Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6-045/07Р від 12.10.2007 в розмірі 5 150 934,31 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2017 у справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2018 справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в ньому. 23.01.2019 до канцелярії суду Шевченківського районного суду м. Києва відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, розгляд справи за відсутності відповідача та постановлення рішення про відмову у задоволенні позову, в якій відповідач зазначив, що 25.09.2017 позивачем було незаконно подано позов до суду м. Одеси, оскільки максимальний трирічний строк позовної давності сплив 04.09.2016. Також, в листопаді 2013 року [PERSON] звертався до суду з позовом до ПАТ КБ «Правекс-банк» про заборону вчиняти дії, визнання недійсним договору іпотеки. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та долученні учасниками справи докази, суд встановив. 12.10.2007 між сторонами укладено кредитний договір № 6-045/07Р. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором, 12.10.2007 між сторонами укладено договір іпотеки № 6-045/07Р-1. Станом на 06.07.2017 за відповідачем обліковується заборгованість за кредитним договором в сумі 197 968, 95 грн. (за курсом НБУ - 26,0189 станом на 13.09.2017 становить 5 150 934,31 грн.) у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредиту. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2014 частково задоволено позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», третя особа: Відділ у справах сім`ї, молоді та спорту Шевченківської в м. Києві державної адміністрації, про заборону вчиняти дії, визнання недійсним договору іпотеки, а саме: - заборонено ПАТ КБ «Правекс-банк» вчиняти будь-які дії, спрямовані проти позивача та (або) членів його багатодітної сім`ї, до досягнення дітьми позивача повноліття, зокрема заходи примусового стягнення. - визнано недійсним з моменту підписання договір іпотеки №6-045/07Р-1 від 12 жовтня 2007 року щодо квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду із вказаним позовом та розгляду даної справи, донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] не досягла повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За наявності рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2014, яке відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи, учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені вказаним рішенням, враховуючи, що в справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 369/1495/16-ц (провадження № 61-19654св18). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з цих підстав. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відмови у задоволенні позовних вимог з цих підстав, виходячи з наступного. Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У свою чергу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв`язку із спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Враховуючи, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2014 заборонено ПАТ КБ «Правекс-банк» вчиняти будь-які дії, спрямовані проти [PERSON] та (або) членів його багатодітної сім`ї, до досягнення дітьми повноліття, зокрема заходи примусового стягнення, то і підстави для висновку про пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення до суду за захистом свого права, до настання умови, зазначеної у вищевказаному решенні, відсутні. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: dismissed