Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 18.03.13 р. відповідач узяв у нього в борг грошові кошти в сумі 28 600 грн., про що власноручно виготовив розписку. Згодом, 30.04.13 р. відповідач частково повернув борг та повторно написав розписку про те, що мав перед ним борг в сумі 28 600 грн., 5 000 грн. відшкодовує, а решту - 23 600 грн. зобов»язується повернути до 15.05.13 р.. На даний час борг не повернуто, зробити це добровільно відповідач не бажає, хоча строк виконання зобов»язання сплив. За станом на 30.01.14 р. залишок боргу складає 23 600 грн., 3 % річних за період з 15.05.13 р. по 20.01.14 р. включно складає 708 грн. за 250 днів. Відсотки в сумі 708 грн. за рік з розрахунку 1 грн. 94 коп. в день, складають 485 грн.. Невиконанням зобов»язання відповідач поставив його та його родину у скрутне матеріальне становище, завдав моральних страждань, що виразились у душевних хвилюваннях з приводу відсутності заборгованих коштів як потрібних. Він змушений був звертатись за правовою допомогою, вживати додаткових заходів по відновленню свого матеріального становища, що грубо порушує сталий спосіб його життя. Вважає, що сума морального відшкодування має скласти 5 000 грн.. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 23 600 грн., 3 % річних у сумі 485 грн., а всього 24 085 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та судові витрати у справі. В судове засідання позивач не з»явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача - адвокат - в судовому засіданні позов підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснила, що у розрахунках позивача, наведених у позовній заяві, на яких ґрунтуються його майнові вимоги, допущено арифметичну помилку. Просить позов задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 224 - 228 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення проти позову до суду не подав. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики). Як зазначено у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту й інших вимог, які звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 530, ч. 2 ст. 1 049 ЦК України, якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей момент визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлене договором. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні оригіналу розписки відповідача, належно завірена копія якої мається у матеріалах справи, датованої 30.04.13 р., відпоідач, дійсно, за станом на 30.04.13 р. письмово зазначав про те, що має перед позивачем борг в сумі 28 600 грн., повертає 5 000 гр., та зобов»язується повернути решту в строк до 15.05.13 р.. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, дійсно, за станом на 30.04.13 р. мав перед позивачем борг в сумі 23 600 грн., який зобов»язувався повернути в строк до 15.05.13 р., однак, свого зобов»язання не виконав. А тому сума боргу - 23 600 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з копії вищезазначеної розписки від 30.04.13 р., сторони не погоджували іншого розміру процентів. Передбачені вище наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати 3% річних від простроченої суми, є платою за безпідставне понад погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти слід стягнути за весь час прострочення. За період з 15.03.13 р. по 20.01.14 р. - дату пред»явлення розглядуваного позову - відповідач, дійсно, не повернув решту боргу в сумі 23 600 грн., а тому відповідач зобов'язаний сплатити три проценти річних від цієї суми як простроченої, за 239 днів (19 днів травня 2013 р. + 19 днів січня 2014 р. + 214 днів за період з 01.06.13 р. по 31.12.13 р. включно). Тобто, прострочення зобов»зання за станом на 20.01.14 р. є таким, що триває 239 днів, а не 250 днів, як про це зазначив у позовній заяві позивач. Оскільки в день розмір відсотків від суми 23 600 грн. складає 1 грн. 94 коп., то за 239 дн. сума відсотків складе 463 грн. 66 коп. (1 грн. 94 коп. х 239 дн. = 463 грн. 66 коп.). І вказану суму відсотків слід у стягнути з відповідача на користь позивача. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Однак, оскільки встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, і наведеного позивач суду не довів, то у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Так, позивачем сплачено 289 грн. 82 коп. та 01 грн. 03 коп. судового збору та понесено судові витрати в сумі 2 350 грн. за надану йому правову допомогу, що стверджується: копією квитанції № 085 876 від 27.12.13 р. про оплату з складання позовної заяви, договором про надання правової допомоги від 25.04.14 р., актом виконаних робіт згідно з договором про надання правової допомоги від 13.05.14 р., . Тобто, на користь позивача з відповідача слід стягнути загальну суму судових витрат 2 640 грн. 85 коп..

Outcome: partial