Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей з 06 листопада 2015 року, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. Матір дітей не займалася питанням реєстрації народження [PERSON], а тому виконавчим комітетом Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради прийняв рішення «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON]». 24 травня 2016 року [PERSON] визнав батьківство відносно сина [PERSON], [INFO]. 08 квітня 2016 року до управління-служби у справах дітей звернулася адміністрація КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 6» з проханням звернути увагу на сім'ю [PERSON], яка не виконує рекомендації лікаря, неналежним чином слідкує за дитиною та періодично покидала відділення лікарні з дитиною, повертаючись в стані алкогольного сп'яніння. В зв'язку з чим персонал лікарні вимушений був викликати співробітників поліції. На сьогодні [PERSON] проживає разом з батьком. [PERSON], [INFO], є учнем 7-А класу КЗО «СЗШ № 73». Адміністрація школи неодноразово направляла на адресу управління-служби у справах дітей повідомлення щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків, а також повідомляла про відсутність дитини на заняттях в школі без поважної причини. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалося питання щодо доцільності звернення органу опіки та піклування до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей, остання не з'являлася. Тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Пахомова К.О. в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відповідача. Вислухавши представника позивача, прокурора, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ч.4 ст. 155 цього Кодексу відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах (ухилення матері від виконання батьківських обов'язків) /а.с.10-11/. На час взяття дітей на облік, народження [PERSON] не було зареєстроване, у зв'язку з чим виконавчий комітет Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради прийняв рішення № 62 від 18 березня 2016 року «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON], [INFO]» /а.с.18/. 24 травня 2016 року [PERSON] визнав батьківство відносно сина [PERSON], та Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області видане нове свідоцтво про народження /а.с. 7/. 08 квітня 2016 року та 12 квітня 2016 року до управління-служби у справах дітей звернулася адміністрація КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 6» з проханням звернути увагу на сім'ю [PERSON], яка не виконує рекомендації лікаря, неналежним чином слідкує за дитиною та періодично покидає відділення лікарні з дитиною, повертаючись в стані алкогольного сп'яніння. В зв'язку з чим персонал лікарні вимушений був викликати співробітників поліції /а.с. 24-25/. На сьогодні [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 26-27/ Окрім того в судовому засіданні дописаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є батьком дитини [PERSON], який проживає разом з ним. [PERSON] вихованням дітей не займається, зловживає спиртними напоями. [PERSON], [INFO], є учнем 7-А класу КЗО «СЗШ № 73». Адміністрація школи неодноразово направляла на адресу управління-служби у справах дітей повідомлення щодо невиконання [PERSON] батьківських обов'язків, а також повідомляла про відсутність дитини на заняттях в школі без поважної причини /а.с. 12-17/. Співробітниками управління-служби у справах дітей неодноразово проводилося бесіди з [PERSON] щодо неналежного виконання батьківських обов'язків. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалося питання щодо доцільності звернення органу опіки та піклування до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей, остання не з'являлася. Відповідач [PERSON] притягувалась адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП /а.с. 55/. Відповідно до висновку Соборної районної у місті Дніпрі ради від 30 січня 2017 року № 15/05-38 виконком вважає за доцільне звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її синів /а.с.33-34/ Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, відповідач не займається вихованням синів, не приймає участі у їх матеріальному утриманні, не забезпечує синів необхідним харчуванням, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по їх вихованню, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, здоров'я, підготовку до самостійного життя, не проявляє до синів батьківської турботи та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для їх проживання. Суд приходить до висновку про доведеність факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей і свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, тому позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідає інтересам дітей та захистить їхні права. На підставі викладеного,

Outcome: approved