Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обгрунтовуючи вимоги тим, що 30.10.2012р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2001321821, відповідно до умов якого їй було надано кредит в сумі 6249,60грн. для придбання товару із зобов`язанням повернути кредит не пізніше 30.10.2013р. Пунктом 1.4.5 вказаного договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. 22.12.2014р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2001321821. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 14.11.2016р. в неї виникла заборгованість в розмірі 26813,52грн., яка складається з: 19956,75грн. - залишок заборгованості за кредитом, 6856,77грн. - відсотки за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. 17.08.2017р. відповідачка подала до суду заперечення на позовну заяву, в якому вказала, що позов не визнає повністю, оскільки заборгованість погасила достроково, на підтвердження чого надала копії відповідних квитанцій (а.с.40). 01.11.2017р. до суду надійшли пояснення позивача, у яких він зазначив, що відповідно до п.п.2.1-2.27 договору про надання споживчого кредиту №2001321821 від 30.10.2012р. банк видав відповідачці кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 18000грн., якою, починаючи з 23.04.2013р., остання активно користувалася, знімаючи та поповнюючи кошти, але погашення заборгованості відбувались не щомісячно, у зв`язку з чим нараховувались відсотки і пеня (а.с.53-54). В судове засідання представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, не з`явився (а.с.78). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце цього засідання була повідомлена належним чином (а.с.79). Враховуючи неявку учасників справи, які належним чином були повідомлені про розгляд даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст.623 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.1 ст.1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 30.10.2012р. між ПАТ «ОТП Банк» (за договором - Банк) та [PERSON] (за договором - Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2001321821, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 6249,60грн. для придбання товару (а.с.4-5). 22.12.2014р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна», зокрема, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2001321821 (а.с.16-22). Відповідно до п.1.4.1. договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 30.10.2013р. Пунктом 1.4.5 цього договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. З наданого позивачем графіку платежів вбачається, що останньою датою погашення заборгованості є 30.10.2013р. (а.с.6). Відповідачка надала до суду копії квитанцій про сплату заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2001321821 від 30.10.2012р. на загальну суму 8091грн. (а.с.43-44). Останній платіж зі сплати заборгованості було здійснено відповідачкою 29.05.2013р. на суму 3291грн., що підтверджується копією квитанції №24 від 29.05.2013р. (а.с.44). Вказане свідчить про те, що відповідачкою було достроково, в межах строків, визначених графіком платежів, погашено заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. Заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2001321821 від 30.10.2012р. в розмірі 26813,52грн., яка складається з: 19956,75грн. - залишок заборгованості за кредитом, 6856,77грн. - відсотки за користування кредитом, позивач обгрунтовує тим, що відповідно до п.п.2.1-2.27 цього договору банк видав відповідачці кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 18000грн., якою, починаючи з 23.04.2013р., остання активно користувалася, знімаючи та поповнюючи кошти, але погашення заборгованості відбувались не щомісячно, у зв`язку з чим нараховувались відсотки і пеня (а.с.53-54). Також, в матеріалах справи є копія повідомлення позивача від 10.11.2016р. за №200892628, адресованого відповідачці, з якого вбачається, що її заборгованість за вказаним договором на дату відступлення права вимоги, тобто станом на 22.12.2014р., складала 26813,52грн. (а.с.14). Разом з цим, в позовній заяві відсутні відомості про те, що відповідачці було видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 18000грн. Про видачу саме цієї кредитної картки не зазначено також у договорі про надання споживчого кредиту №2001321821 від 30.10.2012р., розрахунку заборгованості за цим договором та графіку платежів. Лише 07.11.2017р. до суду від позивача надійшли виписки з особового рахунку [PERSON] (а.с.55-75), з яких вбачається, що вона дійсно, починаючи з 23.04.2013р., користувалася кредитною карткою з встановленим кредитним лімітом у розмірі 18000грн., однак вказані виписки не містять даних про те, що цю кредитну картку [PERSON] отримала відповідно до договору про надання споживчого кредиту №2001321821 від 30.10.2012р. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed