Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Мотивував свої вимоги тим, що він є власником 1/9 частини квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що починаючи з січня 2014 року відповідач [PERSON] почала йому перешкоджати у праві проживати в зазначеній квартирі, а в лютому 2014 року змінила замки у квартирі, у зв'язку з чим він повністю позбавлений можливості потрапити до квартири. З урахуванням того факту, що він є власником зазначеної квартири нарівні з відповідачем, позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні майном, а саме квартирою [ADDRESS]. Вселити його у зазначену квартиру та зобов'язати відповідача передати йому правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача зазначаючи до початку розгляду справи по суті, що [PERSON] подано усі докази, просила суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. В ході розгляду справи представником відповідача було надіслано до суду клопотання про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки такі є співвласниками квартири [ADDRESS]. При вирішенні такого клопотання представник позивача вважав, що таке підлягає задоволенню і зазначені у клопотанні особи повинні бути залучені до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Треті особи які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать письмові повідомлення про вручення судових повісток. Заслухавши представника позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено факту наявності у нього правовстановлюючого документу на 1/9 частину квартири [ADDRESS]. З матеріалів висновку по заяві [PERSON] наданого останньому посадовою особою - ДІМ Голосіївського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенантом міліції Вовк С.М. вбачається, що власником 2/9 частин квартири [ADDRESS] є [PERSON], а власником 7/9 частин - [PERSON] Зазначені відомості суперечать особистим твердженням позивача та викладені у формі припущень. Представник позивача не скористався своїм правом на заявлення клопотання про забезпечення доказів у відповідності до ч. 1 статті 134 ЦПК України та ч. 1 статті 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом, перед початком розгляду справи по суті було роз'яснено сторонам обов'язок подання доказів до початку розгляду справи по суті, що прямо передбачено чинним Цивільним процесуальним кодексом України. Суд вважає необхідним зауважити, що надання/ненадання доказів є правом, а не обов'язком сторони, яка обґрунтовує конкретні позовні вимоги. Крім того, на погляд суду саме по собі єдине звернення позивача до органів МВС про неможливість потрапити у квартиру, право на частину якої як зазначає останній у нього існує, не свідчить про наявність перешкод у користуванні такою квартирою зі сторони відповідача. В той же час, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] знаходяться у відповідача і такі підлягають витребуванню від останньої. Дане твердження ґрунтується на припущеннях і не може бути взято судом до уваги. Будь-яких інших доказів, які б доводили факт того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], а так само безпідставно утримує у себе правовстановлюючі документи позивача, суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які останній посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки таких доказів в ході судового засідання позивачем надано не було. Твердження позивача в обґрунтування позовних вимог, щодо наявності його права на вселення у зазначену квартиру а так само наявність перешкод у користуванні квартирою з боку відповідача, судом не беруться до уваги, оскільки такі суперечать матеріалам справи та не доведені будь-якими належними та допустимими доказами і викладені представником позивача у формі припущень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Твердження представника позивача в обгрунтування позову, крім його пояснень, не підтверджені жодними доказами, а також не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи, а тому не беруться судом до уваги і такі обставини встановлені в судовому засіданні не дають суду законних підстав для задоволення позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю. Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed