Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 26.06.2004 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції, актовий запис № 15. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу деякий час відносини між ними були нормальними, заснованими на взаємній повазі. Але поступово вони втратили взаєморозуміння, стали часто сваритися, перестали розуміти один одного. Спільне життя у них не склалося через відсутність спільних поглядів на сімейні відносини. З серпня місяця 2020 року між ними припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. На теперішній час він прийшов до твердого переконання про неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу. На примирення вона не згодна. Подальше шлюбне життя і збереження шлюбу не можливе. На підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 26 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції, актовий запис № 15. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить суд його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 26.06.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 26 червня 2004 року одружилися (прізвище дружини після одруження змінено на « [PERSON] »), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 15. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з червня 2004 року. Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.11.2004 року. Шлюбні відносини сторони припинили з причин різних поглядів на сімейне життя, разом не проживають з серпня 2020 року та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року, ст. ст. 24, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved