Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON] та Мелітопольський відділ управління державної міграційної служби Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира знаходиться у кооперативі «ЖБК-24» «Моторостроитель». В вищезазначеній квартирі прописані донька колишньої дружини сина позивачки [PERSON], [INFO]. В 2012 році відповідачка виїхала з квартири, забрала всі свої особисті речі та переїхала на іншу адресу. Фактичне місце проживання та перебування позивачці невідомо. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідачка не проживає в квартирі більше 3 років, позивачка просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності чи заперечень проти позову не надіслали. Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачці належить квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності./а.с.13/ В вищезазначеному будинку прописана [PERSON], [INFO], однак не проживає з 25 жовтня 2012 року що підтверджується довідкою про склад сімї./а.с. 16/ Те, що відповідачка не проживає в квартирі, але залишається зареєстрована, порушує право позивача передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним йому майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved