Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 31 785 грн. 29 коп., яка складається з: за кредитом - 24422 грн. 36 коп., по відсотках - 2 927 грн. 48 коп., по комісії - 2 835 грн. 45 коп., штраф - 1 600 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 317 грн. 85 коп., зазначивши, що 25 вересня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № 500960806 , згідно якого їй було надано кредит в сумі 24 422 грн. 36 коп. Однак, відповідачка свої зобов'язання неналежним чином не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 31 785 грн. 29 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та суду пояснила що ніде не працює, коли підписувала договір думала, що зможе виплачувати кошти. Виплачувати заборгованість вона згодна, але їй для цього потрібен час. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 25 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500960806, згідно якого їй було надано кредит в сумі 24 422 грн. 36 коп. на строк до 26 вересня 2019 року з процентною ставкою 15,99% річних. Відповідачка в порушення вимог договору не належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка склала 31 785 грн. 29 коп., яка складається з: за кредитом - 24 422 грн. 36 коп., по відсотках - 2 927 грн. 48 коп., по комісії - 2 835 грн. 45 коп., штраф - 1 600 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Суд критично ставиться до наданих відповідачкою доказів про неспроможність сплати боргу, оскільки вказані обставини не позбавляють її обов'язку виконувати умови договору. Аналізуючи забрані у справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідачки заборгованості в сумі 31 785 грн. 29 коп., яка складається з: за кредитом - 24 422 грн. 36 коп., по відсотках - 2 927 грн. 48 коп., по комісії - 2 835 грн. 45 коп., штраф - 1 600 грн. 00 коп., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 317 грн. 85 коп.

Outcome: approved