Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд встановити факт належності [PERSON], померлій [INFO], правовстановлюючого документу, а саме - державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Виданого на ім'я [PERSON] Виконавчим комітетом криворізької міської ради м. Кривого Рогу 31.10.200 року, що підтверджує право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог зазначає наступне. [INFO] померла [PERSON] За своє життя остання склала заповіт, яким заповіла позивачу житловий будинок з господарчими побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного заповіту позивач оформив спадщину та отримав право власності на домоволодіння за вказаною адресою. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER], яка належала на праві власності [PERSON] Згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1204597002017, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 24.11.2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької нотаріальної контори для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на належну [PERSON] земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що згідно свідоцтва про смерть повне ім'я спадкодавиці [PERSON], натомість згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] повне ім'я спадкодавиці - [PERSON]; земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, за адресою: [ADDRESS] - не охоплене заповітом. Позивач зазначає, що різниця у написанні ім'я по батькові [PERSON] в декілька літер, є наслідком довільного перекладу її ім'я по батькові з російської мови, якою було складено усі правоустановчі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку осіб, які після припинення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою. Позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER], яка належала на праві приватної власності [PERSON] Згідно чинного законодавства позивачеві переходить право власності на земельну ділянку. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2017 року задоволено клопотання позивача щодо у якості доказу спадкової справи. Інші процесуальні дії по справі не вчинялись. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0642 га розташована на території Криворізької міської ради у Саксаганському районі (а.с. 8). Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, належна [PERSON] земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 9-10). Відповідно заповіту, посвідченого 19.06.2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М., [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з господарчими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 27.06.2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.11.2017р. [PERSON] належить спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. від 24.11.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, місце розташування якої за адресою: [ADDRESS], оскільки це майно не охоплене заповітом, а також виявлено розбіжності у написанні по батькові спадкодавці («[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно) та не надано документів, які підтверджують чергу спадкування за законом та [PERSON] запропоновано звернутись до суду для визнання права власності (а.с. 12). Згідно інформації зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]. яка померла [INFO], із заявою про прийняття спадщини звертався лише [PERSON] Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] надав заяву про відмову від спадщини (а.с.24-54). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому згідно положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р., (із змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] допущено помилку, а саме замість по батькові [PERSON] як «[PERSON]» невірно зазначено як «[PERSON]». Суд вважає, що невірність зазначення по батькові допущено внаслідок невірного перекладу з російської на українську мову. Належність вказаного державного акту саме [PERSON] підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку де власником земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] вказана [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога щодо встановлення факту належності [PERSON], померлій [INFO], правовстановлюючого документу, а саме - державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку за позивачем суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємця за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у нього документа, що засвідчує його право власності. Суд приймає до уваги, що позивач є спадкоємцем першої черги, згідно інформації зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] інших спадкоємців немає, перешкодою для нотаріального оформлення спадщини позивачу є відмова державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS]. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність інших спадкоємців першої черги, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання права власності позивача на спадкове майно у порядку спадкування за законом земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved