Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суд із позовом до відповідача у якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року у справі № 460/577/14-ц, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилась дочка, який після припинення шлюбу залишився проживати із матір`ю. 18 листопада 2013 року за судовим рішенням присуджено кошти на утримання дитини, розмір яких змінено рішенням цього ж суду від 10 жовтня 2014 року та присуджено стягувати у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн, щомісячно. Враховуючи що з часу ухвалення рішення, минула багато часу, відбулась зміна розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, значне підвищення цін, що зумовила збільшення щомісячних витрат на утримання дитини для забезпечення їх гармонійного розвитку. У відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 суддею у справі визначено [PERSON] Надалі 07.10.2020 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та визначено суддю Васильченко О. В. 18 січня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями (відповідно до рішень зборів суддів Подільського районного суду №1 від 04.01.2021, №2 від 12.01.2021 та №3 від 14.01.2021) за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І. 22 січня 2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 03 березня 2021 року позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. З 30 травня 2009 року сторони перебували у шлюбних відносинах, які припинись відповідно до рішення суду від 18 листопада 2013 року у справі № 460/3473/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу / арк. спр. 7/. Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження /арк. спр. 8/. Після розірвання шлюбу дочка залишились проживає разом із матір`ю. Дана обставина не оспорюється сторонами, а тому приймається судом до уваги. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року у справі № 460/577/14-ц змінено розмір аліментів, визначений рішення цього ж суду від 05 грудня 2013 року, та присуджено кошти з відповідача на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2014 року / арк. спр. 9/. У зв`язку із виникненням підстав для зміни розміру аліментів, позивач звернувся в суд із позовом за захистом права у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, з аналізу зазначеної норми права, суд приходить переконання, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Повертаючись до ст. 192 цього Кодексу, остання вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів справи суд встановив, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки сторін, які визначені судовим рішенням, адже жодних заперечень та доказів цього із цього питання від сторін не надійшло, а тому приймається судом до уваги. Разом із тим, суд також враховує законодавчі положення, адже після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився та згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» становить у розмір з 01 січня 2021 року у розмірі 2395,00 грн. Таким чином, при визначенні в новому розмірі аліментів, суд враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, відсутність підстав для звільнення останнього від утримання дитини, стан здоров`я дитини та платника аліментів, який є задовільним, адже жодних інших доказів цього не подано, перебування на утримані відповідача ще двох неповнолітніх дітей. Отже, наявність таких обставин не звільняє від обов`язку батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти у новому розмірі у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання цього рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним розміром для гармонійного розвитку дитини. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що право позивача щодо зміни розміру аліментів на утримання дитини підлягає захисту, шляхом задоволення позову частково. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. Суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 192 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у поданому позові. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про зміну розміру аліментів від сплати судового збору звільнений законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 768,40 грн судового збору в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved