Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

позивач звернувся до суду 10 червня 2015 року з вказаним позовом, зазначивши, що 06 січня 2015 р. між ним та ПАТ «Банк «Фінансова ініціатива» було укладено договір № 305835/461/5-15 про банківський строковий вклад/депозит на пять місяців в національній валюті в сумі 30000,00 грн. з виплатою процентів за ставкою 24% річних на строк з 06.01.2015 р. по 06.06.2015 року. Вказані кошти були зараховані банком на вкладний рахунок банку. 09 червня 2015 року ним було подано до відповідача заяву про закриття банківського рахунку та повернення банківського вкладу в сумі 30000 гривень, однак банком йому було відмовлено повертати йому гроші і запропоновано отримати гроші частками. Однак такі дії суперечать чинному законодавству та порушують його право вільно розпоряджатися коштами, що знаходяться на банківському рахунку. Незважаючи на те, що ним заява про закриття банківського рахунку подана 09.06.2015 р., вимога про закриття рахунку не виконана до теперішнього часу, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» порушило зобовязання за договором та прострочило його виконання і зобовязане сплатити йому загальну суму заборгованості в розмірі 30\~000 грн. Тому позивач просить стягнути суму боргу за строковим договором банківського вкладу № 305835/461/5-15 в розмірі 30 000 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, на задоволенні вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність представника АТ «Банк «Фінанси та кредит». Зазначено, що постановою Правління Національного банку України № 612 від 17 вересня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» АТ «Банк «Фінанси та кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію. Пунктами 1,2 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відтак між сторонами у даній справі склались зобовязальні правовідносини на підставі договору банківського вкладу (депозиту), який носить майново-грошовий характер, а отже позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач є боржником у спірних правовідносинах, і вказані вимоги підпадають під обмеження встановлені положеннями п. 1,2 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином діючим законодавством заборонено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку у зазначений позивачем у позовній заяві спосіб. Натомість положеннями ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію. Отже задоволення позову у цій справі буде суперечити вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір-заява № 305835/461/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті (а.с. 4 копія договору). Згідно п. 1 договору, [PERSON] як вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.6.061113.004 у сумі 30\~000,00 грн. (вклад) на строк з 06 січня 2015 р. по 06 червня 2015 р. у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку. Пунктом 6 договору сторони погодили, що після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. Факт внесення відповідної суми грошових коштів позивачем на депозитний рахунок Банку підтверджується меморіальним ордером № 39885180 від 06 січня 2015 р. (а.с. 5 копія ордеру). Згідно п. 3.2. глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. № 516, грошові кошти з вкладних (депозитних) рахунків фізичних осіб повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою. Позивач [PERSON] звертався до правління АТ «Банк «Фінанси та кредит» із відповідною заявою щодо повернення належних йому грошових коштів (суми депозиту) (а.с.6), однак вклад йому відповідачем не повернутий. Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ч.2 ст. 1060 ЦК України). Таким чином, відповідач порушив свої зобов'язання по договору банківського вкладу № 305835/461/5-15 від 06 січня 2015 року, оскільки на вимогу позивача не повернув позивачу належні йому грошові кошти. Відповідно до ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідності. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Згідно із ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором № 305835/461/5-15 від 06 січня 2015 року та відповідно не повернув позивачу належні йому грошові кошти, тому сума коштів за вказаним договором має бути примусово стягнута із відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення є фінансовою послугою. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~залучення у вклади (депозити) коштів належить до банківських послуг. В ч. 2 ст. 1058 ЦК України\~передбачено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України\~умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, й ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Виходячи з вищенаведеного, позивач за договором банківського вкладу № 305835/461/5-15 від 06 січня 2015 року є споживачем фінансових послуг банку, зокрема, послуг із залучення коштів у вклади (депозити). Відповідно, захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів»\~та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. В п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~закріплено право споживачів на належну якість продукції та обслуговування. При цьому згідно п. 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах та умовам договору із споживачем. Неповернення позивачу банком вкладу та несплата відсотків свідчить про те, що позивачу, як споживачу фінансових послуг банку, банк надає послугу неналежної якості, чим порушує його право, закріплене в п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». З огляду на те, що згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист споживачів»\~захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується в дохід держави\~\~пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, згідно зі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~позивач звільнений від сплати судового збору, то такий слід стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Судовий збір згідно положень Закону України «Про судовий збір» зі змінами на 01.09.2015 р. складає 1218,00 грн. (мінімальний розмір).

Outcome: approved