Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачку не перешкоджати у виконанні ним [PERSON]- батьківських обовязків у відношенні неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO] і сина [PERSON],[INFO] та визначити спосіб участі батька у вихованні дітей у формі систематичних побачень щонеділі з 12 години до 17 години за місцем проживання батька та в громадських місцях, призначених для дитячого відпочинку та дозвілля дітей шкільного віку, в закладах культури без присутності [PERSON] до досягнення дітьми повноліття. До судового засідання позивач (його представник) не зявився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Представник [PERSON] позов не визнала, посилаючись на інтереси неповнолітніх дітей, які не бажають будь-якого спілкування з батьком. Представник Київської рай адміністрації, як органу опіки та піклування вирішення спору залишила на розгляд суду та повідомила, що орган опіки та піклування 04.01.2016 року прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх [PERSON] і [PERSON]. Представник служби у справах дітей Одеської міськради до суду не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений. Суд вислухав сторони, вислухав пояснення неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2009 рік актовий запис про розірвання шлюбу №62, вчинений 4 лютого 2010 року Київським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції на підставі рішення Київського райсуду м.Одеси від 9.11.2009 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] актовий запис про народження №209, вчинений 13.02.2002 року відділом РАГС Київського рай управління юстиції м.Одеси і [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №1382, вчинений 29.09.2004 року відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м.Одеси. Рішенням Київського райсуду м.Одеси, ухваленим 3.02.2010 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів місце проживання малолітніх [PERSON] і [PERSON] визначено з матірю [PERSON] [PERSON] 12.10.2012 року зареєстрував шлюб з [PERSON] і в цій сімї народилась дитина. [PERSON] також утворила нову сімю і 07.08.2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON], від цього шлюбу [PERSON] має малолітню дитину. Позивач доводить, що з квітня місяця 2013 року [PERSON] чинить йому [PERSON] - перешкоди у спілкуванні з дітьми. Так, відповідачка часто змінює місце проживання і не доводить до його відома про місце мешкання дітей; не відповідає на телефонні дзвінки позивача, не відчиняє йому двері квартири, налаштовує дітей проти батька. Сторони не дійшли згоди щодо способів участі батька у вихованні неповнолітніх дітей, тому [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Відповідачева сторона, не визнаючи позов [PERSON], надала такі пояснення: батько самостійно припинив спілкування з дітьми після розірвання шлюбу з [PERSON], не приймав участі ні у вихованні дітей ні в їх утримання. Після розподілу спільної квартири між колишнім подружжям позивач заселив до своєї кімнату сімю ромської національності з 5-ма дітьми і коли навідувався до квартири то спілкувався тільки з квартирантами, ігноруючи власних дітей. Батько за останні три роки жодного разу не привітав дітей з днем народження або святами, не відвідав їх в школі, не поцікавився їхнім здоровям. Позивач сплачує аліменти нерегулярно і не в повному обсязі, рішення суду про стягнення заборгованості по аліментам і пені не виконує. [PERSON] після засідання органу опіки та піклування з питання позбавлення батьківських прав 04.01.2016 року запропонувала [PERSON] провести з дітьми якийсь час щоб налагодити стосунки з ними, але позивач відмовився, посилаючись на неприязнь до колишньої дружини. [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що діти не бажають зустрічатися та спілкуватися з батьком і примушувати їх до зустрічей з батьком вона не може. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав: \~ У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. \~ Відповідно до ст.ст.11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. \~Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування\~\~\~не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. \~\~Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо. \~\~\~\~ Ст.157 СК передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд встановив, що спір між сторонами щодо участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з неповнолітніми дочкою і сином виник після звернення [PERSON] у січні місці 2016 року до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої дочки [PERSON] і неповнолітнього сина [PERSON], що позивач більше трьох років не цікавився дітьми, не опікувався їх долею, а поведінка позивача в минулих судових засіданнях свідчить про байдужість батька до дітей і сьогодні. Ухвалюючи дане рішення, суд приймає до уваги думку самих дітей, які в судовому засіданні категорично заявили про небажання зустрічатися з «біологічним батьком» з будь-яких питань. Оскільки права та обовязки батьків і дітей є взаємними, то обовязки батьків майже завжди будуть трансформуватися в права дітей і навпаки. Здійснення батьками своїх прав та вико\-нання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюва\-тися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене суд не вбачає правових підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed