Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду 08.07.2020 року із позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» (АТ «ХАРП») на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 33875,06 гривень, суму середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку в сумі 7000 гривень, а також суму сплачених судових витрат в розмірі 840,80 грн. В обґрунтування позову зазначає, що в період з 19.02.2012 року по 01.06.2020 року він працював на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в АТ «ХАРП». За період з грудня 2019 року по час звільнення у підприємства перед позивачем виникла заборгованість з заробітної плати у розмірі 33857,06 грн., яку відповідач на вимоги позивача не сплачує, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку позивачем обрахований в 7000 гривень та позивач посилався на те, що після отримання довідки про розмір його середнього заробітку буде уточнений. Ухвалою судді від 22.07.2020 визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується матеріалами справи. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив, відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідачем подано довідку про розмір заборгованості та середній заробіток позивача. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановив наступне. Позивач [PERSON] працював в АТ «ХАРП» на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання з 21.03.2006 року та був звільнений 01.06.2020 року за угодою сторін, що підтверджується відповідною копією трудової книжки. Відповідно до довідки АТ «ХАРП» від 04.08.2020 року розмір заборгованості заробітної плати [PERSON] станом на 04.08.2020 року за період з листопада 2019 року по травень 2020 року включно становить 32363,30 гривень, та розмір середньоденної заробітної плати, розрахований відповідно до Порядку №100, складає 368,48 гривень. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 32363,30 гривень, що підтверджується довідкою АТ «ХАРП» від 04.08.2020 року. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача, що розмір заборгованості становить 33857,06 грн., оскільки зазначена сума не підтверджується відповідними доказами. Тобто, вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню відповідно до наданої суми розрахунку відповідачем. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В даному випадку, період затримки в проведенні розрахунку складає період з 02.06.2020 року, наступного дня з моменту звільнення, та по 08.07.2020року, момент звернення до суду. Оскільки позивачем не було надано відповідного уточненого позову в частині збільшення розміру середнього заробітку після подачі позову, судом враховується період по момент звернення до суду. Так, має місце заборгованість по заробітній платі за листопад 2019 року, січень-травень 2020 року, в момент звільнення повний розрахунок проведений не був, період затримки в червні складає 19 робочих днів, в липні 2020 року - 6 робочих днів (по 08.07.2020 року включно, до моменту звернення до суду із позовом), на момент звільнення та звернення до суду розрахунок по заробітній платі не проведений, тому всього затримка розрахунку складає всього 25 днів. Відповідно до абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат,що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до наданої довідки про розмір середньоденної заробітної плати від 04.08.2020 року цей розмір складає 368,48 гривень. При цьому, суд враховує, що зазначений розмір був розрахований безпосередньо відповідачем, будь-яких заперечень щодо невірного визначення цього розміру, з боку позивача, не надходило, як і інших розрахунків. Середній заробіток за час затримки розрахунку на момент подачі до суду позову складає 368,48 грн х 25 днів = 9212 грн. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню саме за період з моменту звільнення до звернення до суду та з урахуванням проведеного судом розрахунку, оскільки позивачем при подачі позову було зазначено суму середнього заробітку за відсутності довідки відповідача. Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Нормами п. 171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України та ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства. Оскільки, суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця. Відповідно до листа ДФС від 09.06.2016 року № 12817/6/99-99-13-02-03-15 оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відс. та військовим збором - 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування. Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені Кодексом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Кодексу). Суд роз`яснює, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню на підставі наданої відповідачем довідки про розмір заборгованості та вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 840,80 гривень. Оскільки судом позовні вимоги в цій частині задовольняються в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у відповідному розмірі. Також, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову за вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial