Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що\~все службове та відомче житло, яке перебуває в смт. Десна призначено для проживання у ньому військовослужбовців Деснянського гарнізону та працівників ЗСУ. Житловим фондом селища Десна розпоряджається Остерська КЕЧ. [PERSON] під час проходження служби у Деснянському гарнізоні військовій частині [NUMBER] отримав жиле приміщення у відомчому житлі Міністерства Оборони України за адресою: [ADDRESS] , де й прожив разом з членами сім`ї - дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . Дане житлове приміщення було надано для тимчасового проживання на період проходження служби відповідача та членам його сім`ї. Відповідно до рішення Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області № 111 від 29.12.2009, будівлі № 1/572 наданий статус «сімейного гуртожитку» і присвоєна поштова адреса [ADDRESS] . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) № 206 від 17.08.2015, [PERSON] був направлений для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини [NUMBER] м. Чернігів. Вказує, що члени сім`ї [PERSON] підлягають виселенню у зв`язку з тим, що особа яка отримала житло звільнена з військової частини [NUMBER] (в умовах особливого періоду польова пошта [NUMBER] ) та переведена для проходження військової служби у іншу військову частину. Квартиронаймач [PERSON] не проживає у сел. Десна Козелецького району Чернігівської області не проходить у даному селищі Десна Чернігівської області військову службу та відповідно до актів обстеження житлового приміщення впродовж тривалого періоду не використовує вказане житло за призначенням. Зазначає, що все службове та відомче житло, яке перебуває у сел. Десна Козелецького району Чернігівської області призначено для проживання у ньому військовослужбовців Деснянського гарнізону та працівників ЗСУ. Перешкод в проживанні відповідачу ніхто не чинив. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 24.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. 27.01.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 14.02.2020 позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 17.02.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви,\~ останній просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти\~ винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Судова повістка, що направлялась на її адресу за зареєстрованим місцем проживання, не була отримана відповідачем у зв`язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Крім того, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 14-507 цс 18 від 12 грудня 2018 року. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області № 111 від 29.12.2009 року будівлі № 1/572 наданий статус «сімейного гуртожитку» і присвоєна поштова адреса [ADDRESS] (а.с.13). [PERSON] під час проходження служби у Деснянському гарнізоні військовій частині [NUMBER] отримав жиле приміщення у відомчому житлі Міністерства Оборони України за адресою: [ADDRESS] разом з членами сім`ї, а саме дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , що підтверджується довідкою про забезпечення житлом № 217 від 05.03.2019 (а.с.10). Відповідно до довідки Остерської КЕЧ № 162 від 03.04.2019 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 2 особи - [PERSON] та [PERSON] . На [PERSON] відкрито особовий рахунок за даною адресою (а.с.7) Відповідно до статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною четвертою статті 9\~ЖК Української\~РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку) (ч. 1 ст. 66 ЖК України). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ч. 1 ст. 67 ЖК України). Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР (ст. 68 ЖК України). Відповідно до актів обстеження житлового приміщення від 15.01.2019 та 20.04.2019 в квартирі [ADDRESS] квартиронаймачі [PERSON] та [PERSON] не проживають близько чотирьох років. Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2015 [PERSON] був направлений для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини [NUMBER] м. Чернігів, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) № 206 від 17.08.2015 (а.с.17). Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що нормами законодавства встановлені обов`язки особи, яка користується житловим приміщенням сплачувати комунальні послуги, утримувати житло в належному для проживання стані. При цьому право користування наданим для проживання житлом не є абсолютним та обмежується нормами законодавства необхідністю його фактичного використання особами, яким воно надане за призначенням для проживання. Так, наданими позивачем доказами підтверджується факт не використання житла відповідачем за призначенням протягом строку, встановленого положеннями ст. 72 ЖК України, яким є складений у відповідності до норм законодавства акт посадових осіб органу, на який покладено обов`язок обслуговування житлового фонду. При цьому, доказів поважності причин не використання житла, відсутності особи за місцем реєстрації протягом шестимісячного строку суду не надано. За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача у наданому спірному житловому приміщенні понад 6 місяців, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке не проживання, - наявні підстав для визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Внаслідок викладеного суд вважає, що відповідачем втрачено права користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 2102,00 грн.

Outcome: approved