Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Горлівської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], який помер 30 грудня 2011 року. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що при житті його батько 28.03.2008 р. уклав кредитний договір з ПАТ «Укрсоцбанк», відповідно до умов якого отримав кредит у сумі 62500,00 грн., який був забезпечений іпотекою (іпотечний договір № 255/18-120 від 28.03.2008 р. про надання квартири [ADDRESS] в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк». Після смерті батька позивач подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини та виконав зобовязання батька за кредитним договором, погасивши заборгованість перед банком в повному обсязі. Задля оформлення право власності на вищезазначену квартиру він звернувся до Першої Горлівської державної нотаріальної контори, однак йому повідомили про необхідність надання правовстановлюючих документів на квартиру. Але правовстановлюючі документи (технічний паспорт, договір купівлі-продажу від 13.03.2008 р. та витяг про реєстрацію права власності) на квартиру під час укладання іпотечного договору були передані на збереження до ПАТ «Укрсоцбанк». Позивач звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» для отримання правовстановлюючих документів на квартиру, та отримав відповідь, що банк може направити документи на письмовий запит нотаріуса, який веде спадкову справу. В свою чергу, спадкова справа була заведена у 2012 році у м.Горлівка Донецької області, яка на даний час є тимчасово окупованою територією. З урахуванням цих обставин нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Тому, в заяві про уточнення позовних вимог просить суд визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру житловою площею 31,70 кв.м., загальною площею 46,98 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Сосо Олександровича., який помер 30 грудня 2011 року. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, зазначив, що проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач - Горлівська міська рада була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи шляхом публікації оголошення про виклик до суду у засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», але представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач приватний нотаріус Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про виклик до суду у засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», але не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомила. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачами недобросовісно здійснюються їх процесуальні права, у звязку з чим суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідачів, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи\~\~і дослідивши надані докази, суд у\~\~межах\~\~заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК\~\~України)\~\~встановив наступне. Відповідно до договору кредиту № 255/38-85 від 28.03.2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] Сосо Олександровиче, [PERSON] надані на умовах платності, забезпеченності, строковості, повернення та цільового характеру використання кредитні кошти в сумі 62500,00 грн. строком до 15.03.2018 р. /а.с.16-17/. Згідно з іпотечним договором № 255/18-120 від 28.03.2008 р., [PERSON] передав в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання основних зобовязань двокумнатну квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 467, зареєстрованого КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» 14 березня 2008 року за реєстраційним номером 17628871. Пунктом 1.3.1 зазначено договору передбачено зміст та розмір основного зобовязання повернення кредиту за договором кредиту № 255/38-85 від 28.03.2008 р. в сумі 62500,00 грн. до 15.03.2018 р. /а.с.12-14/. Судом встановлено, що договір кредиту та іпотечний договір укладені у письмовій формі, щодо іпотечного договору дотримано умови його нотаріального посвідчення. Зазначені договори підписані уповноваженими на це посадовими особами АКБ «Укрсоцбанк», та особисто [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі\~статті 629 ЦК України\~ці договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України\~проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до акту приймання-передачі правовстановлюючих документів від 28.03.2008 р., [PERSON] передав АКБ «Укрсоцбанк» оригінали правовстановлюючих документів на предмет застави за договором застави № 255/18-120 від 28.03.2008 р., а саме договір купівлі-продажу, що посвідчений 13.03.2008 р., та витяг з Державного реєстру правочинів № 5591593 від 13.03.2008 р., технічний паспорт від 11.03.2008 р., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18098949 від 14.03.2008 р. З цього акту вбачається, що документи знаходяться на відповідальному зберіганні у Єнакієвському відділенні ДОФ АКБ «Укрсоцбанк» до припинення дії договору застави № 255/18-120 від 28.03.2008 р., укладеного між заставодавцем-позичальником та заставодержателем /а.с.15/. [PERSON] Сосо Олександрович помер 30 грудня 2011 року у віці 52 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.10/. До майна померлого [PERSON] 13 лютого 2012 року було заведено спадкову справу № 52408733 приватним нотаріусом Горлівського нотаріального округу [PERSON], що підтверджено витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 29594160 від 13.02.2012 р. /а.с.11/. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-ДТ № 360250, [PERSON] Сосоєвич народився 24 червня 1981 року, його батьками є [PERSON] Сосо Олександрович та [PERSON] Нанулі Аваліонівна /а.с.9/. За довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 06.04.2015 р., заборгованість за договором кредиту № 255/38-85 від 28.03.2015 р. зі строком користування до 15.03.2018 р. повністю погашена 12.06.2014 року /а.с.19/. В той же час відповідно до письмової відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» позивачу, без предявлення ним до банку оригіналу документу, який підтверджує факт набуття ним статусу спадкоємця (свідоцтва про право на спадщину), банк не має правових підстав для видачі йому правовстановлюючих документів на нерухомість, що була передана в іпотеку [PERSON] З огляду на те, що оригінали зазначених документів необхідні для оформлення спадщини, банк запропонував направити оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру на адресу нотаріуса, який веде спадкову справу, за наявності відповідного письмового запиту від нотаріуса /а.с.18/. Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої Горлівської державної нотаріальної контори від 21.03.2016 р., [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 30.12.2011 р. батька [PERSON], оскільки спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] та оригінал цієї справи знаходиться в зоні АТО на тимчасово окупованій території /а.с.20/. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом на цю спадщину є син спадкодавця - позивач [PERSON], який у строки, визначені положеннями статті 1270 ЦК України, звернувся до органів нотаріату з питання прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті [PERSON] судом не було встановлено. Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно розяснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через перебування спадкової справи на тимчасово окупованій території у м.Горлівка, і в іншому - позасудовому порядку, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, тому права позивача підлягають захисту у судовому порядку. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved