Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2000 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Вказане рішення було пред'явлено до примусового виконання за всіма місцями роботи позивача з його заробітної плати відраховувалась сума аліментів. Відповідно постанови Ленінського ВДВС за період з лютого 2011 року до 01.06.2014 року позивач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 19 111 грн. 44 коп. Позивач вважає, що заборгованість виникла внаслідок добровільного відізвання відповідачем виконавчого листа у 2010 році, що свідчить про відмову від стягнення аліментів, тому позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 17.02.2011 року по 16.02.2014 року в розмірі 17 103 грн. 39 коп., яка стягується на підставі дублікату виконавчого листа №2-346 від 18.12.2000 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного Кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2000 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? від усіх видів доходу, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян України на одну дитину. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та пред'явлено його до примусового виконання до Солонянського ВДВС. З 2001 року з позивача відраховувались аліменти на утримання дитини. У зв'язку зі зміною позивачем місця роботи 14.07.2010 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документу у зв'язку з наданням 11.06.2010 року заяви стягувачем. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2014 року відповідач отримала дублікат виконавчого листа у вищевказаній справі щодо стягнення аліментів та пред'явила його до примусового виконання до ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, що підтверджується заявою [PERSON], яка міститься в матеріалах справи. 03.04.2014 року позивач звернувся до начальника Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ зі скаргою, в якій зазначив нове місце проживання у [ADDRESS] та росив надіслати виконавчий лист за вказаним місцем мешкання. 15.04.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі зміною місця проживання боржника та поданням ним заяви. Заборгованість за період з 17.04.2013 року по 01.04.2014 року становить 9 078 грн. 46 коп. 10.06.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа та зазначено, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.06.2014 року становить 19 111 грн. 44 коп. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. [PERSON] 12.10.2001 року зареєструвала шлюб з [PERSON], прізвищем якої після одруження стало [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] виданого Сурсько-Михайлівською радою Солонянського району Дніпропетровської області від 12.10.2001 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] разом з чоловіком та її донькою [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS], подружжя веде спільне господарство, піклується разом про дитину, дівчинка знаходиться на утриманні заявника, який займається її вихованням. [PERSON] вважає заявника своїм батьком. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, біологічний батько дитини - [PERSON] написав заяву від 15.07.2013 року про надання згоди на усиновлення його доньки [PERSON] [PERSON] Враховуючи, що відповідач визнала позов та не заперечувала проти його задоволення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved