Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення ІХ сесії XX11 скликання Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 26.06.1996 року йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,30 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,05 га), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження права власності на вказану земельну ділянку він отримав державний акт на право приватної власності на землю ДП СВ №010147, виданий Новогнідською сільською радою народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області 22.10.1997 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10147. Також право власності на вищевказані земельні ділянки підтверджуються актом встановлення меж земельної ділянки, планом земельної ділянки, реєстраційним посвідченням, записаним в реєстрову книгу за №108, реєстр №97 від 01.02.2002 року. На вказаній земельній ділянці знаходиться належний йому житловий будинок, що підтверджується витягом з рішення виконкому Новогнідської сільської ради Синельниківського району, Дніпропетровської області № 286 від 4.09.1996 року, дозволом ІДАБК на виконання робіт від 4.09.1999 року, технічним паспортом. В 2019 року позивач вирішив виготовити кадастрові номери на земельні ділянки та внести відомості про земельні ділянки до Державного земельного кадастру і з цією метою звернувся 23.12.2019 року із заявами до державного кадастрового реєстратора відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, але йому було відмовлено у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з наступних підстав : рішенням № РВ-1201380782019 (земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га) - в зв`язку з перетином з суміжною ділянкою з кадастровим номером 1224886400:09:03:0017, площа перетину співпадає на 17,6648%; рішенням № PB-120138077019 (земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарств - 0,05 га) - в зв`язку з перетином з суміжною ділянкою з кадастровим номером 1224886400:09:03:0017, площа перетину співпадає на 79,9111%. Після цього позивачу стало відомо, що на підставі рішення Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 180 від 6.03.2007 року громадянину [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 1.3600 га, кадастровий номер 1224886400:09:03:0017 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Запорожець Синельниківського району Дніпропетровської області і яка перетинається з належними йому земельними ділянками. Право власності [PERSON] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА 543043, який виданий 7.08.2007 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на земельні ділянки за № 010713100591. Наявність земельної ділянки з кадастровим номером 1224886400:09:03:0017, яка належить відповідачу і перетинається із земельними ділянками, які належать позивачу порушує її права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. п. 2, 10 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. Документи, якими було посвідчено право власності чи право користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності ЗУ «Про Державний земельний кадастр», є чинними. У зв`язку з цим, позивач просить визнати недійсним рішення Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 180 від 6.03.2007 року в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 1.3600 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Запорожець Синельниківського району Дніпропетровської області; визнати державний акт на право власності на земельну ділянку ЯА № 543043, виданий 7.08.2007 року на підставі рішення Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 180 від 6.03.2007 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за №010713100591 незаконним, скасувавши державну реєстрацію земельної ділянки за [PERSON] ; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1.3600 га, кадастровий номер 1224886400:09:03:0017 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Запорожець Синельниківського району Дніпропетровської області. Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Представник відповідача - Об`єднаної територіальної громади Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Просили прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі Відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилася. Згідно наданого відзиву на позовну заяву зазначила, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, що передбачено ч. 1 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення), встановлено в ч. 8 ст. 9 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». На підставі ч.6 ст.16 ЗУ «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Цим же законом визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі : поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. В разі скасування - кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці, а інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно. Згідно з пунктом 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви : перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Порядок проведення державної реєстрації земельної ділянки також визначено пунктами 107-114 Порядку. Таким чином, виправлення помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації, що передбачено ч. 4 ст. 37 Закону України «Про статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Що стосується вимог позивача про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, відповідач зазначив, що до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Так, відповідно до пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах України від 04 травня 1999 року № 43 заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. При цьому, тільки після 02 квітня 2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Накладення земельних ділянок - коли згідно двох або більше різних землевпорядних документів одна і та ж ділянка землі, розташована на певному відрізку, фактично займає територію іншої, як правило, сусідньої земельної ділянки. Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру : на підставі відповідної документації із землеустрою, що передбачено ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Одним із шляхів виправлення помилок внаслідок неякісного виконання робіт із землеустрою чи відсутності відповідних матеріалів і документів щодо відведення земельної ділянки, і на яку видано правовстановлюючий документ, є виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), як передбачено ст. 26 та 55 Закону України «Про землеустрій». Одночасно слід зауважити, що перетин (накладення) з суміжною земельною ділянкою не позбавляє права її власності на земельну ділянку, а тому визнання незаконним державного акта на право власності на земельну ділянку є таким, що не породжує наслідків зміни такого перетину. Отже, для врегулювання питання щодо перетину земельних ділянок не є необхідним визнання незаконним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування її державної реєстрації, адже їх підставою є складена документація із землеустрою. У зв`язку з чим, просить відмовити [PERSON] у позовних вимогах в повному обсязі. Представник відповідача - державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Просили здійснити розгляд справи за наявними у справі документами. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З копії державного акту на право приватної власності на землю серія ДП СВ № 010147 вбачається, що [PERSON] на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Новогнідської сільської ради від 26.06.1996 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.30 га., яка розташована на території [ADDRESS] , Новогнідської с/ради , та передана для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га., для веден6ня особистого підсобного господарства 0,05 га.. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 10147. Згідно копії акту про встановлення меж земельної ділянки, що відводиться (передається) у власність було встановлено в натурі межі земельної ділянки, що відводиться у приватну власність із землекористування ( землеволодіння) Новогнідської сільської ради Синельниківського району загальної площею 0.30 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0,05 га. Земельна ділянка відведена [PERSON] . З копії реєстраційного посвідчення Синельниківського МБТІ вбачається, що земельна ділянка, яка розташована в [ADDRESS] , площею 0,30 га зареєстрована за [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 22.10.1997 року на підставі рішення ІХ сесії ХХІІ скликання Новогнідської сільської ради від 26.06.1996 року. Рішенням № РВ-1201380782019 від 23.12.2019 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру від 10.12.2019 року у зв`язку з невідповідністю поданих документів законодавству, а саме : перетин ділянок з ділянкою 1224886400:09:03:0017, площа співпадає 17,6648%. Рішенням № РВ-1201380772019 від 23.12.2019 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру від 10.12.2019 року у зв`язку з невідповідністю поданих документів законодавству, а саме : перетин ділянок з ділянкою 1224886400:09:03:0017, площа співпадає 79,9111%. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 543043, [PERSON] на підставі рішення 8 сесії V скликання Новогнідської сільської ради № 180 від 06.03.2007 року є власником земельної ділянки площею 1.360 га., яка розташована в с. Запорожець Синельниківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010713100591. Кадастровий номер земельної ділянки : 1224886400-09-003-0017. Рішенням Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області восьмої сесії п`ятого скликання від 06.03.2007 року № 80-8/У було вирішено передати у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарчих споруд, та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам [PERSON] . Місце розташування земельних ділянок : с. Запорожець, Б.О.Ж.Б. - 0,25, О.С.Г. - 1,36. Як передбачено ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18. Вказаний у ст. 16 ЦК України не є вичерпним, і згідно ч. 3 вказаної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Спеціальним Законом, який регулює відносини між учасниками справи є Земельний Кодекс України. Так, згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З системного аналізу вказаних норм ЦК України та ЗК України випливає, що судовому захисту підлягає лише законне право, належне особі у встановленому законом порядку. З урахуванням визначення поняття «земельна ділянка», наведеного у ст. 79 та ст. 79-1 ЗК України, захист прав на земельну ділянку здійснюється щодо її площі та меж, визначених правовстановлювальними документами та внесеною інформацією про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ч.1 ст.791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. В силу ч.13 ст.791 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до ч.2 ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч.5 ст.116 цього Кодексу земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. В силу ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.153 цього Кодексу власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved