Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, відповідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) грошову компенсацію вартості 1/6 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, пров. Привільний, 2 в розмірі 71 504 гривень; припинити право спільної часткової власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на домоволодіння , що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пров.Привільний, 2; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) грошову компенсацію вартості 1/3 частки земельної ділянки кадастр. № 1210100000:02:065:0002, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, пров. Привільний, 2, в розмірі 35\~752 грн.; припинити право спільної часткової власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на земельну ділянку кадастр. № 1210100000:02:065:0002, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, пров. Привільний, 2. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Привільний, 2, при цьому у домоволодінні частка позивача складає 1/6, а відповідача - 5/6. Так, частка у розмірі 1/6 житлового будинку за вищевказаною адресою з відповідною частиною господарських будівель та споруд у праві спільної власності належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (дубліката), виданого 15 серпня 2008 року державним нотаріусом [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром № 3-4059 позивачу, як спадкоємцю 1/3 частини майна [PERSON], померлого 21 січня 2007 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину (дублікатом) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії яких додаються до цієї позовної заяви. Основне свідоцтво про право на спадщину було видано позивачу [PERSON] дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27 грудня 2007 року за реєстром № 3-5963. Окрім того, право на частку розміром 5/6 частин домоволодіння по пров. Привільний, 2 у м.Дніпропетровську належить відповідачу, зокрема, 1/6 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та 2/3 (4/6) частини домоволодіння - на підставі договору дарування, укладеного між ним та [PERSON]. Також, на підставі вищезгаданого свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2007 року за реєстр. № 3-5965 (дублікат свідоцтва від 15 серпня 2008 року № 3-4061), позивачем отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 891532 з додатками, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,0498 га кадастровий №1210100000:02:065:0002, розташована по пров. Привільний, 2 у м.Дніпропетровську, перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], частки останніх у якій становлять 1/3 та 2/3 відповідно. Згодом, частка [PERSON] у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку була передана у власність відповідачу за договором дарування, який на теперішній час є власником частки розміром 2/3 цієї земельної ділянки. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого та виданого КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради станом на 02 березня 2012 року, вищевказане домоволодіння складається з: літ.А-1 житловий будинок, житловою площею 63,9 кв. м., загальною площею 106,8 кв. м.; В гараж; Г літня кухня; Д навіс; Е душ; Л сарай; М навіс; Ж вбиральня; № 1 6, І споруди. Відтак, особливість забудови домоволодіння й розташування будівель і споруд на земельній ділянці, відсутність двох окремих житлових будинків і технічної можливості обладнати приміщення в ізольовані квартири або виділити дві відокремлені частини будинку із двома самостійними виходами, та взагалі відносно невелика житлова площа будинку впевнено вказують не тільки на відсутність можливості спільного користування майном співвласниками, а й на відсутність оптимального варіанту поділу спірного домоволодіння та відповідно земельної ділянки між позивачем та відповідачем. Отже, відповідно до часток власності сторін за умови відсутності можливості поділу майна між співвласниками, та враховуючи ту обставину, що між сторонами постійно виникають конфлікти, спільне володіння та користування майном позивачем та відповідачем є неможливим. Частка позивача у спільному майні є незначною та обєктивно не може бути виділена у натурі, а тому відповідно до положень чинного цивільного законодавства України єдино можливим та належним шляхом розвязання спору, що виник між сторонами, є стягнення матеріальної компенсації з відповідача на користь позивача за відступ останнього від ідеальної частки домоволодіння та земельної ділянки, при цьому припинивши його право на частку у спільній власності, та визнавши за позивачем право власності в цілому на спірні домоволодіння та земельну ділянку. Виключними підставами, які надають право співвласнику на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки є неможливість виділу у натурі частки із спільного майна, або якщо такий виділ не допускається згідно із законом (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Між тим, для визначенні розміру компенсації за відступ від ідеальних часток обєктів нерухомості з урахуванням вартості земельної ділянки, вбачається необхідним проведення відповідної експертної оцінки ринкової вартості домоволодіння та земельної ділянки, у звязку із чим під час судового розгляду спору він має намір заявити клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, до проведення якої позивач визначає 80 000 гривень - як вартість компенсації належної йому частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку. В судове засідання представник позивача надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, їх належність та допустимість, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2008 року та від 27.12.2007 року є власником 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0498 га за адресою: м.Дніпропетровськ, пров.Привільний, 2, кадастровий номер 1210100000:02:065:0002. Власником інших 2/3 частин земельної ділянки є [PERSON], згідно державного акту серії ЯЛ №891532. /а.с.17-18/ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2008 року, [PERSON] є власником 1/6 частини домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, пров.Привільний, 2, яке складається з: житловий будинок літ.А-1, житловою площею 63,9 кв.м., загальною площею 106,8 кв.м., літ.В гаражу, літ.Г літня кухня, літ. Д навісу, літ.Е душ, літ.Л сарай, літ. М навіс, літ.Ж вбиральня, поз.1-6, І споруди, іншим власником 2/6 частин домоволодіння успадковано [PERSON]. /а.с.11/ Разом з цим, 08.04.2011 року [PERSON] померла, про що видано свідоцтво серії 1-КИ №417433. /а.с.12/ Згідно технічного паспорту на домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, пров.Привільний, 2, житловий будинок літ.А-1 складається з: поз.1 житлової, площею 11,2 кв.м., поз.2 житлової, площею 7,4 кв.м., поз.3 житловою, площею 7,5 кв.м., поз.4 житлової, площею 15,2 кв.м., поз.5 коридору, площею 6,5 кв.м., поз.6 тамбура, площею 2,5 кв.м., поз.7 коридору, площею 4,6 кв.м., поз.8 кухні, площею 10,7 кв.м., поз.9 житлової, площею 22,6 кв.м., поз.10 санвузол, площею 6,2 кв.м., поз.11 підсобне приміщення, площею 6,7 кв.м., поз.12 підсобне приміщення, площею 5,7 кв.м., а всього площею 106,8 кв.м., з них житловою 63,9 кв.м. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1ст. 367 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній власності може бути виділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При цьому у відповідності до ч. 2ст. 367 ЦК України, у випадку поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Крім того, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем не доведено неможливість виділу в натурі належної йому частки майна, клопотання про признання судово-будівельної експертизи з цього приводу не заявлялось, набуття у власність відповідачем 5/6 частин спірного домоволодіння та 2/3 частин земельної ділянки жодним чином не доведена. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації за правилами ч.3\~ст.358 ЦК України, суд звертає увагу на те, що даною правовою нормою передбачено право того співвласника, який не користується належним йому майном, вимагати грошову компенсацію у тих співвласників, які володіють і користуються спільним майном. Оскільки право власності відповідача не доведено, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed