Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що між позивачем та ПАТ «АК ПромінвестБанк» був укладений договір про відступлення прав вимоги, внаслідок укладення якого до ТзОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним 08.11.2007 року між ПАТ «АК ПромінвестБанк» та [PERSON], відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 60000 дол. США. Вказував на те, що відповідач [PERSON] належним чином умов договору не виконував, внаслідок чого у нього станом на 01.04.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 60000 дол. США (659886 грн.) - заборгованість за кредитом, 13062,10 дол. США (143658,28 грн.), комісія - 922,52 дол. США (10145,99 грн.), а також пеня 3179,95 дол. США (34973,41 грн.). Окрім того, 08.11.2007 року між ПАТ «ПромінвестБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань за вище вказаним кредитним договором, у зв'язку з чим вважає, що відповідачі повинні нести солідарно відповідальність перед позивачем. У зв'язку з наведеним просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 848 663,68 грн. та судові витрати по справі. В судове засіданні представник позивача не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідачів, які з'явивилися судове засідання незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації. Причини своєї неявки суду не повідомили і не подали заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що 08.11.2007 року між АК «ПромінвестБанк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №2841, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з встановленням ліміту, максимальна заборгованість за кредитом не може перевищувати 60000 дол. США зі сплатою 13 % річних, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, сплатою щомісячної комісійної винагороди в розмірі 1% річних від фактичної заборгованості по кредиту. Крім того, відповідно до п. 5.7 вказаного кредитного договору у разі порушення позичальником термінів погашення заборгованості позичальник сплачує проценти у розмірі 24 % річних та згідно п. 5.5 договору за несвоєчасно сплату сум кредиту відповідно до умов договору позичальник сплачує банку пеню (а/с 5-8). Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за вище вказаним кредитним договором між АК «ПромінвестБанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №2842 (а/с 13). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого у нього станом на 01.04.2014 року уторилась заборгованість в розмірі 848663,68 грн. (77164,57 дол. США), яка складається з 60000 дол. США (659886 грн.) - заборгованість за кредитом, 13062,10 дол. США (143658,28 грн.), комісія - 922,52 дол. США (10145,99 грн.), а також пеня 3179,95 дол. США (34973,41 грн.) (а/с 17). Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань повинен нести в повному об'ємі відповідач. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Про наявність заборгованості за кредитним договором боржник та поручитель неодноразово повідомлялись, про що свідчать копії досудових вимог (а/с 18,19). Крім того, судом встановлено, що 17.12.2012 року між позивачем та ПАТ «ПромінвестБанк» було укладено договір про відступлення права вимоги, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором, що також підтверджується витягом з Реєстру позичальників до договору про відступлення права вимоги (а/с 21-32). У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 6 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, проте позивачем не надано суду доказів щодо розміру витрат понесених ним за публікацію оголошення про виклик відповідачів в засобах масової інформації, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку на користь позивача сума судового збору в розмірі 3654 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved