Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 58_073 від 15.10.2012 у сумі 118955,32 грн. Підставою свого позову позивач зазначає неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 58_073 від 15.10.2012. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.12.2018 провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, однак останні до судового засідання не з'явились, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не пред'явили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справ, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі Позивач, Банк, Кредитор) та [PERSON] (далі Відповідач-1, Позичальник, Боржник) був укладений Кредитний договір № 58_073 від 15.10.2012. (далі - Кредитний договір). Згідно п. п. 1.1., 1.2., 1.3 Кредитного договору, Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах договору кредит в розмірі 80000,00 грн. на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 13 жовтня 2017 року, проценти за користування кредитом складають 16,5%. Кредит надається для здійснення оплати за автомобіль марки ЗАЗ VIDA SF69YO рік випуску 2012-й, номер шасі (кузова, рами) VIN - [NUMBER] [NUMBER], колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], за договором купівлі - продажу № 314224- Y00182 від 08 жовтня 2012. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору Позичальник зобов'язався сплачувати банку відповідну плату (відсотки) в розмірі та в строки визначені Договором. Пункти 1.5.1.1.Кредитного договору передбачають, що на період з дня видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит, а саме до 13 жовтня 2017 року включно, проценти за користування кредитом нараховуються банком на підставі процентної ставки в розмірі 16,5% процентів річних. Згідно п. п. 3.2.1 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за цим Договором. Відповідно п. п. 3.3.1, 3.3.3, 3.3.4 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим Договором. Позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі 80000,00 грн., здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1333,33 грн. Пунктом 7.7 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо, що передбачені умовами цього договору. Відповідно до п. 9.1 Договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим Договором. В якості забезпечення виконання Відповідачем 1 своїх зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] (Відповідачем 2, Поручителем), [PERSON] (Відповідачем 1, Позичальник, Боржник) був укладений Договір поруки №58_073/1 від 15.10.2012. Відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №58_073 від 15 жовтня 2012 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладеними в майбутньому. Згідно п. 2.1 Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за визначеним кредитним договором, перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними до тих пір, поки всі зобов'язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Згідно п.п. 4.1, 4.5 Договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. Пунктом 5.4 договору встановлено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦКУ до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань поручителя. Відповідно до п. 6.3 Договору поруки даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Згідно умов Договору, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №58_073 від 15.10.2012, станом на 01.10.2018 за [PERSON] рахується заборгованість, яка складає 118955,32 гривень, у тому числі: - прострочений борг за кредитом за період з 02.04.2013 по 17.10.2017 - в розмірі 53037,98 грн.; - прострочені відсотки за користуванням кредитом з 01.08.2014по 01.10.2018 в розмірі 28745,02 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за користування кредитом з 02.09.2013 по 01.10.2018 в розмірі 4028,49 грн.; - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом з 01.04.2014 по 01.10.2018 в розмірі 2203,40 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за користування кредитом за період з серпня 2014 року по вересень 2018 року - 20010,46 грн.; - інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом з серпня 2014 року по вересень 2018 року в сумі 10929,97 грн. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи кредитний договір, позичальник [PERSON] погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписання даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов'язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] як фінансовий поручитель відповідно до умов договорів поруки, зазначених вище, має відповідати за зобов'язаннями боржника за кредитним договором №58_073 від 15.10.2012. При вирішенні позову суд враховує також, що відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 541 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін кредитного договору, договору поруки, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved