Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 50350 грн. 89 коп., яка складається з наступного: 4768 грн. 17 коп. заборгованості за кредитом, 39477 грн. 92 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3230 грн. 95 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2373 грн. 85 коп. штрафу (процентна складова), а також стягнути судові витрати в сумі 1600 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 13.03.2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобовязання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки. Банк діючи у відповідності до вимог ст.ст. 526,1054 ЦК України виконав свої зобовязання видавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобовязання по своєчасному поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує, порушуючи вимоги ст. 525, 526, 1054 ЦК України. Тому позивач просить у звязку з не виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, стягнути суму неповернутого кредиту, та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. У відповідності зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання, а кредитор прийняти виконання зобов'язань. У відповідності зі ст. 530 ЦК України, зобов'язання має бути виконане у встановлений термін його виконання. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або неналежне виконання. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, в тому числі оплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 13.03.2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач як позичальник за даним договором взяв на себе зобовязання повернути кредит та відсотки за користування кредитом. Одночасно з цим відповідач брав на себе зобовязання своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, та повертати сам кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, проте свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 31.03.2017 року виникла сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором, яка складає 50350 грн. 89 коп. (згідно розрахунку заборгованості за договором). Суд вважає обґрунтованим позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк, оскільки даний позов відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Факт укладення договору кредиту, та отриманням відповідачем кредиту підтверджується копією анкети-заяви позичальника. Факт не виконання відповідачем своїх зобовязань у повному обсягу, а саме не повернення заборгованості по кредиту в сумі 50350 грн. 89 коп., підтверджується наданим позивачем розрахунком. Тому суд вважає, вимоги позивача доведеними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача повинно бути стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 50350 грн. 89 коп., яка складається з: 4768 грн. 17 коп. заборгованості за кредитом, 39477 грн. 92 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3230 грн. 95 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2373 грн. 85 коп. штрафу (процентна складова), що є заборгованістю станом на 31.03.2017 року, оскільки договір до цього часу не розірваний і позивачем правомірно нараховано штрафні санкції та відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, правомірними суд визнає і вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору, оскільки вони підтвердженні відповідною квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved