Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду 20.05.2020 з указаним позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03.03.2020, реєстраційний номер № 2659, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в сумі 24385,22 грн, витрат за його вчинення в сумі 500,00 грн, а всього 24885,22 грн та розподілити судові витрати в справі. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 03.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, за реєстраційним номером 2659, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», який є правонаступником ПАТ Банк «Траст», заборгованості за кредитним договором №R171.0080120 від 15.06.2016 у сумі 24385,22 грн, витрат за його вчинення в сумі 500,00 грн, а всього 24885,22 грн. Про наявність виконавчого напису позивач дізнався з постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2020 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. При цьому, у матеріалах виконавчого провадження зазначена адреса боржника [PERSON] , як [ADDRESS] , однак за вказаною адресою позивач ніколи не проживав, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис вчинено безпідставно, із порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість у позивача виникла за кредитним договором №R171.0080120 від 15.06.2016, укладеному ним з ПАТ Банк «Траст». У виконавчому написі приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. зазначає про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 04.06.2019 по 18.11.2019, у сумі 24385,22 грн, за процентами в сумі 4718,41 грн, штрафом та пенею в сумі 300,00 грн. Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором відсотки припиняються після спливу строку кредитування, який визначено договором. У кредитному договорі №R171.0080120 від 15.06.2016 зазначено строк кредитування 12 місяців, тобто датою закінчення дії кредитного договору є 15.06.2017. Таким чином, стягнення відсотків за період, визначений виконавчим написом з 04.06.2019 по 18.11.2019 є безпідставним, оскільки виходить за межі строку кредитування та свідчить про наявність спору щодо суми заборгованості. Обов`язок сплати неустойки (пені та штрафу), жодним пунктом кредитного договору №R171.0080120 від 15.06.2016 не передбачено, не визначено розмір та порядок їх нарахування. Цивільним кодексом України передбачено позовну давність до вимог про стягнення неустойки в один рік, який за вказаним кредитним договором сплинув 15.06.2018. Оскільки під час вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. виконавчого напису за реєстраційним номером 2659 від 03.03.2020 не було встановлено безспірність заборгованості за кредитним договором, не враховані строки позовної давності, безпідставно стягнуто неустойку, вчинено виконавчий напис за кредитним договором, який не посвідчено нотаріально, тому позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У ході розгляду справи ухвалою суду від 02.07.2020 задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Колісниченка Є.Ю. про витребування доказів, а саме, у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. витребувані засвідчені копії нотаріальної справи про вчинення оспорюваного виконавчого напису. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., судом встановлено, що такий нотаріус у реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, 23.07.2020 Вища кваліфікаційна комісія нотаріату анулювала свідоцтво зазначеного нотаріуса (наказ Мін`юсту від 07.08.2020 № 2691/5). У зв`язку з викладеним вище, ухвалою суду від 15.09.2020 витребувані докази - засвідчені копії нотаріальної справи про вчинення оспорюваного виконавчого напису, від Київського обласного державного нотаріального архіву. Однак вказана ухвала суду у визначений судом строк не виконана, оскільки приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. документи нотаріального діловодства до архіву не передані. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представником позивача суду подана заява, у якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, провести заочний розгляд справи у разі неявки у судове засідання відповідача. Відповідач та треті особи до суду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні не подали, відзиву не подано. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача та третіх осіб, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та його представника проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом\~встановлено,\~що 15.06.2016\~між ПАТ\~Банк «Траст»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №№R171.0080120 (а.с.7-8). Умовами даного кредитного договору передбачено встановлення позивачу розміру кредитного ліміту у розмірі 20000,00 грн, сума щомісячного платежу 600,25 грн, процентна ставка 48%, орієнтовна реальна процентна ставка 51,54% річних. При цьому кредитний ліміт по рахунку, встановлений 15.06.2016 клієнт отримує строком на 365 днів, здійснює погашення кредиту відповідно до умов договору і користується лімітом протягом всього строку його дії, що також підтверджується пам`яткою клієнта ПАТ Банк «Траст», яка містить підпис позивача та представника ПАТ Банк «Траст» (а.с. 7-8, 9). Зі змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ Банк «Траст» за кредитними договорами, у тому числі за укладеним з [PERSON] , на підставі договору відступлення прав вимоги №БТ-ПВ-01 від 04.06.2019 (а.с. 10). ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» 03.03.2020 звернулося до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. із заявою про вчинення виконавчого напису. Який пакет документів стягувач надав нотаріусу для вчинення нотаріальної дії зі змісту виконавчого напису встановити неможливо. Копію нотаріальної справи за виконавчим написом, суду не надано. Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 03.03.2020 вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №R171.0080120 від 15.06.2016 за період з 04.06.2019 по 18.11.2019, у загальному розмірі 24385,22 грн, яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 19366,81 грн, прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4718,41 грн, строкову заборгованість за штрафами и пенею 300,00 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 03.03.2020; строк пред`явлення його до виконання - 1 рік. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат», отримано плату зі стягувача, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», у розмірі 500,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 10). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. за заявою ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відкрито виконавче провадження №6180530. Боржником визначено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреси проживання: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 11). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. При цьому, нотаріусом вчинено виконавчий напис на кредитному договорі №R171.0080120 від 15.06.2016, не посвідченому нотаріально. До того ж, належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача за кредитним договором, нотаріусу надано не було. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, окрім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від ПАТ Банк «Траст» до кінцево визначеного кредитора ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» права вимоги за кредитним договором, укладеним зі [PERSON] , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та скасовано Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 № 662 в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 № 662 в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України у «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. Установлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.03.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Крім того, до заяви про вчинення виконавчого напису не надано належного розрахунку заборгованості та доказів того, що боржник [PERSON] отримав вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за кредитом та унеможливлювало вчинення виконавчого напису. Суд бере до уваги доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін у рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст. 12 ЦПК України, на подання доказів у рахунок доведення обставин, які мають значення для справи, відповідач не скористався. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору, укладеного з [PERSON] , виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Колейчик В.В. не надав суду документів, на підставі яких ним вчинено виконавчий напис. У самому виконавчому написі також не зазначено перелік документів, на підставі яких він вчинений. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак, не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим, вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved