Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 12 серпня 2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу в них [INFO] народилась донька [PERSON], яка проживає з матірю. Під час подружнього життя зясувалось, що вони мають протилежні погляди на життя та сімейні цінності. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства з початку 2017 року. На теперішній час спорів щодо поділу майна та місце проживання дитини між ними не має. У звязку з вищевикладеним, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала суду заяву згідно з якою вона просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала в повному обсязі та наполягала змінити їй прізвище на дівоче «[PERSON]». Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 456 (а.с. 5) 12 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 136 (а.с. 6), [INFO] в них народилась донька [PERSON], батьком якої записаний позивач по справі, а відповідач матірю. Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин стали протилежні погляди на життя та сімейні цінності. Сторони не підтримують шлюбних відносин з початку 2017 року, у звязку з чим їхній шлюб носить формальний характер і його подальше збереження є неможливим. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. В силу ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дитини подружжя не має, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved