Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] Просить стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором № 11205560000 від 28 серпня 2007 року (транш № 11448524000 від 28 лютого 2012 року) в розмірі 775 588,58 грн. Позов обґрунтував тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ФОП [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11205560000 від 28 серпня 2007 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті з лімітом 200 000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 28 серпня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.1.1, 1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобовязалась сплатити проценти у розмірі 13% річних. Відповідно до умов додаткової угод сторони домовились, що з 28 лютого 2012 року процента ставка 14, 5% У забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийняті порука [PERSON] згідно договору поруки б/н від 28 серпня 2008 року. 03 серпня 2010 року між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1, а 28 лютого 2012 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору поруки. Станом на 13 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 11205560000 від 28 серпня 2007 року становить у розмірі 775588,58 грн., а саме: 765 446, 46 грн. кредитна заборгованість, 9 897, 96 грн. - заборгованість за процентами, 229, 92 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 14, 24 грн. пеня за прострочення сплати процентів. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд стягнути солідарно з ФОП [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку суму боргу в розмірі 775 588,58 грн. та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.06.2017 року, яка набрала законної сили, провадження по справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до юридичної особи - фізичної особи-підприємця [PERSON] закрито. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника ПАТ «УкрСиббанк». Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником надано суду письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України банк повинен був звернутися до суду з вимогою до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Позичальник не здійснює платежів для погашення заборгованості за кредитом з червня 2012 року. 18.12.2014 року банком направлені відповідачам письмові вимоги про погашення заборгованості. З позовом до суду банк звернувся 20.03.2015 року. Тобто вимогу до поручителя у судовому порядку заявлено після спливу шестимісячного строку, тому порука припинилась в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась. Суд, дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам встановив наступне. Судом\~ встановлено,\~ що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ФОП [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11205560000 від 28 серпня 2007 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит й формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті з лімітом 200 000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 28 серпня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту встановлений на підставі додаткової угоди (п.1.1, 1.2 кредитного договору). Відповідно Додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.5. Кредитного договору відбувається з 01 по 05 включно) число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти. 29 квітня 2008 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено процентну ставку по кредиту з 01 травня 2008 року та встановлено процентну ставку - 12% річних. 23 квітня 2009 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту. 03 серпня 2010 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні № 11205560000, і реєстраційний номер в системі обліку банку № 11205560001. 28 лютого 2012 року тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено форму кредитування. Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії у базовій валюті, що дорівнює 2 403 751,75 грн. Кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин (траншів) в будь-якій валюті, що передбачена договором в межах ліміту кредитної лінії. Умовами додаткової угоди встановлено, що валютою кредиту (траншу) можуть бути долар США та /або гривня України. Базовою валютою за кредитним договором є гривня. На дату укладання Додаткової угоди [PERSON] надався транш в національній валюті в розмір 1 204 937,94 грн. У зв'язку зі зміною виду кредитування банк та позичальник домовились що для ідентифікації договору будуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №11205560000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №1205560001, а також №11448515000, а також №11448524000. Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились що з 28 лютого 2012 року встановлюється процентна ставка в розмірі 14,5% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 28 серпня 2007 року. 3 серпня 2010 року між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. 28 лютого 2012 року тими ж сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору поруки, відповідно до умов якої, поручитель погодився на зміну основного зобовязання. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. У відповідності ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, внаслідок чого та станом на 13 березня 2015 року заборгованість у розмірі 775 588,58 грн., з яких: 765 446, 46 грн. - кредитна заборгованість; 9 897,96 грн. - заборгованість по процентам; та згідно п. 7.1 кредитного договору нараховані 229,92 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 14,24 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; Про наявну заборгованість [PERSON], [PERSON] повідомлялися банком, що вбачається з наявних в матеріалах справи вимог про виконання зобов'язань. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Заперечення позивача, про те, що позовну вимогу до поручителя заявлено після спливу шестимісячного строку, так як [PERSON] не здійснює платежів для погашення заборгованості за кредитом з червня 2012 року суд сприймає критично, виходячи з наступного. Останній платіж по договору [PERSON] було зроблено 27.02.2015 року у сумі 13\~870,37 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором № №11448515000 від 28.02.2012 року (транш № 11448524000 від 28.02.2012) (а.с. 52-54). З вимогами про погашення простроченої заборгованості до [PERSON]Ю, [PERSON] банк звернувся 18.12.2014 року. А 31.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто в межах шестимісячного строку. Таким чином, строк звернення до суду за вимогою до поручителя [PERSON], позивачем не пропущений. Крім того, не припинена і дія поруки. Згідно зі ст. ст.\~11,\~60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів в обґрунтування своїх доводів щодо нездійснення платежів [PERSON]Ю, для погашення заборгованості за кредитним договором з червня 2012 року та заперечень щодо розміру заборгованості відповідач не надав, наданий позивачем розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував. На підставі наведених і встановлених судом обставин позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON]

Outcome: approved