Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 12 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель за адресою [ADDRESS] та 12 частинку земельної ділянки на якій знаходиться даний будинок. Позивач прийняв спадщину за законом та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 12 частку зазначеного будинку, але 25.04.2014 року Державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 12 частину земельної ділянки площею 0,0552 га для обслуговування будинку, оскільки на день смерті [PERSON] у нього не виникло право власності на 12 частку вищевказаної діляни, а тому позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати управління Держземагенства у м. Біла Церква зареєструвати дану земельну ділянку у Державному реєстрі земель. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, надавши письмово викладену заяву про уточнення та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 12 частину земельної ділянки, яка загальною площею становить 0,0552 га та знаходиться за адресою: [ADDRESS] і зобов»язати управління держземагенства у м. Біла Церква зареєструвати дану частину земельної ділянки в Державному реєстрі земель. Відповідач Білоцерківська міська рада Київської області не направила до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали клопотання де просили провести розгляд спарви за відсутності їх представника. Третя особа по справі - Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, не направила до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені. Треті особи по спарві - [PERSON], [PERSON] позов підтримали. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третіх осіб по спарві, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача у справі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно : 12 частину будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під [ADDRESS] та 12 частину земельної ділянки для обслуговування жилого будинку розташованого за вказаною адресою. Загальна площа земельної ділянки 0,0552 га. Зазначене підтверджується зібраними матеріалами спарви. Встановлдено, що позивачу, як спадкоємцю першої черги після смерті його батька [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 12 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS]. Дане підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2014 року /а.с.10/. Встановленим є те, що 25.04.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 12 частку земельної ділянки площею 0,0552 га, розташованої за адресою [ADDRESS], оскільки право власності на 12 частку вказаної земельної ділянки за спадкодавцем [PERSON] [PERSON] у відповідному органі не зареєстроване /а.с.7/. З матеріалів справи вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою - [ADDRESS], площею 0,0552га виданий на ім'я [PERSON], діда позивача; (Державний акт серії ІІІ-КВ № 096675) /а.с.8/. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя, 08.09.2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 12 частку спадкового майна свого батька [PERSON]. Спадкове майно в указаній частці складалося з земельної ділянки для обслуговування жилого будинку[ADDRESS] /а.с.9/. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, [PERSON] набув за життя право власності на 12 частину вказаної вище земельної ділянки у визначеному законом порядку, тобто в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було йому видано державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської нотаріальної контори Дворко Т.Г. 08.09.2009 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2-3207 , однак [PERSON] не встиг за життя виготовити новий Державний акт про право власності на земельну ділянку і органом, який здійснює державну реєстрацію не було зроблено відмітку про відчуження земельної ділянки. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. І як вказано вище, спадкодавець [PERSON] набув за життя право власності на частину земельної ділянки, а тому це право може перейти і до його спадкоємців, а отже вимоги позивача про визнання за ним права власності на зазначену вище частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, як було вже зазначено вище, позивач набув право власності на частину домоволодіння за адресою [ADDRESS], належно оформив свої спадкові права на 12 частину будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель, а відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Щодо позовної вимоги про зобов'язання управління держземагенства у м. Біла Церква зареєструвати за позивачем зазначену частину земельної ділянки в Державному реєстрі земель, - суд вважає дану вимогу необґрунтованою, оскільки така реєстрація відбувається у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України) та у розділі ІІ ст. 6 зазначеного Закону чітко викладено перелік органів державної реєстрації прав. Так, відповідно до ст. 16 ЗУ«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, права оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності за письмовою заявою правонабувача може подаватися державним кадастровим реєстратором, який здійснив державну реєстрацію такої земельної ділянки, однак, як було встановлено судом, позивач на час розгляду справи судом, не подавав відповідачу заяв та документів, перелік яких чітко визначено сч. 2 ст. 126 ЗК України і, також, органом державної реєстрації прав не заводилася реєстраційна справа, необхідні відомості про нерухомість позивачем не подавалися.

Outcome: partial