Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 1801195 грн. 78 коп., та понесені судові витрати в розмірі 27017 грн. 94 коп. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 28.07.2008 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого банк надає відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 125000 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,00 процентів річних. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти. З урахуванням всіх існуючих змін і доповнень до кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувалася повністю повернути кредитні ресурси до 27.07.2033 року, та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами. Пунктом 4.7. кредитного договору встановлено, що позичальник є співробітником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і у випадку його звільнення відсоткова ставка згідно п. 4.1. встановлюється на рівні 16% річних з дати звільнення. Згідно з п. 6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. За не надання позичальником банку у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов'язок надання яких передбачених цим договором, а також за не повідомлення позичальником банку про факти, зазначені у п. 5.6. цього договору (зміна місця проживання, телефону, прізвища, ім'я, по-батькові тощо), позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10% від загальної суми отриманих кредитних ресурсів (п. 6.2. кредитного договору). Відповідачем [PERSON] були допущені прострочення сплати чергових платежів, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість. Станом на 25.05.2017 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором за курсом НБУ становить 1801195 грн. 75 коп., з яких: 53340,46 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1401046 грн. 82 коп. - сума заборгованості по основному боргу кредиту, 6958,50 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 182772 грн. 78 коп. - сума строкової заборгованості по відсоткам, 2316,92 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 60856 грн. 49 коп. - сума простроченої заборгованості по відсоткам, 156519 грн. 69 коп. - пеня за прострочення заборгованості по відсоткам. Виконання кредитних і супровідних зобов'язань відповідача [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» забезпечується порукою, відповідно до укладених з позивачем договорів поруки з [PERSON] та [PERSON] В зв'язку з внесенням 08.11.2010 року до кредитного договору змін, які збільшують обсяг відповідальності поручителів, сторони погодили внести відповідні зміни і в укладені договори поруки. З урахуванням усіх змін поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 28.07.2008 року. Відповідно до п. 2.1. договорів поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Позивач, у зв'язку з виникненням заборгованості відповідача [PERSON], звернувся до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вимогами про виконання зобов'язань відповідача [PERSON] відповідно до умов договорів поруки. Однак, ці вимоги не були виконані і погашення на підставі договорів поруки не відбулося. Позивачем було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. У зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується конвертом, що повернувся за терміном зберігання, та копією оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. Судом встановлено, що 28.07.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 2044pvi-07-08, відповідно до якого банк відкрив [PERSON] невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 125000 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,00 процентів річних. Відповідно до п. 3.2. договору про відкриття кредитної лінії [PERSON] зобов'язалася повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 27.07.2028 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. [PERSON] зобов'язувалася щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця починаючи з 01.02.2009 року здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного платежу, розмір якого за цим договором становить 535,00 доларів США. Відповідно до п. 3.4. (б) договору про відкриття кредитної лінії банк має право припинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику у продовженні строку дії цього договору, а також вимагати дострового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору у випадку, коли позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів, відповідно до пунктів 2.1., 3.2., 4.1., 4.3., 4.4. Відповідно до п. 4.7. договору про відкриття кредитної лінії відповідач [PERSON] є співробітником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і у випадку її звільнення відсоткова ставка згідно п. 4.1. встановлюється на рівні 16% річних з дати звільнення. Відповідно до п. 6.1. договору про відкриття кредитної лінії за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. В подальшому, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 від 25.08.2008 року, додаткову угоду № 2 від 30.01.2009 року, додаткову угоду № 3 від 28.08.2013 року, додаткову угоду № 4 від 14.01.2015 року, до договору про відкриття кредитної лінії. 28.07.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки № 2044/1, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії 2044pvi-07-08 від 28.07.2008 року. В подальшому, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 від 25.08.2008 року, додаткову угоду № 2 від 30.01.2009 року, до договору поруки. 28.07.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки № 2044/2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії 2044pvi-07-08 від 28.07.2008 року. В подальшому, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 від 25.08.2008 року, додаткову угоду № 2 від 30.01.2009 року, до договору поруки. 25.01.2017 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» направив на адресу [PERSON] вимогу про виконання зобов'язань за кредитним договором, в якій вимагав погашення заборгованості за кредитним договором. 25.01.2017 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» направив на адреси [PERSON] та [PERSON] вимоги про виконання зобов'язань за договорами поруки, в яких вимагав погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2044pvi-07-08 від 28.07.2008 року, у відповідача [PERSON] станом на 25.05.2017 року перед позивачем заявна заборгованість за період з 28.07.2008 року по 25.05.2017 року в розмірі 1801195 грн. 75 коп., яка складається з: 53340,46 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1401046 грн. 82 коп. - сума заборгованості по основному боргу кредиту, 6958,50 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 182772 грн. 78 коп. - сума строкової заборгованості по відсоткам, 2316,92 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 60856 грн. 49 коп. - сума простроченої заборгованості по відсоткам, 156519 грн. 69 коп. - пеня за прострочення заборгованості по відсоткам. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом тим, відповідачами суду не надано жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, правомірними суд визнає і вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми сплаченого судового збору, оскільки вони підтвердженні відповідною квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved