Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що з 01 жовтня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за № 400. Від цього шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння в будь-яких питаннях, спільних інтересів, різного бачення на спільне життя та бачення його в майбутньому виникали постійні суперечки. Подружжя втратило одне до одного почуття поваги, довіри. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинено, з червня 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вживання заходів щодо примирення не має необхідності, оскільки за цей час були неодноразові спроби налагодження відносин, але взаєморозуміння з відповідачем так і не було досягнуто. Спору стосовно розподілу спільного майна та подальшого виховання дитини немає та досягнуто згоди з приводу її матеріального утримання. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. Просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01.10.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 103114 (а.с.7). Від цього шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 246331 (а.с.6). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви, мешкають за різними адресами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved