Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 25 липня 2015 року вона надала відповідачу позику в сумі 19000 грн. 00 коп., терміном до 25 липня 2016 року, про що остання надала розписку. Разом з цим, до цього часу [PERSON] борг не повернула, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 1046-1050 ЦК України, просить стягнути з неї вказані кошти. Крім того, враховуючи, що відповідачка своєчасно не виконала зобов'язання, на підставі ст. 625 ЦК України, просив стягнути 3 % річних за період з 25 липня 2016 року по день прийняття рішення судом, а також судові витрати за сплату судового збору - 640 грн.. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на задоволенні позову. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі місту ст. 1053 ЦК України вбачається, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений борговим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію у здійснюється у формі встановленій для договору позики. Судом встановлено, що 25 липня 2015 року відповідач отримала у позивача позику в сумі 19000 гривень, про що надала [PERSON] розписку. Відповідач зобов'язувалась повернути вказані кошти до 25 липня 2016 року. Вказані обставини підтверджуються відповідною розпискою [PERSON]. Зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, відповідачка зобов'язання не виконала, позику до 25 липня 2016 року не повернула, що змусило позивача звернутися до суду. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення позики є законними та обґрунтованими. Згідно ч.1 ст.ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК країни. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідачка прострочила виконання зобов'язання позичаючи з 25 липня 2016 року, з останньої підлягають стягненню 3 проценти річних від простроченої суми, відповідно до позовних вимог, і вказана сума складає - 570 грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачем документально підтверджені судові витрати на суму 640 грн. 00 коп., а саме за сплачений судовий збір, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved