Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду за позовом до Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2003 року він користується та обробляє земельну ділянку, яка розташована на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району, КСП «Україна», власником якої є [PERSON], остання померла в 2003 році. [PERSON] залишила державний акт позивачу, та повідомляла, що не буде користуватися земельною ділянкою через похилий вік та стан здоров'я. Після смерті [PERSON] спадкових прав на вищевказану земельну ділянку ніхто не оформляв, тому позивач як такий, що протягом довгого часу володіє земельною ділянкою та державним актом без таємниць, відкрито для всіх третіх осіб вважає за можливе, щоб суд визнав за ним право власності на земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, від його представника [PERSON], діючого за довіреністю від 07.10.2016 року (а.с. 18), через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити їх в повному обсязі (а.с. 17). Представник Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти позову не заперечував (а.с. 22). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 11.09.2002 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 01.08.2002 року №167 належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], площею 5,8505 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району, КСП «Україна» призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). Починаючи з червня 2003 року Позивач користувався вищевказаною земельною ділянкою, обробляв її. [PERSON] повідомляла, що не буде користуватися земельною ділянкою через похилий вік та стан здоров'я тому залишила Позивачу державний акт на земельну ділянку. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мосьпанівської сільської ради від 03.10.2016 року № 513 (а.с.9). Після смерті [PERSON] спадкових прав на вищевказану змельну ділянку ніхто не оформляв. Позивач протягом всього часу володіє земельною ділянкою та державним актом без таємниць, відкрито для всіх третіх осіб. Земельна ділянка використовувались Позивачем за призначенням з додержанням правил користування, не порушуючи інтересів інших осіб. Право позивача на земельну ділянку не заперечувалось, не оспорювалось. З моменту фактичного володіння земельною ділянкою і по теперішній час до Позивача не пред'являвся правомочною особою позов про повернення земельної ділянки. Таким чином, Позивач з червня 2003 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та безпосередньо земельною ділянкою, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Згідно зі ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Судом встановлено, що жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, враховуючи те, що [PERSON], добросовісно, відкрито, безперервно володіє Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що належить [PERSON], та безпосередньо земельною ділянкою з червня 2003 року, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка належить померлій, в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved