Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів та просив суд визнати довіреність, видану [PERSON] на його ім'я щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1145 від 24.02.2014 року - удаваним правочином, вчиненого з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу Mercedes-Benz, модель ML-350, тип ТЗ - легковий універсал В, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за ним право власності на автомобіль Mercedes-Benz, модель ML-350, тип ТЗ - легковий універсал В, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; витребувати від УДАІ ГУМВС України в Херсонській області на користь [PERSON] транспортний засіб Mercedes-Benz, модель ML-350, тип ТЗ - легковий універсал В, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що 24 лютого 2014 року він отримав у власність автомобіль марки Mercedes-Benz, модель ML-350, тип ТЗ - легковий універсал В, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом надання [PERSON] на його ім'я довіреності з правом вчинення правочинів щодо експлуатації та продажу вказаного автомобіля. Факт продажу автомобіля також підтверджується розпискою [PERSON] про отримання ним грошових коштів у сумі 35 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 420 000 грн. 07.06.2014 року співробітниками УДАЇ ГУМВС України в Херсонській області позивача було зупинено та в усній формі повідомили мене про те, що автомобіль буде затриманий та вилучений у зв'язку з угоном, про що позивачу видано акт №ТР 140080 від 07.06.2014 року. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти розгляду справи не заперечував. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи. Представник УДАІ ГУМВС України у Херсонській області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час і місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв та клопотань про перенесення слухання справи до суду не надавав. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 24 лютого 2014 року [PERSON], будучи власником автомобіля марки Mercedes-Benz, модель ML-350, тип ТЗ - легковий універсал В, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 420 000 грн., за продаж вищевказаного автомобіля. Цього ж дня [PERSON] на ім'я [PERSON] було видано довіреність, посвідчену 24 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1145, якою він надав позивачеві право володіння, користування та розпорядження автомобілем. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відносини щодо купівлі-продажу майна, як рухомого, так і не рухомого, регулюються ЦК України, статтями якої не передбачено обов'язкової письмової форми до договору купівлі-продажу рухомого майна. Таким чином, законодавець визначив вичерпний перелік договорів купівлі-продажу, які повинні обов'язково вчинятись у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Норми чинного ЦК України не містять застережень про заборону укладання договору купівлі-продажу у простій усній формі. Відповідачем, який є титульним власником спірного автомобіля, підтверджено факт отримання коштів в якості плати за нього, а також його волевиявлення, яке було спрямовано саме на продаж належного йому автомобіля позивачеві. Судом встановлено, що [PERSON] передав у фактичне володіння позивача спірний автомобіль при видачі довіреності на ім'я позивача. Відповідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такій договір дійсним. Право власності набуте за договором, вважається набутим за моменту передання майна, як це визначено ст.334 ЦК України. На загальних підставах усунення перешкод у здійсненні права власності передбачено ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, існування між позивачем та відповідачем договірних відносин, врегульованих нормами ЦК України, наявними перепонами у здійсненні права власності позивачем, суд вважає його звернення до суду з позовом обґрунтованим та визнає позивача добросовісним набувачем автомобіля. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений(придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. (ст.656 ЦК України) Статтею 657 ЦК України визначено форма окремих видів договорів купівлі-продажу, а саме: земельної ділянки, єдиногомайнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншогонерухомого майна, які укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Такі вимоги до договору купівлі-продажу ТЗ не ставляться. За ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікатякості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Дана вимога продавцем [PERSON] дотримана. В зв'язку з викладеним, вважаю, що сторони правочину купівлі-продажу автомобіля в особі продавця [PERSON] та покупця [PERSON] дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали його фактично, здійснивши розрахунки та передачу майна, отже я, як покупець, є належним власником майна. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відносини щодо купівлі-продажу майна, як рухомого, так і не рухомого, регулюються ЦК України, статтями якої не передбачено обов'язкової письмової форми до договору купівлі-продажу рухомого майна. Таким чином, законодавець визначив вичерпний перелік договорів купівлі-продажу, які повинні обов'язково вчинятись у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що автомобіль марки ВАЗ Mercedes-Benz, модель ML-350, тип ТЗ - легковий універсал В, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], був зареєстрований за [PERSON], Реєстрація транспортного засобу в органах ДАІ не впливає на набуття, зміну чи припинення права власності на майно. Придбавши транспортний засіб, особа зобов'язана протягом десяти діб зареєструвати його у відповідних органах. Не вчинення таких дій особою є підставою для застосування до неї відповідальності передбаченої чинним законодавством. Право власності на майно за договором набувається у момент передачі такого майна, адже в протилежному випадку, особа не зможе використати своє право на звернення до суду або іншого органу за захистом свого порушених прав у разі пошкодження, знищення, викрадення тощо такого майна у проміжку часу від дня придбання такого майна до часу його реєстрації, що само по собі є абсурдним. Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З врахуванням вищенаведених вимог закону, фактично між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки Mercedes-Benz, модель ML-350, тип ТЗ - легковий універсал В, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а довіреність, що видана [PERSON] на моє ім'я є лише удаваним правочином, з метою приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу. Вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то й до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їхня внутрішня воля і який вони насправді вчинили. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 13 Основного Закону Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Цивільним кодексом України в главі 29 передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст.ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. З моменту придбання автомобіля 24.02.2014 року і по 07.06.2014 року позивач відкрито, щоденно, користувався автомобілем для власних потреб з пересування містом та по території суміжних областей. Проте, 07.06.2014 року співробітниками УДАЇ ГУМВС України в Херсонській області позивача було зупинено та в усній формі повідомили мене про те, що автомобіль буде затриманий та вилучений у зв'язку з угоном, про що позивачу видано акт №ТР 140080 від 07.06.2014 року. На загальних підставах усунення перешкод у здійсненні права власності передбачено ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи, що у дійсності позивач набув право власності на спірний автомобіль за удаваним правочином, та волевиявлення позивача та відповідача було спрямовано саме на купівлю-продаж майна, при цьому відповідачем право власності позивача не визнається і майно незаконно утримується, вважаю, що слід визнати [PERSON] власником спірного автомобіля та витребувати автомобіль з чужого незаконного володіння на його користь. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір по справі, сплачений позивачем при подачі позову до суду слід покласти на відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved