Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 17.03.2020 року о 17 год.00 хв. в м. Біла Церква по вул.Леваневського, 40 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу «Daewo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , відповідач по справі, та автомобіля «DAF» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок цієї ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП сталася з вини відповідача, що встановлено постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 10.04.2020 року у справі 357/3085/20. Відповідно до цієї постанови [PERSON] на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована згідно Полісу АМ 008838097 в ПрАТ «СК «Уніка», у зв`язку з чим ПрАТ «СК «Уніка» сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 10 077 грн. 23 коп., з врахуванням франшизи. Оскільки винним в скоєні дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] , позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь, суму страхового відшкодування у розмірі 10 077 грн. 23 коп., і судові витрати по справі. Ухвалою судді від 02.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, засобами електронного зв`язку направив заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, за наявними матеріалами справи, позов підтримали, заперечень щодо заочного розгляду справи не подали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 17.03.2020 року о 17 год.00 хв. в м. Біла Церква по вул.Леваневського,40 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу «Daewo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , відповідач по справі, та автомобіля «DAF» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок цієї ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 10.04.2020 року №357/3085/20, винним в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] притягнено його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п.2.3. б, 12.1, 12.3 ПДР. Постанова набрала законної сили 21.04.2020 року (а.с.6, 7). Також, відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 17.04.2020 року №357/3057/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, піддано штрафу і позбавлено прав керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 27.04.2020 року (а.с. 4,5). Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду. З матеріалів справи вбачається, що станом на момент ДТП автомобіль «Daewo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» згідно Полісу АМ 008838097. (а.с.8). Вказана подія була визнана позивачем страховим випадком, що підтверджується звітом № 3733 від 10.06.2020 року, страховим актом №00348910 від 01.07.2020 року. Позивачем на підставі умов договору страхування та страхового акту, визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 10 077 грн. 23 коп. (а.с.12-14, 16). При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. Відповідно до пункту 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається з копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 10.04.2020 року №357/3085/20 та 17.04.2020 року №357/3057/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є правомірною підставою для звернення страховика з даною вимогою до відповідача у відповідності до пункту 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем в спростування доводів позивача доказів не надано, правом на подання відзиву останній не скористався, будь-яких клопотань та заперечень не надав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 грн., які у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved