Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що26.07.2018 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №F94.13028.004131716.\~Згідно договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 25064,00 грн. з погашенням кредиту та процентними платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору, за користування кредитом, позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 7% Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку становить 9,5%, що разом з Маржою Банку складає змінювану проценту ставку у розмірі 15%,відповідно до пункту 1.4. Кредитного договору. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Разом з тим, [INFO] позичальник помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30.10.2018 року серії [NUMBER] . Станом на дату смерті у [PERSON] існувала непогашена заборгованість, розмір якої станом на 27.10.2018 року становить 24\~718,75 грн. 01.02.2019 р., позивачем скерована претензія до Першої Київської нотаріальної контори.12.03.2020 року отримано відповідь Першої Київської нотаріальної контори, в якій підтверджено факт отримання вищевказаної претензії та повідомлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2020 року після смерті [PERSON] його дружині [PERSON] .\~ Разом з тим, спадкоємець позичальника вимоги АТ «Ідея Банк» щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором не виконала, що свідчить про порушення прав та інтересів позивача, як кредитора у даних правовідносинах. Згідно листа Першої Київської державної нотаріальної контори від 04.03.2020 року станом на 04.03.2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім`я його дружини [PERSON] , як такій, що прийняла спадщину на автомобіль марки ВАЗ 2109, 1991 року випуску, двигун « [NUMBER] , кузов (коляска) № [NUMBER] , тип ТЗ Легковий комбі В, реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованих щодо суб`єкта від 02.09.2020 року № 222343008 після смерті позичальника залишилось наступне спадкове майно: будинок [ADDRESS] , вартістю 19\~885,00 грн. та частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.09.202 року позовну заяву залишено без руху. 25.09.2020 року на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2020 року, позивачем усунуто недоліки, долучено до матеріалів справи меморіальний ордер №5335211 про сплату судового збору. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибула, хоча повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Представник Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 26.07.2018 року між [PERSON] та Ат «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №F94.13028.004131716. Згідно договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 25064,00 грн. зі сплатою 15,0 % річних, з погашенням кредиту та процентними платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до виписки за рахунком № [NUMBER] позичальником, відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору здійснювались платежі на погашення заборгованості за ним. Позивач повністю виконав зобов`язання за кредитним договором, що підтверджуються матеріальними орде рами. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою (ст.525 ЦК України). Згідно з ч.2\~ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст.610 цього Кодексу\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. [INFO] позивальник помер, про що відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, було складено відповідний актовий запис №17745, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть від 30.10.2018 серії [NUMBER] . Станом на дату смерті у позичальника [PERSON] існувала непогашена заборгованість перед позивачем за кредитним договором, яка становить 24718,75 грн., та складається з наступного: основний борг 6675,56 грн., прострочений борг 17766,96, прострочені проценти 276,23. Вказана заборгованість за кредитним договором підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком за кредитним договором №F94.13028.004131716 від 25.07.2018 року. Статтею 1216 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1282 ЦК України\~передбачено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора: спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 01.02.2019 року, позивачем скерована претензія до Першої Київської нотаріальної контори. 12.03.2020 року отримано відповідь Першої Київської нотаріальної контори, в якій підтверджено факт отримання вищевказаної претензії та повідомлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2020 року після смерті [PERSON] його дружині [PERSON] \~ 04.03.2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім`я його дружини [PERSON] , як такій, що прийняла спадщину на автомобіль марки ВАЗ 2109, 1991 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов (коляска) № [NUMBER] , тип ТЗ Легковий комбі В, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованих щодо суб`єкта від 02.09.2020 року №222343008 після смерті позичальника залишилось наступне спадкове майно: будинок [ADDRESS] , вартістю 19\~885,00 грн. та частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка забезпечує зобов`язання в розмірі 150\~000,00 грн. Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено,що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. За змістом\~статті 1281 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила\~статті 1281 ЦК України\~регулюють порядок та встановлюють строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок та строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.\~Статтею 1281 ЦК України\~визначено строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, та не є строком позовної давності. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень\~статті 1282 ЦК України. З системного аналізу вищевикладених норм права слідує, що у разі наявності у позичальника перед банком кредитної заборгованості на день його смерті ця заборгованість входить до складу спадщини. Спадкоємець, який прийняв відповідну спадщину, несе зобов`язання перед банком по погашенню цієї кредитної заборгованості у сумі, наявній на момент відкриття спадщини (день смерті позичальника), у межах вартості прийнятого у спадщину майна. Відповідно до ч. 2 - 3\~ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. З матеріалів справи вбачається, що АТ «Ідея Банк» дотримано строк пред`явлення позовних вимог до спадкоємців позичальника, який помер [INFO] , оскільки такий почав обчислюватися з 04.03.2020 року, тобто з часу коли відповідачу були видані вище вказані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Разом з тим, відповідач обов`язку щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором в межах вартості майна, успадкованого нею після смерті позичальника, не виконала. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено, що між АТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Станом на день смерті у позичальника [PERSON] була заборгованість за кредитним договором у сумі 24\~718,75 грн. [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину, після смерті [PERSON] . Відтак, відповідач несе зобов`язання перед банком по погашенню цієї кредитної заборгованості у сумі, наявній на день смерті позичальника, у межах вартості прийнятого у спадщину майна. При цьому, суд зазначає, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду від 18 вересня 2019 року по справі № 640/6274/16. Крім цього, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved