Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду 29.02.2016 року з даним позовом, підтримуючи який в судовому засіданні його представник, пояснив, що 23.07.2013 року Коломийським міськрайонним судом винесено ухвалу по справі № 346/4692/13-ц, якою в порядку забезпечення позову накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно в межах суми 745 333,10 грн. [PERSON]. 26.07.2013 року Коломийським міськрайонним судом відкрито провадження у справі № 346/4692/13-ц та призначено її до розгляду на 08.08.2013 року. Вказану ухвалу Коломийський міськрайонний суд надіслав [PERSON], як стороні провадження, до відома. Дану ухвалу [PERSON]Т отримала 02.08.2013 року. 06.08.2013 року [PERSON] відчужила [PERSON] нерухоме майно, що знаходиться на вулиці С.Бандери, будинок №51/9-1 в місті Коломия, згідно договору дарування нежитлового приміщення (магазину) що зареєстрований в реєстрі за №1264. 09.08.2013 року [PERSON] відчужила [PERSON] нерухоме майно, що знаходиться на [ADDRESS], згідно договору дарування квартири що зареєстрований в реєстрі за №1279. 23.12.2013 року Коломийським районним судом було задоволено позовні вимоги АТ «[PERSON] Аваль» та винесено рішення, яким вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 741 892,10 грн. 27.01.2014 року апеляційним судом Івано-Франківської області рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.12.2013 року було залишено без змін. Зазначені рішення не виконані [PERSON] У відповідності до положень ст.,ст. 4, 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до частин 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження не зупиняє її виконання. За ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Таким чином, наявність ухвали суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно означає, що відповідач 1 не має права розпоряджатись майном, на яке накладено арешт, з моменту винесення такої ухвали. Просить суд визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення (магазину), що знаходиться на вулиці С.Бандери в будинку №51/9-1 у місті Коломия укладений 06.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1264., а також визнати недійсним договір дарування квартири № 9, що знаходиться на вулиці С.Бандери в будинок №51 у місті Коломия укладений 09.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1279. Відповідачі та їх представник не визнали позов та пояснили, що відповідно до ст.204 ЦК України визначено презумпцію чинності будь-якого правочину, доки його недійсність не буде встановлена судом. Суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог. Звертаючись з позовом до суду Позивач не зазначив на підставі, якої норми матеріального права він просить визнати недійсним оспорювальний правочин. В позовній заяві зазначено, тільки загальне посилання на ст.215, 216 ЦК України та на те, що договір купівлі продажу суперечить вимогам законодавства. При цьому, Позивачем не зазначається, якій саме нормі права суперечить договір купівлі продажу. В свою чергу ст.215 ЦК України є загальним правилом визнання правочину не дійсним, а саме недотримання вимог визначених ст.203 ЦК України. В свою чергу Позивачем так і не зазначено яких саме вимог не дотримано в момент укладення договору . Щодо обставин на, які посилається позивач слід зазначити наступне, так ПАТ «[PERSON] Аваль» дійсно в 2013р. звертався з позовом до суду, де [PERSON], була одним з співвідповідачів за договором поруки. 23.07.2013р. Коломийський міськрайонний суд без участі Відповідача [PERSON] виніс ухвалу про накладення арешту на все майно Відповідачів на суму 74533грн. Відповідно до ч.4 ст.368 ЦПК України, якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копію документів, які підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову. Зазначена ухвала суду від 23.07.2013р. була виконана ВДВС Коломийського ГУЮ тільки 26.09.2013 р., що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно. Отже, на час укладення договорів дарування від 06.08.2013р. та 09.08.2013р. майно, що було предметом відчуження не знаходилось під забороною суду. За цих підстав в суду відсутні підстави для визнання недійсним договір дарування з підстав заявлених позивачем. а саме ст.215,216 ЦК України, тому просять суд в позові ПАТ «[PERSON] Аваль» -відмовити. Зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 23.07.2013 року Коломийським міськрайонним судом винесено ухвалу по справі № 346/4692/13-ц, якою в порядку забезпечення позову накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно в межах суми 745 333,10 грн. [PERSON], а 26.07.2013 року Коломийським міськрайонним судом відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 08.08.2013 року. Вказану ухвалу Коломийський міськрайонний суд надіслав [PERSON], як стороні провадження, до відома і дану ухвалу [PERSON]Т отримала 02.08.2013 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення отриману представником АТ «[PERSON] Аваль» у Коломийському міськрайонному суді під час ознайомлення з матеріалами вказаної судової справи. Однак, 06.08.2013 року відповідачка [PERSON] відчужила [PERSON] нерухоме майно, що знаходиться на вул. С.Бандери, будинок №51/9-1 в м.Коломия, згідно договору дарування нежитлового приміщення, що зареєстрований в реєстрі за №1264. А, 09.08.2013 року [PERSON] також відчужила [PERSON] нерухоме майно, що знаходиться на [ADDRESS], згідно договору дарування квартири, що зареєстрований в реєстрі за №1279. 23.12.2013 року Коломийським районним судом було задоволено позовні вимоги АТ «[PERSON] Аваль» та винесено рішення, яким вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 741 892,10 грн. та 27.01.2014 р. апеляційним судом Івано-Франківської області рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.12.2013 року залишено без змін. Однак, зазначені рішення не виконані [PERSON] У відповідності до положень ст.,ст. 4, 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а також моральним засадам суспільств і зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до частин 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження не зупиняє її виконання, а за ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, наявність ухвали суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно означає, що відповідач [PERSON]Т не має права розпоряджатись майном, на яке накладено арешт, з моменту винесення такої ухвали. У поданих суду доповненнях Відповідачі вказують, що позивачем не надано доказів неможливості виконання рішення суду за рахунок іншого майна боржника, однак, суд зазначає, що на попередньому судовому засіданні представником позивача, в якості доказу подано постанову відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції по виконавчому провадженні №44002230 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.04.2016р., де вказано про відсутність майна боржника, на яке можна звернути стягнення. Більше того, представник Відповідачів не заперечив проти подання вказаної постанови. Також, до доповнення заперечення Відповідачами було додано судову практику, проте суд вважає, що вказані судові рішення не можуть бути використані в даній справі оскільки обставини справи вказані в них відмінні від обставин по справі. Так, в ухвалі апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.01.2015р. йде мова про те, що договір купівлі продажу відчужуваного майна було укладено в день винесення ухвали про скасування заходів забезпечення позову. Також, відсутнє рішення суду про стягнення заборгованості. Крім того, ухвала про забезпечення позову постановлялась для забезпечення позову про виселення з наданням іншого благоустроєного житлового приміщення. Інші рішення по судовій справі № 761/35731/14-ц про визнання дій приватного нотаріуса неправомірними та скасування нотаріальної дії, а рішення по справі № 2601/14855/12 взагалі не набрало законної сили згідно ЄДРСР. Таким чином, суд вважає доведеним позов і його слід задовольнити. Наведене стверджується: копіями ухвал Коломийського міськрайонного суду /а.с.3-4/, копією договору дарування нежилого приміщення /а.с.6-7/, копією договору дарування квартири /а.с.8-10/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду /а.с.11-13/, копією ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області /а.с.14-16/, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.49-50/. На підставі ст.,ст. 203, 215, 216 ЦК України та

Outcome: approved