Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 02.08.2019 року між банком та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання №76736323/020819. На виконання умов п. 3.4 Договору, банк на підставі наданої клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні установи банку, надав клієнту платіжну картку типу Visa Rewards «Моя картка» та ПІН-конверт до неї. Відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами користування кредитною лінією, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості Кредиту, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору відповідачу було встановлено кредитну лінію (кредит) в сумі 70000 грн. Згідно Додатку №1 до Основного договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 38,00 процентів річних за користування кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання щодо погашення кредиту та нарахованих процентів не виконує, в результаті чого станом на 11.02.2021 року заборгованість по договору становить 66308,76 грн., з яких основний борг - 64298,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 1965,11 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 38,32 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 2,64 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 3,71 грн., яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позов не надав. В зв`язку з неявкою сторін, згодою представника позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу. Із-за неявки в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10022/0115 філії Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк) та [PERSON] 02.08.2019 року укладено договір у вигляді заяви про приєднання №76736323/020819 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п. 3.4.1 Заяви про приєднання, Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок №[NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Як вбачається з даних довідки Хмельницького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» за вих. №120.18-16/165 від 17.02.2021 року, за картковим рахунком [NUMBER] , що відкрито на ім`я [PERSON] було відкрито платіжну картку із кінцевим терміном дії 31.07.2024 року та встановлено кредитний ліміт 06.08.2019 року в сумі 70000 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами становить 0,001% річних. З даних виписки по картковому рахунку станом на 19.02.2021 року вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними. Відповідач належним чином зобов`язання за Договором не виконував, в результаті чого станом на 11.02.2021 року утворилась заборгованість за основним боргом (кредитом) в сумі 64298,98 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 1965,11 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 38,32 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 2,64 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 3,71 грн., в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, слідує, що відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи те, що строк дії спірного кредитного договору не закінчився, тому відсутні підстави для нарахування інфляційний втрат та 3 % річних, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 2201 грн. 22 коп. (64298,98 становить 96,97% від 66308,76. 96,97% від 2270 = 2201,22).

Outcome: partial