Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 12 серпня 2017 року він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 12.08.2017 року, актовий запис № 913. Від шлюбу дітей у них не має. З часом втратили почуття поваги один до одного, почались сварки і вони перестали розуміти один одного та вирішили проживати окремо. На даний час стали один одному чужими людьми і перестали бути сім`єю, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, а тому шлюб є лише формальністю. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, а відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦС. На підставі ст. 110 СК України, ст.ст. 4, 5, 175, 177 ЦПК України просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 12.08.2017 року, актовий запис № 913. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, зазначив у позовній заяві, щоб розгляд справи проводився без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, але надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 12.08.2017 року, між [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 2017 року зареєстровано шлюб, (прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] »), про що складено відповідний актовий запис № 913. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з серпня 2017 року. Від шлюбу дітей немає. Шлюбні відносини сторони припинили з причин відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 7 ст.\~15\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~№ 2398-VІ\~від 01.07.2010\~року у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що вимога про відшкодування витрат по сплаті судового збору позивачем не ставиться, суд дотримуючись принципу диспозитивного цивільного процесу, не може вийти за межі позовних вимог та вирішити це питання на власний розсуд. На підставі викладеного, п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року, ст. ст. 24, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved