Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить постановити рішення та стягнути на його користь з відповідача сплачену в рахунок страхового відшкодування суму в розмірі 6 865.69 гривен, а також сплачений судовий збір в розмірі 243.60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2013 року між позивачем, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчені полісами № АС/1797403 та АС/1770274, відповідно до яких була застрахована відповідальність водія під час експлуатації автомобіля КАМАЗ д/н [NUMBER] та напівпричепа ОДАЗ д/н [NUMBER]. Постановою Болградського районного суду Одеської області від 04.11.2013 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП 03.10.2013 року близько о 05:10 годині на 253 км автодороги Київ-Одеса, в результаті якого автомобіль RENAULT д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Автомобіль RENAULT д/н [NUMBER] був застрахований за договором добровільного страхування (КАСКО) № 3-006162 від 23.04.2013 року в ПрАТ «Європейський страховий альянс», яким було сплачено на користь власника автомобіля RENAULT д/н [NUMBER] страхове відшкодування в сумі 7365.69 гривен. Відповідно до умов договору страхування позивачем було сплачено на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» суму фактично виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6 865.69 гривен, що підтверджується платіжним дорученням № 478 від 16.04.2015 року (з врахуванням франшизи). Оскільки відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП 03.10.2013 року, то має нести відповідальність за спричинену шкоду та зобов'язаний відшкодувати особі, позивачу, який відшкодував, на підставі договору страхування, спричинену відповідачем шкоду та до якого перейшло право регресу до страхувальника. Викладене стало приводом для звернення до суду з зазначеними вимогами. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (а.с.57-58, 65). Надав заяву про розгляд справи у відсутності представника (а.с.60). Відповідач до суду не прибув, причини неявки не повідомив. Болградський РС ГУДМС України в Одеській області відповів на запит суду, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], (а.с.56), за якою суд двічі направляв повідомлення (а.с.59, 66). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.60). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України. Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року, близько о 05 годині 10 хвилин, [PERSON], на 253 км автодороги Київ-Одеса керуючи транспортним засобом «КАМАЗ», державний номер [NUMBER], з напівпричепом «ОДАЗ», державний номер [NUMBER], при заїзді на обладнану автостоянку при об'їзді автомобіля RENAULT, державний номер [NUMBER], не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з цим автомобілем. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, що підтверджується копією постанови Болградського районного суду Одеської області № 497/288/13-п від 04.11.2013 року (а.с.11). Згідно п. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль RENAULT, державний номер [NUMBER], належний ТОВ «МІАЛ» та під керуванням водія [PERSON], отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. 28.08.2013 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчені полісами № АС/1797403 та АС/1770274, відповідно до яких була застрахована відповідальність водія під час експлуатації автомобіля КАМАЗ д/н [NUMBER] та напівпричепа ОДАЗ д/н [NUMBER]. Строк дії договорів з 29.08.2013 до 28.08.2014 року, тобто дія договорів розповсюджується на дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 03.10.2013 (а.с.7,9). Автомобіль «RENAULT», державний номер [NUMBER], який був механічно пошкоджений внаслідок вищезазначеного ДТП, був застрахований за договором добровільного страхування автотранспортних засобів (КАСКО) № 3-006162 від 23.04.2013 року в ПрАТ «Європейський страховий альянс» (а.с.44-50). За умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Відповідно до Висновку експертного дослідження документів від 16.10.2012 року про визначення вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику транспортного засобу, розмір завданих власнику збитків складає 7365.69 гривен (а.с.23-35). ПрАТ «Європейський страховий альянс» на виконання умов Договору добровільного страхування (КАСКО) № 3-00612 від 23.04.2013 року було сплачено на користь власника автомобіля «RENAULT», державний номер [NUMBER] страхове відшкодування на відновлювальні роботи в сумі 7 365.69 гривен. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальних або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Крім того, вимогами ст.1119 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. ПрАТ «Європейський страховий альянс» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.1166, 1187, 1191 Цивільного Кодексу України із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 12/388 від 19.11.2014 року на суму фактично сплаченого страхового відшкодування власнику автомобіля «RENAULT», державний номер [NUMBER] - 7 365.69 гривен. У подальшому ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на виконання даної претензії виплатила на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» суму фактично виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6 865.69 гривен, що підтверджується платіжним дорученням № 478 від 16.04.2015 року (з урахуванням франшизи). З часу скоєння ДТП - 28.08.2013 року, і по теперішній час, письмових заяв від [PERSON], до позивача щодо названого страхового випадку - не надходило. Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства … Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 38.1.1. п. «г» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив про ДТП страховика у строки і за умов визначених чинним законодавством України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності. Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідачу достовірно було відомо про наявність зазначеного спору в суді (а.с.59, 66), йому також пропонувалось подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази по справі. Проте на час розгляду справи, від відповідача до суду не надійшло будь-яких пояснень, заперечень, тощо на спростування доводів викладених в позовній заяві. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в сумі 6 865.69 гривен. Позивач, тобто ПрАТ «УПСК» здійснив виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 6865.69 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.04.2015 р. № 478 (а.с.6). Позовна заява була надіслана до суду поштовим листом, дата на штемпелі якого значиться 16.06.2015 року (а.с.52), тобто відповідно до ст. 257 ЦК України без порушення строку позовної давності. З цих же підстав та зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243.60 гривен.

Outcome: approved