Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 12 років 8 місяців. 15 березня 2001 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання: Вегетативно-сенсорна поліневропатія рук, помірно виражена 2 ст. з дистрофією у вигляді шийного спондилоартрозу, плечолопаткового періартрозу і дефартрозу ліктьових суглобів НФ 1-2 ст., з вираженими судинними порушеннями на кистях. За висновком МСЕК позивачу було встановлено 40 % втрати працездатності та третя група інвалідності первинно з переоглядом\~в 2002\~р.\~Згідно висновку\~МСЕК від\~25.04.2002\~року позивачу\~залишено 40%\~втрати працездатності\~та 3\~група інвалідності.\~Згідно висновку\~МСЕК від\~08.06.2004\~р.\~позивачу встановлено\~40\~%\~втрати працездатності\~та 3\~група інвалідності\~з переоглядом\~в 2006\~році.\~15.06.2006\~року позивачеві\~була встановлена\~втрата професійної\~працездатності в\~розмірі 40 % та 3 група інвалідності безстроково. Таким чином внаслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває постійний біль і оніміння в руках, підвищену мерзлякуватість кінцівок, напади побіління пальців рук при охолодженні, судоми в пальцях рук, біль в попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією у ліву ногу по задній поверхні, виражений біль в ліктьових суглобах, біль і набряклість суглобах правої кисті та променево-запясткового суглоба, підвищення температури тіла ввечері, іноді підвищення артеріального тиску до 150/100, 160/100 мм рт.ст. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 148920 грн. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відзиві,\~поданому представником відповідача, зазначено, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач не надав належних доказів на їх обґрунтування. Крім того зазначає, що відповідач є неналежним, оскільки позивач працював на іншому підприємстві. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища 15 років 7 місяців, з них на підприємстві відповідача 12 років 8 місяців: -12.06.1973 р. - 29.10.1973 р., 27.02.1976 р. - 11.07.1976 р, 12.11.1976 р. - 27.02.1980 р. - підземний електрослюсар, шахта «Саксагань», РУ ім. Дзержинського, ВО «Кривбасруда» ; -27.02.1980 р. - 02.01.1984 р., 26.04.1984 р.- 02.10.1984 р.,12.09.1988 р. - 29.12.1989 р. підземний прохідник, шахта «Саксагань», РУ ім. Дзержинського, ВО «Кривбасруда»; -29.10.1984 р. - 27.07.1985 р. - підземний прохідник, підземний бурильщик шпурів, шахта «Батьківщина», ВО «Кривбасруда» - 9 місяців; -09.02.1998 р. - 16.06.2000 р. - підземний прохідник, шахта «Батьківщина», ВО «Кривбасруда» - 2 роки 5 місяців (а.с. 23-28, 4-5). Крім того, згідно запису у трудовій книжці №49, ВО «Кривбасруда» перейменоване в Криворізький державний залізорудний комбінат, згідно запису №50 у трудовій книжці позивача, шахтоуправління «Батьківщина» перейменоване в шахту «Батьківщина», згідно з наказом Криворізького державного залізорудного комбінату від 22.07.1999 р., а у відповідності до запису №51 Криворізький залізорудний комбінат реорганізовано в дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». З акту розслідувань причин виникнення професійного захворювання за формою П-4 від 10.04.2001 року (а.с. 4-5) встановлено, що працюючи на підприємстві відповідача позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничою середовища: умови праці за рівнем тяжкості праці відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Вібрація: -Рівень локальної вібрації складає від 115 дБ при ГДР 112 дБ. Фізичне перенапруження: -Робоча поза: вимушена (на колінах, на причіпки) від 15% до 30% робочої зміни при допустимій до 10% робочої зміни; фіксована від 35% до 65% робочої зміни. -маса ваги, що підіймалася та переміщувалася від 30 до 80 кг на відстань від 40 м до 100 м. Також на позивача додатково впливали несприятливі фактори підземного середовища: -Відносна вологість 90% та більше при температурі +15,+18 гр.С. -Швидкість руху повітря 0,25-1,5 м/сек. За висновком МСЕК позивачу було встановлено 40 % втрати працездатності та третя група інвалідності первинно з переоглядом в 2002 р.; 25.04.2002 року позивачу залишено 40% втрати працездатності та 3 група інвалідності; 08.06.2004 р. позивачу встановлено 40 % втрати працездатності та 3 група інвалідності з переоглядом в 2006 році; 15.06.2006 року позивачеві була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % та 3 група інвалідності безстроково (а.с. 6, 7, 8, 9). Так, відповідно до ч. ч. 1-4\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Отже, надані позивачем докази підтверджують, що ушкодження здоровя у вигляді отримання професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обовязків на підприємстві відповідачів. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], що містяться в матеріалах справи. При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у звязку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабістю, втомою, болями. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обовязків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, повязаного зі спричиненням моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз'яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 25000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. \~Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial