Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.05.2014 ухвалено стягувати з нього аліменти на користь відповідачки на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (дату народження уточнено в судовому засіданні), в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який на даний час перебуває на виконанні у Вінницькому РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області. Позивач вказує, що працював трактористом в ТОВ «Правнича компанія «Справа» та отримував заробітну плату, з якої відраховувались аліменти. Однак 23.05.2018 позивача звільнено з посади тракториста, з того часу він ніде не працював та на даний час не працює, доходів не отримує, так як не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із необхідним та достатнім заробітком. Також позивач вдруге одружився та в новому шлюбі у нього народилась дитина, окрім якої у нього та дружини на вихованні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Зазначає, що їхній сім`ї надано статус багатодітної та оскільки його матеріальний та сімейний стан суттєво змінився, він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням суду. За вказаних обставин, позивач просить суд (з урахуванням нової редакції позовної заяви) зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2014 щомісячно, до суми в розмірі 1000, 00 грн. (а.с. 2, 35 - 37). Відповідач [PERSON] , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, подала суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів, оскільки просить зменшити розмір аліментів з 1/3 частки зі всіх видів доходів на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн., оскільки спосіб стягнення аліментів може бути змінено лише за позовом одержувача аліментів. Також зазначила, що відсутні докази того, що неповнолітні діти дружини знаходяться у позивача саме на утриманні, а не на піклуванні (а.с. 50). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що позивач позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням суду, оскільки на даний час не працює, одружився вдруге та в нього народилась ще одна дитина, крім цього він також утримує двох неповнолітніх дітей своєї дружини від попереднього шлюбу, в зв`язку з чим просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1 000 грн на двох дітей щомісяця, оскільки сплачувати більшу суму він не має можливості. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що на даний час змінився його матеріальний стан на стільки, що він позбавлений можливості з об`єктивних причин сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, а також чому він не працює та що він дійсно не працює та не отримує ніяких доходів. Вважає, що суд не може змінювати спосіб стягнення аліментів з визначеної частки в доходах на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Також вказала, що позивач не зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей його нової дружини від першого шлюбу, оскільки це є обов`язком їхнього батька, а позивач зобов`язаний належним чином утримувати власних дітей. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та шлюб між ними було розірвано рішенням Вінницького районного районного суду Вінницької області від 17.11.2014, що підтверджується ксерокопією відповідного рішення суду (а.с.3-4, 38) та не заперечується відповідачем. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей відповідно Серії [NUMBER] , виданого 10.11.2005, та Серії [NUMBER] , виданого 09.03.2010 (а.с.11, 10), та відповідач зобов`язаний до сплати аліментів на їхнє утримання у розмірі однієї третини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2014 до досягнення дітьми повноліття, та сплачує їх у недостатньому розмірі, у зв`язку з чим станом на 1.04.2019 має заборгованість в сумі 15 467, 38 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Вінницького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області за період з 01.06.2018 по 01.04.2019 (а.с. 39) та копією довідки Вінницького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 20.11.2018 №630/06 (а.с. 17). З поданої позивачем копії аркушів трудової книжки встановлено, що 23.05.2018 позивача звільнено з ТОВ «Правнича компанія «Справа» згідно наказу від 23.05.2018 за розкрадання (а.с. 5). 20.09.2016 у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). В новому шлюбі у відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] (а.с. 7). З копії довідки про склад сім`ї № 5193 від 01.11.2018 та копій свідоцтв про народження дітей вбачається, що позивач проживає з дружиною [PERSON] , їхньою донькою [PERSON] , [INFO] , та дітьми [PERSON] від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 8, 9). Згідно з довідкою Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації №2492 від 12.12.2016 та посвідчення серії [NUMBER] , виданого 23.11.2016, сім`я [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному атоматизованому реєстрі осіб як багатодітна сім`я (а.с. 14, 42). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також, згідно положень ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У розумінні статті 81 ЦПК України та ст. 192 СК України мається на увазі необхідність саме позивачу доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Визначаючись з наявністю підстав для зменшення визначеного рішенням суду від 12.05.2014 розміру аліментів суд враховує, що позивач є працездатною особою, не довів належними та допустимими доказами наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають йому офіційно працевлаштуватись, водночас відповідач як одержувач аліментів заперечує проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, та наявність підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідачем не доведено. Також, позивач сплачує аліменти на утримання дітей, які станом на день розгляду справи мають вік 9-ти та 13-ти років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», для дітей віком від 6 до 18 років установлено з 1 липня 2019 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2118 гривень. Тобто сума аліментів в розмірі 1000 гривень, до якої позивач просить зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на утримання двох дітей, є меншою мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, а саме 50-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та така сума є об`єктивно недостатньою для забезпечення належного рівня життя дітей, необхідного для їхнього розвитку. Посилання позивача на те, що у нього та його нової дружини на піклуванні знаходяться двоє неповнолітніх дітей його дружини від попереднього шлюбу, суд не вважає такими, що дають підстави для зміни розміру аліментів, оскільки доказів того, що позивач сплачує кошти на утримання дітей його дружини від першого шлюбу позивачем не надано, а добровільне надання їм матеріальної допомоги позивачем не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь його власних дітей. Суд враховує, що з часу стягнення з відповідача аліментів за рішенням суду в нього дійсно змінився сімейний стан, оскільки він одружився та в нього народилася ще одна дитина, водночас такі зміни не є достатньою підставою для зміни існуючого розміру аліментів на утримання двох інших дітей позивача, оскільки, згідно матеріалів справи, позивач має трьох дітей, кожному з яких вже є понад 3 роки, відповідно право на утримання від позивача мають три особи, та враховуючи їх рівне право на утримання, за умови неперевищення 1/2 частини доходів позивача, на які може бути звернуто стягнення, кожна дитина має право на 1/6 частину доходів позивача, що відповідає встановленому судовим рішенням розміру, а саме 1/3 частина доходів на утримання двох дітей відповідає 1/6 частині на кожну дитину, при цьому зберігається гарантоване право дітей на отримання мінімально можливого розміру аліментів. Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає існуючий розмір аліментів не завищеним, обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, азміна розміру аліментів на утримання дітей в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дітей та унеможливить забезпечення їх належного рівня життя, необхідного для розвитку дітей. Враховуючи викладене та перш за все інтереси дітей, їхнє право на належний рівень життя, а також враховуючи те, що позивач не довів належними й допустимими доказами погіршення майнового стану, що унеможливлює з об`єктивних причин сплату ним аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а наявні зміни сімейного стану не є достатніми підставами для зменшення встановленого рішенням суду аліментів, в задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed