Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 02.10.1999 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов?язуи з ведення спільного господарства, різні погляди на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення господарства з квітня 2018 року, неможливість збереження шлюбу, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. В клопотанні, поданому разом з позовною заявою, позивач просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов. Відповідачкою до суду подано заяву про визнання позову, згідно якої остання не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила провести розгляд справи за її відсутності. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачкою, відповідно до положень ч.3 ст.200, ст.206, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №355. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони з квітня 2018 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними протягом вказаного тривалого часу не відбулось та позивач згідно поданої заяви наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечувала проти цього, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити - [PERSON]. Враховуючи визнання позову відповідачкою та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved