Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS], де він зареєстрований, оскільки він (позивач) перебував у шлюбі із [PERSON] до вересня 2010 року, до того часу коли вона померла від хвороби. Разом із своїм сином, відповідачем по справі, [PERSON], [INFO] вона була зареєстрована та проживала у належному йому будинку. Ще до смерті [PERSON] відповідач приблизно з 2005 року виїхав з його будинку, забравши свої речі та проживав в с. Кислівка Таращанського району у невідомих осіб, де зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя. Реєстрація відповідача в належному йому на праві власності будинку створює незручності для нього, як власника житла, оскільки комунальні платежі відповідач ніколи не сплачував, ніде не працював, участі у благоустрої садиби [PERSON] ніколи не брав, ніякої допомоги по догляду за будинком не надавав. Позивач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, але подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку, розташованого в [ADDRESS]. Вказаний будинок належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 11 липня 1988 року, який цього ж дня був посвідчений виконавчим комітетом Лук'янівської сільської ради Таращанського району Київської області та зареєстрований у реєстрі за № 13, тобто вказаний житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності, де зареєстрований відповідач [PERSON]. В будинку позивача проживали сам позивач та відповідач із своєю матір'ю [PERSON] - дружиною позивача, яка померла у 2010 році. Ще до смерті [PERSON] відповідач [PERSON] приблизно з 2005 року виїхав з будинку позивача, забравши свої речі та проживав в с. Кислівка Таращанського району у невідомих осіб, де зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя. Відсутність проживання відповідача у належному позивачу будинку, розташованому в [ADDRESS] підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 23.02.2015 року. Реєстрація відповідача в житловому будинку створює незручності для позивача, як власника житла, щодо сплати комунальних послуг, які нараховуються і на нього (відповідача). В зв'язку із даними обставинами позивач, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 7 ст. 319 вказує, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженя своїм майном, де перешкодою є постійне проживання в будинку особи, яка не має будь-яких на те прав. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе позов щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком в [ADDRESS] задовольнити, оскільки частиною 1 ст. 163 ЖК України встановлено, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу, а ч. 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач не проживає у вищевказаному жилому приміщенні більше шести місяців, його утриманням не займається, не сплачує комунальні послуги, і тому він втратив право на користування ним. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved