Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 19.09.1998 року між сторонами було укладено шлюб. За час їхнього сімейного життя склалися обставини, які призвели до неможливості з боку спільного проживання з відповідачем. Відповідач зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, за результатами розгляду якого Суворовський районний суд м.Херсона ухвалив заочне рішення від 09.12.2014 року про розірвання шлюбу. Позивач оскаржив вказане рішення, внаслідок чого воно було скасоване, а під час розгляду справи в загальному порядку суд закрив провадження у справі на підставі клопотання відповідачки, в зв`язку з примиренням сторін. Тобто, шлюб не розірвано, але шлюбні відносини між сторонами існують формально, фактично спільно не проживають. Відповідач після закриття справи не відновила шлюбні стосунки. Між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, створювані відповідачем. [PERSON] здійснює на позивача моральний тиск, приховує від нього та відмовляється надавати позивачу всі офіційні документи про реєстрацію шлюбу, свідоцтва про народження. Відповідач самостійно та одноособово встановила для [PERSON] режим окремого харчування, окремого придбання та зберігання продуктів харчування, приготування їжі, забороняє позивачу користуватися предметами побуту. [PERSON] самостійно витрачає кошти сімейного бюджету на придбання різного роду товарів, квитків на концерт, туристичні подорожі. Всі зазначені обставини призвели до неможливості спільного проживання позивача разом з відповідачем. У зв`язку з викладеним, позивач просив встановити для [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими укладено 19.09.1998 року, про що зроблено запис Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсон, в книзі реєстрації актів громадянського стану №567, режим окремого проживання з моменту набрання чинності рішенням суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.04.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позову. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. В останнє судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов\~ підлягає\~ задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1998 року, згідно актового запису про одруження №567, зробленого 19.09.1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона. Позивач та відповідач зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 09.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.09.1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис №567, розірвано. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 11.02.2015 року провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів закрито, у зв`язку з примиренням сторін. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до вимог статті 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно статті 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119,120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку статті 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань. З огляну на те, що сторони проживають окремо і не підтримують подружніх відносин, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами на даний час й те, що позивач не бажає проживати спільно із відповідачем, а також ту обставину, що позивач не може бути примушений жити спільно з відповідачем, що інститут сепарації є юридичним закріпленням одного із проявів права кожного з подружжя на особисту свободу, не суперечить Конституції України та не порушує права подружжя, суд вважає за необхідно задовольнити вимоги позивача та встановити для [PERSON] та [PERSON] режим окремого проживання з моменту набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved