Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 06.02.2014 року та договору дарування від 06.02.2014 року позивач є власником квартири [ADDRESS] . 13.11.2013 року рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник позивача надала до суду заяву, якою просить розгляд справи провести за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 06.02.2014 року та договору дарування від 06.02.2014 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 12.11.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно акту ОСББ «Куліша 1А» відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 01.04.2013 року по теперішній час. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім власником 1/2 частини спірної квартири [ADDRESS] . Таким чином, з моменту реєстрації договору про припинення права на аліменти на дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 06.02.2014 року відповідно припинилося право користування не власника [PERSON] та виникло у [PERSON] , яка в свою чергу не надавала згоди на користування жилим приміщенням квартири [PERSON] . Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved