Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що з 01.10.2007 року по 31.08.2014 року він працював водієм пасажирського автобусу в ПП «Остриця-Транс». Підприємством не була виплачена заробітна плата за весь період його роботи на посаді водія та не виплачується по сьогоднішній день. У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 54 987,96 грн., за період роботи на посаді водія пасажирського автобуса з 01.10.2007 року по 31.08.2014 року включно. Відповідно до змінених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 44 899,14 грн. за період роботи на посаді водія пасажирського автобуса з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року включно. Позивач вказував на те, що відповідно до відомостей по заробітній платі сума невиплаченої йому зарплатні за період з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року становить 41 631 грн., крім того, йому не була нарахована заробітна плата за червень-серпень 2014 року, тобто по день його звільнення, що становить 3 268,14 грн. Отже, сума заборгованості по заробітній платі становить: 41 631 грн. + 3 268,14 грн. = 44 899,14 грн. В судовому засіданні позивач та його представник уточненні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити відповідно до вимог сформованих в заяві від 31.10.2014 року. У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали. Заперечення мотивували тим, що заробітна плата позивачем насправді була отримана. Кожен водій після повернення з маршруту зобов'язаний був здавати в бухгалтерію звіт про кількість проданих проїзних квитків, про суму отриманих за це коштів, про суму витрачену на пальне. Разом зі звітом водій повинен здавати в касу підприємства виручені кошти від продажу проїзних квитків. Позивач неодноразово здійснював виїзд на маршрут, по якому звіт не подавав і отримані кошти від реалізації квитків залишав у себе як заробітну плату від підприємства, в таких випадках він не розписувався у відомостях по заробітній платі. Бухгалтерія підприємства лише невірно оформила відомості по заробітній платі. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази та з'ясувавши дійсні обставини справи, прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч.1-3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень окрім випадків, встановлених ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви, позивач як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилається на те, що за період його роботи водієм пасажирського автобусу в ПП «Остриця-Транс» з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року підприємство заборгувало йому заробітну плату в сумі 41 631 грн., крім того, йому не була нарахована зарплатня за червень-серпень 2014 року, тобто по день його звільнення, що становить 3 268,14 грн. Так, судом встановлено, що позивач з 01.10.2007 року працював водієм пасажирського автобусу в ПП «Остриця-Транс». Згідно із ст.ст.94, 97 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Судом встановлено, що відповідно до наказу №21 від 28.08.2014 року ПП «Остриця-Транс» позивача було звільнено з роботи з 28.08.2014 року за п.4 ст.40 КЗпП України (за прогул). Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені законодавством. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган - в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Як вбачається з матеріалів справи, в платіжних відомостях ПП «Остриця-Транс» за січень-листопад 2011 року, лютий, квітень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року та січень-травень 2014 року підписи працівника [PERSON] про отримання заробітної плати відсутні. У платіжних відомостях за грудень 2011 року, січень і березень 2012 року наявні підписи позивача про отримання заробітної плати. Згідно зі ст.ст.59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд зазначає, що платіжні відомості - застосовується для виплати заробітної плати всім категоріям працюючих, а тому є належним і допустимим доказом підтвердження такої виплати згідно вимог трудового законодавства. З огляду на викладене, враховуючи розміри заробітної плати, зазначені в платіжних відомостях де відсутні підписи працівника [PERSON] про отримання заробітної плати, судом встановлено, що позивачу не виплачена заробітна плата за відпрацьований період з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року (за виключенням грудня 2011 року, січня і березня 2012 року), яка підлягає стягненню згідно наступного розрахунку: з 01.01.2011 року по 30.11.2011 року = 552,91 грн.+ 803,08 грн.+ 841,63 грн.+ 858,62 грн.+ 900,03 грн.+ 858,62 грн.+ 896,07 грн.+ 572,58 грн.+ 858,62 грн.+ 934,24 грн.+ 934,24 грн. = 9 010,64 грн.; за лютий 2012 року, а також з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року = 959,69 грн.+ 1023,29 грн.+ 978,48 грн.+ 1025,65 грн.+ 944,58 грн.+ 985,63 грн.+ 850,17 грн.+ 999,95 грн.+ 999,95 грн.+ 1014,24 грн. = 9 781,63 грн.; з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року = 1025,87 грн.*11 місяців (січень-листопад) + 1089,39 грн. (грудень) = 12 373,96 грн.; з 01.01.2014 року по 31.05.2014 рік = 1089,38 грн.* 5 місяців = 5 446,90 грн. Загальна сума заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року становить 36 613,13 грн. Суд звертає увагу на те, що при визначенні заборгованості по зарплаті за період з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року у розмірі 41 631 грн. позивач не вірно розрахував суму заборгованості, а також безпідставно врахував ті платіжні відомості в яких наявні його підписи про отримання заробітної плати. Суд також вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що позивачу повинна бути нарахована і виплачена заробітна плата у розмірі 3 268,14 грн. за червень-серпень 2014 року, тобто по день його звільнення, з огляду на таке: Так, згідно табелю робочого часу по ПП «Остриця-Транс» за червень-липень 2014 року, позивач значиться як такий, що вчинив прогул протягом всього згаданого періоду. Табель обліку робочого часу - це свого роду поіменний список усіх працівників підприємства з відмітками навпроти кожного прізвища про використання ним робочого часу протягом облікового періоду. У табель вносяться відомості про відпрацьований час, надурочні години, запізнення та неявки на роботу…Належним чином оформлений табель передається в бухгалтерію для нарахування заробітної плати. В свою чергу заробітна плата - це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Позивач звільнений на підставі наказу відповідача від 28.08.2014 року №21 за п.4 ст.40 КЗпП України (прогул). Обставини звільнення позивачем не оспорюються. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі слід задовольнити частково, стягнувши з ПП «Остриця-Транс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період часу з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року в розмірі 36 613,13 грн. і відмовивши в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.06.2014 року по 31.08.2014 року. При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що заробітна плата позивачем насправді була отримана, але бухгалтером підприємства були неправильно оформлені відомості по заробітній платі, як на підставу заперечення проти вимог позивача, оскільки відповідно до правил ст.110 КЗпП України та ст.30 Закону України «Про оплату праці» на роботодавцеві лежить обов'язок обліку виконуваної роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд визначає, що до негайного виконання підлягає стягнення заробітної плати в сумі 1 089,38 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial