Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 07 червня 2011 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти, відсотки за користування ними не повертає, у зв'язку з чим, станом на 24 січня 2017 року виникла заборгованість в сумі 12301 грн.74 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 3599,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2333,86 грн., заборгованість за пенею - 5306,12 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксована складова), та 561,99 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором кредиту в сумі 12301,74 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 2,5% від суми залишку заборгованості, за тратами здійсненими з 1 квітня 2013 року - 2,3%, з 1 вересня 2014 року - 2,7%, з 1 квітня 2015 року 3,5%. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та Правил передбачено, що банк має право в односторонньому порядку змінити тарифи. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. З умов кредитування відповідача вбачається, що позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами, до 25 числа місяця, що слідує за обліковим, у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн., а з 1 квітня 2014 року - 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн.. (картка Голд) Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 24 січня 2017 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 27 травня 2015 року і має прострочену заборгованість за тілом кредиту - 3599 грн. 77 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2333 грн. 86 коп. Враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Разом з цим, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по кожному з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф, розмір який встановлюється тарифами. Відповідно до умов кредитування відповідача, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитом. Також п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до тарифів. З тарифу, за яким обслуговувався відповідач, вбачається, що пеня встановлюється за несвоєчасне погашення кредиту або процентів в розмірі 0,233 від суми заборгованості+50 грн. щоразу коли виникла прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.. Аналізуючи вище вказані умови договору, суд приходить до висновку, що позивач, заявляючи вимогу про стягнення штрафу та пені, просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача пені має бути відмовлено. З врахуванням відмови у позові в частині вимог про стягнення пені, а також встановлення факту порушення відповідачем строків платежів за договором, суд вважає необхідним відповідно зменшити суму штрафу (процентна складова) до 296 грн. 68 коп. ((3599,77 грн. + 2333,86 грн.) = 5933,63 грн. х 5% /100%) та стягнути з відповідача штраф в сумі 500 грн. (фіксована складова) За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 875 грн. 36 коп. (1378 х 54,7% / 100%= 875, 36грн.).

Outcome: partial