Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючим тим, що між ним та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» 06.12.2012р., 11.01.2013р. та 05.07.2013р. було укладено договори банківського вкладу (депозиту) з правилами №26200423134200 «Активні гроші», для розміщення в банку вкладів на відповідних вкладних рахунках, відкритих у доларах США, євро та в гривні. За умовами вказаних договорів позивач у період з 06.12.2012р. по 31.03.2014р. передав відповідачу, а відповідач прийняв на зберігання грошові кошти під проценти в сумі 84100,00 доларів США, 3700 євро та 163500,00 гривень. В березні 2014р. позивачу стало відомо про безпідставне зникнення грошових коштів з вказаних вкладних рахунків. Крім того, позивач також з'ясував, що внесені ним 06.12.2012р. 40000,00 доларів США були зараховані на його рахунок працівником банку в розмірі 100,00 доларів США. Заяви позивача, адресовані банку, стосовно позасудового врегулювання спору, були залишені без відповіді. Враховуючи, що відповідач за умовами договорів банківського вкладу зобов'язався нести повну відповідальність за збереження коштів вкладника, просив стягнути з відповідача суму депозитних вкладів з урахуванням процентів в розмірі 85483,81 доларів США, 3716,71 євро, 170649,39 грн. В ході розгляду справи позивач неодноразово змінював розмір позовних вимог, та письмовою заявою від 03.11.2014 року уточнив позовні вимоги і зменшив розмір позовних вимог та остаточно просив визнати недійсною додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) з правилами №26200423134200 USD від 06 грудня 2012р. та стягнути з відповідача суму депозитного вкладу з урахуванням процентів в розмірі 40748,09 доларів США. В судовому засіданні [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на укладення сторонами у період розгляду справи, 03.07.2014р., додаткової угоди №1 до договору банківського вкладу «Активні гроші» №26200423134200 від 06.12.2012р. на суму 45000,00 доларів США з відсотками, разом на суму 45755,77 доларів США, згідно п. 4 якої сторони підтвердили, що у вкладника відсутні будь-які вимоги, претензії будь-якого характеру (фінансові, моральні, інші) з приводу виконання Банком будь-яких умов договору. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що 06.12.2012р. між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», було укладено договір банківського вкладу (депозиту) з правилами №26200423134200 USD. Як слідує з виписки банку від 17.03.2014р., позивачем 06.12.2012р. було зараховано на вищевказаний рахунок, відкритий у доларах США, 39000,00 та 100,00 доларів США. Згідно копії квитанції №115 від 06.12.2012р., оригінал якої було надано позивачем та досліджено у судовому засіданні, позивач 06.12.2012р. вніс на рахунок №26200423134200 40000,00 доларів США. В ході розгляду справи, судом встановлено, що внесені позивачем 06.12.2012р. 40000,00 доларів США були зараховані на його рахунок працівником банку в розмірі 100,00 доларів США. Згідно п.1.2 розд.1 договору, вкладник вносить/розміщує на вкладний рахунок №26200423134200 суму не менше 10,00 доларів США під 2,10 процентів річних на строк з 06.12.2012р. до фактичної дати отримання вкладником коштів банку. Згідно п. 1.1 розд.1 договору, правила (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб АТ «УкрСиббанк» після підписання договору стають його невід'ємною частиною; грошові кошти розміщуються в банку на умовах, встановлених договором та правилами. Згідно п.1.1 розд.1 правил (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб АТ «УкрСиббанк», за договором банк приймає на зберігання від вкладника або для нього вклад та зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно письмових пояснень відповідача, з депозитних рахунків позивача було здійснено несанкціоноване зняття грошових коштів, а саме, зокрема, 45000,00 доларів США. Згідно постанови від 09.03.2014р. про визнання потерпілим, цивільним позивачем, винесеної слідчим СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області у кримінальному провадженні №12014230030000943 від 18.03.2014р., [PERSON] визнано потерпілим та цивільним позивачем у вказаному провадженні; за змістом постанови слідує, що працівник банку, гр.[PERSON], заволоділа грошовими коштами позивача, шляхом їх безпідставного зняття з поточного рахунку на загальну суму 1000000,00 грн. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина 3). Згідно із ч. 1 ст.1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина 2). Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Аналогічні положення містяться в п.п.1.9 та 1.10 Постанови Правління Національного банку України від 12.11.2003р. №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», згідно яких договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту (пункт 1.10). Пунктом 8 глави 2 розділу III даної Інструкції установлено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Таким чином, судом встановлено, що позивачем 06.12.2012р. було внесено на рахунок №26200423134200, відкритий за вказаним договором, суму в розмірі 40000,00 доларів США, що підтверджено квитанцією №115 від 06.12.2012р. та 39000,00 та 100,00 доларів США згідно заяви на переказ готівки №111 від 06.12.2012 року та №115 від 06.12.2012 року . Згідно п.1 додаткової угоди №1 від 03.07.2014р. до договору банківського вкладу «Активні гроші» №26200423134200 від 06.12.2012р., сторони підтверджують, що станом на 03.07.2014р. сума вкладу (без врахування %) за договором становить 45000,00доларів США. Згідно п.5 додаткової угоди, сторони домовилися, що банк здійснює виконання договору з урахуванням положень цієї додаткової угоди на загальну суму 45755,77 доларів США, в якості відшкодування шкоди в порядку та на підставі ст. 1172 ЦК України з подальшим правом відшкодування шкоди в порядку регресу від винних осіб, що будуть встановлені в ході кримінального провадження №12014230030000943. З пояснень відповідача судом встановлено, що банк визнає право позивача на зараховані 06.12.2012р. кошти в сумі 39100,00 доларів США, але не визнає право позивача на кошти, зараховані в цей же день у сумі 40000,00 доларів США, мотивуючи свою незгоду п. 4 додаткової угоди, згідно якої сторони підтвердили, що у вкладника відсутні будь-які вимоги, претензії будь-якого характеру (фінансові, моральні, інші) з приводу виконання Банком будь-яких умов договору. Суд вважає, що позивач у законний спосіб, скориставшись своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 31 ЦПК України зменшив розмір позовних вимог, після укладеної додаткової угоди № 1 до договору вкладу, оскільки банківська квитанція №115 від 06.12.2012 року свідчить про внесення на рахунок банку владу у розмірі 40000,00 доларів США, тоді як за первинно заявленими позовними вимогами обліковувалась сума вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) з правилами №26200423134200 USD на загальну суму 84100,00 доларів США. З огляду на те, що відповідачем визнано вклад позивача у розмірі 39100,00 доларів США, які відповідно до додаткової угоди повернуто вкладнику, то суд вважає законними вимогами позивача про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 40748,09 Доларів США з урахуванням відсотків, які не визнаються банком як вклад і на час розгляду справи не повернуті вкладнику. При цьому, суд враховує умову п. 5 додаткової угоди, згідно якої банк визнав вклад у доларах США у сумі 39100,00, крім того, сторони за цим договором визначили суму в розмірі 45755,77 доларів США як грошову компенсацію відшкодування шкоди, в порядку та на підставі ст. 1172 ЦК України, згідно ч.1 якої, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Разом із цим, суд оцінює пункт 4 додаткової угоди від 03.07.2014р. як такий, що не створює будь-яких наслідків для позивача чи відповідача, оскільки ані Правила (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб АТ «УкрСиббанк», ані Закон не містять правових підстав для виникнення у банку права власності на розміщені фізичною особою 06.12.2012 року грошові кошти у вигляді депозитного вкладу в порядку письмового засвідчення такої фізичної особи про відсутність будь-яких вимог чи претензій за договором вкладу. Доводи відповідача стосовно існування сумнівів щодо внесення саме позивачем 39000,00 доларів США, з тих підстав, що висновком судової почеркознавчої експертизи №2419 від 29.08.2014р., проведеної у вказаному кримінальному провадженні, встановлено, що підпис в заяві на переказ готівки №115 від 06.12.2012р. на вказану суму, виконаний не [PERSON], а іншою особою, суд оцінює критично, з огляду на п.1.2 розд.1 правил. Згідно п.1.2 роз.1 правил, при надходженні грошових коштів від іншої особи вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та підставність вимог позивача про стягнення з відповідача суми депозитного вкладу з урахуванням процентів в розмірі 40748,09 доларів США, з огляду на що позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про визнання недійсною додаткової угоди № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) з правилами №26200423134200 USD від 06 грудня 2012р., з підстав, встановлених ст. 233 ЦК України, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як зазначається у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9, тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Разом із цим, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що 03.07.2014р. він знаходився під впливом будь-якої з вказаних чи інших аналогічних за характером обставин, для усунення або зменшення яких, йому необхідно було укласти додаткову угода № 1 від 03.07.2014р. З огляду на що, позов в цій частині є недоведеним, а відтак задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Окрім цього, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1% від ціни позову але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ціна позову на час розгляду справи склала 481642,42 грн., (40748,09 дол. США *11,82 офіційний курс НБУ станом на 10.06.2014р.) тож судовий збір підлягає стягненню у сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial