Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] за час якого ними було придбано квартиру [ADDRESS]. У вказаній квартирі після її придбання він та [PERSON] проживали разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] 24.01.2013 року шлюб між ним та [PERSON] за рішенням суду було розірвано. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.06.2013 року за ним та [PERSON] було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за кожним. В будинку [ADDRESS] мешкати можна тільки влітку. Вказаний будинок є старим, потребує ремонту та не придатний для проживання взимку. В зв'язку з цим, він був змушений повернутись для проживання до квартири [ADDRESS]. Однак, відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, змінили дверний замок, не дають ключі від квартири та не пускають до неї. Через це він також не має можливості оформити своє право власності на належну частку квартири, оскільки відповідачі не пускають до квартири спеціаліста для проведення огляду та виготовлення технічного паспорту. З урахуванням зазначеного позивач просив суд усунути йому перешкоди в користуванні належною йому часткою квартири, зобов'язавши відповідачів не чинити перешкод в користуванні квартирою, надати йому дублікати ключів від вхідних дверей, вселити в квартиру та зобов'язати не чинити перешкод в доступі до квартири спеціаліста для огляду квартири та виготовлення технічного паспорту. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримала та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідача поти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого ними було придбано квартиру [ADDRESS]. 24.01.2013 року шлюб між позивачем та [PERSON] за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області було розірвано. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.06.2013 року за [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та ? частину домоволодіння [ADDRESS] за кожним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряд-ження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як зазначив позивач в своєму позові та поясненнях в судовому засіданні після набуття права власності на ? частину квартири [ADDRESS] відповідачами чиняться перешкоди у доступі до квартири, змінено замки на вхідних дверях. В судовому засіданні відповідачі зазначили, що спірна квартира складається з двох кімнат, загальною площею 28 кв.м. В ній окрім них також мешкає неповнолітня дитина відповідачки [PERSON], тобто всього чотири чоловіка. В зв'язку з цим, проживання в квартирі ще і позивача неможливе та вони заперечують проти надання останньому доступу для користування квартирою. Разом з тим, вказані доводи відповідачів, суд не приймає до уваги, оскільки останні із зустрічними позовними вимогами чи з окремим позовом щодо визначення порядку користування квартирою чи припинення права на частку у спільному майні не звертались. Таким чином, оскільки під час розгляду справи знайшов підтвердження факт чинення відповідачами перешкод позивачу у доступі та користуванні квартирою, суд вважає, що останній відповідно до зазначених вище ст.ст.317,319,321,391 ЦК України має право на захист права власності та усунення перешкод у користуванні належною йому ? частиною квартири [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідачів не чинити позивачу перешкоди в користуванні вказаною часткою квартири та надання йому дублікату ключів від вхідних дверей в квартиру. В зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині заявлених вимог щодо зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди в доступі до квартири спеціаліста для огляду квартири та виготовлення технічного паспорту позивачу слід відмовити з наступних підстав. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачкою [PERSON] було відмовлено у доступі спеціаліста для проведення огляду квартири з метою виготовлення технічної документації, необхідної позивачу для реєстрація права власності на належну останньому частину квартири. Разом з тим [PERSON] пояснила, що причиною такої відмови була відсутність на той час іншого співвласника квартири - відповідачки [PERSON], яка перебувала за межами м.Дніпропетровська. Також відповідачі пояснили, що не заперечували та не заперечують проти допуску спеціаліста для проведення огляду та прискорення здійснення позивачем реєстрації права власності на належну йому частину квартири та навпаки заінтересовані в цьому для вирішення в подальшому питання щодо порядку користування квартирою, можливості її викупу. Після пред'явлення позивачем позову та під час проведення судових засідань по справі пропонували узгодити дату та час для проведення такого огляду, проте позивач на телефонні дзвінки не відповідав та з відповідними пропозиціями до них не звертався. Проти вказаних обставин не заперечував і сам позивач в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що останнім не доведено факт невизнання або порушення його прав відповідачами та чинення перешкод в доступі спеціаліста для проведення технічної інвентаризації квартири, наявності в цій частині спору та, відповідно, передбачених законом підстав для захисту цих прав в судовому порядку. Також суд вважає зайво заявленою та такою, що не підлягає задоволенню вимогу про вселення позивача до квартири, за наявності заявленої та задоволеної судом вимоги щодо зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди в користування належною [PERSON] на праві власності часткою квартири, що дає останньому після набрання чинності судовим рішенням достатні правові підстави для вільного доступу та користування належною йому часткою квартири, у тому числі шляхом вселення до останньої. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. - по 81 грн. 20 коп. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: partial