Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, в якому з урахуванням уточнень просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Мелітополя Запорізької області, внести зміни до актового запису про народження № 606 від 19.05.2016 року, складеного Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області змінивши запис про батька дитина з « [PERSON] » на « [PERSON] », стягнути з відповідачки на його користь суму судових витрат, яка складається з витрат понесених на сплату судового збору, сплату на проведення судово-генетичної експертизи та оплату правничої допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з травня 2015 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. З квітня 2015 року вони зустрічались, а у травні 2015 року розпочали проживати разом однією родиною в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними також проживала неповнолітня донька відповідачки від попереднього цивільного шлюбу. У вересні 2015 року вони всією родиною переїхали до м. Мелітополя Запорізької області де спочатку біля місяця також проживали на орендованій квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Він знаходився в пошуках роботи тому вони прийняли рішення переїхати до батьків відповідачки та проживати разом з ними за адресою: [ADDRESS] , де також прожили разом біля місяці, після чого батьки відповідачки запропонували їм переїхати до будинку батька відповідачки [PERSON] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , де вони спільно мешкали приблизно до березня 2016 року. Весь період спільного проживання з відповідачкою вони мешкали як одна родина та вели спільне господарство. Від цих відносин [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON] . Відомості про батька в актовий запис про народження були внесені на підставі ст. 135 ч.1 СК України і зазначено [PERSON] . Відповідачка завагітніла саме у період їх спільного проживання, повідомила його про вагітність, вони разом раділи цій новині, планували їх подальше майбутнє, чекали появлення дитини. Ні в період вагітності, ні потім після народження дитини відповідачка не оспорювала ту обставину, що саме він є батьком їх доньки. Незадовго до народження дитини приблизно з березня 2016 року відповідачка переїхала проживати до будинку своїх батьків, проте відносини вони не припиняли. Коли відповідачка народила дитину його повідомили, що у нього народилася донька, він приходив до пологового будинку пропонував, щоб відповідачку з пологового будинку забирав саме він, проте вона відмовилася, зазначила, що пологи були дуже тяжкими, вона погано виглядає та почуває себе, тому з пологового будинку її забере мати на таксі, вона повернеться до будинку батьків, а він може приходити та навідувати її та їх доньку, на що він погодився тимчасово пожити окремо, оскільки працював та не міг допомагати їй з дитиною. Після народження дитини він постійно приходив до дитини та відповідачки постійно надавав матеріальну допомогу, купував фрукти, іграшки, одяг для дитини. Дарував подарунки на дні народження. Коли дитина хворіла купував ліки. Спілкується з дитиною та сприймає її як рідну доньку, вона також сприймає його як батька. Що [PERSON] саме його дочка не заперечує сама відповідачка, проте, по невідомим йому причинам, відповідачка відмовляється подати спільну заяву до органів РАГС та зареєструвати за ним батьківство у встановленому діючим законодавством позасудовому порядку. За таких обставин він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 12.09.2019 року за даним позовом відкрито провадження у загальному порядку та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.12.2019 року підготовче провадження завершено, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Яцуренко О.А. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, наполягають на задоволенні позову, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили. Через неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень по справі не має. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та його представника про слухання справи за їх відсутності та неявки в судове засідання відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 2311/17.22-06-122 від 06.08.2019 року, наявний актовий запис про народження № 606 від 19.05.2016 року, складений відносно гр. [PERSON] , [INFO] . Мати - [PERSON] , [INFO] , відомості про батька внесено за ч.1 ст. 135 СК України і зазначено батьком [PERSON] (а.с.6). Позивач зазначає, що з 2015 року він разом з відповідачкою [PERSON] мешкали в смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області, де він працював, а потім переїхали до м. Мелітополя Запорізької області. Наприкінці 2015 року сторони вони переїхали жити до будинку батьків відповідачки [PERSON] по [ADDRESS] . З середини 2016 року вони припинили відносини. Позивач вказує на те, що відповідачка завагітніла саме у період їх спільного проживання. Після народження дитини він спілкувався з [PERSON] та сприймає її як рідну доньку, оскільки вважає себе її батьком. Дитина також сприймала його як рідного батька. Відповідачка також не спростовувала його батьківство відносно дочки. На підтвердження викладених обставин, позивач надав суду фотознімки з дитиною, відповідачкою та її родичами, скріншоти переписки з [PERSON] у соціальних мережах (а.с.7-12, 29-72). Відповідачка, будучи обізнаною про розгляд даної цивільної справи судом, неодноразово не з`являлася до суду, від неї 06.04.2020 року надходила заява про відкладення розгляду до її прибуття в Україну. Однак, згідно витребуваних судом відомостей про перетин кордону відповідачкою [PERSON] , Державна прикордонна служба України повідомила про те, що відповідачка з 20.11.2019 року по 18.12.2019 року та з 30.06.2020 року по 01.08.2020 року перебувала на території України. Таким чином, відповідачка мала можливість надати суду заперечення на позовну заяву або прийняти участь у розгляді справи особисто чи через представника. Оскільки відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов та не висловила свої заперечення в інший спосіб, суд приймає обставини, викладені позивачем, як такі, що мали місце. Крім того, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року була призначена біологічна (генотипоскопічна) експертиза, на яку викликалися сторони по справі разом з дитиною. Але відповідачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] тричі не з`явилася до експертної установи, у зв`язку з чим ухвала суду про проведення експертизи залишена без виконання (а.с.190). Згідно вимог ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи те, що відповідачка не надала суду заперечень на позов та ухилилася від проведення експертизи, висновки якої мали б вирішальне значення для вирішення спору, суд вважає за можливе визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена. Згідно ч.1 ст. 128 СК України за відсутності заяв право на подання яких встановлено ст..126 та 127 СК України, батьківство щодо дитини може бути встановлено за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, яка кореспондується зі ст. 129 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином у судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, які свідчать про те, що саме позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1536,60 грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1). Витрати на проведення судово-генетичної експертизи та на правничу допомогу позивачем не підтверджені.

Outcome: approved