Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11059560000, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 12389,00 дол. США., з розрахунку 11,00 % річних за користування кредитом на строк з 18.10.2006 року по 18.10.2013 рік. 08 грудня 2011 року між ПАТ«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Однак, відповідач не виконав умови договору і своєчасно не повернув Банку кредитні кошти. Станом на 28.07.2015 року загальна сума заборгованості позичальника перед Банком склала - 210810,36 грн.. Тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково лише в розмірі суми заборгованості 46404,78 грн., яка існувала на час укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» згідно додатку № 1 вказаного договору, в решті вимог просить відмовити. Крім цього представник відповідача вважає, що між банками фактично був укладений договір факторингу, тому у відповідності до ст.1082 ЦК України відповідач, як боржник, має сплатити факторові лише визначену суму боргу в вищезазначеному додатку №1 Договору. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в суді встановлено, що 18.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11059560000, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 12389,00 дол. США., з розрахунку 11,00 % річних за користування кредитом на строк з 18.10.2006 року по 18.10.2013 рік, що підтверджується копією кредитного договору та графіком погашення кредиту ( а.с.6-17). В частині надання кредитних коштів, АТ «УкрСиббанк» свої зобовязання виконав в повному обсязі. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Укрсиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами ( а.с.25-28). Вищезазначений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами відповідає вимогам глави 47, якою визначені поняття зобовязання та сторони у зобовязанні. За вказаним договором ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно ст.ст. 512. 513, 514. 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ПAT «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. У відповідності до розділу п. 1.3.3. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюються щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пп. 1.3.2. 10.2 Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з дня першого календарного дня місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Відповідно до п. 1.3.4. строк сплати процентів : з 01 по 18 число кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані Банком такі проценти. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 210810,36 грн., з яких: - тіло кредиту 123500,66 грн.; - відсотки - 87309,70 грн. Сума заборгованості підтверджується довідкою позивача від 28.07.2015 року з якою представник відповідача не погодився, але не надав суду відповідних доказів про спростування суми заборгованості ( а.с. 21). У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України зобовязання має виконуватися у встановлений договором строк. У відповідності ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до наданих суду доказів стороною позивача у відповідача виникла заборгованість по простроченому кредиту, процентах без нарахування комісій та пені. Оскільки, відповідач виконує свої зобов'язання передбачені договором про надання кредиту неналежним чином, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму заборгованості по зазначеному договору. При вирішені спору по суті позовних вимог суд не приймає до уваги письмові заперечення представника відповідача та його пояснення в судовому засіданні і вважає їх необґрунтованими і такими , що не відповідають вимогам діючого законодавства. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України у відповідності до суми задоволених позовних вимог. Враховуючи що позивач звернувся до суду поштою 28.08.2015 року, тому сума судового збору вираховується згідно Закону України «Про судовий збір», який діяв на час звернення до суду. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved