Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, щовін є рідним батьком [PERSON] [INFO], але в свідоцтві про народження позивач не значиться батьком, оскільки на час народження дитини позивач не перебував в шлюбі з матір'ю дитини та відомості про батька зазначено зі слів матері у відповідності до ст.. 135 СК України. На даний час мати дитини, яка є відповідач по справі, - перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною, а тому позивач просить суд визнати його батьківство відносно малолітнього [PERSON] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, змінивши прізвище дитини. В судовому засіданні позивач та його представник, згідно довіреності в справі, підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала, хоча й ствердила факт батьківства позивача щодо її сина [PERSON]. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, згідно довіреності в справі, позов підтримала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] в м. Біла Церква. Його батьками згідно свідоцтва про народження значаться [PERSON] та [PERSON], про що свідчить актовий запис про народження № 1946 від 11.12.2007 року,здійснений у відділі РАЦС Білоцерківського МУЮ Київської області. Дане підтверджено свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі на час народження дитини [PERSON]. Також, судом встановлено, що у відповідності до ст. 135 СК України відомості про батька дитини були записані за вказівкою матері.Наведене ствердили сторони у справі, а також, дане підтверджується зібраними матеріалами справи. Позивач в судовому засіданні пояснив, що проживав тривалий час однією сім'єю з відповідачем, у них народився син [PERSON], який знає, що його батьком є позивач. Дитина називає позивача батьком, постійно спілкуються, але останнім часом відповідач та її співмешканець чинять перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, налаштовують дитину проти нього, що й змусило позивача захищати свої права щодо сина в судовому порядку. Відповідач суду ствердила, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON], але вона категорично заперечила офіційно встановлювати його батьківство стосовно її сина, оскільки позивач ніколи належно не турбувався про неї та дитину, не надавав матеріальної допомоги, вона сама народжувала сина, сама утримувала його, а отже, вважає, що позивач не має жодних прав стосовно її сина. Крім того, спілкування позивача з дитиною не в інтересах дитини. Представник третьої особи підтримала позов, зазначивши, що саме в інтересах дитини мати як матір так і батька, а неналежне матеріальне забезпечення одного з батьків не є тим критерієм, що позбавляє права на батьківство. Встановленим є те, щопозивач піклується про дитину, виявляє бажання спілкуватися з сином, переймається його життям та здоров'ям, не систематично, але надає матеріальну допомогу на утримання дитини та бажає в подальшому приймати активну участь в житті сина. На запит суду відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського МУЮ надав копію запису про народження [PERSON], витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. З наданої інформації вбачається, що підставою запису відомостей про батька була вказівка матері дитини. Тобто, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч. 2,3,4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. По справі не призначалася судово-медична експертиза, так як в судовому засіданні відповідач ствердила факт кровного споріднення позивача [PERSON] з дитиною [PERSON], а також, встановленим є те, що запис про батька дитини [INFO] в книзі записів народжень була проведена за вказівкою матері [PERSON] Заперечення відповідачем позовних вимог не обґрунтоване. Відповідач підтвердила, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та є безпідставною аргументація [PERSON] щодо переважного права матері відносно сина, оскільки вона його народила, більшість турбується про нього, проживає разом з ним і утримує сина. Нормами Сімейного Кодексу України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них (ст. 121 СК України). Отже, є безпідставним твердження, що права та обов'язки батька дитини визначаються матір'ю цієї дитини. Також, права і обов'язки батька дитини не залежать від місця проживання дитини чи достатнього матеріального забезпечення батька. Згідно ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, враховуючи фактичне визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що заявлені позивачами вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 121,128,134,135, 141СК України,

Outcome: approved