Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі розписки від 23.03.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 18200 грн., які зобовязалася повернути до 23.03.2016 року. Але свої зобовязання не виконала. У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 18200 грн. Крім того, зазначив, що через протиправні дії відповідача він не має зміг забезпечити собі гідні умови життя, чим йому заподіяно моральну шкоду, яку від оцінив у 5000 грн., яку також просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась, причини неявки суд не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони неодноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідач відсутня за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, \~- за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. \~ За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 23.03.2013 року, написаною [PERSON], остання отримала у [PERSON] борг у сумі 18200грн., грошові кошти зобовязалася повернути позивачу у строк до 23.03.2016 року (а.с.6). З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що у її присутності позивач просив відповідача повернути борг, але остання не відреагувала на його вимогу. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Оскільки судом встановлено невиконання грошових зобовязань відповідачем, суд вважає доцільним позовні вимоги про стягнення суми основного боргу задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 18200 гривень. У задововленні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити за необгрунтованістю, так як правовідносини, які виникли між сторонами, виникають із договірних, а умовами укладеного між сторонами договору позики не передбачено стягнення будь-яких сум у відшкодування заподіяної моральної шкоди. Разом з цим, відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставах викладених, суд дійшов переконання, що заявлений [PERSON] позов підлягає задоволенню частково, лише в частині стягнення суми боргу за договором позики та відшкодуванню сплаченого ним судового збору.

Outcome: partial