Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15 жовтня 2014 року він надав у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 16000 грн. строком до 15 липня 2015 р. На підтвердження укладення договору позики відповідач написав письмову розписку про отримання грошових коштів у присутності двох свідків, яка додана до позовної заяви. Таким чином, після спливу 15 липня 2015 року відповідач зобов'язаний був повернути йому кошти у розмірі 16000 грн. Але після вказаного строку відповідач так і не повернув йому кошти, а на його звернення про повернення коштів не реагує. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми. На підтвердження укладення договору позики та їх умов ним додано письмову розписку про отримання відповідачем грошових коштів у яких вказана сума позики та строк її повернення. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та порядку встановлені договором. Але відповідач в порушення вимог ст.ст. 629, 1046, 1049 ЦК України у строк до 15 липня 2015 року не повернув йому суму позики у розмірі 16000 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити йому окрім суми боргу три процентів річних від простроченої суми, що становить 16000 грн.: 100% х 3% = 480 грн. (за 1 рік) або 1,32 грн. за 1 день прострочення (480 грн.: 365 днів.). Станом на 18 жовтня 2017 року відповідач прострочив виплату боргу у сумі 16000 грн. починаючи з 16.07.2015 року включно по 18.10.2017 р. включно на 826 днів (у 2015 році - 169 днів, у 2016 році - 366 днів, у 2017 році - 291 день). Тому, відповідач повинен сплатити йому три процента річних від простроченої суми боргу 16000 грн. за 826 днів прострочення у розмірі 1090 грн. 32 коп. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму позику у розмірі 16000 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1090 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 640грн., а всього грошові кошти у розмірі 17730 грн. 32 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.11.2017 року. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу заочно, без участі відповідача та на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно до розписки від 15.10.2014 року, написаною відповідачем власноручно, між позивачем та відповідачем укладено у письмовій формі договір позики за яким позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти, у розмірі 16000 грн. та зобовязався їх повернути до 15 липня 2015 року. До теперішнього часу, отримані від позивача кошти відповідач не повернув. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач свої зобов'язання за договором позики виконав належним чином, надавши відповідачеві грошові кошти у розмірі 16000 гривень. Відповідач зобовязання за договором позики не виконав та продовжує ухилятись від виконання зобов'язання, що є порушенням законних прав позивача. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи наявність у позивача розписки від 15.10.2014 року, що написана відповідачем власноручно, суд вважає, що при укладені договору позики дотримана його письмова форма. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу три процентів річних від простроченої суми, що становить 16000 грн.: 100% х 3% = 480 грн. (за 1 рік) або 1,32 грн. за 1 день прострочення (480 грн.: 365 днів.). Станом на 18 жовтня 2017 року відповідач прострочив виплату боргу у сумі 16000 грн. починаючи з 16.07.2015 року включно по 18.10.2017 р. включно на 826 днів (у 2015 році - 169 днів, у 2016 році - 366 днів, у 2017 році - 291 день). Тому, відповідач повинен сплатити позивачу три процента річних від простроченої суми боргу 16000 грн. за 826 днів прострочення у розмірі 1090 грн. 32 коп. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача отриману ним суму боргу за договором позики з урахуванням процентів від суми позики та інфляції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1046-1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved