Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом ,обгрунтовуючи його тим , що між ним та СПД [PERSON] ,в особі його дружини [PERSON],було укладено угоду 24.06.2013 року про поставку на протязі одного місяця з Німеччини в Кривий Ріг вантажного автомобілю Renault Master (Opel Movano maxi база, двигун 2,5 ВСІ , бет МКПП (коробка передач) кондиціонер, не пізніше 2006 року випуску ( не старше 8 років ). Як пояснив співробітник відповідача, порядок надання послуги для придбання автомобілю наступний : за кордоном менеджер знаходить 2-3 відповідних його вимогам автомобілі, після чого ,він робить свій вибір і автомобіль привозиться в Україну. На виконання угоди з відповідачем ним був переданий завдаток в розмірі 4000 грн ,на підставі чого, дружина відповідача того ж дня написала розписку 24.06.2013 року про отримання нею від нього завдатку на автомобіль та зобов'язалась привезти цей автомобіль на протязі місяця. Надалі ,через чотири дні , з дня укладання угоди, йому надійшов телефонний дзвінок, де його повідомили ,що автомобіль його очікує в Кривому Розі. Він попросив направити електронною поштою фотографії автомобілю та опис технічних характеристик. Електронною поштою йому надійшло фото автомобіля та його характеристики : Opel Movano, 2005 року випуску, 2,5 турбодизель мотор, подушка безпеки, а також був направлений він-код автомобіля. Після перевірки він-коду ,було встановлено , що СПД [PERSON] надав йому неправдиву інформацію , оскільки даний автомобіль 31.05.2005 року виписку(старше 8 років) ,крім того, було видно транзитні номери ,що свідчать про те, що після привезення авто в Україну його було оформлено в МРЕО ДАІ на якусь особу. Ця обставина підтверджує факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань про поїздку до Німеччини та вибору йому автомобіля за характеристиками, які були оговорені між сторонами. Фактично [PERSON] нікуди не їздив, та вирішив продати йому автомобіль ,який вже раніше був завезений із-за кордону,та по певним причинам не був проданий . Приблизно 6-7 липня 2013 року він разом зі своїм товаришем [PERSON] безпосередньо оглянули на території на площадці зазначений автомобіль,і він відмовився його купувати, оскільки відповідачі суттєво порушили свої зобов'язання по наданню йому автомобілю із обумовленими раніше технічними характеристиками. На його вимогу про повернення йому завдатку відповідачі категорично йому відмовили ,а також не відповіли на його письмову претензію, яку він направив 18.07.2013 року. Оскільки відповідачі уклали з ним угоду на поставку йому автомобілю не за тими характеристиками , істотно порушили умови угоди тому ця угода підлягає розірванню. Згідно зі ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відповідачі йому сказали що можуть повернути тільки 500 грн. завдатку. Також відповідач завдала йому моральну шкоду, яка повинна бути компенсована в розмірі 5 тисяч гривень ,оскільки відповідач не виконав прийнятих на себе зобов'язань по поставці йому автомобілю ,що спричинило йому постійні душевні страждання ,почуття ошуканої людини, що в свою чергу вимагає від нього постійно витрачати додаткові сили на організацію його життя. Тому він просить визнати угоду між ним та [PERSON] та [PERSON] на поставку із-за кордону на протязі одного місяця автомобіля: вантажного автомобіля Renault Master (Opel Movano maxi база , двигун 2,5 ВСІ , бет МКПП (коробка передач) кондиціонер, не пізніше 2006 року випуску ( не старше 8 років ). Визнати істотно порушеними умовами договору на поставку автомобіля. Стягнути з [PERSON] подвійний завдаток в розмірі 8 тисяч гривень , стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Представник відповідачів [PERSON] заперечував проти позову ,вказавши суду , що дійсно відповідачка [PERSON], згідно розписки від 24.06.2013 року отримала завдаток в сумі 4000 грн. від позивача ,та зобов'язалась окремо від [PERSON] поставити позивачу автомобіль Renault Master (Opel Movano maxi база с кондиціонером на протязі одного місяця. Свої зобов'язання відповідач виконала в повному обсязі, авто було поставлено та чекало позивача ,що підтверджується повідомленням доданим до позову. Авто мало всі обумовлені розпискою характеристики. Позивач в своїх вимогах зазначає «про поставку авто із Німеччини з певними технічними характеристиками та роком», що взагалі спростовується текстом розписки. Відповідач таких зобов'язань не брав. Поставлений автомобіль сертифікований в Україні ,отже він є безпечним для використання та території України. Технічні характеристики підтверджуються митною декларацією. Позивач не надав жодних належних доказів щодо порушення його прав як споживача,отже його вимоги, щодо повернення завдатку та спричинених ним збитків не можуть бути задоволені. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно,що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання . Якщо буде встановлено,що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком,вона вважається авансом. Між сторонами відбулись правовідносини, щодо отримання [PERSON] завдатку,а не авансу. Згідно ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника завдаток залишається у кредитора. Сторона винна у порушенні зобов'язання,має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку, якщо інше не встановлено договором. В зв'язку з тим , що порушення зобов'язання сталося не з вини кредитора ( Відповідач виконав свої зобов'язання в повному обсязі) завдаток підлягає залишенню у Кредитора. Позивач зазначає ,що йому було спричинено моральну шкоду. Даний факт спростовується відсутністю належних доказів. Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживачів на відшкодування моральної шкоди не застосовується, тільки у разі заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках передбачених законодавством. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 .03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в позовній заяві має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві , з яких міркувань він виходив , визначаючи розмір шкоди,та якими доказами це підтверджується. Суд ,зокрема повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю ) вони заподіяні,в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив ,а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань,фізичних душевних,психічних тощо ) та урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,ступінь зниження престижу,ділової репутації,час та зусилля,необхідні для відновлення попереднього стану. Позивач не надав жодних належних доказів ,заподіяння йому збитків та моральної шкоди,відсутній причинний зв'язок необхідний для відшкодування збитків та шкоди, а тому має бути в позові відмовлено в повному обсязі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Договір був укладений з [PERSON] , як фізичною особою - не суб'єктом господарювання,тому підстави для подання позову відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні. Отже позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позову. Суд вислухавши позивача , його представника , представника відповідачів , свідка, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено , що згідно розписки від 24.06.2013 року, відповідачка [PERSON] « отримала завдаток в розмірі 4 000 тисячі гривень, автомобіль Renault Master (Opel Movano maxi база с кондиціонером у [PERSON]. Зобов'язуюсь привезти автомобіль протягом місяця».(а.с.3). Але договір про поставку вантажного автомобілю Renault Master (Opel Movano maxi база) , та договір купівлі-продажу між сторонами укладеними не були. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно ,що видається кредитору боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів ,є завдатком, вона вважається авансом. Ст. 546 ЦК України свідчить , що виконання зобов'язання може забезпечуватися завдатком. Але судом було встановлено , що між сторонами не був укладений договір про поставку вантажного автомобілю Renault Master (Opel Movano maxi база) , та договір купівлі-продажу між сторонами,тому що сторони не домовились про поставку автомобілю із Німеччини з певними технічними характеристиками та роком випуску автомобіля . Із пояснень позивача ,вбачається що пропонований йому автомобіль ,не відповідає тим вимогам , які він замовляв на поставку автомобіля та його покупку . А із розписки наданої суду не вбачається , що відповідач брав на себе такі зобов'язання, а саме поставку автомобілю із Німеччини та з певними технічними характеристиками та роком. Таким чином, [PERSON] передав [PERSON] .4000 гривень не в рахунок належних з нього договором платежів, як завдаток ,а вручив аванс. Тому [PERSON] отримала від позивача не завдаток , а аванс . Аванс, як і завдаток, виконує разом з платіжною функцією функцію підтвердження укладення договору .Однак, на відміну від завдатка , аванс не несе на собі забезпечення зобов'язання. Таким чином , якщо сторона, яка отримала аванс, не виконала своїх зобов'язань по договору ,друга сторона має право вимагати тільки повернення авансу, а не уплати його подвійної суми. Аналогічно, і випадку невиконання зобов'язання відповідальною буде сторона, що передала аванс, вона незалежно від невиконання зобов'язань має право вимагати повернення авансу. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до судових витрат, серед іншого, відносяться судовий збір , а згідно ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів суми відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, на думку суду,вина відповідачів не доведена. Позивачем не надано ніяких доказів завдання йому відповідачами моральної шкоди та не підтверджено нічим розмір такої моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial