Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування вимог посилається на те, що накладений у минулих роках на майно під літ. А за адресою: м. Миколаїв, вул. Шнеєрсона (К.Лібкнехта),11 був накладений арешт на всіх власників за вказаною адресою, в тому числі і на майно позивача і третьої особи. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Представник Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2007 року скасовано заборону на оформлення договорів купівлі-продажу, відчуження та реєстрацію у житловом будинку літ. Б по вул. К. Лібкнехта,11 у м. Миколаєві, що накладення рішення виконавчого комітету Центральної районної ради Народних депутатів м. Миколаєва №71 від 13.03.1987 р. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.11.2009 р. роз'яснено вищевказану постанову вказавши, що відповідно до згаданого рішення необхідно скасувати заборону на оформлення договорів купівлі-продажу, відчуження та реєстрацію у житловом будинку літ. Б по вул. К. Лібкнехта,11 у м. Миколаєві, що накладення рішення виконавчого комітету Центральної районної ради Народних депутатів м. Миколаєва №71 від 13.03.1987 р. та накласти заборону на оформлення договорів купівлі-продажу, відчуження на реєстрацію у житловому будинку літ. А по вул. К. Лібкнехта,11 у м. Миколаєві. Згідно Договору дарування 51/100 частки житлового будинку від 07.02.2012 року, посвідченого ПН ММНО [PERSON], [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному належну їй на праві особистої приватної власності 51/100 частку житлового будинку №11 з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Лібкнехта Карла. Відповідно до Витягу з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2017 р., [PERSON] є власником 51/200 частки житлового будинку №11 по вул. Шнеєрсона в м. Миколаєві (літ. Б-житловий будинок загальною площею 74,4 кв., житловою площею 46,5 кв.м., літ. Г-сарай, літ.В-сарай, З-гараж, І-споруди). Також у витягу зазначено, що 12.11.2009 р. накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно - будинок, літ. А, по вул. К. Лібкнехта,11 в м. Миколаєві на підставі ухвали б/н від 05.11.2009 Центрального районного суду м. Миколаєва. Згідно повідомлення КП ММБТІ №1485 від 26.05.2017 р., за даними архівної справи житловий будинок літ. А по вул. Шнеєрсона (стара назва вул. К. Лібкнехта) рішенням Миколаївського міського виконкому №107 від 29.03.1988 р. визнано аварійним. Відповідно інвентаризації 06.06.1994 р. знесення житлового будинку літ. А зафіксовано. Відповідно до повідомлення Першої Миколаївської ДНК від 23.04.2018 р., Перша Миколаївська ДНК включно по 2004 рік була єдиним реєстратором (виконавцем) обтяжень на нерухоме майно, яке накладалося на підставі заяв державних та приватних нотаріусів, листів та повідомлень будь-яких підприємств, установ, організацій; банків, які виступали в якості кредиторів; ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів тощо, які були зацікавлені в захисті прав та інтересів фізичних та юридичних осіб. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Документи, які стали підставою для внесення записів про обтяження до Державного реєстру речових прав або не передавалися до Першої Миколаївської ДНК або вже знищені (згідно номенклатури справ по 2000 рік включно - строк зберігання листування по накладенню та зняттю арештів (заборон)- три роки). На підставі вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження майном. Відповідно до висновку Верховного суду України у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved