Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що на праві приватної власності позивачу належить житловий будинок [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 17.09.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А.А. У відповідності до п.13 Договору купівлі-продажу, продавці зобов`язуються виписатись та звільнитись та звільнити житловий будинок на протязі 10 діб з моменту підписання договору. Але, станом на сьогоднішній день відповідач так і зареєстрований в будинку позивача. З моменту продажу, а саме з 2003 року, [PERSON] виїхала з відчужуваного будинку. Таким чином, добровільно вже більше 15 років не проживає за місцем реєстрації. Речі, які їй належать в будинку відсутні. Місце проживання/перебування відповідача не відомо. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.09.2003 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1497780 від 17.09.2003 року. Відповідно до довідки №10 від 14.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] не проживає [PERSON] з 2003 року. Згідно довідки №12 від 16.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] - син, [PERSON] - колишня власниця. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved