Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом мотивуючи тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що за період з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року Управлінням Пенсійного фону України в Подільському районі м.Києва відповідачу було надміру виплачено кошти у розмірі 939,58 грн., яка виникла виключно у зв'язку із допущеною рахунковою помилкою, яка відбулась з технічних причин (збій програми технічного забезпечення АСОПД КОММТЕКС), а саме з 01.01.2010 року було помилково встановлено підвищення у розмірі 23,74 грн. по ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне - рахування» . Зазначає, що відповідачу був надісланий лист від 01.10.2013 року щодо виниклої переплати пенсії у розмірі 939,58 грн., однак на сьогоднішній день надміру виплачені кошти останнім не повернуто. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь УПФ України в Подільському районі м. Києва надміру виплачені кошти у розмірі 939,58 грн., шляхом перерахування на р/р 2560830126, МФО 322669, код ЄДРПОУ 22869069 в Головному управлінні ПФУ в м.Києві. Представник позивача у судове засідання 29.10.2015 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій позов підтримав, просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому та проводити судовий розгляд у його відсутності, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач в судове засідання 29.10.2015 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заперечення, в яких заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що він необґрунтований та безпідставно заявлений, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Подільському районі м.Києва та отримує пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Судом встановлено, що в обґрунтування права на звернення до суду позивач зазначає, що за період з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року Управлінням Пенсійного фону України в Подільському районі м.Києва відповідачу було надміру виплачено кошти у розмірі 939,58 грн., яка виникла виключно у зв'язку із допущеною рахунковою помилкою, яка відбулась з технічних причин (збій програми технічного забезпечення АСОПД КОММТЕКС), а саме з 01.01.2010 року було помилково встановлено підвищення у розмірі 23,74 грн. по ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне - рахування». Частиною 1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За змістом частин 1-2 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові кошти суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно із статтею 1 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Крім того, як вбачається з матеріалів справи у підтвердження факту надміру виплачених на користь відповідача коштів у розмірі 939,58 грн. за період з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року позивачем було надано копію листа Головного управління пенсійного фонду України, який не може бути прийнятий до уваги як належний та допустимий доказ безпідставного набуття та наявності у останнього заборгованості у розумінні ст.57-60 ЦПК України, у зв'язку з тим, що не містять посилань виписку по особовому рахунку та/або інших первинних фінансово-бухгалтерських документів. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, інших належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів безпідставного набуття відповідачем вищезазначених коштів та наявності у останнього заборгованості у підтвердження позовних вимог до [PERSON] позивачем не надано. У зв'язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів у підтвердження позовних вимог, у зв'язку з чим вони не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у зв'язку з чим не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed