Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Він прийняв спадщину за батьком так як протягом шести місяців з дня смерті батька фактично вступив в управління та володіння належним йому майном - будинком [ADDRESS] , який побудував батько та в якому він, а також його мати, сестра - відповідач [PERSON] та він проживали, користуючись належними йому речами. Батько заповіту не залишив, а вони із сестрою є єдиними спадкоємцями батька першої черги за законом, оскільки його батьки померли до нього, інших дітей у батька не було; їх мати - [PERSON] є колишньою дружиною батька, оскільки розірвала з ним шлюб, а відтак не є його спадкоємцем. З можливих спадкоємців інших черг ніхто спадщину за батьком не приймав, оскільки із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. За життя батько не отримав правовстановлюючого документу на побудований ним будинок та не зареєстрував будинок у БТІ. Вказані обставини перешкоджають йому оформити спадщину на належну йому частку батькового будинку, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, а також розглядати справу без його участі. У судове засідання відповідач також не з`явилася, попередньо подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинської райдержадміністрації Закарпатської області 14 червня 1994 року (а. с. 6, 7). Також встановлено, що рішенням виконкому Перечинської селищної Ради депутатів трудящих № 30 «Про дозвіл на знесення будинку [PERSON] по [ADDRESS] та побудову на цьому місці нового за архітектурними вимогами» від 29 квітня 1970 року, вирішено дозволити [PERSON] знести старий будинок по [ADDRESS] і на цьому місці побудувати новий за архітектурними вимогами (а. с. 12, 13-14). Крім цього встановлено, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та у строк шість місяців був також зареєстрований як спадкоємець першої черги за законом син - позивач [PERSON] , що стверджується довідкою Перечинської міської ради Закарпатської області № 200 від 24 січня 2020 року (а. с. 41). Також матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2016 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будовами та спорудами (а. с. 28-30). Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року (далі - Постанова), відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приваного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу від 28 січня 2020 року № 3/01-16, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки правовстановлюючого документу на 1/2 частину у нього немає і його не було у спадкодавця [PERSON] ; інша 1/2 частина вказаного будинку належить доньці померлого [PERSON] на підставі рішення Перечинського районного суду від 02 червня 2016 року (а. с. 42, зворот). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом та може прийняти за спадщину за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживав з покійним батьком у спадковому будинку на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved