Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість 30 495 гривень 19 копійок, судові витрати в розмірі 304 гривень 95 копійок. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS20030387 від 07.07.2005 року відповідач по справі [PERSON], 07.07.2005 року отримала кредит у розмірі 2 434,11 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, тому станом на 13.11.2013 року має заборгованість - 30 495 гривень 19 копійок, яка складається з наступного: - 1 695,88 грн. - заборгованість за кредитом; - 9 383, 00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 19 416, 31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує, а також просить суд, додаткового стягнути з відповідача понесені витрати у зв'язку з опублікуванням оголошення у пресі в розмірі 300,00 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, рекомендованим листом, про що свідчить в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення судової повістки про виклик до суду, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутністю від неї не надходило. До Мелітопольського міськрайонного суду повернувся конверт з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене позивачу належним чином. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до укладеного договору № DNH4KS20030387 від 07.07.2005 року відповідач по справі [PERSON], 07.07.2005 року отримала кредит у розмірі 2 434,11 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 13.11.2013 року має заборгованість - 30 495 гривень 19 копійок, яка складається з наступного: - 1 695,88 грн. - заборгованість за кредитом; - 9 383, 00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 19 416, 31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, (а.с.4). Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. На час розгляду справи суду не надано відомостей про погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором та позивач наполягає на її стягненні у повному обсязі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного Кодексу. З огляду на дане положення чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, але, виходячи з основних принципів цивільного законодавства, а саме, справедливості та розумності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 19 416 грн. 31 коп. підлягають частковому задоволенню у відповідності з вимогами ст. 551 ЦК України, оскільки на думку суду розмір нарахованої відповідачу неустойки значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем. З урахуванням викладеного та враховуючи, що сума заборгованості за кредитом становить 1 695 грн. 88 коп., суд вважає за можливе зменшити розмір пені до зазначеної суми основної заборгованості за кредитом. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача становить: 12 774 грн. 76 коп., яка складається з наступного: 1 695 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом; 9 383 грн.00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 695 грн. 88 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею i документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем були сплачені судові витрати в розмірі 304 (триста чотири) гривень 95 копійок, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.4), а також відповідачем були понесені витрати у зв'язку з опублікуванням оголошення у пресі в розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок, тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial