Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив виділити в натурі зі спільної сумісної власності у житловому будинку літ. Г-4 на ІV поверсі нежитлове приміщення №1, площею 74,8 кв.м, у житловому будинку літ. Г-4 на ІV поверсі нежитлове приміщення №2, площею 92,9 кв.м, № ІІ сходова клітина, площею 11,4 кв.м, всього загальною площею 179,1 кв.м, під літ. Г-4 у підвалі нежитлове приміщення №І, площею 84,3 кв.м, г2 вхід в підвал, за адресою: [ADDRESS] та визнати права власності у житловому будинку літ. Г-4 на ІV поверсі на нежитлове приміщення №1, площею 74,8 кв.м, у житловому будинку літ. Г-4 на ІV поверсі на нежитлове приміщення №2, площею 92,9 кв.м, № ІІ сходова клітина, площею 11,4 кв.м, всього загальною площею 179,1 кв.м, під літ. Г-4 у підвалі на нежитлове приміщення №І, площею 84,3 кв.м, г2 вхід в підвал, за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що є власником квартири [ADDRESS], а також є власником 32/100 часток, 28/100 часток, 40/100 часток квартири [ADDRESS]. Вказані квартири обслуговує та несе затрати з їх утримання. В цьому ж будинку є допоміжні приміщення підвал та горище, які знаходяться у сумісній власності та на які інші співвласники надали письмовий дозвіл на їх відокремлення та в його повне користування та розпорядження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з'явився в судове засідання, підтвердив свою згоду на виділення зі спільного майна позивачу частки та не заперечував проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник третьої особи Житлово-експлуатаційного управління №1 Бабушкінського району в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб згідно ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 16.10.2003р. (а.с.9-10). Також позивачу належать 32/100 часток, 28/100 часток та 40/100 часток квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2005р., від 08.09.2005р. та від 19.07.2006р. відповідно (а.с.14, 16). Вказані квартири позивач обслуговує, сплачує комунальні платежі та несе всі затрати з їх утримання. Відповідно до ст.10 п.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992, № 2482-XII, з урахуванням змін станом на 18.11.1997 р., власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (комори, горища, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Після приватизації жилих приміщень у будинку співвласникам вказані допоміжні приміщення у власність не передавались, право власності за будь-якими особами на них не реєструвалося. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року ( N 4-рп/2004 Справа N 1-2/2004) пункту 1.3. питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Крім того, власники квартир багатоквартирних житлових будинків, являються власниками допоміжних приміщень будинку. Враховуючи, що допоміжні приміщення знаходяться у сумісній власності, позивач отримав нотаріально завірений письмовий дозвіл від інших співвласників житлового будинку - відповідачів, на відокремлення підвалу та горища для послідуючого володіння, користування та розпорядження ними в своїх цілях (а.с. 24-27). Позивач замовив та отримав Технічний висновок по інструментальному обслідуванню будівельних конструкцій частини житлового будинку по [ADDRESS], складеного 22.08.2011р. ТОВ «Петра Плюс» (ліцензія АВ №313942 від 23 лютого 2007р., дійсна до 23 лютого 2012р.), зокрема рекомендації для нормальної експлуатації реконструйованої частини будинку. Позивач [PERSON] терміново провів реконструкцію горища, оскільки воно знаходилось в стані, що потребує ремонту. В будинку [ADDRESS], що знаходиться під горищем порушилась стеля, тому позивач був вимушений виконати ремонт та укріплення будівлі, що були вкрай необхідні та не могли бути відкладені в зв'язку з постійним розрушенням та несприятливими погодніми умовами. Таким чином, позивач здійснив самовільне переобладнання та реконструкцію нежитлового приміщення. В ході збору доказів по справі, позивач згідно ухвали Бабушкінського районного суду від 04.10.2011р. (а.с.28 ) оформив замовлення на виконання технічної інвентаризації об'єкта, на який просить визнати право власності, та отримав технічний паспорт від 24.10.2011р. на нежитлові приміщення №1,2 І, ІІ за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта нежитлові приміщення в будинку літ. Г-4, підвал І складається з: 1- коридор, площею 11,7 кв.м, 2- сарай, площею 27,6 кв.м, 3- сарай, площею 10,4 кв.м, 4- сарай, площею 8,3 кв.м, 5- підвал, площею 4,9 кв.м, 6- підвал, площею 21,4 кв.м. Усього по прим. №І загальна площа 84,3 кв.м. Відповідно до технічного паспорта нежитлові приміщення в будинку літ. Г-4, поверх ІV складаються з: приміщення №1: 1- приміщення, площею 36,5 кв.м, 2- приміщення, площею 13,1 кв.м, 3- приміщення, площею 12,1 кв.м, 4- приміщення, площею 5,1 кв.м, 5-приміщення, площею 1,5 кв.м, 6- приміщення, площею 4,0 кв.м., І лождия, площею 2,5 кв.м., усього по приміщенню №1 загальна площа 74,8 кв.м; приміщення №2: 1- приміщення, площею 50,9 кв.м, 2- приміщення, площею 11,5 кв.м, 3- приміщення, 15,7 кв.м, 4- приміщення, площею 7,5 кв.м, 5-приміщення, площею 2,7 кв.м, І- лоджия, площею 2,5 кв.м, ІІ- лоджия, площею 2,1 кв.м, усього по приміщенню №2 загальна площа: 92,9 кв.м.; ІІ сходова клітина, площею 11,4 кв.м. Усього по приміщенню №1, №2, №ІІ загальна площа 179,1 кв.м, в тому числі загальна 160,6 кв.м, основна площа 160,6 кв.м, допоміжна 11,4 кв.м, площа літніх приміщень 7,1 кв.м. Згідно висновку про інструментальне дослідження будівельних конструкцій у житловому будинку літ. Г-4 на ІV поверсі нежитлового прим. №1, №2 ІІ у підвалі нежитлове приміщення №І, г2 вхід в підвал, за адресою: [ADDRESS], складеного 07.11.2011р. ТОВ «Петра Плюс», ліцензія АВ № 313942 від 23 лютого 2007 р., дійсна до 23 лютого 2012р., основні несущі конструкції (фундаменти, стіни, перекриття) находяться в задовільному стані (категорія К ІІ), а перепланування приміщення підвалу та нежитлових приміщень не вплинуло на конструктивну схему будинку і стан його несущих конструкцій. У відповідності до ст. 319 Цивільного кодексу України - власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Власник не вправі використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України - право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 376 ЦК право власності на самовільне будівництво визнається за особою, що здійснила будівництво, якщо це майно не порушує права інших осіб. Особа, здійснивши самовільне будівництво не набуває права власності на нього й не вправі їм розпоряджатися. Право власності на самовільно збудоване нерухоме майно може бути визнано за рішенням суду. Згідно до пункту 10 додатка 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002 року N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445 - рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, є правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. З урахуванням технічного висновку за результатами обстеження нежитлових приміщень позивача у відповідності до загальних засад цивільного законодавства встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність приміщення до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. Таким чином, приміщення з усіма її складовими частинами є прийнятою до експлуатації та не потребує іншого проведення дослідження готовності до експлуатації - прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації. Беручи до уваги всі надані та добуті докази, а також враховуючи те, що позивач отримав письмовий дозвіл співвласників будинку [ADDRESS], про передачу у власність допоміжних приміщень із загальної сумісної власності, суд не вбачає у спірних правовідносинах порушень прав інших осіб, а отже позивач вправі володіти та користуватися ними і ставити питання про виділення належної частки в натурі та визнання права власності, тому даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved