Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду 11.12.2013 року з вищезазначеною позовною заявою, вказавши, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.07.2006 року відповідач 19.07.2006 року отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, який не сплатив. Таким чином, станом на 10.11.2013 року за відповідачем по укладеному з позивачем кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 19957,96 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 2733,71 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 16035,78 грн.; - штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 938,47 грн.. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушення прав позивача. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 19957,96 грн. за кредитним договором б/н від 19.07.2006 року та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, заявивши, що новий розрахунок не буде надавати суду, оскільки він буде такий же , як долучено до позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] судовому засіданні позов не визнали, подали до суду заперечення (а.с. 46), в якому зазначили, що згідно з п. 5.5 Умов і правил надання банком послуг за користування кредитом, банк нараховує проценти із розрахунку 360 календарних днів, але в порушення цих вимог за 2007 рік розрахунок процентів зроблений за 385 днів, за 2008 рік - 363 дні, за 2009 рік - 823 дні, за 2011 рік - 493 дні, за 2012 рік - 431 день. Отже позивач неправильно вирахував проценти за кредитом за період з 2008 по 2012 роки, помилково включивши в розрахунок на 1055 днів більше, що суттєво вплинуло на розрахунок заборгованості. Крім того, відповідно до п.5.8 вищевказаних Умов і правил, процентна ставка про кредиту за місяць, наступний за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць, але банком такі виписки не складалися та відповідачу не надавалися, в зв'язку з чим він не знав яка була щомісячна ставка у період користування кредитним коштами. Також, у розрахунку ціни позову відсутня графа «погашення тіла кредиту», хоча відповідач регулярно здійснював платежі. Крім того, 26.11.2009 року відповідачем було здійснено останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 200,00 грн.. Згідно з п.5.4 Умов і правил надання банком послуг, строк погашення кредиту - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Крім того, початок перебігу строку позовної давності почався з 27.11.2009 року, а закінчився 26.11.2012 року. Але в порушення цих вимог позивачем складено позовну заяву 22.11.2013 року. Отже, строки позовної давності визначені ЦК для стягнення кредиту, відсотків, комісії та інших нарахувань закінчилися 26.11.2012 року, а строк позовної давності по стягненню пені закінчився 26.11.2010 року, що є підставою для відмови у позові. Тому просять суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строків позовної давності. В підтвердження своїх позовних вимог, позивач до позову додав заяву підписану відповідачем на видачу йому кредиту, кредитний ліміт 1000 грн, з базовою процентною ставкою 4% в місяць на залишок заборгованості, без щомісячних % за комісію і в якій зазначено, що він ознайомлений і згоден з умовами і правилами надання кредиту і що при порушенні строків платежів по усіх грошових зобов'язаннях по договору більше ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а..с.6). А в п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг( а.а.с.8) зазначено,що при порушенні строків платежів по усіх грошових зобов'язаннях по договору більше ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Про дані розбіжності та з якого періоду нарахований штраф і від якої суми заборгованості в позові не зазначено. Суд погоджується з позивачем, що відповідно ст. 549 ЦК штраф - це грошові сума які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язань. Але Умови і правила надання банківських послуг є невід*ємною частиною договору як і заява відповідача, які повинні бути вивчені і досліджені судом як докази по справі. Пояснення представника позивача в суді відносно зазначених вище обставин, суд не може прийняти до уваги, бо відповідно ч. 2 ст. 31ЦПК змінити підстави позову позивач має право до розгляду справи по суті і суд не має право вийти за межі позову. Крім того, в розрахунку - заборгованості по кредитному договору (а.с.а.с. 4-5), станом на 10.11.2013 року, відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19957,96 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 2733,71 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 16035,78 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 1188,47 грн., в якому у графі 6 зазначено 48 % ставка (поточна заборгованість) в графі 7 - 96% ставка (прострочена заборгованість). Тобто процентна ставка графи 6 не відповідає базовій процентній ставці зазначені в заяві з ставкою 4% в місяць на залишок заборгованості. В позові не зазначено чому розрахунок проведено по місяцях з процентною ставкою 48 %, а не 4%, як зазначено в заяві. Пояснення представника позивача, що розрахунок по місяцях проведено з річної процентної ставки 48%, суд не може прийняти до уваги, оскільки в заяві зазначено базова процентна ставка кредиту 4% в місяць, бо роз'яснення по даній обставині, чому розбіжність в заяві відповідача і в позовній заяві, позивач міг внести до позову до розгляду справи по суті. І відповідно п. 5.5.2 Умов і правил проценти за користування кредитом нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день. Крім того кредит взято 19.07.2006 року, а відповідно розрахунку вже 26.07.2006 року нарахована за користування кредитом 48% за 33 дня ., замість 7 днів; 31.01.2007 року нарахована за 1 день, 01.02.2007 року за 22 дні і 23.02.2007 року за 35 днів,тобто в лютому місяці 2007 року по розрахунку 55 днів, якщо банк при нарахуванні процентів дотримувався п.5.5.2. В зв'язку з таким розрахунком, 28.02.2014 року судом винесено ухвалу (а.с. 48), витребування у позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» додаткові пояснення щодо порушень умов договору, які відобразилися в розрахунку ціни позову, виписку із кредитного рахунку [PERSON] відкритого відповідно до кредитного договору від 19.07.2006 року. 23.04.2014 року до суду надійшли реквізити картки відповідача та виписка з кредитного рахунку відповідно якого відповідачем 24.07.2006 року взятий кредит в сумі 4 тисячі і 28.08.2006 року по 16.06.2007 року проводилось погашення кредиту по 280 грн.. 26.11.2009 року погашено кредиту 200грн..Але від якої суми проводиться нарахування процентів та загальних сум поданому кредиту по виписці з кредитного рахунку не зазначено (а.с. 60-63,. з якої неможливо суду перевірити про суму заборгованості на даний час відповідача, розрахунок по місяцях по даному кредитному договору та про суму кредиту, який отримав відповідач при підписанні кредитного договору. Заперечення представника відповідача підтверджується наступними доказами. Так, відповідно представник відповідача в своєму запереченні зазначив, що згідно з п. 5.5 Умов і правил надання банком послуг за користування кредитом (а.с. 9), банк нараховує проценти із розрахунку 360 календарних днів, але в порушення цих вимог, відповідно розрахунку заборгованості за 2007 рік розрахунок процентів зроблений за 385 днів, за 2008 рік - 363 дні, за 2009 рік - 823 дні, за 2011 рік - 493 дні, за 2012 рік - 431 день (а.с. 4-5). Згідно з п.5.4 Умов і правил надання банком послуг, строк погашення кредиту - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (а.с. 9). Але відповідно до розрахунку ціни позову і виписки з особистого рахунку відповідача, відповідачем було вчинено останній платіж по погашенню процентів у сумі 200,00 грн. 26.11.2009 року (а.с. 4-5). Відповідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про порушення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с. 9). В п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 8) А відповідно заяви( а.с.6) сплата оплата щомісячного платежу по комісії не передбачена і про цю розбіжність не зазначено в позові і про неї не пояснила представник позивача. За п.6.9 вищевказаних Умов та правил надання банківських послуг, в разі виникнення заборгованості позичальника, він зобов'язується погашати заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення (а.с. 8). Відповідно п. 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видачі і погашення кредиту кількома частинами. В договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору який діє на час розгляду справи. За ст. 1054 ЦК України і за кредитним договором банк) зобов'язався і надав грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі( як і зазначено в позові) 1000,0грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, який не сплатив та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України. А за заявою відповідача на видачу йому кредиту, кредитний ліміт 1000 грн, з базовою процентною ставкою 4% в місяць на залишок заборгованості, без щомісячних % за комісію За ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами і який є домовленістю позивача і відповідача на встановлення , зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. І згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися відповідно до умов договору та в разі їх порушення настають наслідки передбачені договором, в зазначений у договорі строк, тобто кредиту і процентів (ст.ст. 530, 631, 1048, 1050 ЦК України). А відповідно ст. 549 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню), яка обчисляється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання. Суд оцінює критично пояснення представника позивача в суді, що розрахунок заборгованості, долучений до позову зроблений по місяцях, як і передбачено п. 6.9 Умов і правил надання банківських послуг, а процентна ставка 48 % є річною, бо в п. 5 Заяви позичальника зазначено, що базова процентна ставка по кредиту становить 4 % в місяць на залишок заборгованості. Та відповідно п. 5.5.2 Умов і правил, проценти за користування кредитом, нараховуються в останній операційний день місяця за фактичне використання в рахунок кредиту коштів із дня списання суми із карткового рахунку. Суд не приймає до уваги і пояснення відповідача, що він погасив даний кредит повністю, оскільки в суді він не надав доказів, крім сплати кредиту 200грн.за 26.11.2009 року, що не заперечив позивач та підтверджується матеріалами справи. Крім того, в прозові обставини виникнення заборгованості по штрафу не зазначені, але позивач включає її у суму позову у розмірі 1188,47 грн.. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і за ч.4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ст. 253 ЦК України - перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як і зазначено в ч.1 ст. 261 ЦК України. Так, відповідно п. 6.9 Умов та правила надання банківських послуг, відповідач [PERSON] зобов'язаний погашати заборгованість на протязі 30 днів з моменту його виникнення. І оскільки умовами договору встановлені зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та встановити відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, відтак і початок перебігу позовної давності за кожний платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, відповідно постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами позивача про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. А відповідно розрахунку заборгованості за договором (а.с.а.с. 4-5), відповідач [PERSON] востаннє погашав проценти 26.11.2009 року на суму 200 грн.. А після 26.11.2009 року відповідач не здійснював жодних платежів по заборгованості за кредитним договором, тобто перебіг позовної давності для позивача починається з 27.11. 2009 року, а дана позовна заява надійшла до суду 11.12.2013 року. Тобто строк позовної давності для позивача сплинув. І відповідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. А оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Тому, в зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed