Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладений 09.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області. Актовий запис №24. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в сім'ї виникали конфлікти, в сім»ї не має порозуміння, вони втратили любов та повагу один до одного, та півроку як припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 року позовна заява була залишена без руху, позивач не виконав вимоги ст.ст.175,177 ЦПК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 року провадження про справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.06.2018 року закрито провадження та призначено до розгляду справу про розірвання шлюбу. Позивач до судового засідання не з'явилась. Надала до суду заяву з проханням розглядати справу її відсутність, позов підтримує. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Решетняк». В судовому засіданні відповідач позов визнав, поновлення шлюбних стосунків вважає неможливим. Згоден розірвати шлюб з позивачем. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 09.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №24 (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (а.с.5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не створили міцної сім'ї. Внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, та з цього часу проживають окремо,спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно ст. 112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу об'єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved