Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 липня 2007 року працює охоронцем відділу охорони в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Антор-Експо». Протягом двох років, з 03 липня 2007 року відповідач не перераховував кошти до пенсійного фонду, що відобразилось на його трудовому стажі та розмірі пенсії. З 2007 по 2016 рік звертався з заявами до відповідача про надання йому основної щорічної відпустки, однак за 9 років трудового стажу жодна відпустка не була надана і не була оплачена, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10800 гривень. Крім цього станом на 01 липня 2016 року мається заборгованість по заробітній платі у розмірі 22500 гривень, з розрахунку мінімального окладу станом на 01 липня 2016 року складає 15 місяців (за січень 2014 року один місяць та з травня 2015 року по 01 липня 2017 року 15 місяців). Систематична затримка виплати заробітної плати поставила його в тяжке матеріальне становище. Він часто хворіє, потребує постійного лікування, а коштів на придбання необхідних ліків не вистачає. Це привело до нервових страждань та погіршення стану здоров'я. Тому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та оплаті відпускних в сумі 33300 грн. та 35000 грн. завданої моральної шкоди, 1500 грн. понесених судових витрат та зобов'язати відповідача перерахувати кошти до пенсійного фонду за 2007-2008 роки. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши, що заборгованість по заробітній платі погашена, сума яку просить позивач стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди завелика. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Антор-Експо», що визнається сторонами в судовому засіданні. Заробітна плата виплачувалась йому із затримками, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів та копіями відомостей на виплату грошей (а.с.55-65, 108-112). Заборгованість по заробітній платі за період вказаний у позовній заяві сплачена під час розгляду справи по суті. У зв'язку із затримкою виплати заробітної плати позивачу заподіяна моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 5000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заробітної плати задоволені відповідачем після пред'явлення позову, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід бюджету та понесені позивачем судові витрати в розмірі по 551,20 грн. Підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 689 грн. по справі №360-358-16-ц-1823-2016 року, витрат за юридичну допомогу в сумі 1500 грн. та зобов'язання перерахувати кошти до пенсійного фонду за 2007-2008 р.р. не вбачається, оскільки доказів обставин, якими обґрунтовуються зазначені позовні вимоги суду не надано.

Outcome: partial