Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в період з 23 червня 2006 року по 02 червня 2011 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Маючи можливість тимчасово виїжджати з дітьми за кордон на відпочинок та навчання, та у зв'язку з тим , що відповідач ухиляється від надання відповідної згоди на виїзд позивача з дітьми за кордон, [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить суд надати дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітніх дітей до досягнення ними 16-річного віку у супроводі батька або інших осіб, уповноважених нею на це. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та на їх задоволенні наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради надала письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення даного позову. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Приймаючи до уваги, що сторона позивача та представник третьої особи не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів за правилами постановлення заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 23 червня 2006 року по 02 червня 2011 року сторони перебували у шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5) та копією рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, відповідно до якого шлюб було розірвано (а.с. 8). Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9, 10). На теперішній час діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. В добровільному порядку питання щодо надання відповідачем дозволу на виїзд позивача з дітьми за кордон не вирішено, у зв'язку з чим Позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Згідно до ст. ст. 2, 3 цього Закону документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами є, зокрема, проїзний документ дитини. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. У відповідності до п. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон. Відповідно до п. 2 цієї статті оформлення проїзного документу дитині провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього закону право на виїзд за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених поставною Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами та доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Враховуючи, що виїзд дітей за межі України відповідає їх інтересам, а також приймаючи до уваги неможливість отримання необхідної для цього згоди матері, суд вважає за необхідне задовольнити позов та надати позивачу дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved