Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно до кредитного договору №014/22/2352 від 28.12.2007 року ПАТ «Райффайзен Банк\~Аваль» було\~надано [PERSON] \~кредит відповідно\~до умов\~кредитування за\~програмою кредитування\~«Кредит під\~заставу нерухомості»\~у сумі\~24990,00\~дол.США\~строком до\~28.12.2017\~року зі\~сплатою 14,00\~%\~річних,\~а позичальник\~зобов`язався належним\~чином використати\~та повернути\~банку суму\~отриманого кредиту,\~а також\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом,\~комісії згідно\~договору та\~тарифів кредитора\~та всі\~інші зобов`язання\~в порядку\~та строки,\~визначені договором.\~Позичальник зобов`язався\~погашати щомісячними\~ануїтетними платежами\~кредитні зобов`язання\~до 28\~числа кожного\~календарного місяця\~протягом строку\~кредиту,\~у випадку\~припадання дати\~платежу на\~небанківський день.\~В забезпечення\~належного виконання\~ [PERSON] ,\~умов кредитного\~договору було\~укладено договір\~поруки №014/22/2352\~від 28.12.2007\~року,\~згідно якого\~ [PERSON] \~на добровільних\~засадах взяв\~на себе\~зобов`язання перед\~банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по сплаті будь-яких сум, що виникають з умов кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON] , в повному обсязі цих зобов`язань. У зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості позивач був змушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.05.2009 року позовні вимоги банку були задоволені: стягнуто заборгованість за кредитом станом на 05.03.2009 року в розмірі 25548,04 дол.США, що еквівалентно 196\~719,91 грн. Однак, рішення суду позичальник не виконує, тому банк продовжує нараховувати відсотки та пеню за порушення графіку та сплату відсотків. У зв`язку з вищевикладеним з урахуванням уточнень, позивач просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь солідарно заборгованість по відсоткам за кредитним договором №014/22/2352 від 28.12.2007 року, у сумі 28284,46 дол.США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 729\~312,17 грн. донараховані відсотки та судові витрати в розмірі 5469,84 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.10.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.09.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовного засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №014/22/2352 від 28.12.2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано [PERSON] кредит відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» у сумі 24990,00 дол.США строком до 28.12.2017 року зі сплатою 14,00 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно договору та тарифів кредитора та всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Позичальник зобов`язався погашати щомісячними ануїтетними платежами кредитні зобов`язання до 28 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту, у випадку припадання дати платежу на небанківський день. В забезпечення належного виконання [PERSON] , умов кредитного договору було укладено договір поруки №014/22/2352 від 28.12.2007 року, згідно якого [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по сплаті будь-яких сум, що виникають з умов кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON] , в повному обсязі цих зобов`язань. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.05.2009 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитом №014/22/2352 від 28.12.2007 року станом на 05.03.2009 року в розмірі 25548,04 дол.США, що еквівалентно 196 719,91 грн. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.05.2009 року вже стягнута заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором, а тому повторне стягнення кредиту супереч положень статті 61 Конституції України (подвійне стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання). Вказане стосується й нарахованих відсотків. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. За таких обставин, оскільки у позивача було відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, то у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

Outcome: dismissed