Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] . У період з 12.04.2016 року по 13.06.2016 року відповідач без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до вказаної військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. Зазначені обставини встановлені вироком Вишгородського районного суду від 20.10.2016 року у справі №363/2485/16-к при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ВЧ [NUMBER] Національної гвардії України матеріальні збитки у сумі 4 985,75 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справ був належним чином повідомлений, причину неявки не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивують наступним чином. Судом встановлено, що 28 жовтня 2013 року [PERSON] призваний на військову строкову службу Білоцерківським ОМВК Київської області. В подальшому, [PERSON] 24.02.2015 року уклав контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та прибув для подальшого проходження служби із ВЧ [NUMBER] Національної гвардії України. Окрім цього, відповідно до наказу командира ВЧ [NUMBER] від 22.05.2015 року № 117 [PERSON] зараховано в списки особового складу ВЧ [NUMBER] та постановлено на всі види забезпечення. Відповідач у період з 12.04.2016 року по 13.06.2016 року без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до вказаної військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. Зазначені обставини встановлені вироком Вишгородського районного суду від 20.10.2016 року у справі №363/2485/16-к при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, яким [PERSON] визнати винним у вчиненні інкремінованого йому кримінального правопорушення та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення полі. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з покладення на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України. У період відсутності [PERSON] на військовій службі за період з 12.04.2016 року по 13.06.2016 року, йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 4985,75 грн. Вказані кошти [PERSON] не повернув, що підтверджується повідомлення від 01 березня 2017 року за №1/27-403 командира ВЧ [NUMBER] [PERSON] . Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В даному випадку позивач належними доказами довів заявлені позовні вимоги, в той час, як відповідач процесуальної зацікавленості в результатах розгляду справи не виявив, заперечень на позов не подав, доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги суду не надав. Отже, з врахування викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь Держави підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved