Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання послуг з купівлі-продажу обєкта нерухомості від 19.02.2017 року в сумі 13590 грн. та з відповідача [PERSON] за договором про надання послуг з купівлі-продажу обєкта нерухомості від 23.02.2017 року в сумі 13590 грн., а також витрати за сплату судового збору. В обґрунтування вимог позову зазначає, що між ним, як фізичною особою підприємцем та відповідачем [PERSON], був укладений договір, щодо послуг купівлі - продажу об'єкта нерухомості. Відповідач [PERSON], уклала договір та запропонувала позивачу знайти для неї у відповідності до п.7 договору 1, 2-3 кімнатну квартиру, загальною вартістю до 20000 доларів США. 15.02.2017 року представником агентства нерухомості було показано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала відповідачу [PERSON], з якою також був укладений договір, щодо послуг купівлі - продажу об'єкта нерухомості від 23 лютого 2017 року. У відповідності до п 2.1 договорів 1,2 сума винагороди складала по 500 доларів США, що на момент укладення договору купівлі продажу квартири, а саме 02.03.2017 року складало 13590 гривень з кожного відповідача. У відповідності до умов договору 1,2 п 3.2.5. за послуги агентства нерухомості вони повинні були сплатити позивачу винагороду у розмірі 500 доларів США по курсу НБУ на день розрахунку. В порушення умов договору відповідачі уклали договір купівлі - продажу квартири між собою, без повідомлення та сплати винагороди агентству нерухомості позивача. Для мирного вирішення спору, їм позивачем надсилалась претензія від 09 березня 2017 року, з проханням звязатись з позивачем для вирішення спірного питання, проте вони ніяким чином не зреагували на неї, у звязку з чим позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти задоволення позову. Пояснювали, що про намір продати квартиру та купити її знали до звернення до ФОП [PERSON]. Сподівались отримати відповідні консультації та допомогу в підготовці до нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири, оскільки в квартирі існував і інший співвласник, квартира офіційно здавалась в оренду сімям військовослужбовців в яких проживали та були зареєстровані в квартирі неповнолітні діти, які не були членом сімї власників квартири і до оформлення договору купівлі-продажу слід було вирішити питання про виселення вказаних осіб та зняття їх з реєстраційного обліку. Жодних консультацій позивачем надано не було, жодного допомоги в нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу не надавалось, доказом ненадання послуг є відсутність будь - яких документів у позивача, що свідчать про факт надання послуг та прийняття їх відповідачем [PERSON] Зазначили, що за своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] договір є договором про надання послуг, порядок виконання якого регулюється загальними положеннями ЦК. У ст. 901 ЦК передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Тобто, за цим договором оплачується результат праці, що є результатом закінчення роботи і який оформляється актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг). Позивачем не надані докази, які б підтверджували факт здійснення позивачем діяльності та виконання зобов'язань, що є предметом укладеного між сторонами договору. Відсутні акти виконаних робіт, картки, журнали тощо, які б свідчили, що такі послуги фактично були надані саме позивачем. Також позивачем не надано суду об'єктивних, належних та допустимих доказів того факту, що надана ним інформація на підставі договору про надання послуг не була відома відповідачу [PERSON] раніше, оскільки в примірнику договору [PERSON] відсутній її підпис щодо того факту, що їй раніше не була відома вказана інформація з інших джерел. Судом встановлено, що між ФОП [PERSON] та відповідачем укладені договори про надання послуг купівлі-продажу обєкта нерухомості від 19.02.2017 року та 23.02.2017 року ( а.с. 4, 5). Суд констатує, що договір з покупцем квартири [PERSON] укладено раніше ніжу позивача зявилось юридичне право пропонувати вказану квартиру покупцям - 19.02.2017 року, оскільки договір на послуги з продажу квартири укладено з продавцем 23.02.2017 року, датою ознайомлення покупця з квартирою зазначено 15.02.2016 року, що свідчить, що покупцю було відомо про наміри продавця продати квартиру ще до укладання договору. Ці ж обставини підтверджуються договорами про надання послуг 2010-2011 років наданих відповідачем [PERSON] продавцем квартири ( а.с. 50-52) та не спростовані позивачем. Суд також відзначає, що за твердженнями відповідачів вони ніколи не бачили позивача ФОП [PERSON] та не спілкувались з ним, не отримували від нього ніяких послуг. З приводу оформлення документів купівлі-продажу квартири спілкувались з незнайомою жінкою, про яку їх при укладанні договору не попереджували та про будь-які її повноваження при виконанні договору їх не повідомляли. Фактично вказана ними особа ніяких послуг згідно з договором їм не надала. З цими ж обставинами погодилась сторона позивача, зазначивши, що фактично договір про надання послуг укладався агенціює нерухомості, яка не має юридичного статусу, відповідної реєстрації, але такі правовідносини склались на ринку ріелторських послуг. Судом також встановлено, що співвласником проданої квартири крім відповідача [PERSON] була і інша особа - [PERSON] (а.с. 72), що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, з якою договір про надання послуг з купівлі-продажу квартири не укладався та договір з [PERSON] фактично неможливо було виконати без згоди на продаж з іншим співвласником. Відповідно до положень ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2017 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг з купівлі-продажу обєкта нерухомості. (а.с. 4). 23.02.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг з купівлі-продажу обєкта нерухомості. (а.с.5) Згідно положень ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановленому договором. Згідно п.2.1. вищезазначених договорів сума винагороди складала по 500 доларів США з кожного відповідача в перерахунку курсу НБУ в гривнях, на дату оформлення угоди у нотаріуса. Відповідно до п.3.1.1, 3.1.2, 3.1.3,3.1.6 виконавець зобовязується займатись пошуком потенційного покупця для запропонованої до продажу нерухомості на умовах замовника, пропонує потенційним покупцям варіанти купівлі нерухомості. Консультує замовника з питань купівлі-продажу нерухомості, рекламує заявки на продажу обєкта нерухомості в інтересах замовника в ЗМІ, ресурсах інтернет, забезпечує нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу в зручний для замовника час. Представник відповідачів в судовому засіданні зазначив, що жодних консультацій позивачем надано не було, доказом ненадання послуг є відсутність будь - яких документів у позивача, що свідчать про факт надання послуг та прийняття їх відповідачем [PERSON] Відсутні акти виконаних робіт, картки, журнали тощо, які б свідчили, що такі послуги фактично були надані саме позивачем. Також позивачем не надано суду об'єктивних, належних та допустимих доказів того факту, що надана ним інформація на підставі договору про надання послуг не була відома відповідачу [PERSON] раніше, оскільки в примірнику договору [PERSON] відсутній її підпис щодо того факту, що їй раніше не була відома вказана інформація з інших джерел. Крім того відповідач [PERSON] окрім самостійного пошуку покупця неодноразово укладала договори про надання послуг агентств нерухомості і з іншими особами, що надають такі послуги та самостійно розміщувала оголошення на інтернет ресурсі ОLX.(а.с.46-52) Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Позивачем ФОП [PERSON] не надано суду обєктивних, належних та допустимих доказів виконання ним зобовязань передбачених даним договором, не спростовано того факту, що надана ним інформація відповідачам на підставі договорів про надання послуг з купівлі-продажу обєкта нерухомості не була відома відповідачам раніше з інших джерел. Крім того, суд критично ставиться до самих договорів, в яких є розбіжності, а саме в п.8 «обєкти показані ріелтором» зазначена дата огляду квартири 15.02.2016 рік, натомість сам договір було укладено 19.02.2017 року (а.с. 4), договір з продавцем квартири укладено 23.02.2017 року тобто пізніше ніж з покупцем квартири, якому ще до укладання договору за відомостями зазначеними в договорі повідомили про намір власника продати квартиру. Оскільки судом достовірно встановлено, що позивач ФОП [PERSON] особисто ніяких послуг по виконанню договору не надавав, договір між сторонами не передбачав надання послуг іншими особами, сторона позивача не надала доказів на підтвердження тих обставин, що відповідачам не було відомо про намір купити ( продати) квартиру до звернення до позивача ( з урахуванням дат укладання договорів та дати демонстрації квартир покупцю), зясування позивачем юридичної можливості продати квартиру без згоди іншого співвласника, доказів надання будь-яких послуг передбачених договором, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому понесені витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed