Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., відповідно до якого позивач передав відповідачу 1617000 грн., що станом на дату укладення договору за курсом НБУ становило 210000 доларів США, яку відповідач зобов'язався повернути до 11 лютого 2012 року. В травні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено в простій письмовій формі договір про внесення змін до договору позики від 11.02.2009 року, згідно з яким відповідач зобов'язався повернути позивачу борг чотирма рівними частинами в розмірі 404250 грн., що є еквівалентом 52500 доларів США, до 01.07.2013 року, до 01.12.2013 року, до 01.07.2014 року, до 01.12.2014 року. Проте відповідач суму позики не повернув. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 3320100 грн. (суму еквівалентну 210000 дол. США за курсом НБУ станом на 27 січня 2015 року); інфляційне збільшення суми боргу (1617000 грн.) в розмірі 401016 грн. за період з березня 2012 року по грудень 2014 року та 3% річних від простроченої суми (1617000 грн.) в розмірі 143669 грн. 34 коп. за період з 12.02.2012 року по 27.01.2015 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додатково повідомив, що після відкриття провадження у справі відповідач жодних платежів для погашення заборгованості не здійснив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд визнав повідомлені відповідачем причини неявки неповажними та ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 11 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., відповідно до п. 1 якого позивач передав відповідачу у позику 1617000 грн., що станом на дату укладення договору за курсом НБУ є сумою, еквівалентною 210000 доларів США. Відповідно до п. 2 договору сума грошей в розмірі 1617000 грн. передається відповідачу при підписанні договору. Згідно п.3 відповідач зобов'язався повернути отриману суму грошей до 11 лютого 2012 року. В травні 2009 року між позивачем та відповідачем у письмовій формі (без нотаріального посвідчення) було укладено договір про внесення змін до договору позики від 11.02.2009 року, згідно з яким відповідач зобов'язався повертати позивачу борг чотирма рівними частинами в розмірі 404250 грн., що є еквівалентом 52500 доларів США, до 01.07.2013 року, до 01.12.2013 року, до 01.07.2014 року, до 01.12.2014 року. Проте суд не приймає до уваги вказаний договір про внесення змін до договору позики, оскільки відповідно ст. 654 ЦК України зміна договору має вчинятися в такій самій формі, що й договір, що змінюється. Крім того, у договорі не зазначено повну дату його укладення. З пояснень представника позивача вбачається, що по теперішній час відповідач отриману суму позики позивачу не повернув. Відповідачем доказів повного або часткового повернення суми позики не надано. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики, отримана відповідачем за договором позики від 11 лютого 2009 року в розмірі 1617000 грн. Посилання представника позивача на те, що у договорі визначено грошовий еквівалент суми позики в доларах США в розмірі 210000 доларів США, у зв'язку з чим з відповідача слід стягнути суму, еквівалентну 210000 доларів США станом на 27 січня 2015 року (210000 дол. США Х 15,81 грн. за дол. США по курсу НБУ станом на 27 січня 2015 року = 3320100 грн.), є необґрунтованими, оскільки як вбачається з умов договору та не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні, відповідач отримав суму позики в гривнях в розмірі 1617000 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 1617000 грн. за період з 12.02.2012 року по 27.01.2015 року в розмірі 143669 грн. 34 коп., виходячи з наступного розрахунку: 1617000 грн. боргу Х 3/100/365 днів у році Х 1081 днів прострочення (за період з 12.02.2012 року по 27.01.2015 року) = 143669 грн. 34 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційне збільшення суми боргу (1617000 грн.) в розмірі 401016 грн. за період з березня 2012 року по грудень 2014 року згідно наступних розрахунків: 1617000 грн. х 1,248 (сукупний індекс інфляції за вказаний період) = 2018016 грн.; 2018016 грн. - 1617000 грн. = 401016 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: partial