Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача в якому просив виділити йому в користування кімнату площею 10,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та залишити в спільному користуванні всіх інших співвласників місця загального користування в зазначеній квартирі . В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві . Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала , одночасно зазначила про те , що кімната 10,8 кв.м. немає окремого виходу на лоджію. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного . Судом встановлено , що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2012 р. за позивачем визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. За відповідачем та неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] і [PERSON] , [INFO] визнано право власності на ? частину зазначеної квартири ( а.с. 9) . З поетажного плану та технічної характеристики квартири вбачається, що зазначена квартира складається з двох ізольованих кімнат розміром 16,4 кв.м. та 10,8 кв.м. Загальний розмір житлової площі квартири складає 27,2 кв.м. Доля позивача , як співвласника спірної квартири , в житловій площі складає : 27,2 кв.м.: 2 = 13,6 кв.м. В судовому засіданні позивач пояснив , що виділення йому в користування кімнати 10,8 кв.м не буде порушувати його житлових прав . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2012 р. шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 8) . З пояснень сторін вбачається , що після розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з матір»ю в спірній квартирі . Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою . Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності , суд вважає, що вимоги позивача в частині виділення йому в користування кімнати розміром 10,8 кв.м. є такими , що не порушують права сторін та їх неповнолітніх дітей , як співвласників спірної квартири . Щодо визначення порядку користування місцями загального користування в спірній квартирі , то суд вважає , що в спільному користуванні сторін мають бути наступні приміщення : кухня ( 6,5 кв.м. ) , ванна кімнат ( 2,1 кв.м. ) , вбиральня ( 1.2 кв.м), коридор ( 5,1 кв.м.) , передпокій ( 1,3 кв.м ) . Лоджія ( 2,7 кв.м.) має залишитися в користуванні відповідача , оскільки вихід на лоджію можливий з кімнати розміром 16,4 кв.м. , яка перебуває в користуванні відповідача та неповнолітніх дітей , спільне користування лоджією без окремого виходу на неї з кімнати розміром 10,8 кв.м. є неможливим . Оскільки суд частково задовольняє вимоги позивача , з відповідача на користь позивача відповідно до ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп . На підставі викладеного,

Outcome: partial