Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір. 22 травня 2020 року невідомим йому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис №HOH011603, у зв`язку із боргом за кредитним договором, укладеним між позивачем та АТ «Ідея Банк» і запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 116142,96 грн. 07 липня 2020 року, державним виконавцем Солом`янського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції Годованюком Сергієм Петровичем, на підставі виконавчого напису №HOH011603 від 22 травня 2020 року, було відкрито виконавче провадження №62486598. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис, у зв`язку із чим виникає необхідність визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2021 року провадження по справі було відкрито та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачем подано до суду клопотання про витребування в Державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС у м.Києві ЦМУ Міністерства Юстиції Годованюка Сергія Петровича виконавчий напис №НОН011603 від 22.05.2020 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №62486598 для встановлення особи Приватного нотаріуса та залучення його до справи як третьої особи. Суд відмовляє в задоволенні клопотання про витребування виконавчого напису №НОН011603 від 22.05.2020 року, оскільки відповідно до п.4 ч.2 ст.84 ЦПК України [PERSON] не надано суду доказів, що ним були вжиті заходи для отримання вищевказаного доказу самостійно, не вказав причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Позивач не скористався своїм правом на ознайомлення та не надав суду належних доказів по справі. Позивач в судове засідання для розгляду справи не з`явився, подав клопотання про здійснення розгляду без його участі. Представника відповідача в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. До суду надіслав відзив на позовну, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду повернувся конверт із зазначення причин: «неправильно зазначена адреса». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 06.04.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z62.00607.003831939, згідно пункту 1.1якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 89400.00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язаний одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього Договору. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] зокрема, посилався на те, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис, у зв`язку з чим в позивача виникла необхідність визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Тобто приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості що підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повинен перевірити додержання процедури вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач звертаючись за захистом свого порушеного права не надав суду належних та допустимих доказів щодо обставин на які він посилається у позовній заяві. Матеріали позовної заяви не містять виконавчого напису (або його копії), який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню. Наявність постанови про відкриття виконавчого провадження лише доводить факт відкриття виконавчого провадження, а тому суд позбавлений можливості перевірити процедуру вчинення нотаріусом виконавчого напису та правомірність вимог стягувача, з якими той звернувся для вчинення виконавчого напису. З урахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed