Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 21 по вул. Лисконоженко в м. Мелітополі Запорізької області., вказуючи, що він є власником житлового будинку № 21 по вул. Лисконоженко в м. Мелітополі Запорізької області. В зазначеному житловому будинку зареєстрований також його син\~ [PERSON], який з 2011 року в зазначеному житловому будинку не проживає, його особистих речей в будинку не має та теперішнє місце проживання сина йому не відоме. Реєстрація місця проживання його сина в будинку порушує його право користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач, як син не проживає за місцем своєї реєстрації в належному йому будинку без поважних причини з 2011 року, тому вважає, що відповідно до ч.2 ст. 405, ст. 391 ЦК України він втратив право на користування належним йому будинку. В судове засідання позивач не зявився, від його представника адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у\~судове засідання\~не зявився,\~повідомлялася про\~час та\~місце розгляду\~справи належним\~чином,\~за зареєстрованим\~місцем проживання, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON], на праві власності належить житловий будинок № 21 по вул. Лисконоженко в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією регістраційного свідоцтва від 29.01.1985 року та листом КП «ММБТІ» від 13.11.2018 року (а.с.6). Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON], який є зареєстрований у житловому будинку позивача, але за повідомленням позивача не мешкає за місцем реєстрації з 2011 року. Згідно довідки\~з місця\~проживання,\~відповідач [PERSON]\~не проживає\~за \~адресою:\~[INFO] (а.с.7). Внаслідок того, що відповідач зареєстрований у житловому будинку, власником якого є позивач, але не проживає в ньому та не бере участі у його утриманні, є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав з користування та розпорядження власністю, він не може скористатися своїм правом на оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач вже понад рік без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації, а тому суд приходить до висновку, що відповідач втратив своє право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Лисконоженко, 21. На підставі ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved