Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що згідно договору купівлі- продажу від 04 березня 2008 року, між ним та [PERSON] він є власником 7/20 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Договір посвідчений приватний нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу. Співвласником інших 1320 частин є відповідач по справі [PERSON] Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці 0, 0409 га. При укладання договору купівлі- продажу між позивачем та [PERSON] питання про присадибну земельну ділянку не було вирішено разом з питанням про перехід права власності на 7/20 частин будинку. Попередніми власниками таке питання також не вирішувалося. Відповідно до рішення Вільнянської міської ради № 415 від 30.12.1997 року відповідач [PERSON] 21 січня 1998 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 017310, виданий Вільнянською міською радою Запорізької області. Згідно даного акту відповідач [PERSON] отримала в приватну власність земельну ділянку розміром 0, 0409 га для будівництва твар обслуговування житлового будинку що знаходиться за адресою [ADDRESS]., хоча житловий будинок, який розташований на цій ділянці має двох співвласників. Відповідно до ст. 30 Земельного Кодексу 1990 року при переході права власності на будівлю або споруду разом з цими об»єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 ЗК України і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється у порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок або господарські будівлі, споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості прділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об»єктів. Статтею 42 вказаного вище ЗК передбачалося, що користування і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об»єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідач [PERSON] мала право на 0,026585 га ( або 266 кв.м.) земельної ділянки, що відповідає належній їй 13/20 часток житлового будинку (0,0409 га *13/20). Іншому співвласникові повино належати 0,0409 га *7/20=0,014315 га, або 143 кв.м. З 01 січня 2002 року у дію вступив Новий ЗК України ( Закон від 25.10.2001 року № 2768-111). Відповідно до ст. 120 ч.4 цього Кодексу у разі набуття прав власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У ході розгляду справи з»ясувалося, що рішення Вільнянської міської ради № 415 від 30.12.1997 року згідно якого відповідач [PERSON] 21 січня 1998 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 017310 не приймалося. Тому позивач прохає визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 017310. В судовому засіданні Позивач та його представник наполягають на позові. Представник Відповідача Вільнянської міської ради Запорізької області вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки права позивача порушені і підлягають відновленню. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечують посилаючись на строк позовної давності. Крім того, представник відповідача [PERSON] в запереченням посилається на правову позицію ВССУкраїни з розгляду цивільних і кримінальних справ, що визнання недійсним державного акту на право власності на землю як правовстановлюючого документу без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акту та визнання дій щодо цього факту незаконними не передбачено законом. Суд, вислухав пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи він є власником 7/20 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. на підставі договору купівлі - продажу від 04 березня 2008 року, між ним та [PERSON] Договір посвідчений приватний нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу. Співвласником інших 1320 частин є відповідач по справі [PERSON] Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці 0, 0409 га. Відповідно до ст. 30 Земельного Кодексу 1990 року ( Закон від 18.12.1990 року № 561-Х11) при переході права власності на будівлю або споруду разом з цими об»єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 ЗК України і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється у порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок або господарські будівлі, споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості прділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об»єктів. Статтею 42 вказаного вище ЗК передбачалося, що користування і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об»єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідач [PERSON] має право на 0,026585 га ( або 266 кв.м.) земельної ділянки, що відповідає належній їй 13/20 часток житлового будинку (0,0409 га *13/20). Іншому співвласникові повинно належати 0,0409 га *7/20=0,014315 га, або 143 кв.м. З 01 січня 2002 року у дію вступив Новий ЗК України ( Закон від 25.10.2001 року № 2768-111). Відповідно до ст. 120 ч.4 цього Кодексу у разі набуття прав власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У судовому засіданні було встановлено, що підставою для видачі державного акту на земельну ділянку було рішення Вільнянської міської ради від 30.12.1997 року за № 415. Державним архівом Запорізької області ( довідка від 24.06.2014 року № 01-32-Г-1275 ) за запит суду про надання копії рішення Вільнянської міської ради від 30.12.1997 року за № 415 була надана відповідь, що 30.12.1997 року засідання виконкому Вільнянської міської ради не відбувалося. В документах Вільнянського міськвиконкому за 1997 рік містяться протоколи засідань виконкому з № 1 до № 11 ( з 21 січня по 09 грудня) рішення з № 1 до 403. Таким чином, підстава, на якій [PERSON] видавався державний акт - відсутня, внаслідок чого суд задовольняє позовні вимог про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 017310, виданий Вільнянською міською радою Запорізької області 21 січня 1998 року [PERSON].

Outcome: approved