Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час перебування на робочому місці та при виконанні трудових обов`язків, 04.12.2013 року приблизно о 17 год. 50 хв. з позивачем стався нещасний випадок. З робочого місця, в наслідок нещасного випадку, позивача було доставлено у лікувальний заклад КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР», де було встановлено діагноз:\~«Закритий перелом\~лівої променевої\~кістки в\~стандартному місці,\~компресійний перелом\~тіла ПІ,\~закритий перелом\~лівої променевої\~кістки в\~типовому місці». В лікарню поступив в стані середньої тяжкості. 30.06.2020\~року [PERSON] повторно пройшов огляд МСЕК, де було продовжено ступінь втрати професійної працездатності - 20%, визначено потребу у медикаментозному лікуванні ВМП по висновку ЛКК ЛПЗ, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги». Визначено потребу у медикаментозному лікуванні. Весь цей час позивач має нестримну біль, оскільки болять травмовані кістки. Фізична біль турбує й у нічний час, що порушує його сон та позбавляє нормального відпочинку. В наслідок чого, від невисипання підвищується артеріальний тиск. Через отриману травму, він щоквартально проходе медичне обстеження, курси лікування та постійно приймає медичні медикаменти. Нещасний випадок стався в 2013 році, уже йде 8 рік після травми, однак стан здоров`я на покращення не йде, що підтверджено довідками МСЕК, якими розмір втрати працездатності не зменшується та черговий раз комісією МСЕК залишено втрату працездатності 20%. Отже, у зв`язку з вказаним нещасним випадком й отриманих травм, порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль, відчуває загальну слабкість, приймає медичні препарати. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. Вказане постійно і негативно позначалося й позначається сьогодні на душевному та фізичному станах здоров`я. Таким чином, вказані вище негативні явища, які характеризуються значним обсягом та тривалістю втрат немайнового характеру, свідчать про завдання моральної шкоди з боку Відповідача. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 120000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві,\~поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено жодним доказом спричинення йому моральної шкоди. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»\~звертає увагу суду на те, що будь - яких порушень законодавства про працю стосовно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням нещасного випадку, відповідач не вчиняв. Крім того, з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що правовідносини, що існували між сторонами ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту, як компенсація моральної шкоди. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді машиніста бурової установки (а.с. 9-11). Згідно з Актом №40 Форми Н-1 «Про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом», нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків 04 грудня 2013 року о 17-50 годин, а саме: [PERSON] з метою огляду домкратів та гідравлічної системи бурової установки, спускаючись по проектних стаціонарних маршевих металевих сходах, на другій знизу сходинці зачепився протектором черевика за протиковзаючий насти на сходинці, втратив рівновагу і впав спиною догори з висоти 0,7 м. З робочого місця, в наслідок нещасного випадку, мене було доставлено у лікувальний заклад КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР», де було встановлено діагноз: «Закритий перелом лівої променевої кістки в стандартному місці, компресійний перелом тіла ПІ, закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці». Відповідно до п. 6 Акту, причиною нещасного випадку є необережність потерпілого (а.с. 19). У зв`язку із ушкодження здоров`я, 01.07.2014\~року [PERSON] , вперше, пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено первинно ступінь втрати\~професійної працездатності\~-\~20%, у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги». Визначено потребу у медикаментозному лікуванні. 02.06.2015\~року [PERSON] \~повторно пройшов\~огляд МСЕК,\~де було\~визначено ступінь втрати\~професійної працездатності\~-\~20%, у зв`язку з трудовим каліцтвом. Визначено потребу у медикаментозному лікуванні. 07.06.2016\~року [PERSON] повторно пройшов\~огляд МСЕК,\~де було\~визначено ступінь втрати\~професійної працездатності\~-\~20%,\~у зв`язку\~з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги». Визначено потребу у медикаментозному лікуванні. 03.05.2018\~року [PERSON] повторно пройшов огляд МСЕК, де було визначено ступінь втрати\~професійної працездатності\~-\~20%, у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги». Визначено потребу у медикаментозному лікуванні. 30.06.2020\~року [PERSON] повторно пройшов огляд МСЕК, де було продовжено ступінь\~втрати професійної\~працездатності -\~20% по 01.06.2022 року, визначено потребу у медикаментозному лікуванні. Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних\~обставин вбачається,\~що позивачу\~була заподіяна\~моральна шкода,\~так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Так, нещасний випадок із позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків на робочому місці, що не заперечується стороною відповідача, окрім того позивачу встановлено ступінь втрати працездатності, котрий має місце станом на сьогоднішній день з моменту настання нещасного випадку, тобто з 2013 року, а отже не заслуговують на увагу доводи ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», викладені у відзиві, про те, що\~позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральних страждань. На підтвердження вказаного, позивачем додано по матеріалів позову виписки з медичних карт стаціонарного хворого, з яких встановлено, що позивач в період тривалого часу вимушений звертатися до медичних установ для реабілітації після отриманого ушкодження на виробництві. На думку суду не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що будь яких порушень законодавства про працю стосовно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням нещасного випадку, відповідач не вчиняв, оскільки вони не знімають з відповідача обов`язку виконувати вимоги ч. 2 ст.\~153 КЗпП України\~та ст.\~13\~Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання. Доводи відповідача у відзиві про те, що правовідносини, що існували між сторонами ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди, суд не бере до уваги, з огляду на наступне. Встановлене\~Конституцією України\~та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. У пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 50000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. \~Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави . На підставі викладеного,

Outcome: partial