Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 15.01.2015 року в сумі 40.000 грн. та судові витрати по справі в сумі 487,20 грн.. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов позивача в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. В останнє судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики між фізичними особами, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 40.000 гривень з умовою їх повернення до 30 листопада 2015 року. Цей Договір позики укладено у письмовій формі та містить розписку відповідача [PERSON] про одержання запозичених грошових коштів в повному обсязі, що відповідає вимогам ст. 1047 Цивільного кодексу України, але по закінченню зазначеного в договорі строку відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положення ст. 610 ЦК України вказують, що порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування матеріальної шкоди. Суд дає критичну оцінку доводам представника відповідача, висловлені ним в судовому засіданні щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями представника позивача, висловлених в позовних заявах, наданими ними належними та достовірними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Представник відповідача не оспорює факт укладення з позивачем письмового договору позики від 15.01.2015 року та факт власноручного написання ним письмової розписки про отримання грошових коштів, про свідчать і оригінали вказаних документів, які досліджені в судовому засіданні, але всіляко намагається уникнути від виконання договору позики та цивільної відповідальності. Протягом всього часу відповідач з вказаної суми по договору позики позивачу не повернув, будь яких доказів щодо повернення позики суду не надав, так само як і обставин, які б перешкоджали виконанню договору позики від 15.01.2015 року. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про стягнення боргу за договором позики» задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 15.01.2015 року в сумі 40.000 грн. та судові витрати по справі в сумі 487,20 грн..

Outcome: approved