overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 02 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, останнім часом він не працює, стабільного заробітку та іншого доходу не має і з 27.06.2014 року позивач перебуває на обліку в Лівобореженому центру зайнятості як безробітний. При цьому на його утриманні знаходиться його мати, яка не здатна себе забезпечити. Позивач просить зменшити розмір аліментів з 1000 грн. до 400 грн. щомісячно, які стягуються на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2014 року на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти розгляду справи заочно не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169,224,225 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивач не працює, стабільного заробітку та іншого доходу не має і з 27.06.2014 року позивач перебуває на обліку в Лівобореженому центру зайнятості як безробітний, що підтверджується довідкою №4206 від 01.07.2014 року. Позивач надає матеріальну допомогу доньці в рамках свого доходу, про що свідчать надані ним в матеріалах справи копії чеків на придбання дитячих речей. При таких обставинах, суд вважає за необхідне, змінити розмір аліментів 1000 грн. стягнутих з [PERSON] за рішенням суду від 20.06.2014 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.06.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 187. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Крім того, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю , проти розірвання шлюбу не заперечувала. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законний підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05.06.2010 року в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 187. (а.с.3) Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сім'я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, примирення між ними не можливе. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.09.2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 ХМУЮ, актовий запис № 1770. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між подружжям втрачено почуття кохання та поваги. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року, та з цього часу вони мешкають окремо. Також позивач вважає , що примирення між ними не можливе. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю , проти розірвання шлюбу не заперечувала. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законний підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі , який зареєстрований 05.09.2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 ХМУЮ, актовий запис № 1770. Внаслідок втрати між сторонами почуттів любові та поваги один до одного сім'я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, примирення між ними не можливе. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15.10.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 342. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачем. Причиною для розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Крім того, позивач вважає,що подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю , проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законний підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.10.2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 342. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сімя розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, примирення між ними не можливе. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28.09.1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі в Ленінському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 351. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2015 року, у звязку з тим, що в них склалися відносини, які перешкоджають в подальшому сумісному проживанню та збереження родини. Відповідач допускає подружню зраду. На теперішній час сторони мешкають окремо. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, а також зазначив , що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Ленінському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 351. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сімя розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, примирення між ними не можливе. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. 07.08.2008 року він уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Герцаївського району за актовим записом № 04. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька в м. Мілан Італійської республіки - [PERSON]. Сторони проживали разом до початку 2015 року після чого їхні подружні відносини припинилися та протягом останнього року вони проживають окремо. Шлюб розпався через невідповідність характерів, різні погляди на життя, постійні непорозуміння та сварки. Позивача неодноразово просив відповідачку змінити своє ставлення до неї та сім'ї в цілому, проте позитивних результатів це не дало. Також посилається на те, що їхнє примирення, як подружжя не тільки недоцільне, але й неможливе, так як вони втратили один до одного подружні почуття і продовжують проживати окремо один від одного, не ведуть спільного побуту та не підтримуємо шлюбних відносин. Оскільки збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їхнім інтересам, у позовних вимогах позивач просив розірвати шлюб та не надавати термін для примирення. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак його представник [PERSON] подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та у відсутності його довірителя. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у разі повторної неявки відповідачки, не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 18. 01. 2003 року по 12. 04. 2005 рік. Від цього шлюбу в них народився син [PERSON] - [INFO]. На підставі рішення Балаклійского райсуду Харківської області від 13. 02. 2008 року, [PERSON] сплачує аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] в розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 14. 01. 2008 року. На момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, син дійсно мешкав та знаходився на утриманні відповідачки. З лютого 2016 року згідно обоюдного рішення сторін по справі, син [PERSON] став мешкати та повністю знаходитися на утриманні позивача по справі, але з нього на користь відповідачки весь цей час продовжують стягувати аліменти на утримання сина. Позивач просить суд винести рішення, яким звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] в розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, та оскільки мешкає у іншій області, направив до суду заяву про розгляд справи без його присутності, при необхідності в заочному порядку. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.14). Відповідачка, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18. 01. 2003 року по 12. 04. 2005 рік (а.с.4-5,7). Від цього шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.8). На підставі рішення Балаклійского райсуду Харківської області від 13. 02. 2008 року, [PERSON] сплачує аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] в розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 14. 01. 2008 року (а.с.9). На момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, син дійсно мешкав та знаходився на утриманні відповідачки. З лютого 2016 року згідно обоюдного рішення сторін по справі, син [PERSON] став мешкати та повністю знаходитися на утриманні позивача по справі (а.с.10, 11, 12, 13), але з нього на користь відповідачки весь цей час продовжують стягувати аліменти на утримання сина. Аналіз зібраних у справі доказів надає можливість суду позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 05.12.2013 року між абонентом [PERSON] та ПАТ «Дніпропетровськгаз» було укладено договір № 3049 про надання послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п.28 зазначеного договору абонент зобовязався своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги з газопостачання відповідно до умов договору, станом на 31.07.2015 року на особовому рахунку відповідача утворилась заборгованість в розмірі 373,39 грн. 28.08.2016 року відповідачу було вручено попередження про припинення газопостачання на суму заборгованості 373,39 грн. станом на 31.07.2015 року. У звязку з тим, що оплата не надійшла, 06.10.2015 року в квартирі відповідача було припинено газопостачання, про що складено відповідний акт. 12.03.2016 року при перевірці закритого обєкта співробітниками позивача було виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання, про що складено акт про порушення №10. 24.03.2015 року за участю відповідача на засіданні комісії по розгляду акту про порушення Кодексу газорозподільних систем № 10 від 12.03.2016 року було прийнято рішення про задоволення акта про порушення та складання акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості, донараховано 1918,64 грн. за період з 06.10.2015 року по 29.02.2016 року. Відповідачу було вручено рахунок на оплату збитків в розмірі 1918,64 грн., проте оплата не надійшла. Вказану суму боргу, а також витрати по сплаті судового збору, позивач просить стягнути з відповідача. Позивач повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, клопотань не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем був укладений договір № 3049 від 05.12.2013 року про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). Згідно з п.п. 3 п. 28 договору № 3049 від 05.12.2013 року споживач зобовязаний вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги відповідно до умов цього договору. Так, в порушення умов Договору станом на 31.07.2015 року на особовому рахунку відповідача утворилася заборгованість в розмірі 373,39 грн.(а.с.9). 28.08.2015 року, на виконання вимог п. 19 постанови № 2246 від 09.12.1999 року«Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» відповідачу було вручене попередження про припинення газопостачання на суму заборгованості 373,39 грн. на дату 31.07.2015 року, яке вона отримала під розпис (а.с.9). Оскільки оплата від відповідача не надійшла,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 21 серпня 2006 року між абонентом [PERSON] та ПАТ «Дніпропетровськгаз» було укладено договір №8805 про надання послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п.5.2.3 зазначеного договору абонент зобовязався своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги з газопостачання відповідно до умов договору, станом на 01 лютого 2014 року на особовому рахунку відповідача утворилась заборгованість в розмірі 127,61 грн. 11 лютого 2014 року відповідачу було вручено повідомлення про заборгованість та відключення газопостачання на суму заборгованості 127,61 грн. станом на 01 лютого 2014 року. У звязку з тим, що оплата не надійшла, 26 лютого 2014 року в квартирі відповідача було припинено газопостачання, про що складено відповідний акт. 11 лютого 2016 року при перевірці закритого обєкта співробітниками позивача було виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання, про що складено акт про порушення №8. 29 лютого 2016 року на засіданні комісії по розгляду акту про порушення Кодексу газорозподільних систем №8 від 11 лютого 2016 року було прийнято рішення про задоволення акта про порушення та складання акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості, донараховано 3\~358,35 грн. за період з 08.08.2015 року по 31.01.2016 року. Дочці відповідача [PERSON] було вручено рахунок на оплату збитків в розмірі 3 358,35 грн., проте оплата не надійшла. Вказану суму боргу, а також витрати по сплаті судового збору, позивач просить стягнути з відповідача. Позивач повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, клопотань не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем був укладений договір №8805 від 21.08.2006 про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно з п.5.2.3 зазначеного договору абонент зобовязався своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги з газопостачання відповідно до умов договору, станом на 01 лютого 2014 року на особовому рахунку відповідача утворилась заборгованість в розмірі 127,61 грн. 11 лютого 2014 року відповідачу було вручено повідомлення про заборгованість та відключення газопостачання на суму заборгованості 127,61 грн. станом на 01 лютого 2014 року (а.с.8). Оскільки оплата від відповідача не надійшла,

Outcome: approved