Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та посилається на наступне. Прадід позивача, [PERSON], з 1950 року по 1952 рік згідно укладеного ним договору від 27.03.1950 року з Шевченківським райкомунгоспом м. Запоріжжя збудував дім з сараєм та господарськими забудовами на присадибній земельній ділянці площею 869 кв. м. розташованій за адресою [ADDRESS]. Даний будинок належав [PERSON] на праві особистої власності. Після його смерті [INFO], відкрилась спадщина на вищевказане майно. Дід позивача [PERSON], згідно діючого на той час цивільного законодавства СРСР 1976 року фактично прийняв спадщину. Документального свідоцтва на право отримання спадщини від свого батька він не отримував, у зв'язку з тим, що на той час він постійно проживав з спадкодавцем. Після смерті діда позивача, [PERSON], який помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.03.1997 року, знову відкрилась спадщина на вищевказане майно. Тоді мати позивача [PERSON], автоматично згідно діючого цивільного законодавства України прийняла спадщину, як спадкоємиць першої черги за законом, так як на той час була зареєстрована і проживала разом зі своїм батьком [PERSON] та зі своїм сином [PERSON]. Вона також не зверталась до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право спадщини на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку з господарськими забудовами та житловим приміщенням, яке розташовано за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері позивача [PERSON], яка померла [INFO] [NUMBER], позивач, як єдиний спадкоємиць першої черги, який постійно проживав зі своєю матір'ю, надавав постійну матеріальну допомогу, допомогу у введенні господарства, внаслідок погіршення її стану здоров'я, фактично прийняв спадщину на вищевказане майно згідно ст. 1268 ЦК України. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. Заяву до державної нотаріальної контори у встановлений законом строк позивач не подавав у зв'язку з тим, що зареєстрований за адресою [ADDRESS] та постійно проживав зі своєю матір'ю та вважав, що майно, яке належало матері у спадок прийняв автоматично. Інших спадкоємців за законом першої черги на вищевказане майно не існує. 05 березня 2013 року позивачем було подано заяву до П'ятої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя про прийняття спадщини і видачу свідоцтва на право власності на спадщину за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку з господарськими забудовами та житлову споруду, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], однак отримав відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючіх документів на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та на земельну ділянку з господарськими забудовами та житлову споруду, яке розташовано за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з даною обставиною позивач змушений звернутися до суду. Позивач просить суд: Визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], який залишився після смерті матері [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила після смерті її батька [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але не оформив після смерті його батька [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову на підставах, викладених у позовній заяві. Представник відповідача надав суду заяву якою проти позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився заперечь щодо позову не надав. Вислухавши пояснення позивача, взявши до уваги заву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов позивача підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що прадід позивача, [PERSON], з 1950 року по 1952 рік збудував дім з сараєм та господарськими забудовами на присадибній земельній ділянці площею 869 кв. м. розташований за адресою [ADDRESS], що пітверджується договором на забудівлю будинку та безстрокового використання земельної ділянки від 27.03.1950 року. (а.с.8-10) Після смерті [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), відкрилась спадщина на вищевказане майно та дід позивача [PERSON], згідно діючого на той час цивільного законодавства фактично прийняв спадщину. За змістом ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Після смерті діда позивача, [PERSON], який помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.03.1997 року, знову відкрилась спадщина на вищевказане майно. Тоді мати позивача [PERSON], автоматично згідно діючого цивільного законодавства України прийняла спадщину, як спадкоємиць першої черги за законом, так як на той час була зареєстрована і проживала разом зі своїм батьком [PERSON]. Після смерті матері позивача [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), позивач, як єдиний спадкоємець першої черги, який постійно проживав зі своєю матір'ю, надавав постійну матеріальну допомогу, допомогу у введенні господарства, внаслідок погіршення її стану здоров'я, фактично прийняв спадщину на вищевказане майно згідно ст. 1268 ЦК України, так як проживав разом зі спадкодавицею на день її смерті. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Outcome: approved