Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь\~ затрати по виплаті страхового\~ відшкодування в розмірі 6 240,30 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 27.06.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3010493. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер «83047 НА». 12 квітня 2014 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер «83047 НА», здійснював рух по проспекту Леніна, допустив наїзд попередньою частиною автомобіля на перешкоду - електроопору зовнішнього освітлення. Відповідно до вироку Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2014 року по справі № 331/3683/14-к [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, також вироком встановлено, що [PERSON]П, 12.04.2014 року о 01 год. 30 хв., керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. В судове засідання представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним обставинам. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У судовому засіданні було встановлено, що 12 квітня 2014 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер «83047 НА», здійснював рух по проспекту Леніна, допустив наїзд попередньою частиною автомобіля на перешкоду - електроопору зовнішнього освітлення. 27.06.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , що підтверджено Полісом №АС/3010493. Відповідно до даного договору була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер «83047 НА». Вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2014 року по кримінальному провадженню № 331/3683/14-к, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, також вироком встановлено, що [PERSON]П, 12.04.2014 року о 01 год. 30 хв., керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. (а.с. 17-18). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені вироком суду по вищевказаному кримінальному провадженню, що набрав законної сили. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла особа (матір) - [PERSON], звернулася до Страховика - AT «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АС/3010493. Позивач визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 6 240 (шість тисяч двісті сорок) гри. 30 коп., що підтверджується страховим актом №1.102.14.02326/VESKO28106 від 01.10.2014 року та платіжним дорученням № 133640 від 02.10.2014 року. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 02 жовтня 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням №133640 від 02.10.2014 року. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пп. 38.1.1 «в» п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В судовому засіданні підтверджено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2014 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, також вироком встановлено, що [PERSON]П, 12.04.2014 року о 01 год. 30 хв., керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Вищевказані обставини свідчать про те, що у страховика виникло право предявити регресний позов до суду для стягнення збитків з відповідача. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення закріплені й в ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Добровільно [PERSON] не відшкодовує позивачу спричинені збитки. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача в порядку регресу суму виплати страхового відшкодування у розмірі 6\~240, 30 гривень. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved