Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в 2012 році його колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON], [INFO] зібрали свої речі та поїхали з квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачу на праві власності. До цього часу відповідачка з дочкою у квартирі не з'являлися. Дочка [PERSON] по даний час зареєстрована в квартирі за вищевказаною адресою, однак в ній не мешкає. Жодних договорів з відповідачкою позивач не укладав. Тому [PERSON] вважає, що вона втратила право користування належною йому на праві власності квартирою, оскільки була відсутня понад один рік, протягом якого зберігалося за нею право користування житловим приміщенням. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Євсютін О.М. позов підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, просила в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №3-6711, а також довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №24205239 від 14.07.2014 року (а.с.14, 5). Вказана квартира складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 32 кв. м., житловою площею 18,4 кв.м. В спірній квартирі зареєстровано дві особи - позивач [PERSON] та його неповнолітня дочка [PERSON], що зазначено в довідці форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» за №5933 від 11.12.2015 року ( а.с. 3). [PERSON] народилася [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.49-копія свідоцтва про народження). Шлюб між сторонами було укладено 11.03.2009 року, а розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду від 04.09.2014 року (а.с.51-копія рішення). Позивач в судовому засіданні пояснив, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] в селі Забір»я Києво-Святошинського району Київської області приблизно з 2012 року, конкретніше сказати не може. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що у зв'язку із зловживанням позивачем спиртними напоями в червні 2013 року вона переїхала разом з дитиною в село Забір'я до своїх батьків, де і проживає до цього часу. Дочка [PERSON] навчається в першому класі Забірської загальноосвітньої школи. Позивач дитиною не цікавиться, користуватися дитині квартирою не дозволяє. В позовній заяві про розірвання шлюбу, а також в суді під час розгляду справи про розлучення [PERSON] стверджував, що [PERSON] разом з дитиною проживають окремо з червня 2013 року (а.с.50,51). Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і неповнолітня донька сторін [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] з червня 2013 року. Сторони в судовому засіданні пояснили, що речей дитини в спірній квартирі немає. Житлово-комунальні послуги позивач сплачував спочатку за двох осіб, а в подальшому тільки за себе, про що зазначено у довідці комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 11.12.2015 року за №5937 (а.с.15). Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що за згодою позивача після розірвання у вересні 2014 року між ними шлюбу дитина проживає з нею. Також [PERSON] зазначила, що позивач не запрошував дитину до своєї квартири, комунальні послуги за дитину вона не сплачувала, а також не зверталась до відповідних органів з заявами про перешкоджання дитині користуватися спірною квартирою. Позивач в судовому засіданні заперечував домовленість з відповідачкою щодо користування дитини спірною квартирою, а відповідачка не надала суду жодних доказів наявності такої домовленості. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю в селі Забір'я, у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, а тому вона втратила право користування цим жилим приміщенням. З огляду на викладене, позов в судовому засіданні доведений і підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved