Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до Мар'їнського районного суду із позовною заявою, в якій просила суд встановити, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON][INFO], та [PERSON], [INFO], померлого [INFO] року; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30 липня 1997 року виданий на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3465 га, розташовану на території Катеринівської сільської ради за адресою: [ADDRESS], за правилами спадкування за законом; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що складається з: житлового будинку А-1 з прибудовою а1, тамбуром а' 1 (загальна площа будинку - 73,2 кв.м, жила площа - 50,6 кв.м) з господарсько-побутовими будівлями: літня кухня Б1 з тамбуром б1, гараж В1, гараж Г1,сарай Л1, сарай Н1, душ Д1, свердловина р, сарай Е1, сарай К1,сарай С1, погріб П1, вбиральня Т1, ворота, огорожа, зареєстроване за [PERSON], померлим [INFO] року, на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння виданого 30 червня 1989 року головою Катеринівської сільськї ради, за правилами спадкування за законом. Від Позивача до суду надійшла заява, у якій вона вказує, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Від Відповідачів надійшли заяви в яких зазначено, що проти задоволення позовних вимог вони не заперечують та просять розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши надані позивачами докази, матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У той же час Відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог, про що свідчать заяви . Статтею 527 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Зокрема, відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. [PERSON] (дружина спадкодавця) та діти [PERSON] (син), [PERSON] (донька), є спадкоємцями першої черги за законом. На підставі ст.549 Цивільного кодексу Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На день смерті спадкодавця разом з ним проживав позивач та [PERSON] Після відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON], фактично вступили у володіння спадковим майном, на відміну від [PERSON]. З метою оформлення правовстановлюючих документів на свою частку у спадковому майні 31 березня 2014 року [PERSON] звернулася до Управління Держземагенства у Мар'їнському районі Донецької області. Після звернення йому стало відомо, що його мати - Відповідач 1, без відома позивача отримала державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 30 липня 1997 року. У відповідності з вимогами ст.30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни України - спадкоємці громадян, яким за рішеннями органів місцевого самоврядування передано безоплатно у власність земельні ділянки відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», мають право на безоплатні оформлення та видачу їм державних актів на право власності на земельні ділянки. Питання безоплатного оформлення та видачі спадкоємцям державних актів на право власності на земельні ділянки здійснюється за умови: відсутності спору між спадкоємцями; відсутності серед спадкоємців іноземних громадян; у випадку, коли нерухоме майно, яке розміщено на успадкованій земельній ділянці, є власністю спадкоємця (спадкоємців) і не відчужувалося іншим особам. Разом з тим, відповідно до Цивільного кодексу України спадкування відбувається за законом, за заповітом або за спадковим договором. У випадку спадкування за законом спадкоємець (спадкоємці) подає заяву про виготовлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку. До заяви додається копія свідоцтва про право на спадщину (на інше майно). У зазначеному свідоцтві зазначається, що майно успадковується спадкоємцем повністю або в певних частинах. Якщо повністю - державний акт видається на таку особу, у випадку успадкування частини майна, із заявою мають звернутися всі спадкоємці та отримати у спільну часткову власність земельну ділянку, передану у власність спадкодавцю за рішенням місцевої ради згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92. При цьому технічна документація із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку (далі - технічна документація), виготовляється безкоштовно. Отже, в теперішній час право власності на земельну ділянку, передану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,3465 га розташовану на території Катеринівської сільської ради за адресою: [ADDRESS]. зареєстровано за [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30 липня 1997 року. Жоден з спадкоємців першої черги за законом у встановлений ст.549 Цивільного кодексу Української РСР, шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися. Зазначене сталося внаслідок їх юридичної необізнаності. На підставі ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до вимог ст. 393 Цивільного кодексу України, Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Викладені мною обставини підтверджуються доданими до заяви документами. Отже, вищенаведені докази підтверджують право власності на домоволодіння і земельну ділянку, які в порядку спадкування перейшло до позивача. Одначе, насамперед для отримання позивачем майнових прав слід визнати державний акт на право приватної власності на землю - недійсним. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Аналізуючи викладене , беручи до уваги надані докази, та викладені обставини суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та надані докази, на підставі ст. ст. 16, 377, 392,1261, 1268, 1270,1297,1299,1301 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved