Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем одружились 05.10.2002 року, шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Калуського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №417. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] - [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, міцної сім'ї не створили. Останні роки жили погано, між ними часто виникали конфлікти і непорозуміння, що призвело до припинення подружніх стосунків. Протягом останніх 4 років з відповідачкою не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Шлюб фактично носить формальний характер. Тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити. Відповідач подала заяву, згідно якої позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Розгляд справи просить провести без її участі Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити за результатами проведення підготовчого судового засідання. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 05.10.2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Калуського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 417, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу народилася дочка [PERSON] - [INFO] (а.с. 4). Згідно із ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім'ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved