Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 7800 гривень, інфляційні збитки у розмірі 7344, 20 гривень, 3% річних у розмірі 768, 20 гривень, а також судовий збір за подання позову у розмірі 640 гривень. В обґрунтування позову посилався на наступне. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року було вирішено задовольнити позовні вимоги Ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» та стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р. в розмірі 12563,27 гривень, судові витрати в розмірі 1378,00 гривень. На виконання вищевказаного рішення [PERSON] в добровільному порядку сплатив заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 12563,27 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн., про що свідчать платіжні квитанції від 18.01.2017 р. Однак, як зазначено позивачем, ним вже було сплачено комунально-житлові послуги за 2014 рік у розмірі 7800,00 (сім тисяч вісімсот) гривень, але не до ОСББ «Маловський», а до ПП «Маловський», директором якого була відповідач [PERSON]. Цей факт підтверджується платіжними квитанціями, які закріплені у розрахунковій книжці по розрахункам за квартиру та комунальні послуги. Так 19 червня 2014 р. позивач сплатив 1000,00 грн., 20 червня 2014 р. - 2000,00 грн., 03 липня 2014 р. - 1000,00 грн., 20 серпня 2014 р. - 2000,00 грн., 29 вересня 2014 р. - 900,00 грн., 02 жовтня 2014 р. - 900,00 грн. Про те, що [PERSON], як зазначив позивач, ввела його в оману, та йому стало це відомо тільки тоді, коли ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський» подала на нього до суд позовну заяву про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. А також при звірянні розрахунків виявилась заборгованість за той період за який було сплачено на рахунки ПП «Маловський». Більш того, кошти, сплачені за спожиті послуги теплопостачання та опалювальний період 2013-2014 р.р. не переведені на рахунок КП «Теплопостачання м. Одеси». Таким чином, фактично позивачем були двічі сплачені кошти за надані житлово-комунальні послуги. Звернення до відповідачки про повернення сплачених коштів результату не дали, грошові кошти відповідач в добровільному порядку не повертає, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду. Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав на наполягав на його задоволенні. (а.с. 45). Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відгуку у встановлений судом термін на адресу суду не надав. (а.с. 6). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року було вирішено задовольнити позовні вимоги Ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» та стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р. в розмірі 12563,27 гривень, судові витрати в розмірі 1378,00 гривень. (а.с. 7,8). Однак, [PERSON] також було сплачено комунально-житлові послуги за 2014 рік у розмірі 7800,00 (сім тисяч вісімсот) гривень, але не до ОСББ «Маловський», а до ПП «Маловський», директором якого була відповідач [PERSON]. Цей факт підтверджується платіжними квитанціями, які закріплені у розрахунковій книжці по розрахункам за квартиру та комунальні послуги. (а.с. 11-16). Так 19 червня 2014 р. позивач сплатив 1000,00 грн., 20 червня 2014 р. - 2000,00 грн., 03 липня 2014 р. - 1000,00 грн., 20 серпня 2014 р. - 2000,00 грн., 29 вересня 2014 р. - 900,00 грн., 02 жовтня 2014 р. - 900,00 грн. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визнаних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виходячи з ч.4 п.1 ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, а саме відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснено розрахунок заборгованості (а.с. 9) та відповідачем не спростовано та не надано альтернативного розрахунку. Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обовязковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; 3) зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved