overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 1985 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка на даний час досягла повноліття. Шлюбні відносини між ними припинені 17 років тому з причини відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя. Не бачить сенсу у подальшому існуванні шлюбу. Позивач до зали судового засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибула. Судові повістки про виклик її до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою її проживання, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверти були повернуті до суду за закінченням строків зберігання. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 15 вересня 1985 року Палацем одруження міста Жданова Донецької області, актовий запис № 3203. Позивач зазначає, що від шлюбу мають повнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Будь-яких доказів на спростування даної обставини суду не надано. Відповідно до ч. 3\~ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із доводів позову вбачається, що сімейні відносини між сторонами не підтримуються 17 років, сторони разом не проживають, причиною розладу в сімї стала відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач, не прибувши до судового засідання, не побажала таким чином спростувати наведені позивачем доводи, скориставшись своїми процесуальними правами, отже не оспорює наявності підстав для розірвання шлюбу. Зважаючи на наведене, враховуючи, що відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам позивача. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2013 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини припинені пів роки тому з причини втрати взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Не бачить сенсу у подальшому існуванні їх шлюбу. Позивач до зали судового засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не прибула, надавши заяву, якою позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 06 вересня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 649. Також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, виданим 26 лютого 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис про народження № 160. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із доводів позову вбачається, що сімейні відносини між сторонами значний час не підтримуються, сторони разом не проживають, причиною припинення сімейних відносин стала втрата взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Зважаючи на наведене, враховуючи, що відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін та малолітньої дитини. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити без змін. Відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 640 гривень. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

\~\~\~\~\~Позивач звернувся до\~Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя\~з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: КСН «Жемчужний» мотивуючи свої вимоги тим, що його мати, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету №527 від 28 листопада 2011 року здійснила переоформлення на себе особового рахунку, та стала наймачем квартири [ADDRESS] в Лівобережному районі м. Маріуполя. В зазначений квартирі зареєстровані: [PERSON] (позивач); його мати [PERSON] (наймач); та його бабуся, [PERSON] Відповідачі фактично не мешкають в квартирі [ADDRESS] з червня 2013 року. Всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на позивача, і він несе витрати по його утриманню. Відповідачі квартирою не користуються, не цікавляться, особистих речей в квартирі не мають. На підставі викладеного, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись за місцем реєстрації. Представник третьої особи, КСН «Жемчужний», в судове засідання не зявився, за невідомих суду причин. Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідача із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], (наймач), [PERSON], [INFO],(відповідачка) та [PERSON], [INFO] (позивач), що підтверджується копією особового рахунку №3786. Згідно акту від 15.02.2017 року, складеного КСН «Жемчужний», відповідачі: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] не мешкають з червня 2013 року. Згідно зі ст. ст.71,72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районногосуду містаМаріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 28 липня 1992 року. В квартирі окрім власника зареєстровані його дружина та син. Останній протягом тривалого часу, з 2007 року фактично в разом з ними в спірній квартирі не мешкає. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивача, відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявився, надіславши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того вказав, що він визнає позовні вимоги у повному обсязі, адже дійсно з 2007 року не проживає за вищевказаною адресою, так як постійно проживає в місті Петропавловськ Камчатське [PERSON] Федерації. Так, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно договору дарування від 28 липня 1992 року та реєстраційного посвідчення від 12 липня 1993 року, [PERSON] на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS]. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] областізареєстрован відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання №23 від 13 березня 2018 року. Наявним у справі актом, складеним ЖБК «Орджонікідзевський - 136», підтверджується відсутність відповідачка [PERSON] у спірній квартирі [ADDRESS] областіз 2007 року. Відповідно до ч.2ст. 405 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідност. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідност. 317 ЦК Українивласникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно дост. 386 ЦК Українипозивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутній в спірному будинку без поважних причин. Відповідно дост.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS] та зареєстрована в цій квартирі з 2010 року. Окрім нього в квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], але протягом тривалого часу, з 2010 року, фактично в ній не проживає, місце його проживання позивачу не відоме. Всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на позивача, і тільки він несе витрати по його утриманню. Відповідач квартирою не користуються, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши заяви про розгляд справи у його відсутність та просив суд позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідача із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд встановив наступне. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (Відповідач), що підтверджується копією особового рахунку. З пояснень позивача, викладених у позовній заяві, а також показань свідка [PERSON] вбачається, що відповідач з 2010 року у квартирі не проживає, жодного разу до неї не з'являвся. Наявним у справі актом, складеним ЖКП «Азовжитлокомплекс» 12.04.2016 року, підтверджується відсутність відповідача у спірній квартирі. Згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного\~суду міста\~Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS] та зареєстрований в цій квартирі з 05.09.1987 року. Окрім нього в квартирі зареєстрована його дружина та син [PERSON], який протягом тривалого часу, з 2000 року, фактично в ній не проживає. Всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на позивача, і тільки він несе витрати по його утриманню. Відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд позов задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] був виданий ордер на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення виконкому № 267/1 від 22.12.1999р. В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] (Позивач), [PERSON] (Відповідачі), [PERSON] (Третя особа), що підтверджується копією особового рахунку. З пояснень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що відповідач [PERSON] з 2000 року у квартирі не проживає, жодного разу до неї не з'являвся. Наявним у справі актом, складеним КСН «Центральний» 12.03.2018 року, підтверджується відсутність відповідача у спірній квартирі. Згідно зі ст. ст.\~71,\~72 ЖК України\~у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він є наймачем квартири № [ADDRESS] та зареєстрований в цій квартирі з 26.03.1999 року. Окрім нього в квартирі зареєстрована його діти, зокрема син [PERSON], але протягом тривалого часу, з 2014 року, фактично в ній не проживає. Всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на позивача, і тільки він несе витрати по його утриманню. Відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність та просили суд позов задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилися, в письмових заявах просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 09.07.1982р. [PERSON] був виданий ордер № 287 на квартиру № [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Жданівської міської ради народних депутатів. В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] (Позивач), [PERSON] (Відповідачі), [PERSON] та [PERSON] (Треті особи), що підтверджується копією особового рахунку. З пояснень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що відповідач [PERSON] з 2014 року у квартирі не проживає, жодного разу до неї не з'являвся. Наявним у справі актом, складеним КСН «Жемчужний» 15.03.2018 року, підтверджується відсутність відповідача у спірній квартирі. Згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він наймачем квартири [ADDRESS] та зареєстрований в цій квартирі з 1974 року. Окрім нього в квартирі зареєстрована його дочка [PERSON], але протягом тривалого часу, з 2014 року, фактично в ній не проживає. Всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на позивача, і тільки він несе витрати по його утриманню. Відповідачка квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяви про розгляд справи у його відсутність та просив суд позов задовольнити. Відповідачка у відкрите судове засідання не зявилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» у відкрите судове засідання не зявився, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (Відповідачі), що підтверджується копією особового рахунку. З пояснень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що відповідачка [PERSON] з 2014 року у квартирі не проживає, жодного разу до неї не з'являлася. Наявним у справі актом, складеним КСН «Жемчужний» 18.09.2017 року, підтверджується відсутність відповідачки у спірній квартирі. Згідно зі ст. ст.\~71,\~72 ЖК України\~у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved