Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 08 жовтня 2014 року в загальному розмірі 28881,68 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 08 жовтня 2014 року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно з яким позивач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту у розмір 27356,63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідач зобов'язався здійснювати щомісячними платежами з 1 по 25 число кожного місяця. Враховуючи, що відповідач не виконував умови договору станом на 08 червня 2016 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 28881,68 грн., з яких: 21316,52 грн. заборгованість за кредитом; 2463,48 грн. заборгованість по процентам; 5101,68 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 жовтня 2014 року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно п.2 якого банк надав відповідачу строковий кредит на суму 27356,64 грн. на строк 36 місяці з 08 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2017 року, шляхом встановлення кредитної лінії на споживчі потреби на платіжну картку, із розрахунку 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості, а відповідач зобов'язався здійснювати погашення боргу щомісячними платежами в сумі 992,5 грн. з 1 по 25 число кожного місяця. Кінцеве погашення боргу мало відбутися не пізніше 31 жовтня 2017 року. Проте, відповідач умови вищезазначеної генеральної угоди не виконує в результаті цього станом на 08 червня 2016 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 28881,68 грн., з яких: 21316,52 грн. заборгованість за кредитом; 2463,48 грн. заборгованість по процентам; 5101,68 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який було перевірено у судовому засіданні. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язань за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що ним не заперечувалось та не спростовано. Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, чим прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України, у зв'язку з чим виникла заборгованість, суд за встановлених обставин, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача підтвердженої розрахунком суми заборгованості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved