Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 року № 1150/3219 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для цілей за адресою вказаним у рішенні. На виконання цього рішення [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) , який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.05.2010 за № 04-7-02515. Вважають, що вказане рішення Київської міської ради та державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв*язку з чим рішення має бути визнано незаконним і скасовано , а державний акт - визнаний недійсним, оскільки оспорюваним рішенням Київської міської ради земельну ділянку у [ADDRESS] надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас, відповідно до земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку (дані за формою 6-зем, графа 57) спірна земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення. Зазначають, що в порушення ч.2 ст.52 Земельного кодексу України спірну земельну ділянку передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто для потреб, не пов*язаних з рекреаційними. В порушення вимог ст.ст.118, 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою не погоджено природоохоронним органом, як того вимагає закон. Окрім того, зазначають, що в порушення ч.8 ст.118 Земельного кодексу , ст.9, ч.4 та ч.5 ст.35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки у [ADDRESS] не проведена. Вважають, що оспорюване рішення Київської міської ради від 24.09.2009 року прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає визнанню незаконним в судовому порядку. У зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га у [ADDRESS] видано на підставі незаконного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 року № 1150/3219, він підлягає визнанню недійсним. Разом з тим, зазначена земельна ділянка була відчужена 24.12.2010 року за договором купівлі-продажу на користь [PERSON] , проте зазначають, що враховуючи те, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку та договір купівлі-продажу земельної ділянки мають бути визнані недійсними, як такі що базуються на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування. З огляду на викладене, посилаючись на ст.ст. 51, 52, 118, 152, 210 Земельного кодексу України, ст.ст. 203, 215 , 328, 378 ЦК України просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24.12.2009 року № 1150/3219 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ; визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований 06.05.2010 р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02515; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 24.12.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстровано в реєстрі за № 2589; відновити становище, яке існувало до порушення шляхом повернення у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га у [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, направив клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, зазначив, що просить прийняти законне та обґрунтоване рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні посилався на те, що не може сказати чи йому належить підпис на заяві про видачу земельної ділянки, проте і не оспорював написання заяви про видачу земельної ділянки, в подальшому в судові засідання не з*являвся про розгляд справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, з посиланням на те, що спірне рішення Київської міської ради прийнято відповідно до норм діючого законодавства, його довіритель на законних підставах придбала спірну земельну ділянку у [PERSON] , проте в подальшому відповідно до договору купівлі-продажу від 11.06.2013 р. спірну земельну ділянку відчужила [PERSON] Просив в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено [PERSON] представник якої проти позову заперечував, пояснивши суду, Київська міська рада при прийнятті рішення про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки керувалась позитивним висновком ГУ земельних ресурсів, так як саме цей орган перевіряв проект землеустрою на відповідність чинному законодавству, здійснював ведення Державного земельного кадастру та володів інформацією про цільове призначення земельної ділянки. Згідно проекту землеустрою цільовим призначенням спірної ділянки є будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 року № 1150/3219 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для цілей за адресою вказаним у рішенні. На виконання цього рішення [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) , який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.05.2010 за № 04-7-02515. 24.12.2010 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко А.М. (а.с. 53-54) 11.06.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір-купівлі продажу земельної ділянки у [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солошенко А.В. (а.с. 165) Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Згідно з пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою пункту 12 «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України. Так, частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України). Згідно зі статтею 50 Закону України «Про землеустрій» (яка була чинною на час виникнення правовідносин) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до статті 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду). Згідно ст.ст. 38, 39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Як вбачається з положень ст.ст. 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша, друга статті 20 ЗК України). Проект землеустрою щодо відведення [PERSON] відповідної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд погоджено із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради, Київською міською санепідемстанцією, Головним управлінням навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради, Головного управління охорони культурної спадщини, Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради. З висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради №09-2566-В, вбачається, що даний орган не заперечує проти відведення земельної ділянки у встановленому законодавством порядку для будівництва та обслуговування садибного житлового будинку , господарських будівель та споруд, без права забудови до погодження та затвердження проектної документації у встановленому законодавством порядку. (а.с. 27-28) Як убачається з листа комунальної організації «Центр містобудування та архітектури» [PERSON] зазначений державний орган не заперечує проти відведення земельної ділянки у встановленому законом порядку за умови прийняття рішення Київради про внесення змін до Генерального плану розвитку м.Києва. (а.с. 30) Відповідно до висновку № 1947 від 25.11.2009 р. щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову підготовленого Київською міською санепідемстанцією - відомча підпорядкованість - відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] (а.с. 31-32) Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів погоджено проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, цільове призначення земельної ділянки зазначено як будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.33-35). Наявність висновку Головного управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради є достатнім для погодження проекту відведення земельної ділянки й не потребує подальшого його погодження, оскільки відповідно до Положення про Головне управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 червня 2009 року № 632/1688 (яке було чинним на момент погодження проекту відведення) до повноважень Головного управління віднесено погодження проектів відведення земельних ділянок. Крім того, нормою закону не визначений інший спеціально уповноважений природоохоронний орган, до повноважень якого віднесено погодження проектів відведення земельних ділянок. З листа Головного управління охорони культурної спадщини вбачається , що даний державний орган не заперечує проти використання [PERSON] спірної земельної ділянки. (а.с.36). Як убачається з висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки , замовником якого є [PERSON] цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд . (а.с. 37-38) Таким чином, враховуючи, що за інформацією Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київською міською санепідемстанції, Головного управління екології та охорони природних ресурсів, Головного управління земельних ресурсів викладеною у відповідних висновках цільове призначення спірної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, то підстав вважати вона відноситься до земель рекреаційного призначення у суду не має, а віднесення позивачем спірної земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення є необґрунтованим. При цьому слід зазначити, як пояснив представник відповідача та дані доводи не спростовано позивачем, що до прийняття оспорюваного рішення територія де знаходиться зазначена земельна ділянка у відповідності до Генерального плану розвитку міста Києва його приміської зони до 2020 р., затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року за № 370/1804, дійсно за своїм функціональним призначенням належала до території рекреаційної забудови, що межує з територією лісів та лісопарків, проте на підставі розробленого та погодженого містобудівного обґрунтування 17.09.2009 року Київська міська рада прийняла рішення № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» , яким у пункті 1 вирішила : затвердити містобудівні обґрунтування згідно з додатком, де у відповідності з п.16 цього ж додатку міститься містобудівне обґрунтування ініціативної групи інвесторів щодо внесення змін до містобудівної документації та параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородська в Оболонському районі міста Києва. Пунктом 2 даного рішення було вирішено внести зміни до Генерального плану міста Києва. Згідно із ч.4 ст.10 Закону України «Про планування і забудову територій», зміни до містобудівної документації вносяться рішенням ради, яка затвердила містобудівну документацію, після погодження з відповідним спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури. Київська міська рада при прийнятті рішення керувалася позитивним висновком саме Головного управління земельних ресурсів, так як саме цей орган перевіряв проект землеустрою на відповідність чинному законодавству, здійснював ведення державного земельного кадастру та володів інформацією про цільове призначення земельної ділянки. Враховуючи, що підстав для визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 24.12.09 №1150/3219 в межах заявлених вимог у суду не має, то як наслідок відсутні підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки та відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради спірної земельної ділянки.

Outcome: dismissed