Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд скасувати арешт, накладений на належний йому автомобіль Фольксваген Туарег, держномер [NUMBER] , який накладений увалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва 24.09.2018. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником автомобіля Фольксваген Туарег, держномер [NUMBER] . 07.09.2018 СУ ГУ НП в Київській області було порушене кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52018000000000861 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2018 на вказаний транспортний засіб було накладено арешт. Постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Київській області від 07.09.2019 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Питання щодо зняття арешту з транспортного засобу при закритті кримінального провадження не вирішувалось. У зв`язку з порушенням прав позивача на його власність, останній звернувся до суду за захистом своїх прав. Від відповідача до суду надійшла заява про слухання справи у відсутності представників відповідача, а також в заяві зазначено, що ГУ НП в Київській області обізнано про розгляд справи за позовом [PERSON] , при цьому відповідач не заперечує проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Фольсваген Туарег, держномер [NUMBER] . Право власності позивача зареєстровано 31.07.2007 Білоцерківським РЕВ 5-го МРВ ДАІ УДАІ МВС України у Київській області, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 07.09.2018 СУ ГУ НП в Київській області було порушене кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52018000000000861 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2018 р. на вказаний транспортний засіб було накладено арешт. Постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Київській області від 07.09.2019 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Питання щодо зняття арешту з транспортного засобу при закритті кримінального провадження не вирішувалось. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Отже, враховуючи те, що обставини для арешту майна позивача [PERSON] відсутні, кримінальне провадження № 52018000000000861 постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Київській області від 07.09.2019 закрито, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем у вигляді зняття арешту з тимчасово вилученого майна, обґрунтований та передбачений законом, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved