Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Зазначив, що між позивачем та відповідачем відповідно до письмової заяви від 17 листопада 2008 року та за домовленістю сторін 01 грудня 2008 року укладено договір № 704 про відкриття фізичній особі рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетною схемою. За умовами договору відповідачу банком був відкритий картковий рахунок в гривнях та для його користування оформив та видав клієнту банківську платіжну картку. 16 березня 2012 року відповідач до банку подала письмову заяву про відкриття кредитної лінії та встановлення ліміту кредитування по картковому рахунку в сумі 6200 грн, відповідно до якої між сторонами 21 березня 2012 року був підписаний Договір № 704 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетно-кредитною платіжною схемою. За користування кредитом відповідач зобовязаний сплачувати банку процентну ставку у її розмірі 23 % річних, а в разі перевищення витраченого ліміту (овердрафт) у розмірі 35 % річних. Позивачем виконані всі зобовязання належним чином, своєчасно та сумлінно. З боку відповідача умови договору не виконуються своєчасно та в повному обсязі. Починаючи з березня місяця 2012 року по картковому рахунку відповідача відсутні зарахування грошових коштів, що призвело до виникнення заборгованості, яка в добровільному порядку відповідачем не погашається. У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 53). Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 37, 41-42, 48, 51-52). Суд, дослідивши матеріали справи встановив такі факті та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 01 грудня 2008 року сторонами було укладено договір № 704 про відкриття фізичній особі рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетною схемою (а.с. 7-9), за умовами якого відповідачу банком був відкритий картковий рахунок в гривнях та для його користування оформив та видав клієнту банківську платіжну картку (п.п. 1.1., 1.2.). 21 березня 2012 року сторонами було укладено договір № 704 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетно-кредитною платіжною схемою (а.с. 11-13). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За користування кредитом відповідач зобовязався сплачувати банку процентну ставку в її розмірі 23 % річних, а в разі перевищення витраченого ліміту (овердрафт) у розмірі 35 % річних (п.п. 7.2.1., 7.2.2. договору від 21 березня 2012 року). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно умов договору позичальник повинен самостійно регулювати лімітні витрат по рахунку, поповнювати його готівкою та безготівковим платежем, не допускати перевищення витратного ліміту (овердрафт), а в разі його допущення сплачувати банку відповідні проценти за перевищення витратного ліміту в розмірах, передбачених діючими тарифами, та зобовязується погасити заборгованість по овердрафту (п. 2.5 договору від 21 березня 2012 року). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно з наданим розрахунком заборгованості по договору № 704 від 21 березня 2012 року [PERSON] перед філією - Житомирське облуправління АТ Ощадбанк (а.с. 4-6) станом на 07 червня 2017 року заборгованість по наданому кредиту становить 14004,54 грн і складається з: сума боргу - 6192,89 грн; плата за кредит - 4397,88 грн; комісійні доходи від розрахунково-касового обслуговування клієнтів - 6,30 грн; інфляційні втрати - 3065,18 грн; 3 % річних від прострочених сум - 342,29 грн. Встановлено, що відповідач повідомлялася про необхідність своєчасно сплатити борг та попередження про застосування заходів примусового відшкодування у випадку несплати боргу (а.с. 18, 19). У відповідності зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалась, свій контррозрахунок суду не представила, суд виходить із наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved