Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], та не може оформити належним чином право на спадщину, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому розташованого за адресою: [ADDRESS]. Він, позивач своєчасно прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язкуз тим, що мати за життя не зареєструвала належним чином своє право власності. Таким чином, правовстановлюючий документ про право власності на житловий будинок не відповідає відомостям, зазначеним в реєстрі нерухомого майна і це є перешкодою для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.19, 31). Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.2, 34). Відповідач - Болградська міська рада Одеської області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.19), представник міської ради за довіреністю направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі в судовому засіданні, та визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с.32, 33). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER], виданим на підставі запису акту про смерть № 1025 складеним Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8). На день її смерті позивач по цій справі не був зареєстрований та не проживав в вищеназваному житловому будинку, що підтверджується відміткою в паспорті позивача, та довідкою міської ради (а.с.5-6, 24). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS]. Право власності спадкодавця на будинок підтверджується договором купівлі-продажу від 28.07.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі №968. Даний договір був зареєстрований в КП «Болградське БТІ» 19.08.1992 року (а.с.9-10). З даного договору слідує, що [PERSON] придбала квартиру, з трьох житлових кімнат, загальною площею 72.2 кв.м., житловою 44.2 кв.м а адресою: [ADDRESS]. КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» за № 2683 від 11.08.2017 року, видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку вказано, що будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла, та двох коридорів, разом з цим загальна площа та ж сама, що і в договорі купівлі продажу - 72.2 кв., та житлова площа - 44.2 кв., допоміжна - 28.0 кв.м. (а.с.11-12). Згідно довідки КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» за № 219 від 16.08.2017 року вбачається, що за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ» станом на 31.12.2012 року: «Право власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу за № 968 від 28.07.1992 року». Житловий будинок літ. «А», загальна площа - 72.2 кв.м., житлова - 44.2 кв.м. літ. «Б, В, Д» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Е» - льох (погріб), №1-6 дворові споруди (а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що при оформленні договору купівлі-продажу нотаріусом було допущено помилку, і вказано що предметом договору є квартира, хоча в дійсності [PERSON] придбала будинок, про що свідчать відомості наявні в КП «Болградське БТІ», технічний паспорт на житловий будинок, співпадає адреса об'єкту нерухомості, а також інші характеристики: загальна площа, житлова площа, кількість житлових кімнат, тощо. Спадкоємцем за законом першої черги є син спадкодавця, позивач [PERSON], родинні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису № 81 від 13.02.1970 року (а.с.7). Вказану спадщину спадкоємець [PERSON] прийняв шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І., що підтверджується копією спадкової справи № 85-2016 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.22-30). Разом з цим, приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області, Агбун М.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому зв'язку з тим, що мати за життя не зареєструвала належним чином своє право власності, а саме в договорі купівлі-продажу значиться, що вона придбала квартиру, а не будинок . Таким чином, правовстановлюючий документ про право власності на житловий будинок не відповідає відомостям, зазначеним в реєстрі нерухомого майна і це є перешкодою для оформлення свідоцтва про право на спадщину (а.с.15). Інший спадкоємець за законом першої черги, брат позивача [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь брата [PERSON] шляхом подачі заяви приватному нотаріуса, посвідченої нотаріально (а.с.23) Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином позивач, як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, а саме на вищеназваний житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS], належну спадкодавцю, тобто [PERSON], померлій [INFO]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved