Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 16 серпня 1986 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Нововодянською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області було зроблено відповідний актовий запис за № 08. Від цього шлюбу мають повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з дружиною не склалося через втрату почуття любові і поваги та взаєморозуміння в питаннях побуту і ведення домашнього господарства, з цього приводу за час спільного проживання в сім'ї відбувалися конфлікти та суперечки. Все це призвело до того, що фактичні шлюбні відносини припинилися і до теперішнього часу сторони їх не підтримують, спільне господарство не ведеться. Позивач фактично створив нову сім'ю та проживає з іншою жінкою, тому збереження шлюбу з відповідачкою неможливе та суперечитиме інтересам позивача Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Відповідачка не бажає розірвати шлюбні відносини в органах РАЦС. Позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідачка не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та в належній формі за зареєстрованим в установленому порядку місцем її проживання, про що є її підпис на повідомленні про вручення повістки, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає зберегти шлюб, наполягає на його розірванні, від відповідача заперечень проти розіврання шлюбу не надходило, сторони мешкають за різними адресами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved