Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановами державного виконавця від 15.03.2010 р. по В-15/593, та від 28.09.2010 р. по В-15/1048 накладено арешт на все майно позивача. Зазначені виконавчі провадження закінчені, заборгованість позивачем погашена. У зв`язку з тим, що арешти перешкоджають позивачу здійснювати право власності на своє майно, він просить суд зняти зазначені вище арешти. У судове засідання позивач подав заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, наполягав на задоволенні вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від представника відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.03.2010р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 2- 934/10 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0075/85/71036 від 02.03.2007р. в розмірі 926240,91грн., виданий відповідний виконавчий лист. Відповідачем 28.09.2010р. відкрив виконавче провадження №В-15/1048 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого листа і виніс постанову про накладання арешту на все моє майно. 12 квітня 2012р. виконавчий лист №2-934 від 28.07.2010р. був направлений Комінтернівському ВДВС РУЮ в Одеській області для виконання. 23.11.2012р. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист повернутий стягувану, однак не були зняті арешти, накладені на все майно. В подальшому, 30.06.2017р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений Договір про відступлення права вимоги №114/7-4566, згідно якого відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором. 30.06.2017р. між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладений договір відступлення права вимоги №114/7-4566-ДГ, на підставі якого відступлено право вимоги до [PERSON] та [PERSON] за даним кредитним договором. 15.09.2017р. ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» видала довідку про відсутність заборгованості у [PERSON] та [PERSON] Крім того. 11.08.2009р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі №2-2034/09 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0075/85/74754 від 16.05.2007р. в розмірі 1341808,26грн., виданий відповідний виконавчий лист. Відповідачем 15.03.2010р. відкрив виконавче провадження №В-15/593 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого листа і виніс постанову про накладання арешту на все моє майно. Постановою про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист повернутий стягувану, однак не були зняті арешти, накладені на все майно. В подальшому, 27.04.2018р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПАТ «Оксі Банк» був укладений договір відступлення права вимоги №114/67, на підставі якого відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. 27.04.2018р. між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» був укладений договір відступлення права вимоги, на підставі якого відступлено право вимоги за цим же договором. 31.08.2018р. між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» і фізичною особою [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги №31-08/18/1, на підставі якого відступлено право вимоги кредитним договором №014/0075/85/74754/1 від 16.05.2007р. Заборгованість [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №014/0075/85/74754/1 від 16.05.2007 р. погашена, про що свідчить розписка [PERSON] . Відповідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі ч.3 ст.5 ЦК України, суд застосовує ЗУ «Про виконавче провадження» №606-14 від 21.04.1999р., який діяв на момент накладення арешту. Згідно ч.1,5 ст.60 вказаного Закону України, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, враховуючи те, що виконавчі провадження закінчені, а арешти протиправно позбавляють позивача гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, суд вважає за можливе зняти їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved