Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Житомирської міської ради, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його син - [PERSON] , [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що на момент смерті з сином постійно не проживав, а після смерті сина не мав можливості у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у зв`язку з тривалою хворобою, переніс декілька операцій та знаходився на стаціонарному лікуванні. Також зазначив, що він має похилий вік та є особою з інвалідністю 2 групи. Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 29 листопада 2019 року. Однак, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець протягом шести місяці з дня смерті не подав заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з чим, позивач звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 січня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. В судовому засіданні 11.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] . Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.10.2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та виключеного його з числа третіх осі по справі. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.10.2020 року постановлено витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецької Н.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] , який помер14 червня 2008 року. Протокольною ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 листопада 2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив суд їх задовольнити. Вказав, що не звертався з заявою для прийняття спадщини оскільки перебував в тяжкому психологічному стані. Померлий [PERSON] був його сином від першого шлюбу, сина виховував самостійно без матері, а тому тяжко переживав його смерть та не задумувався над питанням спадщини. Син зловживав алкоголем, був розлученим. Крім того, після смерті сина погіршився стан здоров`я та потребував лікування. Син померлого - [PERSON] працює зараз в Польщі. Літом 2020 року онук приїздив в Житомир та вказав, що не заперечує щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини, на спадщину не претендує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити. Вказала, що [PERSON] був сином її чоловіка (позивача) від першого шлюбу. Її чоловік тяжко сприйняв смерть сина та захворів. Над питанням спадщини не задумувався. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити. Вказав, що померлий [PERSON] був його братом по батькові. Питання прийняття спадщини виникло через необхідність оформлення квартири, яка складається з однієї кімнати та перебуває у спільній частковій власності позивача, третіх осіб, а також за померлим братом. Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. 10.03.2020 року подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника міської ради, позовні вимоги не визнає (а.с.59). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. 27.07.2020 року подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити та надати додатковий строк для прийняття спадщини. Вказав, що є онуком [PERSON] та сином померлого [PERSON] та повідомив, що відмовляється від спадкового майна:1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрована за його батьком - [PERSON] (а.с.80). Заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію №00021539512 від 27 листопада 2018 року, батьком [PERSON] , [INFO] , записаний [PERSON] (а.с.40). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторне) серії [NUMBER] , виданим 08 травня 2019 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.39). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 січня 1999 року (а.с. 41) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245735226 від 24 лютого 2021 року (а.с.161). Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до відомостей із медичної картки амбулаторного хворого у позивача [PERSON] після смерті сина погіршилося здоров`я, підвищувався артеріальний тиск, позивач неодноразово звертався до лікарів (а.с. 102). Через погіршення стану здоров`я позивач змушений був проходити курортне-санаторне лікування. Так, згідно санаторно-курортної книжки №289 [PERSON] з 18 липня 2008 року по 07 серпня 2008 року знаходився на лікуванні у Хмельницькому обласному міжгосподарському санаторії «Україна» (а.с.142). В кінці 2008 року позивачу було встановлено діагноз - кіста лівої нирки (а.с. 103). В подальшому позивач неодноразово продовжував звертатися до лікарів, що підтверджується наданими копіями медичних документів, зокрема консультативними висновками спеціаліста від 27.04.2011 року(а.с. 104), Епікризом (а.с. 105), випискою стаціонарного хворого та іншими документами (а.с. 23-35, 101-108). 29 листопада 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.125). Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецької Н.С. від 29.11.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець протягом шести місяці з дня смерті не подав заяву про прийняття спадщини (а.с.136). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1,3статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини 1статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини 1 та 3статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплинув 14 грудня 2008 року, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 29 листопада 2019 року. Отже, судом встановлено, що позивачем був пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , померлого 27 квітня 1968 року . При цьому суд погоджується з доводами позивача про те, що такий строк ним був пропущений з поважних причин. Так, позивачем надані достатні докази про те, що у зв`язку із станом його здоров`я, він проходив медичні обстеження та лікування. Як вбачається із копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Крім того, позивач лікувався від онкозахворювання кишківника і переніс хірургічне втручання. Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у нього були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно з постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року №681/203/17-ц вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Вирішуючи спір суд виходить зі складу спадщи, зокрема це 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати. Також суд враховує, що статтею 1277 ЦК України передбачені наслідки неприйняття спадщини. Зокрема орган місцевого самоврядування зобов`язаний після спливу одного року з часу відкриття спадщини подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Однак відомості, що орган місцевого самоврядування звертався з такою заявою відсутні. Таким чином не можна вважати, що право органу місцевого самоврядування на звернення з такою заявою переважає право позивача звернутися до суду із заявою для поновлення строку на прийняття спадщини. Суд не вважає, що потенційна можливість визнання спадщини відумерлою та перехід у власність територіальної громади 1/4 квартири є пропорційним втручанням у права особи, яка є співвласником 1/4 частини квартири та має намір набути у власність іншу 1/4 частину після смерті свого сина, та за умови, що інші співвласники не заперечують щодо цього. За умов, що склалися саме надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини є пропорційним способом захисту інтересів позивача та відповідає інтересам суспільства щодо правової визначеності. Суд також враховує те, що відомостей щодо звернення до нотаріуса інших спадкоємців після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини матеріали справи не містять. [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , проти задоволення позовних вимог не заперечує. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] наведено причини, які були поважними для нього та перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, а наявні обставини вказують на непропорційність відмови в позові, а тому наявні підстави для встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після сина [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved