Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 05.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 179. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05.06.2014 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не має. Позивач посилається на те, що з жовтня 2016 року вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, шлюб між ними носить формальний характер, подружні стосунки вони не підтримують, не пов`язані спільним побутом та бюджетом. Позивач вказує, що тривалий час вони з дружиною не спілкуються, її місце проживання йому не відомо, тому розірвати шлюб в органах ДРАЦС неможливо. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 03.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті з викликом сторін на 03.12.2020. 03.12.2020 судове засідання відкладено до 28.12.2020 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Також 07.12.2020 до суду надійшла заява позивача, в якій останній зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак остання до судового засідання не з`явилася, про наявність поважних причин для цього суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направила, відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Суд встановив, що починаючи з 05 червня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за №179. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 05.06.2014. Згідно з позовною заявою неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя не підтримує подружні стосунки, з жовтня 2016 року проживає окремо, спільне господарство не веде, не пов`язане спільним побутом та бюджетом, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач відзиву на позов не надала, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Відповідач не заявила про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд має підстави залишити їй прізвище, отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду, у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved