Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 27.11.2008 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року має заборгованість 38578,68 грн., що складається із заборгованості за кредитом 7486,67 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 28916,83 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом 100 грн., штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) 1825,18 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідачка надала відзив на позовну заяву, де просить застосувати до позову ПАТ КБ «ПриватБанк» позовну давність в частині позовних вимог про стягнення комісії, пені та штрафів, а також вказує, що банком застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність штрафи і пеня, за одне і те ж порушення прострочення платежів. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.11.2008 між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачкою заяви (надалі - Заява), в якій міститься підпис зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 9, 11-16). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачки (а.с. 5-8) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачкою проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачкою, вона ознайомлена та згодна з Тарифами банку (а.с. 9, 10). З розрахунку заборгованості (а.с. 5-8) вбачається, що позивач нарахував відповідачці заборгованість, загальна сума якої станом на 28.02.2018 року становила 38578,68 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 7486,67 грн., за процентами за користування кредитом 28916,83 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом 100 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 1825,18 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідачка не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, а також відсотками за користування кредитом і стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість на загальну суму 36403,50 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 7486,67 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом 28916,83 грн. Разом з тим, в частині стягнення комісії та пені, які вказані у розрахунку та позові однією сумою, а також нарахованих банком штрафів, суд приходить до наступних висновків. Відповідач заявила клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення неустойки. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:про стягнення неустойки (штрафу, пені). Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить графу «сума погашення за наданим кредитом» виходячи з якої останній раз відповідачка вносила кошти в рахунок погашення боргу 28.03.2016; позивач звернувся до суду 30.03.2018. Зазначене свідчить, що на момент звернення позивачем пропущено строк позовної давності по вимозі про стягнення неустойки штрафу та пені, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та комісії в сумі 100 грн., а також штрафів 500 грн. та 1825,18 грн. слід відмовити. При цьому судом враховано, що у розрахунку заборгованості та позовній заяві позивачем зазначено борг по пені і комісії в сумі 100 грн. Суд не має можливості визначити розмір комісії, окремо від пені, з наданих позивачем доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині стягнення комісії є недоведеними, тому задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 36403,50 грн. тобто на 94,36 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1662,62 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України,

Outcome: partial