Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що сторони проживали однією сім'єю приблизно до вересня 2015 року. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинено з цього часу, подружжя проживає окремо. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Спроби подружжя примирится та порозуміти один одного лише погіршували відносини, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, але звернулися до суду із письмовою заявою в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд розглянути справу за їхвідсутності, наполягають на розірванні шлюбу, проти ухвалення заочного рішення не заперечують, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивача та його представника по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача і його представника, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON][INFO], та [PERSON] [INFO], уклали шлюб, який зареєстровано 25.12.2012 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №917, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 19.04.2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Сторони від шлюбу дітей не мають. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Відповідач не надав до суду жодного доказу і не спростував надані позивачем докази. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як неведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved