Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є опікуном недієздатної [PERSON] та їм на праві власності належить квартира № 12, розташована за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 26. У вказаній квартирі зареєстровані вони та співмешканка [PERSON], спадщину після якого прийняла [PERSON] В травні 2014 року [PERSON] виїхала з квартири, забрала свої особисті речі, адресу нового місця проживання та засоби звязку не повідомила. Більше відповідач до вказаної квартири не зявлялась, але офіційно з реєстрації не знялась. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кватирою № 12, розташованою за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 26. В судовому засіданні позивач [PERSON], який діє від свого імені та від імені [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, а саме через оголошення в пресі. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: - відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень від 29.01.2014 року, виданого на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.2013 року на праві приватної власності [PERSON] належить 2/3 частини квартири № 12, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 26, [PERSON] належить 1/3 частина квартири № 12, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 26; - згідно з рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04.07.2013 року [PERSON], [INFO], визнана недієздатною та над неї встановлено опіку, опікуном призначено [PERSON], що також підтверджується посвідченням № 04/07/13, виданого на [PERSON], управлінням праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради; - згідно з довідкою № 3382 від 09.07.2015 року, виданої ТОВ «Україна», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - відповідно до актів від 20.06.2014 року та 24.06.2015 року, складених ТОВ «Україна», [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але з травня 2014 року за вказаною адресою не проживає. - свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що з травня 2014 року [PERSON] виїхала з квартири № 12, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 26. З того часу вона її не бачила, місце знаходження [PERSON] не відомо, особистих речей в квартирі не має. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved