Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.11.2011 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, місце проживання дитини визначено разом з матір'ю. Не зважаючи на те, що він проживає окремо від дитини, він приймає участь у її вихованні, виконує свої батьківські обов'язки, матеріально забезпечує доньку. Має намір разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон до Франції на відпочинок та оздоровлення терміном на 10 днів у період з грудня 2015 року по грудень 2016 року. Виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Однак відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, вважає, що така позиція відповідача не узгоджена з інтересами їх доньки, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості, тому просив суд надати йому дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду малолітньої [PERSON] у його супроводі до Франції терміном з 01.12.2015 року по 31.12.2016 року без дозволу її матері [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] у його супроводі до Франції терміном з 01.12.2015 року по 31.12.2016 року без дозволу її матері [PERSON]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги уточнили та просили надати [PERSON] дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду малолітньої [PERSON] у його супроводі до Французької Республіки терміном з 01.05.2016 року по 30.09.2016 року без дозволу її матері [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] у його супроводі до Французької Республіки терміном з 01.05.2016 року по 30.09.2016 року без дозволу її матері [PERSON], надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача та винесення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2009 року. 22.12.2009 року від даного шлюбу в них народилась дитина - [PERSON], [INFO], актовий запис № 873. Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.11.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.05.2013 року місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 11.09.2015 року № 100 надано дозвіл [PERSON] забирати з дитячого садочку малолітню дочку [PERSON], [INFO], кожну другу та четверту п'ятницю місяця о 16.00 годині та повернути дитину до постійного місця проживання у неділю не пізніше 13.00 години. [PERSON] на підставі договору дарування є власником квартири [ADDRESS], має доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 5 від 02.10.2015 року [PERSON] працює в ТОВ «Гранд Профі 777» на посаді техніка з ремонту та експлуатації ПК з 02.09.2015 року. Згідно подання Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради органи опіки та піклування Комсомольського район не заперечують проти тимчасового виїзду малолітньої [PERSON] до держави Франції на 10 днів під час літніх канікул, за бажанням дитини та при наявності відповідного документу. Статтею 33 Конституції України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що необхідність виїзду за кордон дитини, в першу чергу, викликана необхідністю її оздоровлення, повного та гармонійного розвитку її особистості. В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання або довгострокове перебування за межами України з інших причин, а право матері на піклування, спілкування чи виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved