Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним позовом, згідно якого та доданих до нього уточнень пояснив, що 23.01.2018 року від відповідача отримав лист з пропозицією підписати угоду про розстрочення виконання грошового зобовязання, в якій зазначено, що його борг за травень липень 2015 року за надання послуг водопостачання складає 4\~226,48 грн., а також йому в цей час було відмовлено у субсидії через наявність боргів за питну воду. Відповідач на запит позивача, стосовно зазначеного боргу надав відповідь, в якій пояснив, що у жовтні 2014 року позивач уклав договір на надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, крім того у нього мається земельна ділянка 821 кв. м. У разі відсутності приладів обліку води оплата за послуги нараховується по нормам споживання - по централізованому постачанню холодної води і водовідводу в розрахунках на одного чоловіка і на ведення особистого підсобного господарства, оскільки прилад обліку був установлений позивачу 31.07.2015 року, то нарахування за послуги водопостачання та водовідведення в поливний сезон, а саме з 01.05.2015 року по 31.07.2015 року проводилися по нормам споживання, однак позивач зазначає, що питна вода за його місцем проживання не підведена для поливу земельної ділянки, оскільки полив здійснюється технічною водою, яка постачається з заводу «Зоря». Також позивач стверджує, що зовсім не користується своєю земельною ділянкою, оскільки є інвалідом першої групи та майже зовсім не бачить, крім того на той час, коли утворилась заборгованість, на його утриманні знаходилася покійна дружина, яка хворіла раком та не вставала з ліжка, а в договорі № 9742, укладеному між позивачем та відповідачем 08.10.2014 року, не зазначено, що він використовує питну воду для поливу присадибної ділянки, а лише вказано, що він використовує питну воду для їжі та водовідведення, та зазначені розцінки для цих потреб. Додатково позивач зазначив, що відповідач до 23.01.2018 року жодного разу не повідомляв його про зазначену вище заборгованість, як того вимагає закон. У звязку з вищевикладеним, позивач просив суд зобовязати відповідача виключити суму заборгованості за надання послуг з водовідведення та водопостачання у розмірі 4 230,99 грн. з його особистого рахунку № 9742 за період з 01.05.2015 року по 31.07.2015 року. Крім того, позивач просив перерахувати нарахування за питну воду за червень 2018 року у розмірі 724,80 грн. та за червень 2018 року у розмірі 264,10 грн. виключно по показникам лічильника, однак в подальшому відмовився від зазначеної вимоги. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, раніше в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, раніше в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила, що позивач проживає за адресою: [INFO] з 23.10.1987 року. Між сторонами 08.10.2014 року укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 9742, при укладанні якого були представлені документи на земельну ділянку площею 821 кв.м. Оскільки за вказаною адресою було встановлено прилад обліку води лише 31.07.2015 року, то нарахування за водопостачання та водовідведення в поливний сезон 2015 року нараховувались за нормами споживання з 01.05.2015 року по 30.07.2015 року 225 л/добу на одного жителя і 12 л/добу на 1 кв.м. поливної площі, у звязку з чим заборгованість за період з 01.05.2015 року по 30.07.2015 року склала 4\~763,73 грн., в тому числі полив 4\~230,99 грн. Суд, заслухавши думку учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], є інвалідом першої групи загальне захворювання через безстрокову втрату зору, що підтверджується копією паспорту та довідкою до акту огляду МСЕК Сер. 2-20СМ № 111054 від 08.09.2009 року (а.с.4, 14, 38). Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок особистого житлового фонду, квартира разом з земельною ділянкою площею 821 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7). Згідно зворотних відомостей від 26.12.2017 року, 24.10.2018 року по о/р 9742 борг [PERSON] за водопостачання та водовідведення за травень-липень 2015 року становить 4\~541,61 грн.(а.с.8, 66). 08.10.2014 року між [PERSON] та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 9742 (а.с. 12, 78). На звернення [PERSON] від 31.01.2018 року листом Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради від 15.02.2018 року № 15/383 повідомлено, що 08.10.2014 року укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення з [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, [ADDRESS], при укладанні якого була також врахована земельна ділянка площею 821 кв.м. Оскільки за вказаною адресою було встановлено прилад обліку води лише 31.07.2015 року, то нарахування за водопостачання та водовідведення в поливний сезон 2015 року нараховувались за нормами споживання з 01.05.2015 року по 30.07.2015 року 225 л/добу на одного жителя і 12 л/добу на 1 кв.м. поливної площі, у звязку з чим заборгованість за період з 01.05.2015 року по 30.07.2015 року склала 4\~763,73 грн., в тому числі полив 4\~230,99 грн. (а.с.10). Актом від 29.01.2018 року, який підписано сусідами та відповідальною за збирання коштів за споживання технічної води для полива огородини на присадибній ділянці встановлено, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] не саджає городину на присадибній ділянці, яка мається біля його будинку з 2001 року по теперішній час та не використовує ні технічну ні питну воду для полива присадибної ділянки (а.с.11). 18.01.2018 року Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради направлено на адресу [PERSON] угоду про розстрочення виконання грошового зобовязання від 02.01.2018 року, яку останній не підписав (а.с.13). [PERSON] померла 28.07.2016 року через дифузний кардіосклероз, що підтверджується довідкою про причину смерті № 50 від 29.07.2016 року, свідоцтвом про смерть, виданим Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 29.07.2016 року, актовий запис № 581 (а.с.39, 40). Згідно зворотної відомості від 19.10.2018 року по о/р 9742, борг [PERSON] за водопостачання та водовідведення станом на жовтень 2018 року становить 4\~371,39 грн.(а.с.65, 66). Актом обстеження внутрішньої водопровідної мережі за адресою: [ADDRESS], який складено 03.12.2018 року, встановлено, що обєкт за вказаною адресою підключено до централізованої мережі водопостачання та водовідведення, облік води та стоків здійснюється приладом обліку КВ-1,5 № 220572 (2015 рік), прилад опломбовано під № 16362169, показники 00150. Невраховане водовикористання не виявлено, місце підключення води для поливу огороду виявити не має можливості (а.с.73). Згідно акту обстеження внутрішньої водопровідної мережі від 05.02.2019 року встановлено, що згідно результатів обстеження внутрішньої водопровідної мережі за адресою: [ADDRESS]/,2, встановлено, що на прибудинковій ділянці в колодязі від колектора води маються врізки на кв. №1 та кв. №2 трубопроводу діаметром 25, самовільні врізки в колектор води на даних ділянках не виявлено (а.с.100). Свідок [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що є сусідками позивача та підтвердили, що останній є інвалідом першої групи та вже тривалий час не засаджує свою земельну ділянку, а також не використовує воду для її поливу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно до 2009 року позивач для полива земельної ділянки користувався технічною водою, яка надходила від заводу «Зоря», однак з 2009 року вода надається Рубіжанським водоканалом, а тому заборгованість з 01.05.2015 року по 30.07.2015 рік була нарахована у відповідності до норм споживання питної води по місту Рубіжне від 20.05.2014 року, а саме полив садів, присадових ділянок, зелених насаджень та інш. садів та присадових ділянок. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~ст. 16 ЦК України. Згідно з\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне субєктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати обєктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Вказана норма права кореспондується із ч. 1\~ст. 15 цього Закону, відповідно до якої споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, зокрема, дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій. Згідно п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 17, 21 Правил надання послуг\~з централізованого\~опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Так відповідачем надано норми використання питної води по місту Рубіжне затверджені рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області 20.05.2014 року за № 164, згідно яких на полив садів, присадибних ділянок, зелених насаджень та інші сади та присадибні ділянки надається 6 л. води на 1 раз полива 2-число пол./доб. період поливу 5 місяців на рік (а.с.71-72), відповідно до вказаних норм позивачу нараховувалася заборгованість за надання послуг з водовідведення та водопостачання за період з 01.05.2015 року по 31.07.2015 року. Крім того, суд зазначає, що вказаний борг у позивача виник в період з 01.05.2015 року по 30.07.2015 рік, однак в порушення п. 4 ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~про його існування останнього було повідомлено лише 18.01.2018 року (а.с.13), ніяких доказів зворотного відповідачем не надано. Відповідно до п. 9 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р.\~№ 630, споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт. Так відповідно до показів свідків [PERSON] та [PERSON], а також акту, складеному 29.01.2018 року (а.с.11), позивач з 2001 року та по теперішній час не використовує ні технічну не питну воду для полива присадибної ділянки за адресою: [ADDRESS], оскільки є інвалідом першої групи та не має змоги використовувати вказану присадибну ділянкою за призначенням. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині зобовязання відповідача виключити суму заборгованості за надання послуг з водовідведення та водопостачання у розмірі 4 230,99 грн. з його особистого рахунку № 9742 за період з 01.05.2015 року по 31.07.2015 року. Що стосується заяви позивача про відмову від позовної вимоги в частині перерахунку нарахування за питну воду за червень 2018 року у розмірі 724,80 грн. та за червень 2018 року у розмірі 264,10 грн. виключно по показникам лічильника (а.с.69), суд зазначає наступне. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обовязків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Згідно п. 4 ч. 1\~ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову та відмова прийнята судом. Між тим, учасникам справи слід розяснити наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2\~ст. 256 ЦПК України, а саме позивачу розяснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, а відповідачу розяснити, що наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє його в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Таким чином, враховуючи, що відмова позивача від частини позовних вимог не порушує інтереси сторін та інших осіб, не суперечить закону, підстав для неприйняття відмови від частини позовних вимог судом не встановлено, суд вважає, що відмову позивача від частини позовних вимог слід прийняти та у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, провадження по справі в цій частині закрити.

Outcome: partial