Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52463,32 грн. за кредитним договором № б/н від 22.01.2013. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2013 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 22.01.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 25 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач стверджує,що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. У позові АТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що вищезгадані Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його клієнтам, а підпис відповідачем заяви-анкети є приєднанням до даного договору. На думку позивача, свідченням визнання відповідачем договору також є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідно до рахунку заборгованості, наданого банком, заборгованість за кредитом відповідача виникла з 21.11.2017. Також, позивач роз`яснює, що заборгованість у сумі 52463,32 грн. складається з наступного: 23700,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10904,64 - нараховано відсотків за користування кредитом; 14883,71 грн. - нарахована пеня; штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина; 2474,44 грн. - процентна складова. Крім того, позивач вказує на те, що банком було надано відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування та інструменти передбачені Договором, а саме можливість поповнення картрахунку шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Ухвалою суду від 10.12.2018 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копія ухвали про відкриття провадження направлялась відповідачу 22.01.2019. Відповідач відзиву не подав. Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до висновку позовну заяву задовольнити частково з наступних підстав. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що Договір про надання банківських послуг між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений, про що свідчить підписання відповідачем заяви-анкети та використання кредитних коштів. Відповідно до Розрахунку заборгованості у період з 21.11.2017- 04.12.2017 позивачем було використано кредитні кошти у сумі 24998,68 грн. Починаючи з 21.11.2017 відповідач періодично вносив малі суми на погашення заборгованості. На момент подання позову сума заборгованості за тілом кредиту становить 23700,53 гривень. Отже, зобов`язання за договором мають бути виконані, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та визначених відсотків як плати за отримані кошти. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила банківських послуг, які діяли для всіх, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказані Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, ці Умови і правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Проаналізувавши підстави звернення до суду, норми цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, положення договору, суд дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг не можуть бути враховані при визначенні прав та обов`язків сторін кредитного договору, оскільки не підписані позичальником. Таким чином, позовні вимоги щодо сплати позивачем нарахованих банком штрафів та пені, які базуються лише на Умовах та правилах надання банківських послуг не є обґрунтованими та не можуть бути задоволені, а тому, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦК України суд розподілив судові витрати між сторонами. На підставі викладеного

Outcome: partial