Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що він є власником квартири № 116, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Свободи, будинок №38. Вказана квартира йому належить на праві власності на підставі Договору дарування квартири від 26 грудня 2008 року. Відповідний договір було зареєстровано 06 січня 2009 року в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська Донецької області. Вказує, що у квартирі № 116, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Свободи, будинок №38, починаючи з 13 липня 1994 року зареєстровано місце проживання його рідного брата [PERSON], [INFO]. Цей факт підтверджено довідкою «Про склад сімї» за вих. № 11391/01-4 від 27 листопада 2017 року, яка була видана Комунальним підприємством Словянської міської ради «ЖЕК-№6». Проте, фактично, починаючи з 01 серпня 1994 року по теперішній час відповідач у квартирі не проживає, за вказаною адресою відсутні його особисті речі, місце його фактичного проживання не відоме. Зважаючи на те, що відповідач більше 23 років фактично не проживає за вказаною адресою, не беручі до уваги те, що він є членом родини, позивач вважає, що останній не має вже жодних прав щодо проживання у належній йому квартирі. Оскільки відповідач на протязі вже 23 років не виявив жодного бажання зняти себе з реєстрації свого проживання з вищенаведеною адресою і де він фактично проживає не відомо, позивач змушений звертатись з відповідним позовом до суду. У звязку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] Краю РФ, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме приватною житловою квартирою № 116, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Свободи, будинок №38. В судове засідання позивач та його представник адвокат [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 30 листопада 2017 року, Ордер серії АА № 1108172 від 29 листопада 2017 року не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від позивача та представника позивача надійшли заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу без їхньої участі. (а.с.35, 39 ) Відповідач у призначений час в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовою кореспонденцією в матеріалах справи, причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не надав.(а.с.30-31, 38) Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. [PERSON] з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. [PERSON] з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору дарування квартири посвідченої приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 26 грудня 2008 року серії ВМВ № 439024, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] з державного реєстру правочинів № 6882452 від 26 грудня 2008 року вбачається, що квартира № 116, за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Свободи, будинок № 38, є власністю [PERSON], РНОКПП: [NUMBER]. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ за № 21482675 від 06 січня 2009 року, номер запису: 18274 в книзі: 79, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 06 січня 2009 року, реєстраційний номер 24120573 (а.с.13-15). Відповідно до Довідки, виданої КП «ЖЕК-№6» від 27 листопада 2017 року, [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом із ним, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] - брат, [PERSON] жінка, [PERSON] донька (а.с.21). Як вбачається з Акту № 370 виданого 28 листопада 2017 року Комітетом громадськості мікрорайону «Центр-2» м. Словянська, виданого на підставі Адвокатського запиту вих. № 139 від 28 листопада 2017 року вбачається, що керівником Комітету громадськості мікрорайону «Центр-2» у присутності сусідів громадян: [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] складено відповідний акт, про те, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований з 13 липня 1994 року за адресою: [ADDRESS]. Але фактично він не проживає за вказаною адресою з 01 серпня 1994 року по сьогоднішній день, і його особисті речі у вказаній квартирі, що належить [PERSON], відсутні (а.с.10). Частиною першою\~статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. [PERSON]\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно положень\~ст.405 ч.2 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між учасниками щодо користування квартирою не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених\~ст. 71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у квартирі позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved