Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду за наступними підставами: 15.08.2005 року [PERSON] було зараховано до Донецького юридичного інституту. 22.09.2007 відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» та п. 2.2 наказу МВС України від 04.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» між Донецьким юридичним інститутом та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті. П. 2.3.6 Зазначеного Договору було передбачено, що у разі відрахування з інституту чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 Договору [PERSON] зобов*язується відшкодувати фактичні витрати пов*язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Однією із підстав такого відшкодування є відмова від подальшої служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. 16.08.2011 року наказом ГУМВС України в Донецькій області від 09.08.2011 року № 321 [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ України за п. 64 №ж№ (за власним бажанням). Таким чином [PERSON] прослужив в органах внутрішніх справ 2 роки 1 місяць 26 днів. Після звільнення з органів внутрішніх справ [PERSON] добровільно вартість свого навчання не відшкодував. Тому позивач просить стягнути з відповідача вартість навчання в Донецький юридичному інституті в сумі 7740,18 гривень та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак залишив суду заяву в якій наполягає на задоволенні позову та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник 3-ї особи в судове засідання не з*явився, однак залишив суду заяву в якій наполягає на задоволенні позову та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивуючи тим, що витрати на навчання [PERSON] в Донецькому юридичному інституту МВС України не підтверджені бухгалтерськими документами, він вимушений був звільнитися з займаної посади до спливу 3-х років, тому що в нього склались тяжкі сімейні обставини у зв*язку з хворобою матері та бабусі. Ненормований робочий день та низький розмір заробітної плати при таких обставинах вимусили його шукати більш оплачувану роботу. В рапорті про звільнення він зазначив причини звільнення, але ж в трудовій книжці та в наказі про звільнення зазначено, що він звільнений лише за власним бажанням. Пізніше він звертався до Володарського РВ за зміною формування звільнення, але ж йому було відмовлено. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Також просить застосувати строки позовної давності. Дослідивши наявні в справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, тому що доводи позивача підтверджуються дослідженними у судовому засіданні доказами: Відповідно до наказу Донецького юридичного інституту МВС при Донецькому національному університеті № 117о/с від 29.07.2005 року [PERSON] з 15.08.2005 року зарахований курсантом 1-го курсу інституту. Ззгідно п. 2.3.6 Договору про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренко від 01.09.2008 року, укладеного між [PERSON] та Головним управлінням МВС України в Донецькій області та Донецьким юридичним інститутом, [PERSON] зобов*язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов*язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно розрахунків Донецького юридичного інституту МВС України витрати на утримання курсанта [PERSON] за період навчання на 2007/2008 навчальний рік складають 3366,13 гривень, на 2008/2009 рік - 4374,05 гривень, а загальна сума витрат на навчання складає 7740,18 гривень. До витрат відносять: медичне забезпечення, речове забезпечення, комунальні витрати та грошове забезпечення. Згідно довідки розрахунку [PERSON] за період з 2007 по 2008 навчальний рік отримав речове майно на загальну суму 381,50 гривень. За період з 2008 по 2009 рік [PERSON] отримав речове майно на загальну суму 659,63 гривень. Відповідно до довідки № 58 від 13.03.2014 року грошове забезпечення [PERSON] за період з 01.10.2007 року по 31.08.2008 року складало 2497 гривень. Згідно довідки № 59 від 13.03.2014 року грошове забезпечення [PERSON] за період з 01.09.2008 року по 19.06.2009 року складало 3113,01 гривень. Згідно до наказу № 83 о/с від 19.06.2009 року з 20.06.2009 року лейтенанта міліції [PERSON] у зв*язку з закінченням інституту відряджено у розпорядження ГУМВС України в Донецькій області. Відповідно до наказу № 251 о/с від 23.07.2009 року [PERSON] було призначено дільничним інспектором міліції Володарського райвідділу. Згідно рапорту 11.07.2011 року [PERSON] він виявив бажання звільнитися з органів внутрішніх справ за власним бажанням у зв*язку з низькою заробітною платою та незадовільним графіком роботи. Згідно атестаційного листа від 11.07.2011 року [PERSON] підлягає звільненню з ОВС за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням). Відповідно до наказу № 321 о/с від 09.08.2011 року та запису в трудовій книжці [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Таким чином, після закінчення Донецького юридичного інституту [PERSON] прослужив в органах внутрішніх справ 2 роки 01 місяць та 26 днів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313 затверджено порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, яким передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або Управлінням МВС та особою. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що в наказі про звільнення та трудовій книжці [PERSON] підстави для звільнення не відповідають рапорту [PERSON], який посилався на свій тяжких матеріальний стан, тому що у встановлений законом строк [PERSON] не скористався своїм правом на оспорювання формулювання звільнення. Його рапорт не містить посилань на його складне матеріальне становище, а тому суд приймає до уваги докази про звільнення відповідача за власним бажанням, що є порушенням укладеного з ним Договору про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренко від 01.09.2008 року і є підставою для відшкодування сум витрат на навчання. З цих же підстав, за принципом належності доказів, суд не приймає як докази акт про фактичне проживання разом з відповідачем неповнолітньої племінниці [PERSON], бабусі та матері, документи про хворобу його матері та бабусі. Суд не приймає до уваги нотаріально посвідчену заяву [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] в період навчання з грудня 2007 року по червень 2009 року, без реєстрації, проживав в квартирі [ADDRESS], тому що за договором позивач виконав свої зобов*язання щодо створення умов для користування об*єктами соціально-побутового призначення (гуртожитком), а обрання ним іншого місця проживання є правом відповідача. Суд також не вбачає підстав для застосування строків позовної давності до зазначених правовідносин, тому що спеціальні строки позовної давності договором не встановлені, а загальний строк позовної давності згідно ст. 257ЦК України встановлюється тривалістю у три роки з моменту як особі стало відомо про порушене право, а із матеріалів справи вбачається , що [PERSON] був звільнений 09.08.2011 року, а позов до суду надійшов 26.12.2013 року, а тому строк позовної давності не пропущений. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні підтвердився факт, порушення [PERSON] своїх зобов*язань за Договором від 01.09.2008 року про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка, укладеного між [PERSON] та Донецьким юридичним інститутом щодо обов*язку відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше 3-х років, у зв'язку із чим позовні вимоги позивача в межах заявлених вимог підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача до державного бюджету на користь позивача слід стягнути вартість його навчання у інституті в сумі 7740,18 гривень. Відповідно ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при звернені до суду по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: approved