Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, посилаючись на те, що 18.10.2013 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №30768/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті, згідно з яким [PERSON] вніс на рахунок [NUMBER] грошовий вклад в сумі 4 000 доларів США на строк з 18.10.2013 року по 23.10.2014 року за відсотковою ставкою 11% річних. В зв»язку з тим, що вказаний договір передбачав можливість поповнення вкладу, позивачем згідно з меморіальними валютними ордерами №13805177, №13844089 від 10.07.2014 року та 23.07.2014 року було перераховано на депозитний рахунок ще 6 672 долари США. В день закінчення строку дії договору відповідач, пояснюючи позивачу, що в касі відсутні долари США, переконав його укласти інший договір банківського вкладу (депозиту) «Класік» №300937/68862/1-14 від 07.11.2014 року терміном на один місяць. Згідно заяви позивача грошові кошти в розмірі 10 672 долари США були перераховані на вкладний рахунок [NUMBER]. В день закінчення договору позивач звернувся до відповідача з проханням повернути йому суму вкладу, на що отримав відмову з поясненням, що в касі немає коштів у валюті. На письмове звернення позивача щодо повернення суми вкладу відповідач 12.01.2015 року видав [PERSON] 100 доларів США та 22.01.2015 року надав письмову відповідь з посиланням на постанову Правління НБУ від 01.12.2014 року №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», що нібито може виплачувати позивачу суму в іноземній валюті частинами в еквіваленті до гривні до 15 000 гривень на добу. Будь-яких інших виплат від відповідача позивач не отримував. Залишок неповернених коштів становить 7 126 доларів США 35 центів, що еквівалентно 154 000 гривень 42 копійки. Готівкою відповідач коштів [PERSON] не видав, а перерахував на картковий рахунок, з якого також ці кошти не видає. Пеня за невиконання банком розпорядження позивача щодо виплати йому грошових коштів з рахунку [NUMBER] становить 484 долари США 84 центи, що за курсом НБУ на день подачі позову еквівалентно 10 477 гривень 39 копійок. Також позивач зазначає, що в зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань він зазнав додаткових витрат на правову допомогу в розмірі 500 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 7 126 доларів США 35 центів, що еквівалентно 154 000 гривень 42 копійки, пеню в розмірі 484 долари США 84 центи, що еквівалентно 10 477 гривень 39 копійок, а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача 24.04.2015 року надав заяву про розгляд справи за його і позивача відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір №30768/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», відповідно до якого [PERSON] вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 4 000 доларів США на строк з 18.10.2013 року по 23.10.2014 року з виплатою процентів за ставкою 11% річних (а.с. 5 - копія договору). Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок [NUMBER], відкритий у банку. Згідно з п.4 договору вкладник має право неодноразово поповнювати вклад. 18.10.2013 року [PERSON] вніс до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 4 000 доларів США (еквівалент - 31 972 гривні), що підтверджується квитанцією №3 від 18.10.2013 року (а.с.6 - копія квитанції). 10.07.2014 року позивач вніс до банку 4 200 доларів США (еквівалент - 49 122 гривні 11 копійок), що підтверджується меморіальним валютним ордером №13805177 від 10.07.2014 року (а.с.7 - копія ордеру). 22.07.2014 року [PERSON] вніс до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 2 472 долари США (еквівалент - 28 784 гривні 90 копійок), що підтверджується меморіальним валютним ордером №13844089 від 23.07.2014 року (а.с.6 - копія ордеру). 07.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір-заяву №300937/68862/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті, за яким вкладник вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 10 672 долари США на строк з 07.11.2014 року по 07.12.2014 року з виплатою процентів за ставкою 10 % річних (а.с.10 - копія договору). Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку № [NUMBER]. 07.11.2014 року [PERSON] звернувся до банку з заявою про перерахування його депозитного вкладу, розміщеного у банку на підставі договору №30768/370-13 від 18.10.2013 року, у сумі 10 672 долари США з вкладного рахунку [NUMBER] на вкладний рахунок [NUMBER], відкритий на підставі договору №300937/68862/1-14 від 07.11.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» (а.с.9 - копія заяви). 29.12.2014 року позивач звернувся до відповідача з листом про повернення йому вкладу за договором від 07.11.2014 року у зв'язку із закінченням терміну дії договору 08.01.2015 року. Однак, грошові кошти [PERSON] повернуті не були й до цього часу. Згідно з випискою філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 16.02.2015 року по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] та довідкою банку залишок коштів на рахунку становить 7 126 доларів США 35 центів (а.с. 37 - виписка). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачем на вимогу [PERSON] грошові кошти за вкладом не повернуті. А тому, залишок неповернутих за вкладом коштів має бути стягнутий з відповідача на користь позивача за рішенням суду. За курсом НБУ станом на 24.04.2015 року еквівалент 7 126 доларів США 35 центів становить 160 563 гривні 79 копійок. Позивач також просить на підставі ст. 8, п.32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» стягнути з відповідача пеню за невиконання банком розпорядження щодо виплати позивачеві грошових коштів з рахунку в розмірі 484 долари США 84 центи. Відповідно до п.8.1. ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Згідно з п. 32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. На думку суду, вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає, оскільки позивачем розрахунковий документ на здійснення відповідних платежів, зокрема, платіжних доручень, до банку не надавався, а отже банком строки виконання доручення клієнта не порушувались. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: partial