревичу І.М. стало відомо, що до нього звертався [PERSON] з вимогою здійснення тиску на останнього для заборони розголосу дій позивача з підробки заяви [PERSON] В цьому зв'язку, не визнаючи позов відповідач та його представник вказували, що звертаючись до кваліфікаційно - дисциплінарної комісії, відповідач мав намір довести до відома комісії саме ту інформацію, яка йому стала відома на час звернення з відповідними скаргами, а не розповсюдження та поширення недостовірної інформації стосовно позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Конституція Українивизнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цимКонституцією Українигарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію»оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці,стаття 10 Європейської конвенції з прав людинизахищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Судом встановлено, що Макаревичем І.М. 8 листопада 2013 року до кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області було подано скаргу про порушення дисциплінарної справи по відношенні до адвоката [PERSON] та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю. Із змісту вказаної скарги вбачається, що 22 жовтня 2013 року до приймальні ТОВ АФ «Подолівська» звернувся адвокат [PERSON], який повідомив, що діє від імені та в інтересах [PERSON] При цьому документу, який би підтверджував його повноваження щодо [PERSON], позивач не надав. А надав заву від імені [PERSON] про те, що остання має намір самостійно використовувати земельну ділянку, яка належала її матері [PERSON] Земельна ділянка самозахватом використовується ТОВ АФ «Подолівська».Вивчивши заяву, відповідач доручив спеціалісту підприємства [PERSON] з'ясувати саме у [PERSON] питання про те, що саме нею було написано вказану заяву чи сторонньою особою. Після зустрічі з [PERSON], [PERSON] повідомив відповідачеві, що остання ніяких заяв на адресу підприємства не надавала та не писала і підпис у заяві від 22 жовтня 2013 року їй не належав. Крім того, із вказаної скарги вбачається, що 4 листопада 2013 року під час наради, що відбулася на колегії Барвінківської РДА від голови району Макаревичу І.М. стало відомо, що до нього звертався [PERSON] з вимогою здійснення тиску на останнього для заборони розголосу дій позивача з підробки заяви [PERSON] (а.с. 5). 15 листопада 2013 року Макаревичем І.М. до кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області було подано скаргу про порушення дисциплінарної справи по відношенні до адвоката [PERSON] та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю. Із змісту вказаної скарги вбачається, що22 жовтня 2013 року до приймальні ТОВ АФ «Подолівська» звернувся адвокат [PERSON], який повідомив, що діє від імені та в інтересах [PERSON] При цьому документу, який би підтверджував його повноваження щодо [PERSON], позивач не надав.А надав заву від імені [PERSON] про те, що остання має намір самостійно використовувати земельну ділянку, яка належала її матері [PERSON] Земельна ділянка самозахватом використовується ТОВ АФ «Подолівська».Вивчивши заяву, відповідач доручив спеціалісту підприємства [PERSON] з'ясувати саме у [PERSON] питання про те, що саме нею було написано вказану заяву чи сторонньою особою. Після зустрічі з [PERSON], [PERSON] повідомив відповідачеві, що остання ніяких заяв на адресу підприємства не надавала та не писала і підпис у заяві від 22 жовтня 2013 року їй не належав (а.с.24). Відповідно до рішення кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 24 грудня 2013 року, в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката [PERSON] було відмовлено (а.с. 10). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що за дорученням Макаревича І.М. у жовтні місяці 2013 року вони проводили перевірку за заявою [PERSON] від 22 жовтня 2013 року. При цьому свідки спілкувалися з останньою, яка показувала, що вказаної заяви не писала. Перед цим з нею спілкувався адвокат [PERSON], який пропонував їй оформляти земельну ділянку померлої матері. На прохання свідків, [PERSON] написала їм заяву про те, що вона ніколи не писала заяв на ім??я Макаревича І.М. з проханням не використовувати земельну ділянку, яка належала померлій матері. Про результати перевірки, свідки доповіли Макаревичу І.М.. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що у жовтні місяці 2013 року до ТОВ АФ «Подолівська» звертався з заявою [PERSON] адвокат [PERSON] з проханням не використовувати земельну ділянку, яка належала матері останньої. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] і даючи непослідовні, суперечливі показання в частині (підписання, не підписання заяви від 22 жовтня 2013 року про невикористання земельної ділянки, яка належала її матері ТОВ АФ «Подолівська»), показала, що у 2013 році до неї підходив [PERSON] з проханням оформлення документів земельної ділянки померлої матері. У жовтні місяці 2013 року вона спілкувалася з [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким розповідала, що вказану заяву не підписувала, про що письмово їм повідомила у заяві. Аналізуючи показання свідка [PERSON], суд приймає до уваги показання свідка в частині того, що при спілкуванні з [PERSON], [PERSON], [PERSON], вона повідомляла про те, що заяву від 2 жовтня 2013 року не підписувала. Дані об?єктивно підтверджуються показаннями у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмовою заявою [PERSON], яку вона надала Макаревичу І.М. про що підтвердила у судовому засіданні. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні і такі клопотання при слуханні справи учасниками судового розгляду не заявлялися. Їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим, зібраним по справі доказами. Відповідно до листа голови Барвінківської районної державної адміністрації Бовдуя І.П. від 18 листопада 2013 року, обставини, зазначені у скарзі генерального директора ТОВ АФ «Подорлівська» Макаревича І.М. від 8 листопада 2013 року, є недостовірними та не відповідають дійсності (а.с. 9). З огляду на наведене, суд приймає до уваги пояснення відповідача в тій частині, що на час звернення докваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області з скаргою про те, що 4 листопада 2013 року під час наради, що відбулася на колегії Барвінківської РДА і від голови району Макаревичу І.М. стало відомо, що до нього звертався [PERSON] з вимогою здійснення тиску на останнього для заборони розголосу дій позивача з підробки заяви [PERSON], відповідачу була відома саме така інформація і саме така інформація відповідала дійсності. Крім того, суд приходить до висновку про те, що звертаючись у скаргах з інформацією про не підписання заяви саме [PERSON], відповідачу також була відома саме така інформація і саме така інформація відповідала дійсності. Позивач зазначав, що діями відповідача щодо нього призвело формування негативної характеристики за нього, як громадянина. Проте, позивачем в судовому засіданні даний факт не був доведений. Так, фундаментальними принципами Європейського суду згідно з його практикою щодо статті 10 Конвенції є те, що свобода вираження поглядів складає одну з важливих підвалин демократичного суспільства. За дотримання умов п.2 ст.10 вона застосовується не тільки до «інформації»чи «ідей», які сприймаються сприятливо, чи розглядаються як необразливі чи байдуже, але й такі, які ображають, шокують чи турбують (рішення у справі «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7.12.1976 року). Відповідно до ст.. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист честі та гідності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 Постанови від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» п.15 - юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність такихобставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформаціястосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідаєдійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особистенемайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її упресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку;викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або діловоїрепутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК (435-15) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинногозаконодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності,честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. п. 16 - Відповідно до статті 40 Конституції України (254к/96-ВР) усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. При цьому, у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції (254к/96-ВР), а не поширення недостовірної інформації. За змістом ст. 297 ЦК України та виходячи із зазначених вище роз'яснень Пленуму Верховного Суду України звернення Макаревича І.М. до кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури Харківської області, до органу, який зобов'язаний був розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк не є поширення недостовірної інформації . Отже, діючи у рамках прав, обов'язків, передбачених Конституцією України, чинним законодавством України, відповідач мав намір довести дану інформацію до відома компетентного органу а не поширення недостовірної інформації стосовно фізичної особи. Згідно з ч. 1ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача до відповідача про відшкодування завданої йому моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В судовому засіданні не було надано доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо вчинення відповідачем дій, направлених на заподіяння йому моральної шкоди. Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову. В зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed