Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 02.04.2019 року в м.Дніпро, на перехресті вул.Короленко та вул.Костомарівська, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Almera» н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Opel Zafira» н/з [NUMBER] під керуванням позивача. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Кіровського районного суду м.Дніпропет-ровська від 21.05.2019 року у справі №203/1336/19. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» згідно поліса №АО/0307220. 02.04.2019 року представник позивача звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО, на якому будуть проводитись ремонті роботи, надавши весь необхідний пакет документів. 03.06.2019 року представником позивача було направлено до страхової компанії рахунок з СТО №058 від 26.04.2019 року ФОП [PERSON] , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, витяг з реєстру платників податків щодо останнього та постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2019 року. 24.06.2019 року страховик частково виконав свої зобов`язання та сплатив частину страхового відшкодування в сумі 13191 грн. 15 коп., без згоди позивача на такий розмір відшкодування. Вказане страхове відшкодування було здійснено на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №46-D/53/3 від 10.06.2019 року, складеного ФОП [PERSON] . Поряд з цим, вказаний висновок було складено з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, без особистого огляду транспортного засобу експертом. Огляд автомобіля було проведено представником страхової компанії [PERSON] та протокол огляду не містить підпису експерта [PERSON] , що забороняється Методикою. Висновок було складено експертом на підставі фотографій, що були зроблені іншою особою, тому експерт не міг об`єктивно визначити ступінь пошкодження деталей, повний перелік необхідних запасних частин та ремонтних робіт. Крім того, страховиком було безпідставно зменшено та виплачено страхове відшкодування на розмір ПДВ, в той час, як останньому для здійснення регламентної виплати було надано заяву про перерахування коштів безпосередньо на рахунок ФОП [PERSON] та надано відповідний рахунок. В свою чергу, позивач для проведення об`єктивного, повного та всебічного дослідження розміру завданого збитку, звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В., яким особисто було оглянуто транспортний засіб та у відповідності до Методики, з зазначенням про підготовку висновку для подання до суду і попередження про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, складено висновок №4104/19/19 від 25.04.2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Opel Zafira» н/з [NUMBER] , визначена в сумі 19817 грн. 50 коп. Таким чином, розмір недоплаченого страхового відшкодування, з урахуванням франшизи, склав 4626 грн. 35 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» вказану суму недоплаченого страхового відшкодування, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 08.07.2019 року по 10.04.2020 року в сумі 1013 грн. 23 коп., а також розраховані за цей період у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 13 грн. 53 коп., три відсотки річних в сумі 105 грн., витрати на оплату послуг експерта в сумі 1500 грн., всього стягнувши 7258 грн. 11 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] франшизу в розмірі 2000 грн., а також стягнути з відповідачів пропорційно до заявлених позовних вимог судовий збір. В наданому відзиві Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» просило відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що страхове відшкодування було визначено та виплачено в повному обсязі в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням висновку експертного автотоварознавчого дослідження №46-D/53/3 від 10.06.2019 року, складеного ФОП [PERSON] . При цьому, позивач в своєму позові, порушуючи Порядок проведення рецензування висновків експертів та висновків експертних досліджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.05.2015 року № 775/5, стверджує, що висновок складено з порушенням Методики і він не є належним доказом у справі. У відповіді на відзив представник позивача посилався на безпідставність заперечень відповідача, оскільки відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок страховика відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка і була визначено за замовленням позивача судовим експертом Дроздовим Ю.В. та розмір якого не перевищує ліміту відповідальності страховика. Позивач не виступає в якості рецензента висновку, зробленого ФОП [PERSON] , а лише вказує на порушення Методики при проведенні дослідження та складанні висновку. Також посилався на те, що відповідач в своєму висновку не навів будь-яких порушень Методики експертом Дроздовим Ю.В. , право на залучення якого позивач також має відповідно до п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач [PERSON] у наданому відзиві просив відмовити в задоволенні заявлених до нього вимог щодо стягнення розміру франшизи в сумі 2000 грн., посилаючись на те, що вказана сума була сплачена на користь позивача страховиком. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та відповідач [PERSON] за викликами до суду не з`являлись, про причини своєї неявки не повідомляли. Враховуючи, що справа була призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні та явка сторін судом обов`язковою не визнавалась, що відповідачі належним чином повідомлялись про день та час слухання справи, надали відзиви на позов, про поважність причин своєї неявки суду не повідомляли та клопотань про перенесення слухання справи не заявляли, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи за фактично явки сторін та на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. При цьому, п.12.1 ст.12 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02.04.2019 року в м.Дніпро, на перехресті вул.Короленко та вул.Костомарівська, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Almera» н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Opel Zafira» н/з [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , який є власником вказаного транспортного засобу. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.04.2019 року, встановлена постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2019 року у справі №203/1336/19, яка набрала законної сили. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» згідно поліса №АО/0307220. 02.04.2019 року представником позивача до зазначеної вище страхової компанії у відповідності до п.33.1.4 ст.33, ст.35 Закону України №1961-IV було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] , на СТО якого будуть проводитись ремонті роботи. 03.06.2019 року представником позивача додатково було направлено до страхової компанії рахунок з СТО №058 від 26.04.2019 року ФОП [PERSON] , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, витяг з реєстру платників податків щодо останнього та постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2019 року. 24.06.2019 року згідно платіжного доручення №17415 страховиком на рахунок ФОП [PERSON] було перераховано страхове відшкодування в розмірі 13191 грн. 15 коп. Вказаний розмір страхового відшкодування було визначено на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №46-D/53/3 від 10.06.2019 року, складеного ФОП [PERSON] на замовлення страхової компанії, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Opel Zafira» н/з [NUMBER] , була визначена в сумі 15191 грн. 15 коп., у т.ч. ПДВ на вартість матеріалів та складових 2143 грн. 36 коп. Виплата страхового відшкодування здійснена з вирахуванням від оціненої шкоди встановленої у полісі франшизи в сумі 2000 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2019 року, останній звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В., яким 25.04.2019 року було складено висновок №4104/19/19, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Opel Zafira» н/з [NUMBER] , визначена в сумі 19817 грн. 50 коп. Згідно п.п.1.3, 1.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №14252092 від 24.11.2003 року (далі Методика), остання застосовується, зокрема, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та вимоги цією Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно п.4.1 Методики, оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. Виходячи з мети оцінки здійснюються всі процедури в межах методів оцінки, визначених цією Методикою (п.4.2 Методики). Відповідно до п.5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Пунктом 5.5. Методики встановлено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №46-D/53/3 від 10.06.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , вбачається, що в порушення наведених вище положень Методики особистий огляд транспортного засобу вказаним експертом не проводився та висновок складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу та фотознімків, зроблених 11.04.2019 року представником страхової компанії [PERSON] під час огляду автомобіля, що перебував на території СТО по вул.Білостоцького,93 в м.Дніпро. Вказане підтверджується відповідною довідкою ФОП [PERSON] , згідно якої автомобіль «Opel Zafira» н/з [NUMBER] в період часу з 13-00 г. до 14-00 г. 11.04.2019 року перебував на охоронюваній території вказаного СТО та доступ до нього надавався лише уповноваженому представнику власника [PERSON] , судовому експерту Дроздову Ю.В. та представнику страхової компанії Ярмолюк В.В. Також суд враховує, що в матеріалах справи відсутні дані та відповідачем не надано доказів тому, що його представник [PERSON] мав відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень, який би дозволяв йому під час огляду в повній мірі виявити та зафіксувати дані, визначені Методикою, зокрема п.5.5 останньої. При цьому, складені останнім фотознімки фіксують лише видимі пошкодження транспортного засобу. З огляду на викладене, оскільки висновок експертного автотоварознавчого дослідження №46-D/53/3 від 10.06.2019 року, на підставі якого страховиком було визначено розмір страхового відшкодування, складений з порушенням вимог Методики, без безпосереднього огляду транспортного засобу експертом, що позбавляло його можливості об`єктивно визначити ступінь пошкодження деталей, повний перелік необхідних запасних частин та ремонтних робіт, вказаний висновок не може бути використаним для здійснення розрахунку страхового відшкодування та не визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження заперечень відповідача щодо виплати страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом України №1961-IV. Разом з цим, суд враховує, що наданий позивачем висновок №4104/19/19 від 25.04.2019 року, зроблений атестованим судовим експертом Дроздовим Ю.В., що має вишу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчий експертиз за спеціальністю 12.2 «оцінка вартості колісних транспортних засобів, розміру шкоди, спричиненого володільцю транспортного засобу», стаж роботи з 1998 року, за наслідками безпосереднього огляду цим експертом транспортного засобу та з попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України. При цьому, суд враховує право позивача відповідно до п.34.4 ст.34 Закону України №1961-IV залучати експерта для визначення розміру заподіяних збитків. За вказаних обставин, враховуючи, що розмір страхового відшкодування з позивачем не погоджувався, розмір страхового відшкодування страхувальником було визначено на підставі висновку, складеного з порушенням діючого законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення зі страхової компанії недоплаченого страхового відшкодування в сумі 4626 грн. 35 коп., що становить різницю між розміром оціненої шкоди в сумі 19817 грн. 50 коп. та розміром фактично виплаченого страхового відшкодування в сумі 13191 грн. 15 коп., а також встановленої у полісі франшизи в сумі 2000 грн. З огляду на положення п.12.1 ст.12 Закону України №1961-IV та ст.1184 ЦК України суд також визнає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача [PERSON] франшизи в розмірі 2000 грн. Одночасно суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що франшиза в розмірі 2000 грн. була виплачена страхувальником, оскільки це спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що позивачу було перераховано страхове відшкодування в сумі 13191 грн. 15 коп., що становить розмір шкоди в сумі 15191 грн. 15 коп., визначеної за замовленням страховика, зменшений на розмір франшизи в сумі 2000 грн. Пунктом 36.1 ст.36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик,

Outcome: partial