Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що близько шести років він перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейних відносин в 2009 році залишилися проживати з ним, а згодом між ними вини к спір щодо місця проживання дітей та участі в їх вихованні. З цього приводу він звернувся із заявою до служби у справах дітей Чигиринської районної державної адміністрації, прохаючи залишити дітей проживати з ним. 30.03.2010 року на засіданні комісії із захисту прав дітей Чигиринської райдержадміністрації було прийнято рішення про те, що діти мають проживати в його сім`ї, а відповідачка повинна приймати участи у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, проти чого вона не заперечували. Однак відповідачка участі у вихованні дітей майже не приймала та вела аморальний спосіб життя. Незважаючи на це, 21.08.2012 року комісією з питань захисту прав дітей Чигиринської райдержадміністрації місцем проживання дітей було визначено разом з відповідачкою. Відповідачка ж вихованням дітей не займається, постійно перебуває за кордоном. В липні цього року він відвідав дітей і побачив, що вони перебувають у занедбаному стані, хворі на стрептодермію, їх ніхто не лікував та їхньою опікою ніхто не займався. Він же постійно піклується про дітей, допомагає їм матеріально і діти висловлюють бажання проживати з ним. Посилаючись на те, що відповідачка не може дати дітям належного виховання та розвитку, забезпечити їм нормальні умови життя, а в нього, згідно до акту обстеження Головківської сільської ради, для цього є всі необхідні умови, позивач прохав визначити постійне місце проживання дітей з ним. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідачка вихованням дітей не займається, оскільки в грудні місяці поїхала в Росію і 8 місяців її не було. А в них є школа, дитячий садок і він бажає, щоб діти проживали з ним, а відповідачка до них приїздила, адже у них там і їсти немає чого. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов та пояснив суду, що між сторонами виник скандал щодо дітей і за допомогою представників правоохоронних органів йому вдалося взяти їх на канікули до себе. Відповідачка позов не визнала і пояснила суду, що позивач за 4 роки дітям не придбав ні одягу, ні надав коштів на школу, а діти ще й займаються англійською мовою. Коли вони перебувають в нього, то він їх нікуди не возить, а залишає з маленькою дитиною і їде гуляти. Вона поїхала на заробітки, щоб забезпечити дітей, оскільки не було коштів навіть на придбання їм одягу. Дітей виховувала сама, віддала їх в гуртки, забезпечує всім необхідним, так як позивач не платить аліменти. Діти не хочуть жити з батьком, син його боїться. Вона віддає дітей до батька в новому дорогому одязі, а повертаються вони від позивача в старому одязі, без іграшок. Позивач на утримання дітей не давав ні копійки і хоче забрати їх, щоб стягнути з неї аліменти, оскільки вона отримує заробітну плату в переводі з російських рублів на гривні в розмірі 15000гривень і йому не так діти потрібні, як її кошти. В будинку, де проживає позивач, дві кімнати і кухня, а ні туалету, ні ванни немає. Крім того дітям необхідно виправити мовлення і вони потребують навчання у відповідному навчальному закладі. Представник третьої особи Ровенська Н.О. пояснила суду, що в 2010 році до них звернувся позивач з приводу визначення місця проживання дітей. Службою у справах дітей при виїзді на місце було встановлено, що позивач проживає в будинку, який належить його матері і складається з двох жилих кімнат без кухні, які слугують і за кухню, вітальню та спальню. Комісією було винесено рішення про проживання дітей з батьком, оскільки відповідачка не мала коштів для їх забезпечення і змушена була поїхати на заробітки. Перебуваючи на заробітках, відповідачка забезпечувала матеріально і дітей, і позивача. Потім до комісії звернулася відповідачка, прохаючи визначити місце проживання дітей з нею. Вона проживає в будинку в м.Чигирині, в якому є окремі кімнати для дітей, кухня, санвузол. Коли вони разом з педіатром виїхали на місце для здійснення відповідного обстеження, то на момент перевірки відповідачка була вдома, а в будинку було чисто, прибрано, присадибна ділянка оброблена. 26 червня цього року вони також виїздили додому до позивача і побачили , що він проживає в тому ж будинку зі співмешканкою, яка була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки [PERSON] і раніше була тричі судима. Свідок [PERSON] пояснив суду, що дана сім`я спочатку була благополучною, але в 2009 році відповідачка вирішила розлучитися з позивачем, залишила малолітніх дітей позивачеві, а сама поїхала з дому. Діти, проживаючи з батьком, були охайними і доглянутими. В 2012 році відповідачка вирішила сама доглядати дітей, але 19.06.2013 року позивач приїхав з дитиною, в якої були струпи на тілі, у зв`язку з чим він звернувся до лікаря і вилікував дитину. На протязі 2,5 місяців він навідував їх постійно і бачив, що діти доглянуті, говорили, що з батьком їм добре, а в Чигирин хочуть поїхати тоді, коли приїде мама. Свідок [PERSON] пояснила суду, що неодноразово бачила як діти зі школи йшли брудні, не причесані. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює о/у КМСД Чигиринського РВ УМВС і декілька разів приїздила до позивача та перевіряла дану сім`ю, оскільки від відповідачки надійшло повідомлення, що він без її дозволу забрав до себе дітей. Здійснювала перевірку умов проживання і бачила, що в будинку є дві жилі кімнати. Представник опікунської ради при Чигиринській міській раді Іващенко Л.Ф. пояснила суду, що під час виходу за місцем проживання відповідачки для обстеження умов проживання дітей вони спілкувалися з дітьми і в ході розмови було встановлено, що діти задоволені своїм проживанням з матір`ю, яка возить їх на море, в м.Черкаси для перегляду фільмів. 07.08.2014 року відбулося засідання комісії опікунської ради, на якому одноголосно рекомендовано залишити дітей проживати з матір`ю. Представник опікунської ради при Головківській сільсікій раді Дарієнко Г.Д. пояснила суду, що до опікунської ради звернувся позивач із заявою про вирішення питання про місце проживання дітей. Він ніде не працює, проживає в громадянському шлюбі з [PERSON] в орендованому будинку без реєстрації. Під час обстеження матеріально-побутових умов було встановлено, що будинок придатний для проживання і складається з двох кімнат, в одній зх. яких проживає він із співмешканкою, а друга виділена для дітей. Також вони мають підсобне господарство. Позивач готовий взяти дітей на виховання до себе, усвідомлюючи відповідальність за них. А тому вони вважають доцільним проживання дітей разом з позивачем. Вислухавши сторін, представників позивача, третьої особи та представників опікунських рад, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено судом і вбачається з свідоцтв про народження № [NUMBER] та № [NUMBER], сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які після припинення спільного проживання сторін спочатку проживали з позивачем, а в 2012 році стали проживати з відповідачкою, що також підтверджується рішенням комісії з питань захисту дитини Чигиринської райдержадміністрації від 07.09.2012 року, яким надано дозвіл відповідачці забрати до себе дітей на постійне місце проживання та рекомендовано сторонам встановити час для спілкування з дітьми. Відповідно до інформації щодо участі батьків у вихованні та навчанні дітей сторін від 01.07.2014 року кожен з батьків двічі відвідував навчальний заклад та цікавився навчанням і вихованням дітей, при цьому протягом року діти були забезпечені необхідним сезонним одягом та канцелярським приладдям (а.с.34). Судячи з характеристик за місцем навчання дітей, останні характеризуються з позитивної сторони (а.с.35-36). Факт того, що діти перебувають на утриманні відповідачки, підтверджується довідками від 01.07.2014 року, виданими Чигиринською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів, де зазначено, що вони навчаються у вказаній школі-інтернаті і не перебувають на повному державному утриманні (а.с.37). Згідно до довідки № 2 від 03.07.2014 року, дочка сторін дійсно відвідувала хореографічну студію, а відповідно до довідки № 21 від 04.07.2014 року їх син був зарахований на 2013-2014р.р. в групу початкової підготовки першого року навчання з боксу (а.с.38-39). Також в судовому засіданні встановлено та вбачається з довідки № 249 від 04.07.2014 року, що діти сторін навчаються у вище зазначеному навчальному закладі як такі, що потребують корекції мовного розвитку (а.с.40). Як встановлено судом та вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.07.2014 року (а.с.43), відповідачка має всі необхідні умови для належного проживання дітей, сім`я забезпечена, діти мають окрему власну кімнату, що підтверджено в судовому засіданні представником третьої особи Ровенською Н.О. та представником опікунської ради при Чигиринській міській раді Іващенко Л.Ф. Щодо житлових умов позивача, то як слідує з актів їх обстеження від 24.06.2014 року (а.с.31) та від 26.06.2014 року (а.с.57), позивач проживає з сім`єю в будинку з двох кімнат, при цьому як пояснили суду представник третьої особи Ровенська Н.О. та свідок [PERSON] житлові кімнати є замалими для проживання сім`ї позивача та двох дітей сторін. Згідно до довідки № 806 від 01.07.2014 року, виданої Чигиринською ЦРЛ, дочка сторін [PERSON] соматично здорова, а їх син [PERSON] відповідно до довідки № 805 від 01.07.2014 року має захворювання у вигляді дифузного зобу І ст. (а.с.54-55). Як вбачається з довідки про доходи № 4 від 07.07.2014 року, відповідачка має щомісячний дохід в розмірі 45000 рублів. Вище вказаними доказами спростовуються доводи позивача про те, що діти проживають в неналежних умовах, недоглянуті, хворіють та не мають чого їсти і не відповідають фактичним обставинам справи, адже один випадок захворювання сина не може свідчити про відсутність піклування зі сторони відповідачки станом здоров`я дітей. Позивач же, як встановлено в судовому засіданні з його слів, офіційно не працює і має незначний дохід, про що відображено і в акті обстеження матеріально-побутових умов від 26.06.2014 року (а.с.57), згідно до якого сім`я позивача проживає за рахунок постійних підробітків та соціальної допомоги як малозабезпечена сім`я, що ставить під сумнів можливість належного матеріального забезпечення ним дітей. Суд також критично відноситься до показів свідка [PERSON], які викликають сумнів в їх правдивості, оскільки останній назвав точну дату, коли позивач забрав до себе хворого сина - 19.06.2013 року, не змігши пояснити яким чином він більше ніж через один рік зміг її запам`ятати, як і до показів свідка [PERSON], оскільки остання є рідною сестрою співмешканки позивача. Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд, в основному, виходить з того, що діти повинні навчатися в Чигиринській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів, оскільки потребують корекції мовного розвитку, чого позивач забезпечити не в змозі по причині відсутності аналогічного навчального закладу за місцем його проживання. Крім того суд приймає до уваги, що позивач проживає однією сім`єю з співмешканкою [PERSON], яка свого часу була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки [PERSON] та неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності і відбувала покарання в місцях позбавлення волі, що може негативно вплинути на виховання дітей та їх розвиток, які більшість часу будуть проводити з нею, оскільки, зі слів позивача, він на протязі всього дня перебуває на роботі. Декларація прав дитини від 20.11.1959 року містить принцип 6, за яким малолітня дитина не повинна бути розлучена з матір`ю за виключенням виняткової ситуації, яка в даному випадку не вбачається. Як передбачено ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як пояснила суду представник опікунської ради при Чигиринській міській раді Іващенко Л.Ф. в розмові з дітьми останні виявили бажання проживати з матір`ю, тобто відповідачкою. А відповідно до ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Саме за таких обставин, згідно до вимог законодавства, не можна передати малолітніх дітей для проживання з матір`ю. В судовому засіданні не встановлено, що відповідачка підпадає хоча б під одну з вказаних ознак. Зазначення позивачем в позовній заяві про те, що відповідачка вела аморальний спосіб життя нічим не підтверджено. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, в тому числі і ті, які свідчать про те, що житлові умови та рівень матеріального забезпечення відповідачки є значно кращим, не вбачає підстав для передачі дітей позивачу для проживання з ним. Разом з тим суд хоче звернути увагу відповідачки на приділення нею більше уваги вихованню дітей, а не лише їх матеріальному забезпеченню. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed