Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує, тим що з 24.07.1989 року по 24.01.2003 року та з 09.01.2004 року по 21.11.2013 року, позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 21.11.2013 року позивача було звільнено з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі в наслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовження даної роботи. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 48 від 30.09.2013 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст. пилової етиології у фазі нестійкої ремісії, Емфізема легень ІІ ст., Легенева недостатність ІІ ст., захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушення на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз мязів передпліч і плечового пояса, двосторонній деформований остероартроз ліктьових і променево - зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом з порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії локальної вібрації, довготривалого фізичного перенапруженням і несприятливого мікроклімату робочої зони. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. (основний діагноз). Гіпертонічна хвороба ІІ ст. РОХП з переважними ураженням попереко-крижового відділу, множинні грижі Шморля попереко-крижового відділу з вираженим мязово-тонічним і алогічним синдромами з порушенням функії хребта і н/кінцівок, пресбіопія (супутній діагноз). Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних так і моральних страждань. Відповідно до довідки Фтизіатриного МСЕК м.Суми від 18.12.2013 року про визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності позивача склала 55% та встановлено третю групу інвалідності. Позивач позбавлений можливості повноцінно виконувати хатню роботу через значне обмеження рухів, що призводить до необхідності докладати додаткових зусиль для організації праці та побуту, що пригнічує його фізичний та моральний стан. Спричинену моральну шкоду позивачу важко оцінити в грошовому розмірі, але враховуючи ступінь та тяжкість наслідків здоров'я, враховуючи те що для нього одним з способів полегшення моральних страждань може бути санаторно-курортне лікування, тому виходячи з принципу розумності та співмірності сума 11 000 грн., є такою що відповідає тяжкості його моральних страждань. За таких обставин просить стягнути на його користь з відповідача 11 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з зазначених підстав підтримала а просила їх задовольнити. Представник відповідача Грек В.В. позовні вимоги не визнала. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 24.07.1989 року по 24.01.2003 року та з 09.01.2004 року по 21.11.2013 року, перебував у трудових відносинах з відповідачем (а.с.5,6) 21.11.2013 року позивача було звільнено з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі в наслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовження даної роботи (а.с.6) Відповідно до акту № 48 розслідування причин виникнення хрончного професійного захворювання позивачу встановлені такі професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст. пилової етиології у фазі нестійкої ремісії, Емфізема легень ІІ ст., Легенева недостатність ІІ ст., захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушення на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м'язів передпліч і плечового пояса, двосторонній деформований остероартроз ліктьових і променево - зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом з порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії локальної вібрації, довготривалого фізичного перенапруженням і несприятливого мікроклімату робочої зони. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. (основний діагноз). Гіпертонічна хвороба ІІ ст. РОХП з переважними ураженням попереко-крижового відділу, множинні грижі Шморля попереко-крижового відділу з вираженим мязово-тонічним і алогічним синдромами з порушенням функції хребта і н/кінцівок, пресбіопія (супутній діагноз) (а.с.7) Як встановлено в довідці МСЕК м.Суми від 18.12.2013 року про визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності позивача склала 55% та встановлено третю групу інвалідності (а.с.8) Судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, яке в свою чергу потягло за собою спричинення фізичних і моральних страждань. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Враховуючи, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Зважаючи на вище викладене, враховуючи характер та обсяг страждань позивача, тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 8000 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,6 грн.

Outcome: partial