Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 11.11.2014 року по пр-ту Броварському в м.Києві, відповідач керуючи автомобілем «BMW Х5» д/н [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом «КІА», д.н. [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене п.13.1 ПДР України за яке передбачена відповідальність за ст.124 КпАП України. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєнні ДТП встановлені постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2014 року. Відповідно до полісу АС /8718450 цивільно-правова відповідальність автомобіля «BMW Х5» д/н [NUMBER], на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА». 01.12.2014 року з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу «КІА», д.н [NUMBER] звернувся його власник [PERSON] Випадок визнано страховим та на підставі розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № 3598/10, на підставі висновку № 16/12/14 від 10.12.2014 року, на рахунок потерпілого було перераховано страхове відшкодування в розмірі 19 163, 60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідач всупереч ст.33.1.4 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив належним чином ПрАТ «УАС АСКА» про настання ДТП, яке сталося 11.11.2014 року. 25.11.2015 року за вих. № 664-17/1 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але по теперішній час сума боргу відповідачем не сплачена. Посилаючись на ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст.33, 38 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальнсоіт власників наземних транспортних засобів» просять суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «УАСК АСКА» сплачене страхове відшкодування в розмірі 19163,60 грн. та 1378 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з обставин викладених в позові та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, суду подала заперечення на позов та заяву про розгляд справи без її участі. Суд з урахуванням ст.169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що про ДТП повідомила страховика в телефонному режимі. В подальшому з*явитися безпосередньо до офісу позивача та залишити повідомлення про ДТП в письмовому вигляді не мала змоги з поважних причин. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; її, як винну особу в ДТП притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач факт настання страхового випадку визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування на підставі висновку № 16/12/14 від 10.12.2014 року. Зазначила, що сам по собі факт письмового неповідомлення страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для стягнення з неї страхового відшкодування в порядку регресу (правова позиція Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-284цс15) та просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] 11.11.2014 року о 10 год. 55 хв. , керуючи автомобілем «BMW Х5» д/н [NUMBER] «BMW Х5» д/н [NUMBER] по пр-ту Броварському в м.Києві, не «BMW Х5» д/н [NUMBER] витримала безпечну дистанцію, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «КІА» , д.н. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушила п.13.1 ДПР. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2014 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Відповідно до полісу АС /8718450 цивільно-правова відповідальність автомобіля «BMW Х5» д/н [NUMBER], на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА». 01.12.2014 року з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу «КІА» , д.н [NUMBER] звернувся його власник [PERSON] Випадок визнано страховим та на підставі розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № 3598/10, на підставі висновку № 16/12/14 від 10.12.2014 року, на рахунок потерпілого було перераховано страхове відшкодування в розмірі 19 163, 60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. 25.11.2015 року за вих. № 664-17/1 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але по теперішній час сума боргу відповідачем не сплачена. Згідно до п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв*язку з настанням ДТП, яка могла бути підставою для здійснення страхового відшкодування водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов*язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-трансопртної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Таким чином, на відповідачку, як на водія застрахованого транспортного засобу, був покладений обов*язок, повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди не пізніше трьох робочих днів з дня її настання письмово надавши страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. На виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження виконання нею обов*язку щодо письмового повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, та не надано доказів поважності причин не виконання даної вимоги Закону. При цьому посилання відповідачки про повідомлення ПрАТ «АСКА» в телефонному режимі в день ДТП не можуть бути прийняті судом, як доказ належного повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, п.38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі, п .г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст.33 цього Закону. Також згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 року у справі № 6-1цс14, яка в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов*язковою для виконання, неузгодженість нумерації підпунктів 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 ст.38 Закону України, після внесених до них змін Законом України від 17.02.2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене ст.38 Закону України право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. На підставі п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Враховучи, що [PERSON] не повідомила страховика про страховий випадок у спосіб передбачений Законом та не надала доказів поважності причин не виконання цих вимог Закону, у ПрАТ «УСК «АСКА», яке здійснило страхове відшкодування, виникло право вимоги до відповідачки про стягнення на підставі ст.38 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому позов страхової компанії підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved