Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23.01.2013 року з даним позовом обґрунтовуючи його тим, що 11 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 203 на користування об'єктом благоустрою. Відповідно до п. 1.1 даного договору, відповідач використовує об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою: [ADDRESS]. Ціна послуг за договором визначається відповідно до п.п. 4.3. додатку № 1 «Плата за послуги з оформлення документації, пов'язаної з благоустроєм міста» рішення Білоцерківської міської ради від 11.07.2008 року № 800 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Біла Церква» та становить 100 грн. на місяць. Відповідно до п. 3.1. Договору, відповідач має проводити оплату до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування на поточний рахунок позивача коштів в розмірі 100 % суми. Однак, відповідач належним чином не виконує зобов'язання за договором, зокрема, щодо повної та своєчасної оплати послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 11.11.2011 року до 01.01.2014 року в розмірі 2066 грн. 67 коп. В добровільному порядку відповідач не виконує умови договору та борг не сплачує, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь зазначену заборгованість та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, зменшивши суму заборгованості та просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за період з 11.11.2011 року по 01.10.2012 року у сумі 566,67грн. та судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн., пославшись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві, просить суд уточнений позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, заборгованість вважає не законною. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що фактично не заперечують сторони, між позивачем та відповідачем був укладений договір № 203 від 11.11.2011 року на користування об'єктом благоустрою міста під тимчасове розміщення металевого гаража по [ADDRESS]. Відповідно до зазначеного договору відповідач має право використовувати об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна, а позивач в свою чергу зобов'язався за плату надати відповідачу послуги з забезпечення можливості користування об'єктом благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна, що знаходиться за вказаною адресою та здійснювати контроль щодо використання об'єкта благоустрою, шляхом оформлення відповідних документів. Плата за дані послуги відповідно до п. 2.2 договору становила 100 грн. на місяць на термін дії договору. Оплату за надані послуги відповідач повинен був проводити до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування на поточний рахунок позивача коштів в розмірі 100 % суми, що підтверджується договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). У відповідності до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послуги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами позивач виконав умови договору в повному обсязі, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, чим спричинив заборгованість за період з 11.11.2011 року по 01.10.2012 року у сумі 566,67 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 203, а також довідками позивача. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору був ознайомлений при його укладенні та підписав вказаний договір. Також, відповідач знав про існування заборгованості, так як на його адресу були направлені претензії - вимоги про необхідність сплатити заборгованість. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість за договором та судові витрати. При вирішені справи по суті позовних вимог суд не приймає до уваги доводи відповідача, що укладений договір є не законним, оскільки відповідач не оскаржував договір у встановленому законом порядку і не надав суду належних доказів недійсності договору та необґрунтованості суми плати по договору. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved