Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідачана користь позивача суму основної заборгованості у розмірі 340\~000,00 грн., 3% річних у сумі 9\~787,00 грн., інфляційні втрати у сумі 49\~476,08 грн., а всього: 399\~263,08 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він передав відповідачу в борг кошти, а саме: 27.09.2016 року - 270\~000 гривень, терміном на один місяць;12.07.2017 року - 30\~000 гривень, на термін один день; 27.09.2017 року - 40\~000 гривень, терміном на один місяць,що підтверджується відповідними розписками відповідача. Станом на 18.12.2017 року заборгованість складає 340\~000 гривень, яку відповідачу строки, визначені у розписках, позивачу не повернув,чим порушив взяті на себе зобов'язання. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла на адресу суду заява, в якій просить розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив,своїм правом надати відзив не скористався. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно розписки від 27.09.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 270\~000 гривень, терміном на один місяць; згідно розписки від 12.07.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 30\~000 гривень, терміном на один день; згідно розписки від 27.09.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 40\~000 гривень, терміном на один місяць. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та отримані від позивача кошти в обумовлені строки не повернув. Згідно ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 цього Кодексу. Відповідно до 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти у визначений строк позивачу не повернув, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних в матеріалах справи доказів. Як убачається з матеріалів справи, відповідач не повернув позивачу кошти за договором позики в сумі 340 000,00 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 340\~000 гривень підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, від простроченої загальноїсуми заборгованості у розмірі 340 000,00 грн.становить9787,00 грн., що підтверджується розрахунком позивача: -по сумі 270 000,00грн. /за період з 28.10.2016 р. по 18.12.2017 рік/ за 416 днів прострочення становить 9\~232 грн.; -по сумі 30 000,00 грн. /за період з 14.07.2017 р. по 18.12.2017 рік включно/ за 157 днів прострочення становить 387,00 грн. -по сумі 40 000,00 грн. /за період з 28.10.2017 р. по 18.12.2017 рік включно/ за 51 день прострочення становить 168,00 грн.. Виходячи з наведеного та положень ч. 1 ст.13 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 9787,00 грн.- три проценти річних за порушення виконання боргового зобов'язання відповідачем. Як вбачається з позовних вимог та розрахунків позивача період нарахування інфляційних втрат та вимога про їх стягнення визначена позивачем - по сумі 270\~000,00 грн./ з жовтня 2016 р. по грудень 2017 р./ становить 47997,97 грн., по сумі 30\~000,00 грн. /з липня 2017 р. по грудень 2017 р./ становить 998,11 грн., по сумі 40\~000,00 грн. /з жовтня 2017 р. по грудень 2017 р./ становить 480,00 грн. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Отже інфляційна складова боргу,виходячи з загальної суми заборгованості/340\~000,00 грн./, становить 49\~476,08 грн., що підтверджується розрахунком позивача. Виходячи з наведеного та положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України,\~на користь позивача підлягає стягненню з відповідача, як позичальника, заявлена позивачем загальна сумаінфляційної складової боргу за порушення виконання боргового зобов'язання - 49\~476,08 грн. З огляду на викладене та встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved