overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29.10.2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, припинення з березня 2017 року шлюбних відносин та спільного проживання, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В своєму позові та подані в подальшому заяві, позивач просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідачка на неодноразові виклики до суду не з'явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала та будь-яких клопотань по справі не заявляла. В зв'язку з цим, враховуючи подану позивачем заяву та повторну неявку відповідачки, суд відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.ч.3,4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис №454. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони з березня 2017 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей не відбулось та позивач згідно поданої заяви наполягав на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 30.07.2005 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично було припинено, втрачено почуття любові та неможливість збереження шлюбу і подальшого спільного проживання, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій письмовій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без ї участі, зазначивши про визнання позову. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачем, відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 липня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №267. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не відбулось та сторони згідно поданих заяв наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи визнання позову відповідачкою та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 07.02.1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Починаючи з жовтня 2009 року між ними почали виникати напружені відносини та конфлікти, внаслідок чого вони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, з грудня 2012 року проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не можливо. В звязку з викладеним позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив задовольнити останній. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 лютого 1987 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №193. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка в судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з грудня 2012 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити без змін. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 07.10.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя, через що виникали постійні сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з березня 2018 року, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій письмовій заяві позивач просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка на неодноразові виклики до суду не з'явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 жовтня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №545. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачкою доводи позовної заяви щодо припинення шлюбних відносин між сторонами та неможливості їх поновлення, окреме проживання сторін та наполягання позивача на розірванні шлюбу та не бажання відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачкою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 09.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] З червня 2016 року шлюбні стосунки з відповідачкою припинено, спільне господарство не ведеться. Переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою неможливе, в звязку із наявними розбіжностями у поглядах на спільне життя, побудову подальших відносин та повну відсутність розуміння між ними. В звязку з цим просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, про причини своєї неявки не повідомила. В наданій до суду письмовій заяві зазначила про визнання позову та просила його задовольнити. З урахуванням поданої відповідачкою заяви та думки позивача, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №422. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що відповідачка згідно ї заяви визнала позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними до цього часу не відбулось та позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 11.06.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що на теперішній час між ними втрачено почуття любові та поваги, спільного побуту не ведеться, неможливість примирення, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій письмовій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, не заперечуючи проти розірвання шлюбу. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачкою, відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №457. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними не відбулось та позивач згідно поданої заяви наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечувала проти цього, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи визнання позову відповідачкою та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що протягом останніх декількох років стосунки з відповідачкою розладились, відсутність взаєморозуміння та поваги, припинення шлюбних відносин та спільного проживання, неможливість примирення, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій письмовій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, не заперечуючи проти розірвання шлюбу. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачкою, відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2001 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Шахтарського району, актовий запис №1. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони з початку припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними не відбулось та позивач згідно поданої заяви наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечувала проти цього, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити - [PERSON] Враховуючи визнання позову відповідачкою та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 22.12.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, непорозуміння та сварки, припинення шлюбних відносин та спільного проживання з березня 2016 року, позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 грудня 2012 року Жовтневим районним у м.Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №882. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами припинено з березня 2016 року, спільне господарство не ведеться, з цього часу примирення між ними не відбулось та позивачка в суді наполягав на розірванні шлюбу з відповідачкою, а остання проти цього не заперечувала, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїх поясненнях в суді відповідачка просила в разі розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що його квартира (двоє мешканців) обладнана двома газовими приладами плитою та колонкою середньої потужності. Об`єм місячного споживання газу визначався Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання. Ці значення суттєво відрізнялись один від одного, проте знаходились в розумних межа, незначно відрізняючись від реального об`єму споживання 20 куб.м. Вони завжди своєчасного та в повному обсязі сплачували за газ та боргів в них ніколи не було. Проте, починаючи з 01.12.2017 року в них стали з`являтись величезні борги, що вимірювались десятками тисяч гривень. За 17 місяців вони заборгували майже 50000 грн. Причиною цьому стало те, що 30.11.2017 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановив їм несправний лічильник газу, показання якого в двадцять разів (тобто на 2000%) перевищували реальні об`єми споживання. Якщо вірити лічильнику, за 17 місяців вони витратили майже 6000 куб.м газу, в середньому 350 куб.м на місяць, а з початку 2019 року витрата зросла до 400-430 куб.м (за нормою 10,49 куб.м на людину). Вони відмовились сплачувати незаконно нараховану суму і продовжували сплачувати за газ, як і раніше, згідно з розрахунками Оператора ГРМ. І тоді, 15.05.2019 року, їм припинили газопостачання. Те, що лічильник несправний, вони зрозуміли одразу ж після першого дня його експлуатації і 28.12.2017 року звернулись до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до відповідача [PERSON] з проханням замінити несправний прилад. Всю цю інформацію [PERSON] проігнорував і запропонував в супереч вимогам ч.5 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» перевірити лічильник за їх рахунок,

Outcome: dismissed