Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що [PERSON] є власником легкового сєдану марки «ВАЗ 210700-20», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вказує, що у зв'язку з заборгованістю позивача по кредитах ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито три виконавчі провадження та накладено арешт на вказаний автомобіль на та заборону відчуження: згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2011 року № ВП 24236360, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2011 року № ВП 29921377, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2012 року № ВП 30762401. Позивач зазначає, що на даний час зазначені виконавчі провадження завершені, заборгованість перед банком відсутня у зв'язку з повним виконанням ним вимог по виконавчим документах. Проте, вищевказаним ВДВС арешт із автомобіля і заброну на його відчуження знято не було. Позивач, виходячи з того, що на даний час він немає ніяких зобов'язань перед виконавчою службою, просив зняти арешт та заборону відчуження належного йому легкового сєдану марки «ВАЗ 210700-20», державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заперечення, також позов визнав, проте пояснив, що виходячи з того, що виконавче провадження на даний час завершено, вони позбавлені можливості самостійно зняти арешт автомобіля, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що легковий сєдан марки «ВАЗ 210700-20», державний реєстраційний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER], на праві приватної власності належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER]. З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що в рамках відкритих виконавчих проваджень №№ ВП 24236360, 29921377, 30762401 постановами державного виконавця Хорольського РВ ДВС ГТУ юстиції у Полтавській області накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний позивачу, та оголошено заборону його відчуження. З повідомлення Хорольського РВ ДВС ГТУ юстиції у Полтавській області № 02.30-176/5374 від 29.06.2016 року вбачається що виконавчі провадження №№ ВП 24236360, 29921377, 30762401 завершені відповідно 17.02.2011 року, 27.08.2012 року, 24.01.2012 року у зв'язку з виконанням боржником зобов'язань перед стягувачем, про що також свідчить довідка ПАТ КБ «Приватбанк» № 335144 від 30.11.2012 року. З вищевказаного повідомлення та заперечення Хорольського РВ ДВС ГТУ юстиції у Полтавській області вбачається, що незважаючи на відсутність заборгованості позивача перед стягувачем, державний виконавець не в змозі зняти арешт та заборону відчуження з зазначеного автомобіля, оскільки після закінчення виконавчого провадження виконавчі документи були повернуті стягувачу, а не до суду, на підставі ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що станом на теперішній час виконавчі провадження №№ ВП 24236360, 29921377, 30762401 від 17.02.2011 року, 27.08.2012 року, 24.01.2012 року відповідно, завершені, а також те, що накладеними Хорольським РВ ДВС ГТУ юстиції у Полтавській області арештом та забороною відчуження вищевказаного автомобіля порушуються права позивача на розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved