Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач [PERSON] 09 квітня 2015 року близько 16 год. 00 хв., рухаючись на автомобілі [NUMBER] з причепом марки «ПР 173131», державний номерний знак [NUMBER] по вул.. Радянській в м. Хорол, при виїзді на головну дорогу не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, в наслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki Ninja ZX-6R», державний реєстраційний номер ВК 8336АА, під керуванням позивача [PERSON], в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою потиличної ділянки, травматичного періодонтиту1, 2 зуба справа та 1,2 зуба з ліва на верхній щелепі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткотривалим розладом здоровя. 25 серпня 2015 року слідчим Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] в звязку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. 02.09.2015 року постановою Хорольського районного суду Полтавської області відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 340 грн. штрафу в доход держави. Вказана постанова суду набрала законної сили, а відповідач [PERSON] сплатив визначений судом штраф. Позивач зазначає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, оскільки дії відповідача призвели до спричинення позивачу ушкодження здоровя, що стало наслідком його тривалого болісного лікування, він відчував фізичні страждання, переживання, був порушений нормальний ритм його життя, він став відчувати остах перед транспортними засобами, було порушено його встановлені стосунки з оточенням, що спричинило для нього негативні наслідки. Тому позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача 10000 грн. моральної шкоди, та витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач не зявився, його інтереси в суді представляв адвокат [PERSON], який позов свого повірителя підтримав повністю просив його задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважав його безпідставним. Надав суду письмові заперечення на позов з яких вбачається, що позивач не надав доказів спричинення йому моральних страждань. Крім того вважав, що факт відсутності у позивача права керування мотоциклом вказує на необхідність відмови в задоволенні позову в звязку з тим, що останній не мав взагалі сідати за кермо мотоцикла та керувати ним. Крім того вказував, що позивачем не надано розрахунку розміру в грошовому еквіваленті суми спричиненої йому моральної шкоди. Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами письмові пояснення та заперечення, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, входячи із наступного. Згідно ч. 3 ст. 10, що також передбачено і ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. По справі встановлено, що 09 квітня 2015 року близько 16 год. 00 хв., відповідач [PERSON], рухаючись на автомобілі [NUMBER] з причепом марки «ПР 173131», державний номерний знак [NUMBER] по вул.. Радянській в м. Хорол, при виїзді на головну дорогу не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, в наслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki Ninja ZX-6R», державний реєстраційний номер ВК 8336АА, під керуванням позивача [PERSON], в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою потиличної ділянки, травматичного періодонтиту1, 2 зуба справа та 1,2 зуба з ліва на верхній щелепі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткотривалим розладом здоровя. За вказаним фактом 09.04.2015 року Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області внесено відомості до ЄРДР за № 12015170330000189 з попередньою кваліфікацією за ст. 286 ч.1 КК України. 25 серпня 2015 року слідчим Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] в звязку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. З наявних в матеріалах справи документів, судом встановлено, що 02.09.2015 року постановою Хорольського районного суду Полтавської області відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 340 грн. штрафу в доход держави. Вказана постанова суду набрала законної сили 13.09.2015 року. З матеріалів справи вбачається, і це не заперечується і самим відповідачем в судовому засіданні, що останній керував автомобілем з причепом на відповідній правовій підставі. Таким чином в контексті ст.. 61 ЦПК України обставини встановлені постановою суду по справі про адміністративне правопорушення від 02.09.2015 року, щодо винності [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2015 року приймаються судом як встановлений факт, що не підлягає доказуванню і покладаються судом в основу вказаного рішення. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Зі змісту ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. З досліджених в судовому засіданні письмових документів вбачається, що позивач в результаті грубого порушення позивачем правил дорожнього руху, наслідком чого стала дорожньо-транспортна пригода, отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою потиличної ділянки, травматичного періодонтиту 1, 2 зуба справа та 1, 2 зуба з ліва на верхній щелепі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткотривалим розладом здоровя. З описової частини висновку судово-медичної експертизи № 136 від 12.08.2015 року, що була досліджена в судовому засіданні, вбачається, що позивач проходив лікування в Хорольській ЦРЛ та 1-й міській клінічній лікарні м. Полтави, крім того проходив тривале лікування в стоматологічних клініках м. Хорол та м. Полтави в звязку з отриманими пошкодженнями зубів. Вказане безумовно свідчить про те, що позивач, як в ході дорожньо-транспортної пригоди так і в подальшому відчував достатньо значний фізичний біль, був вимушений проходити тривале лікування, що порушило його сталий ритм життя, спричинило необхідність вжиття додаткових заходів як для нормалізації здоровя так і відновлення попереднього стану справ. Суд погоджується із твердженням представника позивача адвоката [PERSON] з приводу того, що ці обставини носили для позивача виключно негативний характер, викликали у позивача значні переживання в звязку з пошкодженням свого транспортного засобу, переживання за свій стан здоровя та пригнічений стан. На переконання суду така реакція людини, що вперше потрапила в подібного роду ситуацію, на вищевказані негативні явища є природньою, обєктивно переконливою та не повинна піддаватися сумніву. Тому суд вважає необхідним стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача 7000 грн. моральної шкоди, яка на переконання суду в повній мірі буде компенсувати перенесені моральні страждання. Суд констатує, що визначений розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості, не є надмірно великим для відповідача, який є працездатним та має постійне місце роботи. Твердження відповідача про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди було те, що у позивача не було права керування мотоциклом, а тому в задоволенні позову слід відмовити, суд вважає безпідставним, так як відповідачем не доведено в судовому засіданні, що відсутність посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії у позивача, перебувало в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Вказані обставини, не є визначені законом, як такі, що передбачають звільнення винної особи від відповідальності. Відповідачем не доведено в судовому засіданні, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили чи злого умислу потерпілого (позивача). Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, виходячи з того, що як першопочаткова ціна позову заявлена позивачем при подачі позову до суду так і задоволена судом сума, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача знаходиться в межах мінімально-визначеної суми судового збору, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. судового збору. Крім цього, з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу, які поніс позивач, в розмірі 1000 грн. 00 коп., які суд вважає обґрунтованими, що підтверджується розрахунком вартості правової допомоги адвоката [PERSON] позивачеві по цивільній справі та квитанцією про сплату цих коштів, що мається в матеріалах справи.

Outcome: partial