Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності на частку, мотивована тим, що 26.12.1986 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 4312. Дошлюбне прізвище дружини - [PERSON] . Від шлюбу подружжя має двох доньок - [PERSON] , 1987 року народження, та [PERSON] , 1992 року народження. Рішенням Іллічівської сільської ради від 10.02.1994 після розгляду заяви [PERSON] подружжю було надано у користування земельну ділянку, площею 0,17 га, та надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку в [ADDRESS] . У період з 1994 по 2004 рік за їх спільні кошти і за рахунок спільних трудових зусиль і вкладень з метою створення умов для їхньої молодої сім`ї був збудований житловий будинок площею 110,5 кв.м. (літ. А-2), загальною площею 276,3 кв.м., житловою площею 110,5 кв.м., що і стало підставою для користування його за цільовим призначенням - для проживання всієї родини. Також в цей період були збудовані допоміжні господарські будівлі та споруди. В результаті будівництва житлового будинку та допоміжних господарських будівель та споруд були витрачені спільні сімейні грошові кошти, власні будівельні матеріали та обладнання. По закінченню будівництва з метою оформлення права власності на спірне нерухоме майно всі документи та необхідна технічна документація були підготовлені на ім`я дружини - [PERSON] , оскільки надання земельної ділянки у користування та будівництва здійснювалися на її ім`я. Будівництво нового будинку у 1994 році на земельній ділянці Іллічівської сільської ради стало підставою для прийняття рішення Іллічівською сільською радою від 21.01.2004 «Про порядок оформлення права власності на будинок» та право власності на будинок [ADDRESS] ) оформлено на [PERSON] , після чого Першотравневому БТІ доручено підготувати для видачі свідоцтво на право власності на об`єкт нерухомого майна з послідуючою його реєстрацією. 13.03.2008 на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме - спірний будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, тобто на ціле домоволодіння. Таким чином зазначає, що спірне домоволодіння є спільною власністю подружжя і належало йому та дружині на праві спільної сумісної власності в рівних частках. [INFO] померла [PERSON] , у зв`язку з чим шлюб був припинений. Після смерті останньої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме - з урахуванням його частки в спільній сумісній власності подружжя, на Ѕ частку домоволодіння [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 13.03.2008. Крім нього, подружжя, який пережив спадкодавця, спадкоємцями першої черги є їхні дочки - [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, але до цього часу свої спадкові права документально не оформили. Він, у свою чергу, своєю заявою від 28.04.2015 в межах спадкової справи № 20/2015 відповідно дло ст.. 1274 ЦК України відмовився від прийняття спадщини за законом на користь своїх доньок в рівних частках. Інших спадкоємців першої черги або спадкоємців за заповітом немає. В грудні 2019 року він з метою документального оформлення права на свою частку в спільному майні подружжя після смерті спадкодавця звернувся до Мангушської нотаріальної контори за місцем відкриття спадкової справи для отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, але 05.12.2019 нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не надав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.03.2008, яке знаходиться у відповідачів, а отримати його дублікат немає можливості. Тому він змушений був звернутися із зазначеним позовом до суду. Ухвалою судді від 17.02.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 01.06.2020 було задоволено заяву [PERSON] та заборонено державному нотаріусу Мангушської державної нотаріальної контори видавати в межах спадкової справи № 20/2015 спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 26.08.2020 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час його проведення повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про його відкладення до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Правовідносини по позовам регулюються Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України) та Цивільним Кодексом України(далі за текстом ЦК України). Так, згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.2015, виданим повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 432 від 26.12.1986, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] (а.с. 14). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.10.1987, виданого м. Жданів відділ ЗАГС Приморського райвиконкому, актовий запис № 885, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15), яка в майбутньому вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб № [NUMBER] від 28.04.2018, актовий запис № 209 (а.с. 122). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.1992, виданого м. Маріуполь відділ ЗАГС Приморського виконкому, актовий запис № 326, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15), яка в майбутньому вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб № [NUMBER] від 28.84.2012, актовий запис № 573 (а.с. 60). Як вбачається з виписки з рішення Іллічівської сільської ради народних депутатів від 10.02.1993, [PERSON] надано земельну ділянку у розмірі 0,17 га і дозволено будівництво нового житлового будинку та надвірних будівль в [ADDRESS] (а.с. 21). Відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області № 6 від 21.01.2004, вирішено оформити право власності на будинок [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , та доручено Першотравневому БТІ підготувати для видачі свідоцтво на право приватної власності на об`єкт нерухомого майна з послідуючою його реєстрацією (а.с. 20). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.12.2014, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11). За життя [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 21.01.2004, зареєстрованого у ДКП «Першотравневе бюро технічної інвентаризації» 13.03.2008 ( а.с. 16, 17). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40263859 від 28.04.2015, після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , заведено спадкову справу № 20/2015 (а.с. 33). Зі спадкової справи № 20/2015, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] та яка була надана на запит суду, вбачається, що спадкоємцями першої черги до майна померлої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 66, 67). [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом на користь доньок спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (а.с. 13, 50). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 195607348 від 04.01.2020 та технічного паспорту вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 19, 26-31). З довідки № 367 від 13.04.2016, виданої виконавчим комітетом Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області, вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: донька [PERSON] , онука [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] (а.с. 22). Як вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії від 05.12.2019 № 862/02-31, [PERSON] , як чоловіку спадкодавця, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки ним не надано документа, що підтверджує право власності на майно (а.с.12). Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, через формулювання її ознак. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.60 СК України, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна. Відповідно до ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено той факт, що спірне домоволодіння, яке оформлено на його померлу дружину [PERSON] , було набуто під час їхнього шлюбу, за кошти подружжя, а тому воно є спільним сумісним майном подружжя, у зв`язку з чим необхідно визнати за ним право власності на Ѕ частку зазначеного домоволодіння.

Outcome: approved