Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 серпня 2018 року по день ухвалення судового рішення. Ухвалою Приазовського районного суду від 11.11.2019 р., розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 16). В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подав; заяв з клопотанням про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін не надав. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2017 року /а.с. 8-13/ [PERSON] поновлено на посаді директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21706,51 гривень. Рішення суду набрало законної сили. Як вбачається з мотивування позовної заяви, відповідачем рішення суду не виконане, його на посаді не поновлено. Доказів на спростування зазначених позивачем фактів відповідачем не надано. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ст.. 236 КЗпроП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2017 року /а.с. 7-12/ встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати позивача на момент звільнення складала 442 грн. 99 коп.. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року /а.с. 13-14/ стягнуто з Приазовської районної державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 86383,05 грн.. Позивачем зазначено попередню суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 306 робочих днів з часу невиконання рішення суду до дня звернення з позовом до суду 11.11.2019 року у розмірі 135554 грн. 94 коп.. Враховуючи, що відповідачем рішення суду від 03 листопада 2017 року не виконане, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з часу невиконання рішення суду по день ухвалення судом рішення з урахуванням рішення суду від 20 серпня 2018 року. Суд розраховує розмір середнього заробітку на підставі п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді: кількість часу вимушеного прогулу за період з часу невиконання рішення суду від 03 листопада 2017 року з урахуванням рішення суду від 20 серпня 2018 року по 11 листопада 2019 року (день звернення до суду) складає 306 робочих днів; сума оплати вимушеного прогулу позивача за ці періоди складає 135 554 грн. 94 коп. (442,99 грн. х 306 робочих днів = 135 554 грн. 94 коп.), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, суд зазначає, що розмір суми за час вимушеного прогулу вказаний без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору за вимогою майнового характеру у розмірі 1355,55 гривень.

Outcome: approved