Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача 88 302 гривні 40 копійок заборгованості за кредитним договором. Вимоги обґрунтовують тим, що між ПАТ «Банк Ренесенс Капітал» та [PERSON] 23 грудня 2013 року був укладений кредитний договор № GP-5727687 і видано кредитні кошти в розмірі 32 432 гривні. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесенс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесенс Капітал». Позивач, як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. На адресу відповідача була направлена письмова вимога щодо погашення боргу. Однак, відповідач умови договору не виконував, тому станом на 23 липня 2019 року сума боргу склала 88 302 гривні 40 копійок. Також, просять стягнути з відповідача 1921 гривню судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. При зверненні до суду з позовом, просили справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує. З наданого суду відзиву на позов від 02 червня 2020 року вбачається, що відповідач у травні 2019 року дізнався, що з його пенсії проводиться утримання коштів на підставі постанови приватного виконавця Юхименко О.Л., тому 20 травня 2019 року він звернувся до приватного виконавця з проханням надати копію виконавчого напису, копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію постанови про звернення стягнення на доходи. 30 травня 2019 року отримав запитувані документи, з яких довідався, що 05 лютого 2019 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 58276798 з виконання виконавчого напису № 184, здійсненого 14 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з нього на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» 33 142 гривні 40 копійок. Не погодившись з вчиненим нотаріальним написом, 11 червня 2019 року він звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 19 червня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва № 758/7862/19 відкрито провадження у справі за його позовом, однак, станом на дату подання відзиву справа не розглянута. Знаючи про існування не розглянутої справи, предметом якої є одне й те саме стягнення за одним кредитним договором, позивач, зловживаючи процесуальними правами, звернувся до суду з позовом про стягнення з нього, відповідача, заборгованості, за якою вже було вчинено виконавчий напис та стягнуто заборгованість, маючи на меті піддати його повторно юридичній відповідальності, стягнувши з нього подвійну суму боргу за кредитним договором. Вважає, що позивач безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення з нього боргу. Безпідставними на його переконання є і звернення про стягнення процентів 3 666 грн. 45 коп., штрафних санкцій 57 132 грн. 80 коп, заборгованості за комісією 10 575 грн. 65 коп. , оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України. 23 листопада 2018 року ПАТ «ПУМБ» скористався своїм правом дострокового повернення кредиту, пред`явивши письмову вимогу на суму 32 642 грн 40 коп , а в подальшому позивач звернувся з заявою про видачу виконавчого напису до приватного нотаріуса, яким 14 січня 2019 року вчинено виконавчий напис, і з нього на користь банку звернено стягнення. Відповідач посилається на Загальні умови договорів кредитування відкриття та ведення рахунків, згідно п.8.1 Розділу 2 яких, банк вправі вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та відповідно сплати процентів, комісії, тощо, а позичальник зобов`язаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення банком відповідного повідомлення, а пунктом 8.3 Розділу 2 вказаних умов, визначено, що у випадку невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту та відповідно щодо інших зобов`язань за кредитним договором, припиняється нарахування процентів, комісії та штрафів. Однак , незважаючи на пред`явлення вимоги та звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, позивач продовжує здійснювати нарахування за кредитним договором, що є незаконним . Також, позивач посилається на договір GP-5727687 від 23 грудня 2013 року, однак, до справи вказаний договір не долучений. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на вимоги ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення Цього кодексу, що регулюють позику, а в силу ч. 2 ст. 1050, якою передбачено наслідки порушення договору позики позичальником, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залищилася та процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цього кодексу. Згідно п.8.1 розділу 2 Загальних умов договорів кредитування відкриття та ведення рахунків, банк вправі вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та відповідно сплати процентів, комісії, тощо, а позичальник зобов`язаний їх виконати протягом 30 днів від дати відправлення банком відповідного повідомлення, а пунктом 8.3 Розділу 2 Умов передбачено, що у випадку невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту та відповідно щодо інших зобов`язань за кредитним договором, припиняється нарахування процентів, комісії та штрафів. Зі змісту позову вбачається, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «Банк Ренесенс Капітал» (правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний банк» ) та [PERSON] був укладений кредитний договір № GP-5727687, за умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 32 432 гривні. Однак, з наданої копії пропозиції щодо укладення договору (оферти) вбачається, що 23 грудня 2013 року ПАТ «Банк Ренесенс Капітал» та [PERSON] погодили суму кредиту кредиту за договором GP-5727687 у розмірі 18 158 гривень 53 копійки на строк 36 місяців, розмір процентної ставки 15% річних ( а.с.6). За поданим розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором GP-5727687 станом на 23 грудня 2016 року становить 31 485 гривень 20 копійок. ( а.с.11), а згідно з виписки з рахунка [PERSON] , заборгованість за кредитом станом на 03 жовтня 2019 року становить 88 302 гривні 40 копійок і складається з: 16 927 грн. 50 коп. простроченої заборгованості за сумою кредита, 10 575 грн. 65 коп. простроченої заборгованості за комісією, 3 666 грн. 45 коп. простроченої заборгованості за процентами, 57 132 грн. 80 коп. неустойки. Крім того, у виписці є посилання на те, що заборгованість [PERSON] становить 88 302 гривні 40 копійок та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. (а.с.13). Відповідачем [PERSON] на підтвердження доводів заперечення проти позову була надана копія виконавчого напису, згідно якого 14.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис і з позивача стягнуто заборгованість, що виникла за період з 02.01.2018 року по 02.01.2019 року за кредитним договором № GP-5727687 від 23.12.2014 року, в розмірі 32 642,40 гривень, в тому числі, 17 357,22 гривень - прострочену заборгованість за сумою кредиту, 11 236,63 гривень - прострочену заборгованість за комісією, 4048,55 гривень - прострочену заборгованість за процентами, а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 гривень ( а.с.87). Також, відповідачем надана копія постанови, відповідно до якої 14 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису від 14 січня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. ( а.с.88) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, долучені до позову докази позивача, містять суперечливі відомості про заборгованість відповідача за кредитом, а також спростовуються наданими відповідачем доказами. Зі змісту позову вбачається, що відповідач отримав кредит в розмірі 32 432 гривні, а відповідно до оферти, яку позивач вважає такою, що має силу договору - 18 158 гривень 53 копійки. Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 88 302 грн. 40 коп, з якої 16 927 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 3 666 грн. 45 коп. заборгованість за процентами, 10 575 грн. 65 коп. заборгованість за комісією та 57 132 грн. 80 коп. штрафних санкцій. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості і надану відповідачем копію виконавчого напису, суд приходить до висновку, що на підставі виконавчого напису з відповідача стягнуто заборгованість, що виникла за період з 02.01.2018 року по 02.01.2019 року в розмірі 32 642,40 гривень, а згідно виписки з рахунка [PERSON] , наданої позивачем, вбачається, що заборгованість в розмірі 88 302 грн. 40 коп. виникла станом на 03 жовтня 2019 року, тобто у вказану суму заборгованості увійшла сума, яка вже стягнута з відповідача на підставі виконавчого напису нотаріуса. За таких обставин, неможливо погодитись з розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем і сумою, що прохає стягнути позивач з відповідача. 23 листопада 2018 року ПАТ « ПУМБ» скористався своїм правом дострокового повернення кредиту, пред`явивши письмову вимогу на суму 32 642 грн. 40 коп.(а.с. 9). В подальшому, позивач звернувся з заявою про видачу виконавчого напису до приватного нотаріуса, яким 14 січня 2019 року вчинено виконавчий напис № 184 і з [PERSON] на користь банку звернено стягнення на цю ж суму (а.с. 87), а 05 лютого 2019 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 184 від 14 січня 2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] вказаної суми (а.с. 88). Достеменно знаючи про такі обставини , позивач звернувся до суду 22 жовтня 2019 року з цим позовом (а.с. 1-3) , до якого долучив розрахунок з нарахованими відсотками та виписку по рахунку [PERSON] , які судом проаналізовані вище. Виходячи з положень п.п.8.1, 8.3 Розділу 2 Загальних умов договорів кредитування відкриття та ведення рахунків, позивач не повинен нараховувати відсотки за користування кредитом. Згідно з принципом диспозитивності, передбаченим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А так, перебирати функцію перерахунку суми позову чи витребування доказів, про які не заявляють сторони, суд не має повноважень. Відповідно до положень ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 чт. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивач кожного разу належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду і неодноразово викликався до судового засідання його представник, однак жодного разу позивач не повідомив причини неявки представника, не надав пояснення на відзив, з якого вбачаються обставини , викладені відповідачем, тому суд розглянув справу за відсутності представника позивача, виходячи з наявності сформульованої про це заяви, викладеної в позові, повідомивши позивача належним чином про час і місце судового розгляду , і на підставі наявних доказів. Вивчивши та проаналізувавши представлені сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивач, без достатніх на те підстав звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки правовідносини в частині суми 32 642 грн. 40 коп врегульовані виконавчим написом приватного нотаріуса, а решта вимог позивачем не доведена . А тому , в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 256- 259, 526,549-551,629,1046-1050,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed