Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд, стягнути з відповідача пеню в сумі 15491,48 доларів США та судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ «Європейський промисловий банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу №26308006500255 від 03.12.2013 р. На виконання договору позивач вніс на вкладний рахунок 8424,21 доларів США з умовою виплати процентів в розмірі 8% річних і повернення вкладу до 06.09.2014 року. Позивачем була надана Відповідачу заява про припинення договору та дострокове повернення грошей з нарахованими процентами в доларах США 27.02.2014 р. Також додатково надіслана заява про повернення грошей з нарахованими процентами в доларах США від 03.03.2014 р., яка була одержана відповідачем 11.03.2014 року. Пунктом 3.2. Договору передбачено дострокове повернення вкладу при повідомлені Банку за 2 робочі дні. Позивач зазначає, що банк повинен був видати гроші 03.03.2014 р. Однак банк неналежним чином виконав свій обов'язок: повертав гроші з відсотками з простроченням, а саме повернув гроші: 500,00 доларів США - 08.05.14, 1000,00 доларів США - 15.05.14, 500,00 доларів США - 19.05.14, 500,00 доларів США - 20.05.14, 300 доларів США - 22.05.14, 600,00 доларів США - 07.08.15, 400,00 доларів США - 20.08.15, 500,00 доларів США - 16.09.15, 500,00 доларів США - 18.09.15, 500,00 доларів США - 09.11.15, 500,00 доларів США - 11.12.15, 500,00 доларів США - 18.02.16, 1000,00 доларів США - 13.07.16, 1000,00 доларів США - 26.10.16, 363,95 доларів США - 06.02.17, в сумі - 8663,95 доларів США. В тому числі нараховані відсотки за користування грішми склали 239,74 доларів США. Відповідач виконав свій обов'язок в повному обсязі тільки 06.02.2017р. майже через три роки після подання заяви про повернення грошей. У зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач неналежним чином виконав свій обов'язок по поверненню банківського вкладу і вважається боржником, який прострочив виконання. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що банком було виконано зобов'язання в повному обсязі та заява [PERSON] від 03.03.2014 р. не може вважатися документом, так як не містить усіх необхідних реквізитів для видачі готівкових коштів з рахунку або переказу безготівкових коштів, а тому банком не було порушені права позивача на отримання коштів, і вимоги щодо виплати банком пені безпідставні і необґрунтовані. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Європейський промисловий банк» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу №26308006500255 від 03.12.2013 р. На виконання договору позивач вніс на вкладний рахунок 8424,21 доларів США з умовою виплати процентів в розмірі 8% річних і повернення вкладу до 06.09.2014 року (а.с. 6-8). 27.02.2014 року позивач подав до ПАТ «Європейський промисловий банк» заяву про припинення договору та дострокове повернення грошей з нарахованими процентами (а.с. 10). Також 03.03.2014 року позивач додатково надіслав до ПАТ «Європейський промисловий банк» заяву про повернення грошей з нарахованими процентами в доларах США, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, була отримана банком 11.03.2014 р. Відповідно Пункту 3.2. Договору сторони мають право ініціювати дострокове розірвання договору, а також порушувати питання щодо зміни умов його виконання. Для дострокового розірвання дії цього договору Вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви не пізніше ніж за 2 робочих дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Листом №001/280 від 13 березня 2014 року Пат «Європейський промисловий банк» повідомив позивача, що банк зіткнувся з проблемою ліквідності і, як наслідок, неможливістю своєчасно і в повному обсязі виконувати свої зобов'язання перед вкладниками. Запропонували позивачу, розмістити кошти, що знаходяться на поточних рахунках позивача на депозити на умовах, що є в банку або кошти будуть повертатися частинами, виходячи з можливостей банку, щоденно буде повертатися еквівалент 100,00 доларів США. При зміні ситуації ліміт може бути збільшений, або кошти будуть повернуті у повному обсязі. 20.03.2014 року надав відповідь на лист банку №001/280 від 13 березня 2014 року, в якому зазначив, що не бачить за доцільне повторно укладати договори банківського вкладу та його не влаштовує одержувати кошти в національній валюті, оскільки розміщував вклади в доларах США та Євро. Згідно виписки по особовому рахунку, банк неналежним чином виконав свій обов'язок, повертав гроші з відсотками з простроченням, а саме повернув гроші: 500,00 доларів США - 08.05.14, 1000,00 доларів США - 15.05.14, 500,00 доларів США - 19.05.14, 500,00 доларів США - 20.05.14, 300 доларів США - 22.05.14, 600,00 доларів США - 07.08.15, 400,00 доларів США - 20.08.15, 500,00 доларів США - 16.09.15, 500,00 доларів США - 18.09.15, 500,00 доларів США - 09.11.15, 500,00 доларів США - 11.12.15, 500,00 доларів США - 18.02.16, 1000,00 доларів США - 13.07.16, 1000,00 доларів США - 26.10.16, 363,95 доларів США - 06.02.17, в сумі - 8663,95 доларів США. Відповідач виконав свій обов'язок в повному обсязі тільки 06.02.2017р. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що банком не було виконано зобов'язання по поверненню банківського вкладу позивачу в строк, а відтак вбачається порушення зобов'язань зі сторони відповідача. Також згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі у справі за № 6-37цс16: «Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Враховуючи викладене, а також за розрахунком, проведеним судом, матеріалами справи підтверджується обов'язок відповідача сплатити позивачу пеню на користь позивача в сумі 15491,48 доларів США за період з 22.02.2016 року по день фактичного часткового погашення заборгованості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про стягнення пені підлягає задоволенню, а тому присуджує до стягнення з публічного акціонерного товариства «Європейський Промисловий Банк» 15491,48 доларів США пені за прострочення виконання зобов'язання, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 406829,50 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved