Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладений 22 січня 2000 року Ізюмським міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Ізюм Харківської області, актовий запис №13. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що протягом останніх декількох років стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, почастішали сварки. Сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, взаємна довіра та повага один до одного втрачені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам.. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач 15 березня 2021 року надав до суду заяву про визнання позовних вимог, прохав розглянути справу в якомога коротший строк. Позивач [PERSON] на судове засідання не з`явилась, її представник подав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на судове засідання також не з`явився, його представник подав заяву, в якій прохав розгляд справи проводити без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 22 січня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був Ізюмським міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Ізюм Харківської області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом по одруження серія [NUMBER] від 22.01.2000, Від шлюбу сторони мають\~двох дітей : сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.10.2002 та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.01.2013. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved