Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.11.2012 року відповідач отримав від нього позику в розмірі 12 525,00 грн., про що надав відповідну розписку. Відповідач зобов'язувався повернути кошти не пізніше 14.12.2012 року. Проте, у вказані в договорі строки відповідач кошти не повернув. На вимоги про повернення коштів не реагує. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, з урахуванням процентів, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, в сумі 16 499,98 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про можливість розгляду справи за його відсутності від відповідача не надходило. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2012 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику в розмірі 12 525,00 грн., яку зобов'язувався повернути не пізніше 14.12.2012 року. Вказане підтверджується розпискою від 14.11.2012 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з умовами договору позики від 14.11.2012 року сторонами було визначено, що позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві отриману суму грошей в термін до 14.12.2012 року. Судом встановлено, що відповідачем не виконано умови укладеного договору позики та не повернуто позивачу отриманих від нього коштів в сумі 12 525,00 грн. У ст. 536 ЦК України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розписки від 14.11.2012 року, якою оформлено укладення договору позики, сторонами не було встановлено розмір процентів за користування коштами. Відтак, розмір процентів за вказаним договором має визначатись на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з розрахунком суми боргу, перевіреним судом, розмір процентів за користування позикою становить 1 739,93 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком суми боргу, перевіреним судом, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 15.12.2012 року по 26.08.2014 року становить 644,38 грн., інфляційні нарахування складають 1 590,67 грн. За наведених обставин, вимоги позивача щодо стягнення суми боргу за договором позики, з урахуванням процентів, індексу інфляції та трьох процентів річних підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved