overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23.03.2016 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 335. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], який проживає з нею, та буде проживати з нею після розлучення. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачена пошана один до одного. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачем шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 335, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2005 року (а.с. 11). Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та буде мешкати з ним після розірвання шлюбу. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23.06. 2015 року з даним позовом, посилаючись на наступні обставини. 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою по справі, актовий запис № 22. Від даного шлюбу у них народився син: [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що причиною розпаду сімї стало те, що у них з відповідачкою постійно виникали непорозуміння, які негативним чином позначились на їх взаємовідносинах та призвели до розриву сімейних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, сім'я розпалася остаточно і відновити її неможливо, тому просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивач у судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання також надала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9) вбачається, що 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №22. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку із чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23.12.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 29635,90 грн., посилаючись на те, що відповідач згідно з договором №014/0920/82/0079599 від 11.02.2013 року отримала кредит від публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 29635,90 грн., строком користування по 11.02.2019 року. У зв»язку із невиконанням відповідачкою умов зазначеного договору, позивач вимагає виконання боргових зобов»язань у повному обсязі, тобто сплати суми отриманого кредиту та інші виплати, передбачені цим договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, не повідомила про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка згідно з договором №014/0920/82/0079599 від 11.02.2013 отримала кредит від публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 29635,90 грн., строком користування по 11.02.2019 року. Свої зобов»язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов»язань належним чином не виконав. станом на 08.10.2014 сума заборгованості за кредитним договором складала 37588,10 грн., з них: · заборгованість за кредитом у сумі 26351,18 грн.; · заборгованість за відсотками у сумі 4805,92 грн.; · пеня за порушення строків повернення кредиту та відсоткам у сумі 6431,00 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23 вересня 2014 року з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2003 року, який було зареєстровано Артільською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 4. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачкою шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2003 року, який зареєстровано Артільською Сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 4 (а.с. 3). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони перестали розуміти один одного, що призводило до постійних сварок. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23 липня 2015 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 березня 2009 року по 18 жовтня 2013 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Однак він працює,хронічними захворюваннями не страждає,інвалідом,пенсіонером не є. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина, в розмірі ? частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, прохає справу слухати у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 20 березня 2009 року по 18 жовтня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі(а.с.5,8). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON],[INFO], батьком якого являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 3). Як зазначила [PERSON] в своєму позові,що дитина постійно мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності\~\~до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач\~\~є працездатним, хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом, пенсіонером не є;\~\~позивач працює, однак не в змозі забезпечувати належне матеріальне становище дитини, тому відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду 24.05.2016 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що з 22 липня 2000 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO] та малолітню доньку - [PERSON],2011року народження, які проживають разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернулася з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,на кожну дитину,щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. 14.06.2016 року позивач надала уточнену позовну заяву, в якій прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,на кожну дитину,щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на обставини, викладені в первісному позові. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти задоволення уточнених позовних вимог позивача не заперечував, прохав справу слухати у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.07.2000 року. Від даного шлюбу вони мають спільних дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], батьком яких являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей (а.с. 3,4). Діти постійно мешкають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що суперечить вимогам ст. 180 СК України. Вищевикладені обставини підтверджуються також матеріалами справи. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду 24.10.2016 року з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON],[INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В зв»язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу),щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною віку повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає(а.с.20). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, прохає справу слухати у його відсутність(а.с.21). У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі,від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини,виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області,17.05.2005року (а.с. 8). Як зазначив позивач в своєму позові, син постійно мешкає з нею та знаходиться її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на його утримання не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності\~\~до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач\~\~є працездатним, працює слюсарем ЦМС в ВАТ « Лозівський ковальсько механічний завод»,інших дітей немає;\~\~позивач працює продавцем в ТОВ «Юліс-А», однак її доходу не достатньо для належного забезпечення матеріального становища дитини, отже, відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

позивач звернувся до суду 24 березня 2015 року з позовом, вказавши, що він на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 1989 року є власником будинку № 66 по вул. Кириленка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідач [PERSON] є його донькою, в звязку з чим він свого часу зареєстрував її в належному йому будинку. В зазначеному помешканні [PERSON] зареєстрована, але не проживає з 2001 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. На даний час виникла необхідність провести відчуження будинку, однак факт реєстрації відповідачки в належному йому будинку перешкоджає це зробити. Тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Кириленко буд.66. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце та час слухання повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до чинного законодавства (а.с. 14-16, 19). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 1989 року належить будинок № 66 по вул. Кириленка у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.7-8 копія договору). В зазначеному будинку зареєстрована, крім позивача [PERSON], також його донька, відповідач по справі [PERSON] (а.с. 9-10 копія виписки з домової книги), яка з 2001 року по теперішній час в будинку № 66 по вул. Кириленка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не проживає, що підтверджується актом про не проживання, затвердженого квартальним уповноваженим вуличного комітету № 34 Довгинцівського району м. Кривого Рогу (а.с. 11 акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 1) Враховуючи, що відповідач [PERSON] як член сімї власника, не проживає в квартирі понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. 1)

Outcome: approved