Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, у якій посилаючись на укладений між сторонами договір позики та невиконання боргових зобов'язань відповідачем, у останній редакції позовних вимог просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 517388,76 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала, підтвердила викладені у позові обставини. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у випадку, коли відповідач визнає позовні вимоги, суд, за наявності на те правових підстав, ухвалює рішення про задоволення таких вимог. Відповідно до договору позики від 24 березня 2014 року, що було укладено між сторонами у формі розписки, [PERSON] отримала від [PERSON] у позику 37200,00 дол. США, що за згодою сторін на час укладення розписки визначено еквівалентним 395436,00 грн. Зазначеним договором передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцю суму позики у строк до 01 червня 2014 року, у сумі що еквівалентна 37200,00 дол. США за курсом купівлі дол. США на міжбанківських торгах станом на день виконання зобов'язання та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 18% річних. Згідно наданих позивачем письмових пояснень, що не були спростовані та не заперечувались відповідачем, відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення позичених коштів та сплати відсотків за їх користування у передбачений договором строк не виконала. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з наведених обставин, та приймаючи до уваги вимоги позивача, що просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 19.08.2014 року та надає відповідні розрахунки про наявність у відповідача заборгованості - за тілом позики - еквівалентної 481740,00 грн., та за відсотками - 35648,76 грн., (за курсом валют НБУ станом на 19.08.2014 року: середньозважений курс на міжбанківському ринку за 100 дол. США - 1295,2576 грн.,) що не заперечуються та не спростовуються відповідачем, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі, пропорційному до частини задоволених позовних вимог, в сумі 3654,00 грн.

Outcome: approved