Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем було придбане майно, яке є їх спільною сумісною власністю щодо поділу якого домовленості між ними не досягнуто. В судовому засідання з представником підтримали заявлені вимоги. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи на розгляд не з'явився, звернувшись з письмовою заявою (вх.№5010 від 07.10.2014р.), в якій просить слухати справу у його відсутність, позов не визнає. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Третя особа без самостійних вимог [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи на розгляд справи не з'явився, звернувшись з письмовими заявами (вх. № 5012 та № 5013 від 07.10.2014р.), в яких просить слухати справу у його відсутність, заперечує проти задоволення позову. Судом встановленні факти та відповідні їм правовідносини: · [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.09.1997 року (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.09.1997 р.); · від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., які з травня 2014р. проживають з позивачем на житловій площі батьків останньої (свідоцтво про народження [NUMBER] від 09.12.1998 р., [NUMBER] від [INFO]., акт обстеження матеріально - побутових умов проживання); · рішенням Врадіївського районного суду від 01.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано (рішення суду №474/200/13-ц від 01.10.2013р.); · у період спільного проживання за сумісні кошти сторонами було придбано: - 17.03.2003 року за договором купівлі-продажу житловий будинок по [ADDRESS] (далі - спірний будинок), який було зареєстровано на відповідача [PERSON]; - 17.10.2010р. автомобіль марки Mitsubishi Karisma двигун v1600см?., 2003 р.в., кузов [NUMBER], д.н.з [NUMBER] (далі - спірний автомобіль), на підставі довідки -рахунку, зареєстрований за відповідачем [PERSON]; (договір купівлі продажу ВАС №924199 від 17.03.2003р., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №239618 від 27.03.2003р., будинкова книга, інвентаризаційна справа №3704 на будинок [ADDRESS], довідка - рахунок серії КІМ №359360, заявка [PERSON] про реєстрацію тз від 23.10.2010р., картка обліку транспортного засобу [NUMBER] на [PERSON], показання позивача в якості свідка, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].); · 02.02.2013р. відповідач [PERSON] відчужив через приватне підприємство «МПП ВИБІР» спірний автомобіль д.н.з. [NUMBER], що перебував у спільній сумісній власності подружжя, третій особі [PERSON], з присвоєнням нового номеру [NUMBER], без згоди другого з подружжя - позивача [PERSON], кошти за який використав на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби (заява №12984090 від 02.02.2013р. про зняття тз з обліку для реалізації, заява №13050345 від 05.02.2013р. про реєстрацію тз придбаного в торгівельній організації, довідка - рахунок серії ДПІ №913998 від 02.02.2013р., картка обліку тз на [PERSON], з зазначенням нових номерів тз як [NUMBER] та попередніх, як [NUMBER], показання позивача в якості свідка, [PERSON], [PERSON], [PERSON].); · вартість спірного автомобіля станом на 25.07.2014р. по Миколаївській області становить 104 468 грн. (оцінка вартості об'єкта №213/07-14 ТОВ «Незалежний центр оцінки, експертизи, аналітики «ПІ КАН»); · вартість спірного будинку станом на 23.07.2014р. складає 69 900 грн. (звіт про незалежну оцінку майна ТОВ «Югземсервіс» від 23.07.2014р.); · судові витрати понесені позивачем складають: судовий збір 871,84 грн. та витрати пов'язані з проведенням оцінки майна - 1400грн. (квитанція №499.704.1 від 27.08.2014р., квитанція до прибуткового касового ордеру від 23.07.2014р., квитанція №38/4 від 25.08.2014р.); Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини з приводу поділу майна подружжя. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON], що матеріалами кримінального провадження № 12013160200000460 від 31.05.2013р., дослідженими в ході судового засідання, спростовується факт відсутності згоди [PERSON] на відчудження спірного автомобіля, оскільки він не є належним та допустимим доказом, в силу ст. ст. 58, 59 ЦПК України та не підтверджує наявність згоди позивача на його відчудження. Приймаючи рішення суд керується: Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст. ст. 58, 59 ЦПК України, ст. 218 ЦК України.. Статею 60 Сімейного кодексу України, відповідно до якої майно набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Статтею 65 цього кодексу, згідно якої дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Частиною 1 ст.70 СК України, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором та приписами ч.2 ч.71 цього кодексу, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Також ч.3 ст.386 ЦК України, що набуте подружжям за час шлюбу майно, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. П.25 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21 грудня 2007 року, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.Частиною.2 п.30 цієї Постанови, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Нею ж встановлено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що будинок - є неподільною річчю, і не може бути реально поділений між сторонами відповідно до часток, ні позивачка, ні відповідач позовних вимог щодо сплати компенсації вартості частки будинку іншого співвласника не заявляли, суд вважає, що поділ будинку слід провести з визначенням ідеальної частки подружжя в цьому майні - по 1/2 частці без його реального поділу. З огляду на те, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у жовтні 2013р., відповідач допустимих та належних доказів відчуження спірного автомобіля за згодою позивача до суду не надав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки щодо врахування його при поділі майна подружжя та стягнення на її користь компенсації вартості 12 частини, а саме - 52234 грн., виходячи із дійсної його вартості на час розгляду справи, згідно експертної оцінки від 25.07.2014р., оскільки інших даних щодо ціни вказаного майна сторонами до суду не надано. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені ним та документально підтверджені судові витрати, - судовий збір в сумі 871,84 грн. Вимоги про стягнення витрат понесених на оплату банківських послуг, задоволенню не підлягають, як такі, що не входять до складу судових витрат та витрат пов'язаних з розглядом судової справи, відповідно до ст. 79 ЦПК України. Окрім цього витрати на проведення експертних досліджень віднесені до судових витрат (ч.3 ст. 79 ЦПК України), а тому відшкодування вартості проведення експертного дослідження і пов'язаних з ним витрат може мати місце лише у випадку проведення такого дослідження (судової експертизи) в межах розгляду цивільної справи (ч.2 ст.86 ЦПК України). Виходячи з цього та з огляду на припис ч.1 ст. 87 відповідно до якої витрати на інші дії необхідні для розгляду справи несе сторона яка вчинила їх, в задоволенні вимог про стягнення витрат пов'язаних з оцінкою майна слід відмовити. З огляду на це, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial