Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 18 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11096295000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті в сумі ліміту 325000 грн., а відповідач зобовязувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 18.12.2017 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 17,50 %, по закінченню цього строку та кожного наступного місяця процента ставка підлягає перегляду. 10.07.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 та додаткову до кредитного договору, відповідно до яких було встановлено, що погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти; викладено Додаток №1 до Кредитного договору (графік погашення кредиту) в нових редакціях. Вказував на те, що в забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №76278 від 18.12.2006 року, відповідно до умов Договору поруки, поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. [PERSON] належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього станом на 07.07.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 205606,27 грн., яка складається з наступного: 167423,33 грн. кредитна заборгованість, 38182,94 грн. заборгованість про процентам, 2624,47 пеня за прострочення сплати кредиту, 2615,31 пеня за прострочення сплати процентів. На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, умови кредитного договору та договору поруки, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідачів, які не зявились в судове засідання незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомили і не подали заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УДМС України в Чернівецькій області відповідачі зареєстровані за адресою м. Чернівці, вул.Кохановського, 5/10 та саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 18 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11096295000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті в сумі ліміту 325000 грн., а відповідач зобовязувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 18.12.2017 року, сплатити відсотки за користування кредитом (а/с 6). В подальшому між позивачем та позичальником було укладено додаткові угоди до вказаного кредитного договору, відповідно до умов яких було встановлено, що погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти; викладено Додаток №1 до Кредитного договору (графік погашення кредиту) в нових редакціях (а/с 13,18). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, судом встановлено, що з метою виконання вище вказаного зобовязання між позивачем та відповідачем [PERSON] 18.12.2006 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №11096295000 (а/с 27). Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок-розрахунків заборгованості за кредитним договором, відповідач [PERSON] належним чином не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого у нього станом на 07.07.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 205606,27 грн., яка складається з наступного: 167423,33 грн. кредитна заборгованість, 38182,94 грн. заборгованість про процентам, 2624,47 пеня за прострочення сплати кредиту, 2615,31 пеня за прострочення сплати процентів (а/с 29-39). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Про неналежне виконання позичальником своїх зобовязань та необхідність погашення заборгованості за кредитним договором банк повідомляв відповідачів, що підтверджується копіями відповідних вимог, направлених на адресу позичальник та поручителя (а/с 49,51). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до умов кредитного договору, зокрема п. 7.1, передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, позичальник 1 сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, сума якого розраховується за кожен дань такого прострочення. Таким чином, враховуючи неналежне виконання позичальником своїх зобовязань, відповідно до п. 7.1. відповідачу нарахована пеня в розмірі 5239,78 грн. з яких 2624,47 пеня за прострочення сплати кредиту, 2615,31 пеня за прострочення сплати процентів. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved