Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1482918 від 09.11.2019 року в сумі 23100 грн. з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7700,00 грн. сума заборгованості за пенею, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у відповідності до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи; просив розгляд справ здійснювати за його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] з`явився, заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Також, подав до суду заяву про застосування позовної давності до нарахованої позивачем пені. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 09.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 1482918 (а.с. 7-8). Згідно з Графіком платежів до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1482918 від 09.11.2019 року відповідач [PERSON] повинен був повернути позику та сплати нараховані проценти 09.12.2019 (а.с. 8 зворот). Із копії Паспорта споживчого кредиту (Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) вбачається, що відповідач [PERSON] 09.11.2019, підписавши його електронним підписом, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування, та наслідки у разі невиконання зобов`язань за таким договором (а.с. 9-10). 23.04.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 14-15). Згідно витягу з реєстру боржників від 23.04.2020 року до договору факторингу за № 23042020 від 23.04.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23100,00 грн. з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7700,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 19). Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» в розмірі 23100,00 грн. Згідно наданих до суду повідомлень, 25.03.2020 року ТОВ «Авентус Україна» на адресу відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1482918 від 09.11.2019 із зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунку нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 20). Також 25.03.2020 року позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» на адресу відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1482918 від 09.11.2019 та включення персональних даних до бази персональних даних, із вимогою про повернення суми боргу (а.с. 21). Згідно копії картки обліку інформації за вказаним кредитним договором, відповідачу нараховано заборгованість за період з 09.11.2019 по 07.01.2020 в сумі 23100,00 грн. (а.с. 22). Згідно п. 3.9. договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом З (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Постановою від 30.01.2018 у справі № 419/316/15-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у подібних правовідносинах (стягнення заборгованості за кредитним договором) встановив: «Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року (справа N 1-2/2002) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового регулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 - боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим договором. Відповідно до умов розділу 1 договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язуються надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 10000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за зниженою процентною ставкою в розмірі 492,75 % річних, за стандартною процентною ставкою у розмірі 657,00 % річних (а.с.7). Факт отримання кредитних коштів відповідач не заперечував, доказів на спростування суду не надав. Також, судовому засіданні підтвердив, що не здійснював погашення отриманого кредиту жодного разу. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК Україні одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 ЦК України. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленням/ підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправления (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Невід`ємною частиною кредитного договору є правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розмішені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору, Клієнт шляхом накладення електронного підпису підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 23.04.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. В той же час, у відповідності до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. З положень ч.5 ст. 261 ЦК України слідує, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про застосування позовної давності до вимоги позивача про стягнення нарахованої пені. Враховуючи, що згідно умов договору № 1482918 (додаток №1) дата повернення отриманого кредиту визначена 09.12.2019 року, а до суду із позовною заявою позивач звернувся 13.05.2021 року, є підстави застосування наслідків спливу строку позовної давності в частині вимог позивача щодо стягнення нарахованої пені в розмірі 7700, грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial