Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з уточненням своїх позовних вимог посилається на те, що 04 липня 2016 року він дізнався про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 21\~407, 43 грн., яке було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]\~від 20 листопада 2015 року № 6748, за яким пропонується стягнути з позивача заборгованість в сумі 21\~407, 43 грн., а саме: 4\~335, 91 грн. заборгованість за кредитом, 10\~993, 07 грн. сума заборгованості по відсоткам, 3\~500 грн. пеня та комісія, 938, 45 грн. штраф, 1\~700 грн. витрати повязані із вчиненням виконавчого напису. Даний виконавчий напис, вважає вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить суд визнати\~\~виконавчий напис, вчинений 20 листопада 2015 року, таким що не підлягає виконанню; визнати протиправними дії приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] по вчиненню виконавчого напису; зобовязати Жовтневий відділ ДВС ДМУЮ зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, відмінити заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу, а також зняти арешт з коштів, що містяться на рахунках позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог пославшись на їх необґрунтованість та безпідставність . Третя особа приватний нотаріус ДМНО [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та письмові пояснення, відповідно до яких виконавчий напис було вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства. Представник Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив вирішити на розсуд суду. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~\~на\~\~всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 6748, за яким у безспірному\~\~порядку пропонується стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 24 жовтня 2007 року у розмірі 21\~407, 43 грн., яка складається з: 4\~335, 91 грн. заборгованість за кредитом; 10\~933, 07 грн. заборгованість по відсотках, 3 500 грн. пеня та комісія, 938, 45 грн. штраф. Окремо підлягають стягненню витрати повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло - не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Так, 24 жовтня 2007 року [PERSON]\~було підписано заяву на\~\~отримання кредиту. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Відповідна заява Позивача разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Тобто у даному випадку кредитний договір складається не тільки з однієї заяви позичальника від 24 жовтня2007 p., a з певного кола зазначених документів, які є складовою частиною договору про надання банківських послуг. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: ? відомості\~\~про\~\~найменування\~\~і\~\~місце\~\~проживання\~\~або місцезнаходження стягувача та боржника; ? дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; ? номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; ? строк, за який має провадитися стягнення; ? інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, за наявності всі необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та за умови, що заявником подано заяву до нотаріуса про вчинення такого правочину в межах строку позовної давності. Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від банку первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірним. Окрім того виконавчим написом нотаріуса стягнуто з позивача пеня та штраф, тобто подвійно застосовано цивільно-правову відповідальність. У постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно із ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Аналогічна норма міститься і у Порядку № 296/5, у відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (4.2 підп. 3.1 п. З Глави № 16). Згідно підп. 3.4. п. З Глави №16 Порядку № 296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з'ясування строку, з якого у Відповідача виникло право вимоги повернення кредиту, є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов'язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Так, [PERSON] отримано кредит у розмірі 5 000,00 грн. Строк дії кредитного договору 12 місяців з моменту підписання. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». Окрім того в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127 цс 14: зазначено, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України)». Враховуючи те, що кредитний договір отриманий позичальником у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку має чітко визначений кінцевий строк погашення, тобто має прив'язку до дії строку картки, що виключає можливість стягувати кошти за такими договорами за межами строків, визначених ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Окрім цього, частиною 11 ст. 11 Закону України «Про захист права споживачів» встановлено, що якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. Отже, стягнення витрат, пов'язаних із вчиненням оскаржуваного виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн., суперечить діючому законодавству. Судом встановлено, що кредитний договір було укладено 24 жовтня 2007 року, а виконавчий напис вчинено 20 листопада 2015 року, тобто виконавчий напис було вчинено після закінчення строку для предявлення права на вимогу.\~\~ Щодо позовних вимог позивача про зобовязання Жовтневий відділ ДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, відмінити заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу, а також зняти арешт з коштів, що містяться на рахунках позивача, суд вважає їх безпідставними, оскільки діючим законодавством передбачено інший порядок зняття арешту та заборон з майна боржника. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню частково. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial