Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням уточнень, посилається на те, що відповідно до наказу голови правління ПАТ «Дніпрометробуд» №92 від 01.10.2013 року він був звільнений з роботи 02.12.2013 року за п.1 ст.40 КЗпП України по скороченню штатів. При звільненні відповідачем йому не була виплачена заробітна плата у розмірі 11 486,00 грн., яка була виплачена йому лише 22.05.2014 року, тому заробітна плата за час затримки її виплати склала 18 900,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 18 900,00 грн., компенсацію з урахуванням індексу споживчих цін в сумі 6424,00 грн. та заподіяну моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові та в уточненні до нього, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідача визнала позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 18 900,00 грн. та заперечувала проти задоволення позовних вимог про стягнення компенсації з урахуванням індексу споживчих цін в сумі 6424,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., посилаючись на їх необґрунтованість. Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться у день звільнення. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено у судовому засіданні, позивач працював у ПАТ «Дніпрометробуд» на посаді ведучого інженера відділу матеріально-технічного постачання. На підставі наказу голови правління ПАТ «Дніпрометробуд» №92 від 01.10.2013 року, згідно до наказу по підприємству від 02.12.2013 року № 252-ок позивач [PERSON] був звільнений з роботи 02.12.2013 року за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штатів. При звільненні позивача відповідачем не було здійснено з ним повного розрахунку - не була виплачена заробітна плата в сумі 11 486,24 грн., що підтверджується розрахунковим листом та визнано в судовому засіданні представником відповідача, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України ці визнані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Повний розрахунок та виплату позивачеві заробітної плати ПАТ «Дніпрометробуд» здійснило лише 22.05.2014 року, що підтвердила в судовому засіданні позивач та підтверджується довідкою підприємства від 07.07.2014 року №33. Таким чином, заробітна плата за час затримки виплати склала 18900,00 грн. (щомісячний розмір заробітної плати 3150,00 грн. х 6 міс. затримки виплати = 18900,00 грн.) і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В судовому зсіданні представник відповідача визнала позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заробітної плати за час затримки виплати в розмірі 18900,00 грн. і відповідно до ст.61 ЦПК України ці визнані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації з урахуванням індексу інфляції споживчих цін в розмірі 1600,00 грн. та компенсації інфляційного індексу у розмірі 4824,00 грн., а всього 6424,00 грн., оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування цих вимог. Крім того, як вбачається з наданих відповідачем доказів, у період, що розглядається за цими позовними вимогами, індекс споживчих цін не перевищував 101,0%, також позивачем не надано доказів про відмову відповідача у виплаті йому такої компенсації у відповідності до положень ст.4, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати». Суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником, або уповноваженим ним органом, моральна шкода працівнику відшкодовується якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні було встановлено, що затримка виплати заробітної плати завдала позивачу моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, занепокоєнні та нервозності, втраті нормальних життєвих зв»язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім»ї. Позивач оцінив суму заподіяної моральної шкоди в 20 000,00 грн. Виходячи з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування даних позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 204 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial