Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який під час розгляду справи уточнив, посилаючись на те, що 13.03.2015 року ПАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» уклало з ТОВ «Літмаш-Комплект» договір добровільного страхування наземного транспорту №11625-10, згідно з яким був застрахований автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до умов цього договору ПАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» зобов'язалось при настанні страхового випадку, в тому числі в разі пошкодження чи знищення транспортного засобу та/або його додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за участю автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] здійснити страхову виплату. 10.04.2015 року до ПАТ «Страхова компанія «Мега-Поліс» надійшло повідомлення від представника страхувальника про страховий випадок, який настав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.04.2015 року о 13 годині 30 хвилин на вул. В.Чорновола в м. Києві через порушення водієм [PERSON] п.10.1 Правил дорожнього руху України, який керував автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно зі звітом №234 з визначення вартості матеріального збитку від 21.04.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] складає 10 933 гривні 26 копійок. Вартість автотоварознавчого дослідження транспортного засобу в розмірі 730 гривень позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» 29.04.2015 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] згідно рахунку-фактури ТОВ «Веда-Авто-Сервіс» №170 від 20.04.2015 року становить 10 697 гривень 40 копійок. Позивачем грошові кошти у розмірі 10 697 гривень 40 копійок з метою проведення відновлювального ремонту перераховано на рахунок ТОВ «Веда-Авто-Сервіс». З урахуванням вартості автотоварознавчого дослідження фактичні витрати позивача складають суму в розмірі 11 427 гривень 40 копійок. Цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] було застраховано у ВАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу серії АІ №1462619. 30.09.2015 року ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувало позивачу 9 722 гривні 60 копійок, але недоплатило за проведення автотоварознавчої експертизи 9 гривень 23 копійки. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь частину вартості страхового відшкодування у розмірі 1 695 гривень 57 копійок, стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь несплачену вартість на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 9 гривень 23 копійки, а також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 13.03.2015 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Поліс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Літмаш-Комплект» було укладено договір №11625-10 добровільного страхування наземного транспорту, за яким страхова компанія зобов'язується при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику. Предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілемя «Тойота» д.н.з. [NUMBER] (а.с.5-8-копія договору). Одним із страхових випадків за договором є пошкодження чи знищення транспортного засобу та/або його додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (п.4.1.1. договору). 10.04.2015 року приблизно о 13 годині 30 хвилин на вул. В.Чорновола (Дмитрівській) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], який належить ТОВ «ВІА-ТУР» і яким керував [PERSON], і автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] і яким керував [PERSON] (а.с.11-копія довідки ДАІ). ДТП сталася з вини водія [PERSON], який постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2015 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с.12-копія постанови). Внаслідок ДТП автомобілю «Тойота» д.н.з. [NUMBER], що належить ТОВ «ВІА-ТУР», були завдані механічні пошкодження (а.с.10-копія довідки ДАІ). Згідно зі звітом №234 з визначення вартості матеріального збитку від 21.04.2015 року, складеного ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» (а.с.13-22-копія звіту), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП, становить 9 804 гривні 78 копійок, а вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 10 933 гривні 26 копійок. Вартість ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] згідно з рахунком-фактурою ТОВ «Веда-Авто-Сервіс» становить 10 697 гривень 40 копійок (а.с.24-копія рахунку). На підставі страхового акту №6356/11625-10 від 27.04.2015 року (а.с.26), заяви ТОВ «Літмаш-Комплект» від 23.04.2015 року про виплату страхового відшкодування (а.с.25) та згідно з платіжним дорученням №821 від 28.04.2015 року (а.с.27) позивачем було виплачено ТОВ «Веда-Авто-Сервіс» суму страхового відшкодування в розмірі 10 697 гривень 40 копійок. Також позивачем було сплачено за проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] суму в розмірі 730 гривень згідно з платіжним дорученням №826 від 29.04.2015 року (а.с.28-копія платіжного доручення). Збитки власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] були завдані з вини відповідача [PERSON], а тому він має нести цивільну відповідальність. Однак, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] було застраховано у ВАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу серії АІ №1467619 (а.с.79-копія полісу). 30.09.2015 року ВАТ «НАСК «Оранта» сплатило ПАТ «СК «Мега-Поліс» 9 722 гривні 60 копійок (а.с.92-копія звіту по рахунку). З урахуванням вартості автотоварознавчого дослідження не відшкодованими залишаються витрати в розмірі 1 704 гривні 80 копійок. Позивач просить стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь несплачену вартість на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 9 гривень 23 копійки. При цьому позивач посилається на власні розрахунки і зазначає, що з виплаченої ВАТ «НАСК «Оранта» суми в розмірі 9 722 гривні 60 копійок страхове відшкодування становить 9 001 гривню 83 копійки, а решта суми 720 гривень 77 копійок - це витрати на проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до п. 34.3. ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Оскільки, як вбачається з розрахунку страхового відшкодування (а.с.169), ПАТ «НАСК «Оранта» не відшкодувало витрати за проведення дослідження, позовні вимоги до товариства підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з [PERSON] на свою користь неплачену частину вартості страхового відшкодування у розмірі 1 695 гривень 57 копійок. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містяться в ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно із частинами другою, п'ятою ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. (Постанова ВСУ від 20.01.2016 справа № 6-2808цс15). Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідальним за завдані збитки є [PERSON] Оскільки страховою компанією ВАТ «НАСК «Оранта» сплачено ПАТ «СК «Мега-Поліс» саме розмір матеріального збитку в сумі 9 722 гривні 60 копійок, про що зазначено в розрахунку страхового відшкодування (а.с.169), невідшкодованим залишився розмір матеріального збитку в сумі 974 гривні 80 копійок (10 697,4 грн. - 9 722,60 грн. = 974,80 грн.). Тому, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню недоплачена страховою компанією сума в розмірі 974 гривні 80 копійок, як різниця між заявленим страховим відшкодуванням та отриманим розміром такого відшкодування. Доводи позивача про те, що страховою компанією ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодовано вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 9 001 гривня 83 копійки, а решта від сплаченої позивачеві суми в розмірі 9 722 гривні 60 копійок становлять витрати на проведення автотоварознавчої експертизи, суд вважає помилковими, оскільки вони протирічать розрахунку страхового відшкодування, наданого ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с.169). Суд також вважає, що, з урахуванням вказаних вимог закону, доводи відповідача [PERSON] про те, що позивачем виплачено страхувальнику більшу, ніж передбачено чинним законодавством, суму, а тому з нього не має бути стягнута сума коштів, що перевищує матеріальний збиток, не заслуговують на увагу, оскільки для відновлення автомобіля потерпілого в ДТП було визначено розмір збитків в сумі 10 697 гривень 40 копійок й саме такий розбір було виплачено потерпілому позивачем. З огляду на викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений частково і підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають також витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 12, 14, 993, 1187, 1192 ЦК України,

Outcome: partial