overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 21 серпня 1993 року, який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про було зроблено актовий запис № 372. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, різні погляди на життя та життєві цінності, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивився, повідомлявся заздалегідь належним чином. Тому суд відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1993 року, про що було складено Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 372. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, і суперечить їхнім інтересам. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 25 жовтня 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 1171. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, повага, різні погляди на життя, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася однак надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2012 року, про що було складено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1171. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO].. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, оскільки втратив до відповідача почуття любові та поваги, що підтверджується поясненнями та матеріалами справи. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 27 листопада 2009 року, який зареєстрований Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 1121. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, повага, різні погляди на життя, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 4) Відповідач в судове засідання не з'явилася однак надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2009 року, про що було складено Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1121. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, оскільки втратив до відповідача почуття любові та поваги, що підтверджується поясненнями та матеріалами справи. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 30.09.1995 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м. Одеси, про було зроблено актовий запис № 1023. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, різні погляди на життя та життєві цінності, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивилася, повідомлялася заздалегідь належним чином. Тому суд відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1995 року, про що було складено відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис № 1023. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, і суперечить їхнім інтересам. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та позовні вимоги мотивує тим, що з 2007 р. по 2012 р. перебував у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідачка працездатна, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину, в достатньої розмірі, не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву в якій позовні вимоги визнала, на стягнення аліментів, у зазначеному позивачем розмірі згодна, справу просить розглядати без її участі. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 2007 р. по 2012 р. перебували у зареєстрованому шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідачка працездатна, має постійний заробіток, є особою молодого віку, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину в достатньому обсязі не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та позовні вимоги мотивує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбу з відповідачкою, який 14.02.2020 р. був припинений. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачка працездатна, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину, в достатньої розмірі, не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку щомісячно, починаючи стягнення з січня 2021 р., моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти них, просила в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.02.2020 р. був припинений, що підтверджується копією рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.02.2020 р. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачка працездатна, має постійний заробіток, є особою молодого віку, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину в достатньому обсязі не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідачка заперечує проти позову, про що надала письмове заперечення, однак доказів, в підтвердження обставин на які позивачка посилається в своїх запереченнях, суду не надала. Таким чином між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 908,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просив стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 108580 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 28.08.2011 року між ним та [PERSON] укладено в простій письмовій формі договір позики у вигляді розписки на суму 108 580 грн., зі строком повернення до 01.02.2012 року. Він неодноразово звертався до боржника з вимогою про повернення коштів, проте його вимоги проігноровані. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням уточнень, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розряду справи до суду не надходило. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.08.2011 року [PERSON] склав розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 108 580 грн., що є еквівалентом 13 589 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 01.02.2012 року. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що факт отримання відповідачем від позивача в користування грошових коштів в сумі 108 580 грн. віднайшов своє підтвердження, по вимозі позивача кошти йому не повернуті, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1085,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просив стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 2990 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 14.02.2014 року між ним та [PERSON] укладено договір позики на суму 2000 грн., зі строком повернення до 14.03.2014 року. 20.03.2014 року між ними укладено ще один договір позики на суму 990 грн., зі строком повернення до 27.03.2014 року. У зазначений строк позичальник свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим вимушений був звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розряду справи до суду не надходило. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 14 лютого 2014 року між сторонами в простій письмовій формі укладено договір позики без номеру, на умовах якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2000 грн., зі строком повернення до 14.03.2014 року. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується розпискою від 14.02.2014 року. 20 березня 2014 року між сторонами в простій письмовій формі укладено договір позики без номеру, на умовах якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 990 грн., зі строком повернення до 27.03.2014 року. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується розпискою від 20.03.2014 року. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що факт отримання відповідачем від позивача в користування грошових коштів в сумі 2990 грн. віднайшов своє підтвердження, по вимозі позивача кошти йому не повернуті, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 12659,89 грн. за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 243.60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26.02.2013 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позичальник [PERSON], отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, через що у нього утворилась заборгованість перед банком, внаслідок чого і звернулись до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання надала клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталась. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 129278,38 грн. за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 1292,78 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.02.2006 року між сторонами укладено кредитний договір № DNH4KP11412198, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 11502,37 грн., за умови сплати 25,08 % річних, та на умовах повернення кредиту. Свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконала, через що у неї утворилась заборгованість перед банком, внаслідок чого і звернулись до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання надала клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталась. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 14175.22 грн. за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 243.60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 30.11.2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позичальник [PERSON], отримав кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, через що у нього утворилась заборгованість перед банком, внаслідок чого і звернулись до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання надала клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталась. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved