Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 6 серпня 2013 року він придбав 49/100 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0387 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої по [ADDRESS]. Власником інших 51/100 частин вказаної земельної ділянки є ТОВ «Мінімаркет «Еліта». Оскільки між сторонами відсутня згода щодо розпорядження та користування спільним майном, позивач звернувся до суду і просив виділити йому в натурі 49/100 частин земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою і стягнути на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала та уточнила позовні вимоги і просила виділити [PERSON]. в натурі 49/100 вільної від забудови частини земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою загальною площею 0,0387 га, застосувавши при виділі майна варіант № 2, визначений висновком судової земельно-технічної експертизи № 42 від 21.09.2015 року так як саме цей варіант дасть можливість співвласникам користуватись окремими виїздами на свої відокремлені частини земельної ділянки і зменшить кількість обставин, що можуть сприяти виникненню конфліктів при користуванні спільним майном. При цьому вона повідомила суду, що роботи по облаштуванню проїзду до суміжної земельної ділянки, розташованої на пл. Соборна (Інтернаціональна) - 1, власником якої є міська рада а орендатором ПрАТ «Лебединський ЗПК» вже здійснюються позивачем в добровільному порядку і будуть закінчені його власними силами та за власний рахунок. Зазначений проїзд забезпечить відповідачу можливість безперешкодного користування своєю частиною дворової території. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи свої заперечення тим, що цивільна справа порушена і розглядається за повторним позовом [PERSON]., поданим до тих же осіб про той і самий предмет і з тих самих підстав; цей позов не є обґрунтованим, підставою для його подання є не відсутність між сторонами згоди щодо користування спільною земельною ділянкою та не реагування відповідача на пропозиції щодо її поділу, а відмова ТОВ «Мінімаркет Еліта» в минулому від підписання договору про встановлення земельного сервітуту, який порушував права цього товариства. При цьому відповідач не перешкоджає реалізації прав позивача щодо користування власною земельною ділянкою, враховує права співвласника, в той час як [PERSON] ще у 2005 р. самовільно прибудував до спільного приміщення прибудову, розпоряджається спільним подвір»ям на свій розсуд з чим відповідач не став миритись і погодився з [PERSON] на володіння земельною ділянкою з облаштуванням проїзду, проте останнього не влаштовує жоден варіант, коли у спільному користуванні залишиться якась частина двору. Тому в березні 2014 року [PERSON] подав перший позов щодо виділу йому в натурі 49/100 від спільної земельної ділянки і згідно рішення Апеляційного суду Сумської області у справі за цим позовом до спірної земельної ділянки вже облаштовано в'їзд, який визначився протягом існування належної сторонам будівлі. Цей в'їзд цілком влаштовує відповідачку і вона бажає надалі ним користуватися, в той час як позивач намагається змусити її добиватися дозволу заїжджати до свого двору через чужу земельну ділянку проти волі її власника. Крім того, зазначений представник відповідача мотивує свої заперечення висновком судової земельно-технічної експертизи № 488 від 05.11.2014 р. у справі № 580/385/14-ц, розглянутій за попереднім позовом [PERSON]., згідно якого виділ 49/100 частин з спірної земельної ділянки є неможливим та вважає, що висновки судової земельно - технічної експертизи № 42 від 21.09.2015 р. є необґрунтованими внаслідок недоліків при її призначенні та проведенні, некомпетентності і недобросовісності експерта [PERSON] та тому що: -у другому варіанті розподілу експерт місцем в»їзду на ділянку [PERSON] залишає існуючий в'їзд, в той час як місцем в'їзду на ділянку відповідача визначає глуху стіну, що межує з сусіднім двором по пл. Соборній № 1, який належить міській раді. Для втілення цього варіанту в життя необхідно одержати ряд дозволів від державних інспекцій та установ. - з метою спорудження в»їзду до спірної земельної ділянки позивач без дозволу міської ради вибив у суміжній стіні (яка не є його власністю) отвір для майбутнього проїзду, сфальшував Декларацію про початок виконання підготовчих робіт по реконструкції торгівельно-офісних приміщень з благоустроєм прилеглої території по [ADDRESS], тоді як спірна земельна ділянка знаходиться по [ADDRESS] а стіна, яку він зібрався реконструювати по пл. Соборна (Інтернаціональна) № 1 і не є його власною прилеглою до його торгівельно-офісних приміщень територією. Доказів, що надають йому право розпочинати будівництво нових воріт, [PERSON] суду не надавав. На поданій ним декларації стоїть штамп Сумської міської ради, тоді як такі дозволи в межах м. Лебедина згідно чинного законодавства має право видавати лише Лебединська міська рада своїм рішенням. При цьому [PERSON] роздобув копію висновку відділу містобудування та архітектури м. Лебедина № 02/16 від 02.02.2016 р. стосовно іншої земельної ділянки, замовив у приватному підприємстві «Суми-Южана» проект реконструкції торгівельно-офісних приміщень з благоустроєм прилеглої території по [ADDRESS] м. Лебедина та отримав проект будівництва нових воріт у стіні, яка знаходиться на земельній ділянці міської ради, хоча комбінат благоустрою міськради вже поновив згадану стіну та прибудував до неї будівлю для зберігання інвентаря. Крім того представник відповідача вважає, що висновки експерта в даній справі є необгрунтованими з тих підстав, що експерт не ознайомився з помилками, які були виявлені представником у викопіюванні із Топографічної зйомки та із Генерального плану забудови м. Лебедина, оскільки її відповідна заява експерту судом своєчасно направлена не була; що пояснюючи висновки повторної експертизи в судовому засіданні експерт не зміг знайти на Генеральному плані зображення спірної земельної ділянки, споруд, які знаходяться на ній та сусідній двір по пл. Соборна № 1, через який пропонував облаштувати проїзд у варіанті № 2 розподілу; що головним об»єктом, який цікавив експерта при проведенні досліджень під час проведення обох експертиз - це стіна, через яку потрібно облаштувати проїзд; що в судовому засіданні та письмово експерт не зміг вказати якою статтею Земельного кодексу він керувався при розподілі спірної земельної ділянки; що заступником начальника Управління держгеокадастру в Лебединському районі [PERSON] в судовому засіданні було зазначено, що спірна земельна ділянка площею 0,0387 га зареєстрована під одним кадастровим номером [NUMBER] і поділ її в натурі чи виділ якоїсь однієї частки неможливий ні відповідно до чинного законодавства, ні технічно через електронну систему реєстрації, а розпливчате поняття «вільна від забудов земельна ділянка» не може мати ніякого правового статусу; що земельна ділянка по [ADDRESS] суміжна до спірної і через яку експерт пропонує облаштувати новий заїзд, є власністю міської ради і на сьогоднішній день не здана в оренду та не має кадастрового номера. Крім того, представник відповідача заперечила проти задоволення позову з тих мотивів, що міська рада не дає згоди на облаштування проїзду через власну земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов теж не визнала, мотивуючи тим, що неподільність спірної земельної ділянки, визначена висновком судової земельно-технічної експертизи від 19.06.2014 № 488, проведеної у справі № 580/385/14-ц не підлягає доказуванню в інших справах, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини; що до участі у справі в якості третіх осіб за клопотаннями представника позивача, заздалегідь обґрунтованими недостовірними обставинами було безпідставно залучено КП «Комбінат благоустрою» виконавчого комітету Лебединської міської ради, [PERSON], ВАТ «Лебединський завод поршневих кілець», [PERSON]; що заперечення Лебединської міської ради проти позовних вимог [PERSON] і влаштування проїзду підтверджуються документами щодо фактичного конструктивно-технічного стану та офіційного статусу цегляного муру, а також колишнього та сучасного правового статусу суміжної земельної ділянки та належним чином аргументовані; що суміжна земельна ділянка перебуває у відокремленому користуванні єдиного майнового комплексу адміністрації колишнього Лебединторгу, декількох суміжних між собою та сусідніх магазинів, а також районного відділу освіти її незабудована (дворова) частина залишається комунальною власністю територіальної громади м. Лебедина, відмежована від земельної ділянки права спільної часткової власності ТОВ «Мінімаркет «Еліта» та гр. [PERSON] цегляним муром, не передбачалась протягом більше століття тому для використання в якості проїзжої дороги для сусідніх підприємств, установ і організацій. При цьому, зазначена земельна ділянка має розгалужені під'їздні та пішохідні ділянки для доступу до об'єктів різної форми власності, які мають запасні господарсько-протипожежні виходи на вищевказану дворову територію, призначену для загального користування власниками/співвласниками та користувачами цих об'єктів, за виключенням землі необхідної для обслуговування будівель відповідно до вимог ДБН 360-92**. Крім того, представник відповідача звернула увагу суду на те, що на суміжній земельній ділянці - на відстані близько 10 метрів від зазначеної цегляної стіни праворуч розташована одна із прибудов входів до підвальних приміщень будівлі по пл. Соборна (Інтернаціональна) 1, відповідна частина якої є об'єктом права комунальної власності територіальної громади, а зліва - цегляна будівля та некапітальна споруда, також, права комунальної власності. Відстань між найбільш випуклими та близькими між собою частинами цих будівель становить 4,5 м, по 1 метру з яких згідно з вищезгаданими вимогами ДБН передбачені для їх обслуговування, а решта, тобто лише 2,5 м - для спільного користування власниками відповідних об»єктів нерухомого майна, що виключає влаштування внутрішньоквартальних проїздів з однією полосою руху при мінімальній ширині проїзжої частини 3,5 м. Спірна земельна ділянка, викуплена ТОВ «Мінімаркет «Еліта» і [PERSON] використовувалась під розташування забудови та її обслуговування і особи, яка набули право власності на частину будівлі чи споруди, стали власниками відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, оскільки інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості та мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності з дотримання вимог чинного законодавства і оскільки сформована з дотриманням вимог земельна ділянка по пл. Інтернаціональній, 2 міста Лебедин Сумської області загальною площею 0,0387 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, зареєстрована як єдиний об'єкт права спільної часткової власності ТОВ «Мінімаркет «Еліта» і гр. [PERSON] під кадастровим номером [NUMBER] та незважаючи на те, що вона фактично складається з її частини під двоповерховою будівлею з мансардою, прибудовами до неї, надвірними спорудами, та прилеглої до них незабудованої (дворової) частини, призначеної, зокрема для їх обслуговування, жодна з них не має статусу окремого об'єкта права власності в складі зареєстрованої земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель, а тому не може бути предметом спору щодо поділу будь- якої з них або виділу з неї у приватну власність відповідного співвласника з метою припинення спільної часткової власності на будь-яку з них. Представники третьої особи - Лебединської міської ради в судовому засіданні та в наданих письмових поясненнях проти задоволення позову теж заперечили, мотивуючи це тим, що позовні вимоги [PERSON] є непослідовними та необґрунтованими; документи щодо спорудження в»їзду на спірну земельну ділянку, надані [PERSON]. для дослідження експертом під час додаткової експертизи а також рішення міськради, якими позивачу було заборонено вчиняти демонтаж стіни, розташованої між спірною земельною ділянкою і землею міськради та рішення щодо відновлення зазначеної стіни не можуть бути належними доказами у справі; що вирішення питань землекористування та регулювання земельних відносин є виключною компетентністю міської ради; що на земельній ділянці по пл. Соборна - 1 знаходяться об»єкти нерухомого майна різних власників, розміщені по замкнутому периметру крім існуючого виїзду на вул. Леніна, внаслідок чого вільна від забудови дворова територія, відмежована від спірної земельної ділянки цегляною стіною не передбачала в минулому та не передбачає в подальшому можливості загального використання ТОВ «Мінімаркет Еліта» та [PERSON]., зокрема в якості проїзної дороги. Крім того, вони мотивували свої заперечення тим, що цегляна стіна, яка відмежовує спірну земельну ділянку є продовженням торцевих стін сусідніх будівель та однією із стін прибудови, яка належить ТОВ «Мінімаркет Еліта», влаштування в ній отвору для проїзду автомобілів спричиняє загрозу її подальшого руйнування, а за результатами звернення ТОВ «Мінімаркет Еліта» [PERSON] було попереджено про недопустимість самовільного влаштування проїзду. Також вони мотивували свої заперечення тим, що відстань між будівлями, розташованими на суміжній земельній ділянці за цегляною стіною становить 4,5 м. що у випадку влаштування в»їзду створить незручності власникам зазначених будівель при їх обслуговуванні. При цьому вони мотивували свої заперечення і тим, що напроти отвору в цегляній стіні за рішенням виконавчого комітету міськради № 114 від 20.05.2016 року встановлено тимчасове приміщення для зберігання інвентаря КП «Комбінат благоустрію» Лебединської міськради. В той же час, представниками не було надано суду доказів виконання зазначеного рішення в повному обсязі та не підтверджено виготовлення паспорту прив»язки тимчасової сторуди. Представник третьої особи - Комбінату благоустрію в судовому засіданні щодо задоволення позову послався на розсуд суду, пояснив, що в 2016 році звертався до міськради із заявою про надання в центральній частині Лебедина місця для розташування тимчасової споруди для зберігання інвентаря і йому було надано таке місце біля цегляної стіни, яка відокремлює спірну земельну ділянку від подвір»я по [ADDRESS]. Представник третьої особи - ПАТ «Лебединський ЗПК» в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, повідомила суду, що завод є власником будівель, розташованих на подвір»ї [ADDRESS] неподалік цегляної стіни, яка відокремлює спірну земельну ділянку від зазначеного подвір»я та орендатором земельної ділянки, яка прилягає до цих будівель і не заперечує проти проїзду автомобілів по цій території до спірної земельної ділянки. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову теж не заперечив, повідомив, що є власником приміщення колишньої художньої майстерні міськторгу, яке розташоване неподалік цегляної стіни, що відокремлює спірну земельну ділянку від подвір»я міськторгу по пл. Соборна (Інтернаціональна - 1) напроти прибудови - входу до підвалу під колишнім магазином № 30, який належить ВАТ «Лебединський ЗПК» і розташований по [ADDRESS] поряд із будівлею, яка належить сторонам. Представник третьої особи - [PERSON] ради в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, хоча про час, місце і дату розгляду справи був сповіщений належним чином. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що 11.09.2015 року були присутніми при приведенні в [ADDRESS] земельно-технічної експертизи та звернули увагу на ту обставину, що в їх присутності експертом не обмірювалась будівля та периметр земельної ділянки за вказаною адресою. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив суду, що питання, поставлені на розгляд судової земельно-технічної експертизи йому були зрозумілі, входять до його компетенції, що під час проведення експертизи тиску на нього не відбувалось, обміри земельної ділянки та дослідження відповідної документації здійснені ним належним чином та підтвердив правильність експертного висновку. При цьому він не визнав зауважень представників відповідача щодо недоліків застосованих ним методів експертного дослідження з тих підстав, що згідно чинного законодавства має право самостійно визначатись зі способами досліджень, діючи в межах відповідних методик та роз»яснив умови виділу частини землі із спільної власності і порядок спорудження виїзду в запропонованому ним місці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є працівником держгеокадастру, що власником землі, на який розташоване подвір»я по [ADDRESS] є міська рада, а землекористувачем тієї частини подвір»я, що прилягає до спірної земельної ділянки є ВАТ «Лебединський ЗПК», яким виготовлено і затверджено документацію з землеустрою, хоча на час розгляду спору до кадастрової системи відповідну інформацію ще не внесено. Також вона звернула увагу суду на те, що учасники спільної часткової власності мають право на отримання в їх володіння частини спільної земельної ділянки, проте для цього недостатньо винести судове рішення а необхідно вчинити ряд дій щодо розроблення технічної документації щодо поділу та об»єднання земельних ділянок, її оформлення через Центр надання адміністративних послуг Лебединської міськради і тільки після цього сформувати новостворені земельні ділянки та документацію на них. З паспорта та картки (а.с. 5-6, т. 1), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем є [PERSON] [INFO], і/н [NUMBER]. З свідоцтва, витягу, технічного паспорта (а.с. 7-14, т. 1), досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] належить нежитлова будівля загальною площею 188,3 кв.м., розташована по [ADDRESS] З заяв, рішення, кадастрового плану, договору, витягів та інвентарної справи № 106 (а.с. 15-25, 27-32, т. 1), досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] та ТОВ «Мінімаркет «Еліта», директором якої працює [PERSON] є співвласниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0387 га, яка розташована по [ADDRESS] з визначенням часток: 51/100 - ТОВ «Мінімаркет «Еліта», а 49/100 - [PERSON] З листа (а.с. 26, т. 1), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Лебединською міською радою ТОВ «Мінімаркет «Еліта» та [PERSON] було роз'яснено, що для оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку під майном, що знаходиться в спільній частковій власності, необхідно звернутися до дозвільного офісу з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS] З постанови (а.с. 41, т. 1), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 25.03.2015 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 16.03.2015 року Лебединським райсудом у справі № 580/385/14-ц. З позовної заяви, рішення та матеріалів справи № 580/385/14-ц (а.с. 42-43, 149-152, т. 1), досліджених в судовому засіданні вбачається, що в 2014 році позивач звертався до суду з позовом щодо виділення частини земельної ділянки, а відповідачка з зустрічним позовом. Ухвалою Лебединського районного суду від 02.09.2014 року позов [PERSON]. залишено без розгляду. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 25.11.2014 року зобов'язано [PERSON] обладнати воротами шириною не менше 3,5 м облаштовану ним на земельній ділянці Лебединської міської ради дерев'яну огорожу, яка знаходиться між самочинно зведеною ним прибудовою до нежитлової будівлі та підсобним приміщенням «Н», розташованими по [ADDRESS] З висновку судової земельно-технічної експертизи № 488, проведеної під час розгляду справи № № 580/385/14-ц, пояснень до висновку та додатку (а.с. 44 - 52, т. 1), досліджених в судовому засіданні вбачається, що виділ в натурі 49/100 частин земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0387 га по [ADDRESS] та відповідно визначення можливих варіантів виділу часток зазначеної земельної ділянки неможливі. З наказу (а.с. 53, т. 1), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що з 01.12.1999 року на [PERSON] покладено обов'язки директора ТОВ «Мінімаркет «Еліта». З технічної документації, заяви, договору та кадастрових планів (а.с. 54-80, 126-129 т. 1), досліджених в судовому засіданні вбачається, що сторонами в 2012 році виготовлено технічну документацію із землеустрою земельної ділянки на [ADDRESS] в 2013 році здійснювались дії для встановлення земельного сервітуту. З висновку судової земельно-технічної експертизи № 42 від 21.09.2015 року, плану, фотокарток, викопіювання (а.с. 105-117, 173-174, 244-245 т. 1, а.с. 160 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що на думку експерта існує 2 варіанти розподілу між співвласниками вільної від забудов частини земельної ділянки відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності, при яких забудована частина земельної ділянки розподілу не підлягатиме та лишиться у спільній частковій власності. Варіант № 1 розподілу передбачає, що: Співвласнику № 1 ТОВ «Мінімаркет «Еліта» - 51/100 виділяється земельна ділянка площею 86 кв.м. Співвласнику № 2 [PERSON] - 49/100 виділяється земельна ділянка площею 83 кв.м. Земельна ділянка площею 218 кв.м. показана земельною ділянкою спільного користування з влаштуванням загального в'їзду через суміжну земельну ділянку, де встановлений публічний сервітут. Варіант № 2 розподілу передбачає, що: Співвласнику № 1 ТОВ «Мінімаркет «Еліта» - 51/100 виділяється земельна ділянка площею 98 кв.м. з влаштуванням окремого в'їзду зі сторони земель міської ради. Співвласнику № 2 [PERSON] - 49/100 виділяється земельна ділянка площею 95 кв.м. з влаштуванням загального в'їзду через суміжну земельну ділянку, де встановлений публічний сервітут. Земельна ділянка площею 194 кв.м. показана земельною ділянкою спільного користування. З акта (а.с. 146, т. 1), дослідженого в судовому засіданні вбачається , що 07.05.2005 року комісія міської ради вирішувала спір щодо перерозподілу земельних ділянок, розташованих на пл. Інтернаціональна № 2, № 3 та рекомендувала на розгляд депутатської комісії з питань ЖКГ містобудування, архітектури та регулювання земельних відносин варіанти розподілу проїзду в двір між ПП [PERSON] та МПП «Контакт». З листів (а.с. 147-148, т. 1), досліджених в судовому засіданні вбачається, що директор ТОВ «Мінімаркет «Еліта» в 2012 році зверталася до Управління Держтехнобезпекиу Сумській області, служби наглядово-профілактичного обслуговування Лебединського району при Управлінні Держтехнобезпеки у Сумській області зі скаргами стосовно порушень вимог законодавства суб'єктами господарювання та громадянами, які є власниками об'єктів нерухомого майна по [ADDRESS] З листів, фотокарток, довідки та рішення (а.с. 181-185 т. 1, 37 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що інформація щодо власника стіни між подвір»ями по [ADDRESS] за даними КП «БТІ виконкому Лебединської міської ради» відсутня. Виконавчий комітет міської ради не надавав дозволу [PERSON] щодо влаштування додаткового в?їзду в цій стіні, заборонив розпочинати роботи по її розбиранню, просив привести стіну до її первісного стану. З акту (а.с. 3 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що за результатами огляду будівлі та технічного паспорту, інвертаризаційної справи приміщення магазину по [ADDRESS] відповідає кресленням наданого технічного паспорту. З технічного паспорту, договору, свідоцтва, витягу (а.с. 4-9, т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що нежитлове приміщення загальною площею 100,3 кв.м. по [ADDRESS] на праві приватної власності належить ТОВ «Мінімаркет «Еліта». З висновку додаткової земельно-технічної експертизи, фотокарток та роз»яснень (а.с. 16-26, 142, 183 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що самочинно забудовані споруди на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0387 га по [ADDRESS], в тому числі споруди, позначені літ. «Н» та «КН» на плані володіння, - відсутні. Заїзди, які маються на земельній ділянці площею 0,0387 га, по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] технічно можливі. Інші варіанти виділу вільної від забудов даної земельної ділянки між співвласниками відповідно до часток у праві спільної часткової власності, крім відображених у висновку судової земельно-технічної експертизи № 42 від 21.09.2015 року з суттєвими змінами конфігурації, лінійних розмірів ділянок відсутні. З рішення (а.с. 63, 73 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що рішенням виконкому Лебединської міської ради від 20.05.2016 року за № 114 КП «Комбінат благоустрою» надано дозвіл на розміщення на землях запасу міськради, на відстані 1,0 м від цегляної стіни тимчасової споруди для зберігання інвентарю з оформленням паспорту прив»язки тимчасової споруди. З рішення, акту, абрису (а.с. 101-103 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 16.02.2000 року № 58 було затверджено площу земельної ділянки ВАТ «Лебединського заводу поршневих кілець» під магазином № 30 по пл. Інтернаціональна - 1 м. Лебедина та яка прилягає до земельної ділянки на пл. Інтернаціональна - 2 і встановлено в натурі межі земельної ділянки заводу, які проходять по огорожі та умовній межі. З довідки (а.с. 115 т. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що за ПрАТ «Лебединський ЗПК» не заперечує проти облаштування проїзду на земельну ділянку по площі Соборна - 2. З викопіювань, кадастрової зйомки (а.с. 125-140, т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що на подвір»ї по [ADDRESS] розташовані 15 земельних ділянок, які перебувають в користуванні фізичних та юридичних осіб, до яких входить [PERSON] (земельна ділянка [NUMBER]). Розташування земельної ділянки, якою користується ПрАТ «Лебединський ЗПК» зазначеними документами не зафіксовано. З листа (а.с. 185 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що для передачі у володіння співвласника частини земельної ділянки необхідне розроблення технічної документації. З проекту, договорів та декларації, досліджених в судовому засіданні вбачається, що в 2016 році приватним підприємством «Суми-Южана» розроблено проект а [PERSON]. 08.04.2016 року подано декларацію про початок виконання підготовчих робіт по реконструкції торгівельно-офісних приміщень з благоустроєм прилеглої території в [ADDRESS] Вказані роботи передбачають облаштування проїзду зі спірної земельної ділянки до земельної ділянки по пл. Соборна (Інтернаціональна) - 1 та встановлення воріт. Вислухавши сторони, представників третіх осіб та експерта, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, позовні вимоги витікають з цивільних правовідносин, пов»язаних з поділом спільного нерухомого майна - земельної ділянки і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 6 серпня 2013 року [PERSON] придбав 49/100 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0387 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої по [ADDRESS]. Власником інших 51/100 частин вказаної земельної ділянки є Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінімаркет «Еліта». Оскільки між сторонами відсутня згода щодо розпорядження та користування спільним майном, позивач звернувся до суду і просив виділити йому в натурі 49/100 частин земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою і стягнути на його користь понесені судові витрати. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 42 від 21.09.2015 року, існує 2 варіанти розподілу між співвласниками вільної від забудов частини земельної ділянки відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності, при яких забудована частина земельної ділянки розподілу не підлягатиме та лишиться у спільній частковій власності. Варіант № 1 розподілу передбачає, що: Співвласнику № 1 ТОВ «Мінімаркет «Еліта» - 51/100 виділяється земельна ділянка площею 86 кв.м. Співвласнику № 2 [PERSON] - 49/100 виділяється земельна ділянка площею 83 кв.м. Земельна ділянка площею 218 кв.м. показана земельною ділянкою спільного користування з влаштуванням загального в'їзду через суміжну земельну ділянку, де встановлений публічний сервітут. Варіант № 2 розподілу передбачає, що: Співвласнику № 1 ТОВ «Мінімаркет «Еліта» - 51/100 виділяється земельна ділянка площею 98 кв.м. з влаштуванням окремого в'їзду зі сторони земель міської ради. Співвласнику № 2 [PERSON] - 49/100 виділяється земельна ділянка площею 95 кв.м. з влаштуванням загального в'їзду через суміжну земельну ділянку, де встановлений публічний сервітут. Земельна ділянка площею 194 кв.м. показана земельною ділянкою спільного користування. Вказані обставини встановлені з пояснень представників сторін і третіх осіб, показів свідків та експерта і матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб»єктів права власності і господарювання, с соціальну спрямованість економіки. Усі суб»єкти права власності рівні перед законом. Згідно вимог ст.ст. 316-317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно вимог ст. 355-357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно вимог ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно вимог ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, що він є співвласником земельної ділянки, призначеноїдля будівництва та обслуговування будівель торгівлі розташованої по [ADDRESS], йому належить право власності на 49/100 частин цієї ділянки і він має право на виділення відповідної по розміру долі вільної від забудови частини зазначеної земельної ділянки. Вказані обставини на думку суду стверджуються не тільки поясненнями представників позивача та третьої особи ПрАТ «Лебединський ЗПК», третьої особи [PERSON], а й показами експерта, інвентарною справою домоволодіння по [ADDRESS] та матеріалами цивільної справи, дослідженими в судовому засіданні. При цьому суд бере до уваги, що позивач на підставах, передбачених ст. 328 ЦК України став співвласником нерухомого майна - частини земельної ділянки, що згідно вимог ст. 317 ЦК України саме йому належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і згідно ч.1 ст. 321 ЦК України він не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. В той же час, суд бере до уваги і те, що варіант № 2 розподілу вільної від забудов частини спірної земельної ділянки передбачає розташування частини двору, призначеної у власність позивача неподалік прибудови, яка належить [PERSON]., а частини, яка призначена у власність відповідача - неподалік прибудови, яка належить ТОВ «Мінімаркет «Еліта»; що представник позивача обгрунтувала свій вибір варіанту розподілу спірного майна обставинами, які об»єктивно існують на час вирішення спору, а саме - тим що саме цей варіант дасть можливість співвласникам користуватись окремими виїздами на свої відокремлені частини земельної ділянки і зменшить кількість обставин, що можуть сприяти виникненню конфліктів при подальшому користуванні спільним майном. В той же час, суд не може взяти до уваги заперечення представників відповідача та третьої особи - Лебединської міської ради проти задоволення позову, так як в судовому засіданні, на думку суду, не було наведено обставин, які б свідчили про порушення прав ТОВ «Мінімаркет Еліта» чи прав органу місцевого самоврядування у випадку задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що цивільна справа порушена за розглянутим повторним позовом [PERSON]., поданим до тих же осіб про той і самий предмет і з тих самих підстав, так як в судовому засіданні було встановлено, що позов [PERSON]., поданий в 2014 році з метою виділу частини земельної ділянки № [NUMBER] ухвалою Лебединського районного суду від 02.09.2014 року залишено без розгляду і не вирішено по суті. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що заявлений позов не є обґрунтованим і підставою для його подання є не відсутність між сторонами згоди щодо користування спільною земельною ділянкою, а інші причини, оскільки в судовому засіданні було встановлено існування протягом значного проміжку часу спору між сторонами щодо землекористування (а.с. 146 т.1) і представником [PERSON] на обґрунтування власної позиції у справі наведені такі обставини як зведення [PERSON]. самовільної прибудови до спільного приміщення, розпоряджання спільним подвір»ям на свій розсуд, що на думку суду свідчить про відсутність згоди між сторонами щодо волоіння спільним майном. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що до спірної земельної ділянки за рішенням Апеляційного суду Сумської області вже облаштовано в'їзд, який повністю влаштовує відповідача, так як в судовому засіданні було встановлено, що облаштування зазначеного в»їзду не забезпечило усунення конфлікту між сторонами з приводу користування спільним майном. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 488 від 05.11.2014 р. у справі № 580/385/14-ц, виділ 49/100 частин з земельної ділянки № [NUMBER] є неможливим, так як в судовому засіданні було встановлено, що зазначена експертиза проведена в іншій цивільній справі, ніж та що розглядається і представником позивача уточнено поставлені на розгляду суду інші питання - виділ в натурі 49/100 вільної від забудови частини земельної ділянки. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що висновок судової земельно-технічної експертизи № 42від 21.09.2015 року є необґрунтованими внаслідок недоліків, допущених при її призначенні та проведенні, так як в судовому засіданні сторонам була надана можливість забезпечити проведення експертних досліджень належним чином Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що висновок судової земельно-технічної експертизи № 42від 21.09.2015 року є необґрунтованими внаслідок некомпетентності і недобросовісності експерта [PERSON] - незастосування ним таких методів досліджень, які вважали необхідними застосувати представники відповідача, дослідження ним стіни та інших об»єктів, які на думку представників не мають значення для вирішення питань, поставлених на розгляд експертизи, так як в судовому засіданні останніми не було наведено норм чинного законодавства, які б зобов»язували експерта застосовувати тільки такі методи досліджень, та вивчати тільки такі об»єкти, які визначає одна із сторін спору. Крім того, в судовому засіданні не було наведено і помилок в результатах експертних обчислень, які б стосувалися площі землі, запропонованої для спільного використання, для виділу позивачеві чи для залишення у власності відповідача. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що при застосуванні варіанту № 2 виділу експерт місцем в»їзду на ділянку [PERSON] залишає існуючий в'їзд, в той час як місцем в'їзду на ділянку відповідача визначає глуху стіну, що межує з сусіднім двором і для втілення цього варіанту в життя необхідно одержати ряд дозволів від державних інспекцій та установ, так як в судовому засіданні було встановлено, що існуючий в»їзд на ділянку, яку можливо виділити [PERSON]. був споруджений сам [PERSON]. і за власний рахунок. Облаштування в»їзду через глуху стіну на ділянку, яку можливо залишити у власності відповідача є саме тією умовою, без виконання якої виділ частини спільної земельної ділянки неможливий і позивачем [PERSON]. з початку 2016 року вже здійснюються в добровільному порядку міри для отримання відповідних дозволів, виготовлення проектів та виконання будівельних робіт з облаштування цього в»їзду і встановлення воріт (а.с. 181-185 т.1). Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що з метою облаштування в»їзду до земельної ділянки позивач без дозволу міської ради вибив у суміжній стіні (яка не має власника) отвір для майбутнього проїзду, неналежним чином оформив Декларацію про початок виконання підготовчих робіт і замовив у приватному підприємстві «Суми-Южана» проект реконструкції торгівельно-офісних приміщень з благоустроєм прилеглої території по [ADDRESS] та не надав суду доказів, що підтверджують йому право розпочинати будівництво нових воріт, так як в судовому засіданні представниками відповідача не було роз»яснено яким саме чином зазначені дії [PERSON], спрямовані на покращення доступу до спільного майна, вчинені ним власними силами і за власний рахунок порушують права ТОВ «Мінімаркет «Еліта» чи негативно впливають на його інтереси Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що в судовому засіданні експерт не зміг довести, що користувався Земельним кодексом України при розподілі спірної земельної ділянки, так як ці доводи спростовуються матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 106 т.1, 19, 183 т. 2). Також, суд не може взяти до уваги посилання представників відповідача на покази свідка [PERSON] в тій частині, спірна земельна ділянка площею 0,0387 га зареєстрована під одним кадастровим номером [NUMBER] і поділ її в натурі чи виділ якоїсь однієї частки неможливий ні відповідно до чинного законодавства, ні технічно через електронну систему реєстрації, так як з наданих свідком більш детальних письмових пояснень (а.с. 185 т. 2), вбачається, що хоча технічна сторона формування земельних ділянок і становить певні складнощі, проте згідно ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що виділ частки спірної земельної ділянки є технічно неможливим через особливості електронної системи реєстрації, так як згідно ст. 317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власникові, а обов»язок забезпечити захист прав усіх суб»єктів права власності і господарювання згідно ч. 4 ст. 13 Конституції України покладено на державу. При цьому суд враховує, що працівники держгеокадастру та інших державних органів і органів місцевого самоврядування не позбавлені можливості застосовувати всі необхідні та передбачені чинним законодавством дії для захисту прав і інтересів власників майна, в тому числі для розроблення технічної документації щодо поділу та об»єднання земельних ділянок, її оформлення та формування новостворених земельних ділянок та документацію на них. Також, суд не може взяти до уваги посилання представників відповідача на позицію Лебединської міської рад, яка не дала згоди на облаштування проїзду через власну земельну ділянку, розташовану по сусідству із спірною, так як представниками не було доведено в судовому засіданні настання позитивних наслідків для користування, розпорядження та володіння спільним майном - земельною ділянкою після застосування відмови третьої особи. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача та представників третьої особи - Лебединської міськради в тій частині, що суміжна земельна ділянка перебуває у відокремленому користуванні інших юридичних та фізичних осіб; не передбачалась протягом більше століття тому для використання в якості проїзджої дороги для сусідніх підприємств, установ і організацій; на цій земельній ділянці за стіною встановлена некапітальна споруда, права комунальної власності, а - на відстані близько 10 метрів від зазначеної цегляної стіни розташовані цегляні будівлі, відстань між найбільш випуклими та близькими між собою частинами яких становить 4,5 м, по 1 метру з яких згідно з вищезгаданими вимогами ДБН передбачені для їх обслуговування, так як в судовому засіданні було встановлено, що транспортні засоби через ділянку по пл. Соборна (Інтернаціональна - 1) мають можливість здійснювати рух до розташованих там будівель, питання щодо використання цієї земельної ділянки в якості проїзджої дороги загального користування на розгляд суду не ставилось і не розглядається; що відносно тимчасової споруди, призначеної для зберігання мітел та іншого інвентаря відсутній паспорт прив»язки, виготовлення якого передбачено рішенням виконавчого комітету (а.с. 63 т. 2), а її власник - КП «Комбінат благоустрію» проти задоволення позову (і відповідно проти перенесення споруди на інше місце) не заперечив і поклався на розсуд суду, а власники інших двох будівель, розташованих біля цегляної стіни, відстань між найбільш випуклими та близькими між собою частинами яких становить 4,5 м - [PERSON] та ПрАТ «Лебединський ЗПК» (який орендує прилеглу земельну ділянку) проти влаштування проїзду до магазину відповідача також не заперечують. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що неподільність спірної земельної ділянки, визначена висновком судової земельно-технічної експертизи від 19.06.2014 № 488, проведеної у справі № 580/385/14-ц не підлягає доказуванню в інших справах, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, оскільки в судовому засіданні розглядається не справа за позовом ТОВ «Мінімаркет «Еліта» до [PERSON] про знесення самочинних будівель (а.с. 149-152 т.1) а за позовом [PERSON] заявленим з інших підстав. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що до участі у справі в якості третіх осіб за клопотаннями представника позивача, заздалегідь обґрунтованими недостовірними обставинами було безпідставно залучено КП «Комбінат благоустрою» виконавчого комітету Лебединської міської ради, [PERSON], ВАТ «Лебединський завод поршневих кілець», [PERSON], так як зазначені особи були залучені до участі в справі в порядку, визначеному чинним законодавством, за клопотанням однієї із сторін спору, з тих мотивів, що рішення в справі може вплинути на їх права та обов»язки. Також, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що спірна земельна ділянка, викуплена ТОВ «Мінімаркет «Еліта» і [PERSON] використовувалась під розташування забудови та її обслуговування і особи, яка набули право власності на частину будівлі чи споруди, повинні володіти нею на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, так як в судовому засіданні було встановлено, що зазначена ділянка складається з частини під будівлями та з незабудованої (дворової) частини, придбавалась вона для обслуговування будівель торгівлі та будівництва (а.с. 20 т. 1), проте в судове засідання не було надано доказів того, що вона буде використовуватись з іншою метою а для обслуговування існуючих будівель торгівлі необхідна вся площа землі (0,0387 га) яка перебуває у власності сторін і використання її незабудованої частини, зокрема, для будівництва інших споруд суперечитиме договору купівлі-продажу від 06.08.2013 року та вимогам чинного законодавства. Крім того, суд не може взяти до уваги доводи представників третьої особи - міської ради в тій частині, що позовні вимоги [PERSON] є непослідовними та необґрунтованими; документи щодо спорудження в»їзду на спірну земельну ділянку, надані [PERSON]. для дослідження експерту під час додаткової експертизи а також рішення міськради, якими позивачу було заборонено вчиняти демонтаж стіни, розташованої між спірною земельною ділянкою і землею міськради та рішення щодо відновлення зазначеної стіни не можуть бути належними доказами у справі, так як особи, які беруть участь в справі мають право доводити свою позицію всіма способами, передбаченими чинним законодавством, проте згідно ст. 57 ЦПК України право оцінки доказів та встановлення на їх підставі наявності чи відсутності обставин, які мають значення для вирішення справи належить суду. Крім того, суд не може взяти до уваги доводи представників третьої особи - міської ради в тій частині, що цегляна стіна, яка відмежовує спірну земельну ділянку є продовженням торцевих стін сусідніх будівель та однією із стін прибудови, яка належить ТОВ «Мінімаркет Еліта», влаштування в ній отвору для проїзду автомобілів спричиняє загрозу її подальшого руйнування, а за результатами звернення ТОВ «Мінімаркет Еліта» [PERSON] міською радою було попереджено про недопустимість самовільного влаштування проїзду, так як в судовому засіданні було встановлено, що проїзд до спірної земельної ділянки облаштовується позивачем згідно замовленого і виготовленого проекту, проте не було доведено, що проект, розроблений в 2016 році ПП «Суми -Южана» містить порушення державних будівельних норм чи правил, що державними органами вносилися зауваження до цього проекту і Лук»яненко С.М. дані зауваження відхилив, відмовився від їх врахування під час благоустрою належної йому земельної ділянки. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено існування спору між сторонами щодо володіння спільною земельною ділянкою, встановлено факт вчинення співвласником [PERSON]. дій для врегулювання даного спору шляхом звернення з позовом для виділення із спільної власності частини свого майна та дій для облаштування власними силами і за власний рахунок ще одного (крім існуючого) в»їзду на спірну земельну ділянку, проте не було доведено що вказані дії порушили права та законні інтереси відповідача чи третіх осіб. Тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги в повному обсязі, виділити позивачу частину із спільного нерухомого майна та залишити іншу частину відповідачеві та частину у власності обох сторін згідно другого варіанту, вказаного у висновку судової земельної експертизи від 21.09.2015 року. Також суд вважає необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243, 60 грн. (а.с. 1, 94, 228 т.1 96 т. 2) та кошти на проведення експертизи сумі 20 500, виходячи з розрахунку 243, 60 + 20 500 = 20 743,60. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved