Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив розірвати шлюб. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 30.07.2000 року сторони по справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки, ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини остаточно припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки сім'я розпалася остаточно, сторони проживають окремо, спору щодо місця проживання дитини та спільного майна не має. Представник позивача надав в судове засідання заяву про розгляд справи без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, 30 липня 2000 року сторони по справі зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 530 /а.с. 5/. Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Спільне життя у подружжя не склалося. Причиною розриву подружніх відносин стала втрата почуття поваги, взаєморозуміння та любові. У подружжя виявилися різні погляди на сімейні відносини та обов'язки, на ведення господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини остаточно припинені, подальше їх збереження неможливе, спільне господарство не ведеться. Сторони по справі проживають окремо. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.111, ч. 2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам інших дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 02.11.2015 року [PERSON] та [PERSON], за клопотанням відповідача [PERSON], був наданий строк на примирення три місяці. Однак, у наданий строк примирення сторін виявилось неможливим. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сім'я сторін розпалась остаточно та відновлювати її сторони не мають наміру, подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, сторони тривалий час проживають окремо, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам дитини, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved