Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 січня 2013 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у зв'язку з чим, станом на 31 серпня 2016 року виникла заборгованість в сумі 22897,42 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2296,55 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 16184,33 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2850,00 грн., а також заборгованість по штрафам 500,00 грн. (фіксована складова), та 1066,54 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 22897,42 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір - 1378,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, дав пояснення, що дійсно отримав у позивача кредит, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем виникла заборгованість зазначена банком, яку він не оспорює. Наслідки визнання позову розуміє. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з врахуванням прийняття судом визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 18 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил передбачено, що банк має право в односторонньому порядку змінити тарифи. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил позичальник зобов'язувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. З умов кредитування вбачається, що позичальник зобов'язувалась погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами, до 25 числа місяця, що слідує за обліковим, у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 31 серпня 2016 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 12 лютого 2014 року і має прострочену заборгованість за кредитом - 2296,55 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 16184,33 грн., заборгованості за комісією - 2850,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії, не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вищевказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобов'язань, сплатити банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості. Враховуючи, що [PERSON] порушив встановлені строки платежів, з нього, відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов договору, має бути стягнений штраф: 500 грн. (фіксована частина) та 1066 грн. 54 коп. (процентна складова). За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved