Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, в якому просить розірвати зареєстрований між ними шлюб та поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, а саме: визнати за ним право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а за відповідачкою право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на життя, шлюбно-сімейні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть. Крім того, послався на те, що за час сумісного проживання з відповідачкою вони набули спільне майно у вигляді вищевказаних квартир, у зв'язку з чим вважає за доцільне поділити зазначене майно між ними. Позивач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, одночасно зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, з відповідачкою проживають окремо з квітня 2013року, шлюбно-сімейні стосунки припинені з того ж часу, спільного господарства не ведуть, спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася. Про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов щодо розірвання шлюбу та поділу спільного майна подружжя визнає в повному обсязі, одночасно зазначила, що з позивачем проживають окремо з квітня 2013року, шлюбно-сімейні стосунки припинені з того ж часу, спільного господарства не ведуть, спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Суд, на підставі ст.169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки сторони не заперечують проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.04.2005р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 198, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.6) Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с.7) Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між сторонами не можливе і суперечить інтересам подружжя. Також сторони домовились про те, що їхня спільна дитина залишиться проживати разом з матір'ю, що підтверджується заявами сторін. Таким чином, оскільки відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає позов про розірвання шлюбу обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. По суті позовних вимог про поділ спільного майна подружжя слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2011року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 2203 позивач [PERSON] придбав квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,70 кв.м за ціною 1400000грн. (а.с.8) Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.11.2013 вказана квартира зареєстрована на праві власності за позивачем [PERSON](а.с.48-49) На підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 394к, відповідачка [PERSON] придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,30кв.м за ціною 772650грн. (а.с.9) Згідно з листом від 03.12.2013 № 25464 (И-2013) Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачкою [PERSON](а.с.69) Таким чином, під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було набуте вищевказане майно, яке в силу ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України.) Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи визнання позову відповідачкою в повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що визначена позивачем загальна вартість нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, погоджена сторонами та становить 2172 650грн. На підставі вищевикладеного, враховуючи визнання позову відповідачкою, що свідчить про погодження сторонами порядку поділу майна, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачкою та відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України задовольнити позовні вимоги про поділ майна подружжя в повному обсязі. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3555 грн.71коп., що документально підтверджена. На підставі викладеного,

Outcome: approved