overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду 11.06.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 2259,86 грн., посилаючись на те, що відповідач згідно з договором № 002-16092-040112 від 04.01.2012 року отримав кредит від ТОВ «Дельта Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору, позивач вимагає виконання боргових зобов'язань у повному обсязі, тобто сплати суми отриманого кредиту та інші виплати, передбачені цим договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором № 002-16092-040112 від 04.01.2012 року отримав кредит в сумі 1894,00 грн. від ТОВ «Дельта Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з терміном користування до 03.07.2012 року. Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав. Так, станом на 08.04.2014 року сума заборгованості за кредитом складає 2259,86 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду 11.06.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до договору № 004-16065-310707 від 31.07.2007 року [PERSON] було надано кредит у сумі 1499,00 грн. на придбання певного майна/послуг. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 004-16065-310707 від 31.07.2007 року [PERSON] було надано кредит у сумі 1499,00 грн. на придбання певного майна/послуг. Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1499 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 26903656 від 31.07.2007 року. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» на 31.07.2007 року до відповідача складають 1883 грн. 62 коп., які складаються з наступного : Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

позивач звернувся до суду 11 липня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 11 вересня 2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Сімейно-шлюбні відносини припинені між ними з червня 2015 року, разом вони не мешкають та не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання шлюбу є втрата між ними взаєморозуміння, різниця поглядів на взаємовідносини у сімї. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с.21). Відповідач [PERSON] про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 15, 24) Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 вересня 2004 року у Довгинцівському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 378 (а.с. 22 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 23 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач належним чином повідомлена про дату розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, заперечення проти позову не надала, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

позивач звернувся до суду 11 лютого 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 19 жовтня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою на протязі останнього року сімейного життя поступово погіршувалися, що призвело до їх фактичного припинення між ними. Дружина не приділяє уваги сім'ї, вони не спілкуються та на протязі останніх трьох місяців проживають окремо, оскільки відповідачка почала підтримувати відносини з іншим чоловіком. Шлюб між ними носить формальний характер, вони не ведуть спільного господарства, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 18). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 14 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 жовтня 2002 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 506 (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду 11 січня 2014 року з даним позовом, посилаючись на те, що він разом з відповідачем, який є його рідним братом по матері , зареєстровані у квартирі за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті свого батька та позбавлення матері батьківських прав в період з 2004 року по 2006 рік перебував у Горлівському дитячому будинку . У 2000 році відповідач покинув вищевказану квартиру і виїхав за межі м. Горлівка до теперішнього часу відомостей, щодо його місце перебування не надходило , особисте майно в квартирі відсутнє , комунальні платежі з 2000 року не сплачує. В зв'язку з тим, що відповідач не мешкає в зазначеній квартирі без поважних причин понад шести місяців , просить визнати його втратившим право користування житловим приміщенням . В судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позову з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, про час та розгляд справи повідомлявся належним чином, суд ухвалив заслухати справу за відсутності відповідача з винесенням заочного рішення у відповідності зі ст. 169 п.4 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з довідки з КП «Східнй » ( а. с. 5) в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач , батьки позивача [PERSON], [PERSON] померли, про що свідчать копії свідоцтв про їх смерть ( а. с. 12-13) . В актах обстеження у складі комісії ( а. с.7-8 ) зазначено, що відповідач за адресою [ADDRESS] не мешкає з 2000 року по теперішній час , його особисті речі відсутні. Допитані судом свідки -[PERSON], [PERSON], кожен окремо суду показали, що позивача знають з дитинства , він мешкає за адресою [ADDRESS] один , його брат, який є відповідачем по справі у 2000 році поїхав до Москви з того часу до теперішнього про нього нічого невідомо. Особисті речі в квартирі відсутні . Відповідно до ст. 163 ЖК України , у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків , встановлених частиною першою , пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно ст. 71 ЖК України , при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд вважає ,оскільки, відповідач не мешкає без поважних причин за адресою [ADDRESS] , заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 71, 72, 127, 130, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

позивач звернувся до суду 11 січня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 12 червня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились з серпня 2015 року в зв'язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення сімейного господарства. Вони мешкають окремо та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 8). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 16 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис № 11 (а.с.6 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 17, 17 зворот - копії свідоцтв про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду 12.01.2016 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 серпня 2014 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Однак він працює,хронічними захворюваннями не страждає,інвалідом,пенсіонером не є. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, в розмірі ? частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, прохає справу слухати у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що з 22.08.2014 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON].(а.с.9). Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], батьком якого являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 10). Як зазначив позивач в своєму позові, син постійно мешкає з нею та знаходиться її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач є працездатним, працює експедитором на оптовій базі «Beer» у м.Лозова Харківської області, інших дітей не має; позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте її доходу не достатньо для належного забезпечення матеріального становища дитини, тому відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду 12.05.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1101,65 грн., посилаючись на те, що відповідач згідно з договором № 006-16020-020408 від 02.04.2008 року отримав кредит від ТОВ «Дельта Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору, позивач вимагає виконання боргових зобов'язань у повному обсязі, тобто сплати суми отриманого кредиту та інші виплати, передбачені цим договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором № 006-16020-020408 від 02.04.2008 року отримав кредит в сумі 1488,00 грн. від ТОВ «Дельта Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з терміном користування до 01.04.2009 року. Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав. Так, станом на 20.03.2014 року сума заборгованості за кредитом складає 1101,65 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду 12.05.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до договору № 001-16118-020508 від 04.03.2008 року [PERSON] було надано кредит у сумі 4283,00 грн. на придбання певного майна/послуг. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 001-16118-020508 від 04.03.2008 року [PERSON] було надано кредит у сумі 4283,00 грн. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача станом на 27.02.2014 року складають 1903 грн. 09 коп., які складаються з наступного : - заборгованість за сумою кредиту: 1814,24 грн.; - заборгованість за відсотками: 88,85 грн.; - заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved