Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого пояснив, що 21.02.2018 року наказом Комунальної установи «Рубіжанська центральна міська лікарня» № 54 позивачу оголошено догану за порушення правил трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку, оскільки він 10.01.2018 року на загальних зборах лікарів ображав працівників жіночої консультації, погрожував судовими тяжбами, не реагував на зауваження завідуючої, у зв`язку з чим були відмінені збори лікарів та 17.01.2018 року зірвав конференцію лікарів. Позивач з даним наказом не згоден, оскільки вважає, що не порушував правил трудової дисципліни та трудового розпорядку, крім того даний наказ не містить посилань на пункт правил внутрішнього трудового розпорядку та дисципліни, посилань на норми посадової інструкції. Крім того, за кожне порушення може бути застосоване одне дисциплінарне стягнення, а позивача притягнуто до відповідальності за два порушення вчинені в різні дні, а також в порушення вимог ч. 1 ст. 149 КЗпПУ у позивача не було відібрано пояснень щодо зазначених порушень трудової дисципліни. На підставі вищевикладеного, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Комунальної установи «Рубіжанська центральна міська лікарня» від 21.02.2018 року № 54 про оголошення йому догани та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 30\~000 гривень. Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також раніше надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, оскільки зазначив, що 29.01.2018 року на адресу головного лікаря КУ «РЦМЛ» надійшла колективна заява лікарів акушерсько-гінекологічної служби в якій зазначено, що 29.01.2018 року позивач в приміщенні жіночої консультації КУ «РЦМЛ» порушував норми трудової дисципліни, що перешкоджало нормальному функціонуванню гінекологічної служби РЦМЛ. Після отримання вказаної зави було створено комісію із працівників міської лікарні для з`ясування зазначених обставин, які в подальшому знайшли своє підтвердження та [PERSON] було 21.02.2018 року оголошено догану, від надання письмових пояснень з приводу зазначених дій позивач відмовився. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться\~\~в матеріалах справи, прийшов до наступного. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи, особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією паспорту громадянина України, посвідченням серія [NUMBER] від 10.03.2011 року та посвідченням серія [NUMBER] від 13.04.2009 року (а.с.3, 4) Наказом КУ «Рубіжанської Центральної міської лікарні» від 21.02.2018 року № 54 [PERSON] за порушення правил трудової дисципліни та внутрішнього трудового розпорядку на підставі заяви від 29.01.2018 року лікарів жіночої консультації, вдруге оголошено догану (а.с.5, 6, 42). В період з 29.01.2018 року по 12.02.2018 року [PERSON] перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності від 17.02.2018 року, Серія АГЮ № 649619 (а.с. 10). Скаргу С. [PERSON] 21.02.2018 року о 13-50 год. було ознайомлено з наказом КУ «Рубіжанської Центральної міської лікарні» від 21.02.2018 року № 54 «Про накладання дисциплінарного стягнення», що підтверджується актом від 21.02.2018 року, складеним юрисконсультом ЦМЛ Міхерєвим Р.В., діловодом [PERSON] та інспектором з в/о та б/в [PERSON] , в якому в свою чергу [PERSON] відмовився розписатися (а.с.27, 43). Відповідно до пояснень лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації [PERSON] та доповідної старшого акушера ж/к [PERSON] О [PERSON] від 17.01.2018 року, [PERSON] під час конференції в жіночій консультації 17.01.2018 року вів себе неадекватно, погрожував всім співробітникам заявити до суду, сперечався із завідуючою жіночої консультації [PERSON] на її прохання припинити безлад, [PERSON] кричав та не реагував на її зауваження (а.с.28, 29-30). Згідно із\~ст. 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до\~вимог ст.\~147\~КЗпП України\~та п.\~27 Розділу VII Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центральної міської лікарні м. Рубіжне, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Статтею 148\~КЗпП України\~та п.\~29\~Розділу VII\~Правил внутрішнього\~трудового розпорядку\~для працівників\~Центральної міської\~лікарні м.\~Рубіжне передбачено,\~що дисциплінарне\~стягнення застосовується\~власником або\~уповноваженим ним\~органом безпосередньо\~за виявленням\~проступку,\~але не\~пізніше одного\~місяця з\~дня його\~виявлення,\~не рахуючи\~часу звільнення\~працівника від\~роботи у\~зв`язку\~з тимчасовою\~непрацездатністю або\~перебування його\~у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Так з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви лікарів жіночої консультації від 29.01.2018 року (а.с. 6, 42) відносно позивача, за порушення правил трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку в місячний строк, як того вимагає ст. 148 КЗпП України та п.29 Розділу VII Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центральної міської лікарні м. Рубіжне, а саме 21.02.2018 року було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.5). Однак в ст. 149 КЗпП України та п. 30 Розділу VII Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центральної міської лікарні м. Рубіжне, зазначено, що до застосування\~дисциплінарного стягнення\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~зажадати від\~порушника трудової\~дисципліни письмові\~пояснення. За\~кожне порушення\~трудової дисципліни\~може бути\~застосовано лише\~одне дисциплінарне\~стягнення. При\~обранні виду\~стягнення власник\~або уповноважений\~ним орган\~повинен враховувати\~ступінь тяжкості\~вчиненого проступку\~і заподіяну\~ним шкоду,\~обставини,\~за яких\~вчинено проступок,\~і попередню\~роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни суду необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені\~статтями 147-149\~КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи відібрав власник або уповноважений ним орган від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Так з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту від 21.02.2018\~року складеного\~юрисконсультом ЦМЛ\~Міхерєвим Р.В.,\~діловодом [PERSON] \~та інспектором\~з в/о\~та б/в\~ [PERSON] Н.В.(а.с.27,\~43),\~позивача ознайомлено\~з вказаним\~наказом та\~останній відмовився\~його отримати,\~однак в\~матеріалах справи\~відсутні докази, що до застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] йому було запропоновано надати письмові пояснення з приводу порушення ним трудової дисципліни, а також не має підтвердження, що він відмовився давати такі пояснення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасувати наказу Комунальної установи «Рубіжанська центральна міська лікарня» № 54 від 21.02.2018 року про оголошення [PERSON] догани підлягають задоволенню. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то\~відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 30\~000,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки до суду не надано належних доказів душевних страждань позивача, приниженості честі та гідності, існування факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань які він поніс та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків.

Outcome: partial