Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 08.10.1991 року він з Відповідачкою перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 549. У шлюбі у них неповнолітніх дітей немає. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони втратили любов та повагу один до одного, більше двох років разом не проживають, не ведуть спільне господарство, примирення між ними неможливе та збереження шлюбу є недоцільним. А тому просив шлюб розірвати. 14.09.2016 ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. сторонам по справі було надано три місяці для примирення, у звязку з цим провадження в справі зупинено до закінчення строку для примирення. Також, 14.09.2016 року Головному територіальному управлінню юстиції в Івано-Франківській області було доручено звернутись до компетентного суду Республіки Італія в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 року, з метою вручення відповідачці [PERSON] судових документів, повязаних з розглядом справи № 353/527/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Проте, вищевказане доручення про вручення судових документів було повернуте Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області без виконання. 28.04.2017 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було прийнято до свого провадження, у звязку з закінчення повноважень судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. 22.06.2017 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі було відновлено у звязку з закінчення наданого судом терміну для примирення. В судове засідання Позивач [PERSON] не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій він вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та справу розглянути без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 жовтня 1991 року між Позивачкою та Відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 549), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). У шлюбі у них неповнолітніх дітей немає. Вони втратили любов та повагу один до одного, більше двох років разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не відбулось. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивача і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі Позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті й майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що Відповідачка в судове засідання не зявилась та не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Попович». Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved