Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 26739 грн. 30 коп. завданої в наслідок ДТП матеріальної шкоди. Мотивував свої позовні вимоги тим, що 12 січня 2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3824468, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки «SUBARU TRIBECA» номерний знак [NUMBER] . 13 жовтня 2018 року сталася ДТП за участі вказаного транспортного засобу та автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до рахунку № АР00032089 від 23 жовтня 2018 року, рахунку № 232 від 25 жовтня 2018 року, наряд-замовлення № 0000003439 від 08 лютого 2019 року, видаткової накладної № 637 від 05 грудня 2018 року фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «SUBARU TRIBECA» номерний знак [NUMBER] становить 62286 грн. 80 коп., які були виплачені на підставі заяви страхувальника. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/003374050. В подальшому він звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування (регресною вимогою). При здійсненні розрахунку страхового відшкодування за полісом ПрАТ «СК «Уніка» було враховано коефіцієнт фізичного зносу 0,7 (70 %), а також вартість робіт та складових на загальну суму 3503 грн., що підтверджується страховим актом № 00275723 від 28 лютого 2019 року та сертифікатом від 27 лютого 2019 року. Таким чином, розмір страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК «Уніка» за полісом № АМ/003374050, становить 32044 грн. 50 коп. З огляду на вказане, вважає, що різниця між сумою страхового відшкодування за полісом та фактично завданими збитками підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року матеріали справи передані за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. Ухвалою від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 12 січня 2018 року між страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» та страхувальником [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3824468, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом марки «Subaru Tribeca» номерний знак [NUMBER] . Страховими випадками у договорі визначено ДТП, що сталася внаслідок зіткнення застрахованого транспортного засобу з іншим транспортним засобом - учасником ДТП, яке сталося з вини іншого водія Транспортного засобу - учасника ДТП, особа та вина якої встановлена у порядку, визначеному законом. Страхова сума становить 100000 грн. Судом встановлено, що 13 жовтня 2018 року о 11 год. 24 хв. на 557 км автодороги «Київ - Чоп» водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, чим порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України, та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Subaru Tribeca» номерний знак [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водія [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 року у справі № 464/5836/18. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Страховим актом № 10576-02 від 05 листопада 2018 року стверджується, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страхувальнику [PERSON] у зв`язку з настанням 13 жовтня 2018 року страхового випадку згідно з договором страхування № 3824468-02-14-01 від 12 січня 2018 року, становить 62286 грн. 80 коп. Отримувачем частини страхового відшкодування у сумі 20584 грн. 80 коп. визначений ФОП [PERSON] відповідно до рахунку № АР00032089 від 23 жовтня 2018 року, отримувачем частини страхового відшкодування у сумі 41702 грн. - ТзОВ «Авто Сток» згідно з рахунком № 232 від 25 жовтня 2018 року. Платіжними дорученням №№ 24756 від 05 листопада 2018 року та № 24755 від 05 листопада 2018 року встановлено, що вказані вище грошові кошти були перераховані ТзОВ «Авто Сток» та ФОП [PERSON] . За ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Витягом з бази даних МТСБУ стверджується, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] станом на 13 жовтня 2018 року був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу серії АМ № 003374050. Як вбачається з страхового акту № 00275723 від 28 лютого 2019 року, сума страхового відшкодування, розрахована ПрАТ «СК «Уніка» з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7, становить 32044 грн. 50 коп. За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187 , 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України ). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Як попередньо зазначалося, страховиком ПрАТ «СК «Уніка» визначено позивачу страхове відшкодування в сумі 32044 грн. 50 коп., відповідно до страхового акту № 00275723 від 28 лютого 2019 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні. Позивач виплатив страхувальнику фактичну вартість ремонту в розмірі 62286 грн. 80 коп. Відтак, враховуючи, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача, як з винної особи на користь позивача різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 26739 грн. 30 коп. шкоди, завданої внаслідок ДТП. Крім того, суд зазначає, що позивачем у прохальній частині вказано суму, які підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 2679 грн. 30 коп., хочу згідно зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів, розмір цієї суми становить 26739 грн. 30 коп. Відтак, суд вважає опискою вказану суму у прохальній частині і вважає правильною суму завданої шкоди у розмірі 26739 грн. 30 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved