Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 21.06.2012 надав у борг відповідачу 2534 долара США у строк до 31.12.2012, про що написав розписку, за умовами якої [PERSON] також з 01.07.2012 забов»язався сплачувати щомісяця 3% на залишок суми коштів. Проте, до теперішнього часу борг не повернув. В звязку з викладеним просив стягнути з відповідача борг у розмірі 55717,59 грн., відсотки за користування коштами в сумі 60\~174,99грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив в звязку з чим, суд приходить до висновку, що останній не зявляється без поважних причин. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч.1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з розписки від 21.06.2012 [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 2534 долара США., які зобовязався повернути в строк до 31.12.2012. Крім того, відповідач [PERSON] зобов»язався з 01.07.2012 щомісячно сплачувати [PERSON] 3 % на залишок суми. (а.с.7) Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 06.01.2014 позивачем була надіслана письмова вимоги щодо повернення боргу [PERSON], однак на день розгляду справи зазначені зобов»язання виконані не були, до теперішнього часу відповідач не повернув борг позивачу. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з правилом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню і з відповідача має бути стягнуто на користь позивача заборгованість за договором позики від 21.06.2012 у сумі (2534 доларів США сума позики) х (21,988 грн. вартість одного долара США за офіційним курсом НБУ станом на 21.10.2015) = 55717,59 грн. сума боргу за договором позики. Курс НБУ суд визнає загальновідомою обставиною яка не підлягає доказуванню на підставі ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3 % місячних за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 20.10.2012 по 19.10.2015 (в межах заявлених позовних вимог) становить: 60174,99 грн. ( 55717,59*3/100*36) Таким чином розмір боргу відповідача перед позивачем складає: 55717,59 (розмір боргу) + 60174,99 грн. (3 % місячних за прострочення грошового зобовязання) = 117051,50 грн. Отже, на думку суду, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на вказану суму. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 1158,93 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved