Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] в м.Одесі та встановити порядок виконання рішення суду, зазаначивши, що воно є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою : [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] у 1999 році придбала частину домоволодіння в [ADDRESS]. Як з часом виявилось за вказаною адресою зареєстровано родича (онука) колишнього власника домоволодіння, який добровільно не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою та не проживає там більше 10 років. Дана обставина порушує права позивачки так як змушує її витрачати додаткові кошти за сплату комунальних платежів відповідно до кількості зареєстрованих осіб на одній площі. Оскільки відповідач в добровільному порядку досі не знявся з реєстраційного обліку місця проживання за зазначеною адресою, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просить вселити його в будинок за адресою : [ADDRESS] в обгрунтування свого позову [PERSON] послався на такі обставини. [PERSON], вказав, що проживав, та зареєстрований, з народження разом зі своїми батьками за адресою [ADDRESS] що підтверджується записом в буднковій книзі. Цій будинок був побудований його батьками. Дане домоволодіння складається з двох окремих будинків. Після смерті батьків, вони збиралися поділити це домоволодіння з його родичами, сестрою. [PERSON] деякий час не проживав у своєму будинку, що було пов'язано з його роботою, але коли повернувся, відповідачка почала створювати йому перешкоди у користуванні його будинком, а саме відключила водопостачання на електричні прилади, та не пускала його у будинок, тому він вимушений мешкати у дружини. Про те, що [PERSON] оформила право власності за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси на 47/100 частин домоволодіння він дізнався тільки зараз, з чим він не згоден, так як він не знає, що увійшло, які господарські споруди та будинок до її права власності. Від своєї частини домоволодіння, він не відмовляється, так як іншого житла у нього немає. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] свій зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити, а у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 10.07.1999 року придбала у [PERSON], 53/100 частини домоволодіння [ADDRESS] в м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу № 596/99, визнаного дійсним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2006 року. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.07.2012 року було затверджено проект поділу об'єкту нерухомого майна на дві самостійні одиниці за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]. На підставі зазначеного розпорядження, а також договору купівлі-продажу № 596/99 від 06.03.2014 року їй було видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 22.10.2012 року, номер запису 44948 в книзі 315-40. За адресою: м. Одеса, [ADDRESS], починаючи з 1976 року зареєстровано місце проживання [PERSON], який є онуком колишнього власника будинку [PERSON]. Разом із тим, [PERSON] у зазначеному будинку не проживає більше десяти років, за комунальні послуги не сплачує, належних йому речей за цією адресою немає. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області за вказаною адресою зареєстровано [PERSON], який є онуком колишнього власника домоволодіння за адресою: [ADDRESS] З зустрічної позовної заяви вбачається, що [PERSON] не проживає за вказаною вище адресою про що він суд й повідомив. Оскільки відповідач в добровільному порядку досі не знявся з реєстраційного обліку місця проживання за зазначеною адресою, це призводить до того, що [PERSON] зобов'язана сплачувати за [PERSON] житлово-комунальні послуги виходячи з кількості осіб, які зареєстровані на відповідній житловій площі. Крім того, реєстрація місця проживання [PERSON] в належному їй будинку істотно порушує її право користування та розпорядження вказаним будинком. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на той факт, що будинок належить позивачці на праві власності, а відповідач, будучи членом сім'ї колишнього власника житла, на відповідній правовій підставі, здійснював користування нею, і відносини, що виникли між нею та відповідачем, пов'язані зі здійсненням права користування чужим майном (сервітут) та регулюються Главою 32 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки право власності [PERSON] припинилося, то відповідно правова підстава користування будинком відповідачем як членом сім'ї власника житла, також припинилася. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Оскільки право власності [PERSON] припинилося, то відповідно правова підстава користування будинком відповідачем як членом сім'ї власника житла, також припинилася. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність їх задоволення. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про вселення не підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на те, що в своїй зустрічній позовній заяві відповідач просить вселити його до домоволодіння з адресою : [ADDRESS] яке не є спірною адресою за первісним позов, та яке має іншого власника, а не відповідача по його зустрічній позовній заяві [PERSON], що є порушенням ст. 123 ЦПК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved