Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання за ним право особистої власності на земельні ділянки в с. Здорівка Васильківського району Київської області, вул. Озерна, 43 «а»/2, для: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,02 га, кадастровий №3210700000:11:016:0061, та ведення особистого селянського господарства, площею 0,025 га, кадастровий № №3210700000:11:016:0085; а також житловий будинок за той же адресою, загальною площею 259,4 кв.м. та житловою 71,7 кв.м., оскільки зазначена нерухомість була придбана ним за особисті кошті позичені ним у червні 2008 році до його шлюбу з відповідачем. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду вона не повідомляла. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідка та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вимог позову, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положення ст. 368 ЦК України визначають, що майно, набуте подружжям за час шлюбу в результаті спільної праці, за спільні грошові кошти, є їхньою спільною сумісною власністю. З огляду положень ст.ст. 60, 61, 63, 65, 66, 68 СК України вбачається, що, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Подружжя має право домовитись між собою про порядок користування майном. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно. Розпорядження цим майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою. При укладенні договорів, щодо відчуження нерухомого майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, згода другого з подружжя має бути письмовою та нотаріально посвідчено. Згідно положень ст. 70 СК України, при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положеннями п.п.1 та 3 ч.1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У відповідності до положень п.п.23 і 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час придбання зазначеного майна. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. У відповідності до свідоцтва серії І-ОК № 202436 від 17 серпня 2016 року, сторони у справі перебувають у шлюбі з 19 листопада 2008 року, актовий запис № 383. З огляду договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 16 грудня 2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON]Б, за реєстровим № 2613, № 2609, державних актів на право власності серії ЯЖ № 663531-87915 від 9.10.2009 року та серії ЯЖ № 663530-87914 від 9.10.2009 року, свідоцтва про плавності на нерухоме майно від 20 грудня 2012 року, позивач є власником двох земельних ділянок в с. Здорівка Васильківського району Київської області, вул. Озерна, 43 «а»/2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,02 га, кадастровий №3210700000:11:016:0061; ведення особистого селянського господарства, площею 0,025 га, кадастровий № №3210700000:11:016:0085; а також житлового будинку за той же адресою, загальною площею 259,4 кв.м., житловою 71,7 кв.м. У відповідності до договору від 1 червня 2008 року, громадянин [PERSON] передав позивачеві безпроцентну позику в сумі 100 тис. доларів, з зазначенням в п.9, що в разі зміни сімейного стану позичальника, який є неодруженим, майно, придбане ним за отримані в позику кошти, будуть вважатися його особистою приватною власністю. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив обставині позичення позивачеві коштів та про його відмову в їх витребуванні у звязку з пробаченням цього грошового зобовязання. З матеріалів справи вбачається, що з 8 серпня 2016 року в проваджені Васильківського міськрайонного суду перебуває цивільна справа (справа # 362/4121/16-ц) про розірвання шлюбу між сторонами по цій цивільній справі та за висновком виконавчого комітету Васильківської міської ради № 703/01.01-16 вих. від 23.09.2016 року, вважається за доцільне визначити місце проживання малолітньої дочки сторін Софії, [INFO], по справі з її батьком [PERSON] Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що придбання позивачем спірного майна відбулося за позичені 1 червня 2008 року кошти, тобто до укладення 19 листопада 2008 року шлюбу з відповідачем, а тому, у суду є підстави вважати, щ придбане ним майно, хоча й в шлюбі, належить йому на праві особистої приватної власності. На підставі наведеного та

Outcome: approved