Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] є власником гаражного боксу [ADDRESS]. Обслуговування та утримання гаражних боксів, що знаходиться в підземно-наземному паркінгу за вказаною адресою, здійснює ОСББ «Фаворит» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. [PERSON] є власником гаражного боксу [ADDRESS], щоденно та щомісячно отримує послуги по утриманню боксу у належному стані, а тому відповідно до п.5 ч.3 ст.20, п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 322, 360, 526 ЦК України, Закону України «Про об*єднання співвласників багатоповерхових будинків», п.12.1, 12.3.1 - 12.3.4 Статуту ОСББ «Фаворит», має обов*язок своєчасно сплачувати платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію та утримання гаражних боксів, що знаходяться в підземно-наземному паркінгу та плату за спожиті комунальні послуги. Проте, [PERSON] своєчасно та у повному обсязі не сплачує надані йому комунальні послуги по утриманню гаражного боксу внаслідок чого виникла заборгованість. З урахуванням уточнень до позовних вимог вказують, що у відповідача існує заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги по утриманню гаражного боксу [ADDRESS] за період з 01.01.2006 року по 01.01.2014 року з урахуванням інфляційного нарахування та 3 % річних у розмірі 7051 грн. 28 коп., з яких заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги по утриманню гаражного боксу [ADDRESS] складає 5011 грн. 12 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1493 грн. 22 коп. та 3 % річних в сумі 546 грн. 93 коп. На підставі п.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов*язку. Як убачається з розрахунку заборгованості боржник сплачує деякі платежі у розмірі, що більше ніж місячне нарахування. Таким чином боржник кожною такою сплатою визнає власну існуючу заборгованість. Такі платежі надходили протягом 2006 - 2013 року, але таких платежів недостатньо. В зв*язку з чим просять суд стягнути з відповідача на користь ОСББ «Фаворит» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги по утриманню гаражного боксу [ADDRESS] за період з 01.01.2006 року по 01.01.2014 року з урахуванням інфляційного нарахування та 3 % річних у розмірі 7051 грн. 28 коп., з яких заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги по утриманню гаражного боксу [ADDRESS] складає 5011 грн. 12 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1493 грн. 22 коп. та 3 % річних в сумі 546 грн. 93 коп. Одночасно просили стягнути витрати на правову допомогу за складання розрахунку заборгованості з інфляцією та 3 % річних, заяви про видачу судового наказу, позовної заяви в розмірі 1810 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 229 грн. 70 коп. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, з урахуванням уточнень до позову та просив суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судових засіданнях проти позову заперечували та просили в задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що ОСББ «Фаворит» не є балансоутримувачем підземно-наземного паркінгу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому незаконно та безпідставно здійснює обслуговування вище вказаного паркінгу та нарахування плати за житлово-комунальні послуги. Не надано доказів надання послуг по обслуговуванню та утриманню гаражних боксів. Також зазначали, що ОСББ «Фаворит» створено власниками багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а не власниками гаражних боксів, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Жодного договору між ОСББ «Фаворит» та [PERSON] укладено не було, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості. Позивачем не надавалися та жодними належними доказами не підтверджено фактично понесені витрати на утримання гаражного боксу [ADDRESS] . Також позивачем не обґрунтовано розмір тарифів за яким здійснювалося нарахування плати за період з 01.01.2006 року по 01.07.2013 року, ким та коли даний тариф встановлено (затверджено), його структура та періодичність надання послуг. Одночасно просили суд застосувати строки позовної давності, посилаючись на ч.3, 4 ст.267 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] є власником гаражного боксу [ADDRESS], що не оспорювалося сторонами. Як вбачається з статуту об*єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фаворит» п.12.1 підземно-надземний паркінг об*єднання є структурним підрозділом об*єднання. Майно паркінгу знаходться на балансі об*єднання. Відповідно до п.12.3.1 утримання паркінгу здійснюється виключно за рахунок коштів членів об*єднання - власників гаражних боксів. П.12.3.2 передбачено, що загальні збори членів об*єднання за поданням правління об*єднання окремо затверджують для паркінгу - розміри внесків і платежів членами паркінгу на утримання, обслуговування та оплату комунальних послуг паркінгу; розміри відрахувань до ремонтного; резервного фонду і спеціальних фондів паркінгу; річний кошторис надходжень і витрат паркінгу з розподілом по кварталам. Кошти, зазначені у підпункті 12.3.3 правління об*єднання акумулює на поточному рахунку в банку і використовує тільки за призначенням. Обслуговування та утримання гаражних боксів, що знаходяться в підземно-наземному паркінгу за вказаною адресою, здійснює ОСББ «Фаворит», на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності. Позивач в судових засіданнях зазначав про те, що такий строк не може бути застосовано, оскільки відповідач сплачує частково за утримання гаражного боксу, а тому вважають, що визнає існуючий борг. Відповідач не визнавав ті суми до сплати, які були нараховані позивачем та сплачував лише ті суми, які на його думку є безспірними та правильними. У такому випадку підстави вважати, що відповідач вчинив дії, що свідчать про визнання ним боргу відсутні. Як убачається з наданого суду розрахунку позивач провів відповідачу розрахунок заборгованості за період з 01.01.2006 року по 01.01.2014 року. Питання про поновлення пропущеного строку позивач не ставив та про будь-які поважні причини пропуску строку позовної давності не зазначав. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. У межах такого строку сума заборгованості складає 2350 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. (в межах строку звернення до суду з вересня 2010 року по грудень 2013 року нараховано 5400 грн., відповідачем сплачено 3050 грн., заборгованість складає 2350 грн.) Така сума заборгованості відповідає розрахунку, наданому позивачем, з якого вбачається щомісячна сума нарахувань та сум сплати таких послуг відповідачем (а.с. 128--131). Як убачається з витягу із протоколу № 1 від 17.11.2006 року затверджено кошторис доходів та розходів в сумі 80 грн. в місяць з грудня 2006 року; відповідно до витягу з протоколу № 2 від 21.07.2007 року затверджено кошторис доходів та розходів в сумі 100 грн. в місяць з серпня 2007 року; відповідно до витягу з протоколу № 3 від 17.10.2009 року затверджено кошторис доходів та розходів в сумі 110 грн. в місяць з листопада 2009 року; відповідно до витягу з протоколу № 4 від 17.02.2010 року затверджено кошторис доходів та розходів в сумі 125 грн. в місяць з березня 2010 року; відповідно до витягу з протоколу № 5 від 11.05.2011 року затверджено кошторис доходів та розходів в сумі 135 грн. в місяць з червня 2011 року. (а.с. 12-16) Розмір коштів, який проводився відповідачем про періодичну сплату за отримані послуги суд вважає, що складений на припущеннях. Відповідач отримує послуги по утриманню гаражного боксу, власником якого він є, від них не відмовився, доказів про те, що такі послуги йому не надавалися до суду не надав . Більш того, сплачуючи частково, по розрахункам, здійсненим на власний розсуд, відповідач тим самим підтверджує отримання ним послуг. Відповідач також не надав доказів про те, що за надані послуги він сплачує організаціям, які безпосередньо є виробниками послуг та на ці обставини не посилався. За правилами ст.322 ЦК України, власник зобов*язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини. Позивач також просив стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України в якості інфляційного відшкодування 1493 грн. 22 коп. та 3 % річних в розмірі 546 грн. 93 коп. В той же час позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3 % річних задоволенню не підлягають, оскільки ст.625 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу для задоволення цих вимог, на дані правовідносини не поширюється. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. В стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 1810 грн. 80 коп. слід відмовити, оскільки як убачається з наданих суду доказів між ОСББ «Фаворит» та ТОВ «ЛФ Груп» укладено договір про надання юридичних послуг від 17.02.2013 року відповідно до п.1.3 якого підтвердженням взаємного виконання сторонами зобов*язань за цим договором є акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та акт звірки заборгованості, по справам, стягувачем у яких є Замовник), які послідовно складаються та підписуються сторонами у період з 01 до 15 числа кожного місяця протягом строку дії цього договору. Проте, в порушення п. 1.3 акт приймання-передачі виконаних робіт суду не надано, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦК України витрати, пов*язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стаття 88 ЦПК України регулює розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6300 грн. з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial