Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2005 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] були задоволені частково та з нього було стягнуто на користь позивача 20000,00 грн. моральної шкоди. Рішення суду набрало законної сили 30.11.2006 року. На підставі постанови АЕ F 958124 від 04.08.2006 року державного виконавця ВДВС Центрально-Міського РУЮ м. Кривого Рогу [PERSON] 17.08.2006 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт належного позивачу нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] та внесено відомості про обтяження в Єдиний реєстр заборон відчуження обFєктів нерухомого майна. Позивач зазначає, що розрахувався з [PERSON], про що повідомив державного виконавця, який закінчив виконавче провадження, але з невідомих причин не зняв арешт з належного позивача майна. На теперішній час він вирішив відчужити належну йому квартиру, у звFязку з чим 14.02.2019 року звернувся з письмовою заявою до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту з майна на що йому було відмовлено, оскільки виконавчі провадження завершені та передані на зберігання до архіву, після чого підлягали знищенню. Посилаючись на викладене, позивач звернувся до суду та просить зняти арешт з квартири F [ADDRESS] (Погрібняка) м. Кривого Рогу та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 17.08.2006 року за F 3618560 про арешт нерухомого майна за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Погрібняка ([PERSON]), 12/135. У судове засідання позивач не зFявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не зFявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2005 року (а.с. 4) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] були задоволені частково та з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] 20000,00 грн. моральної шкоди. Рішення суду набрало законної сили 30.11.2006 року. Зі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 11) та свідоцтва про право на спадщину (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] є власником квартири F [ADDRESS] (Погрібняка) м. Кривого Рогу. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обFєктів нерухомого майна (а.с. 7)на підставі постанови АЕ F 958124 від 04.08.2006 року державного виконавця ВДВС Центрально-Міського РУЮ м. Кривого Рогу [PERSON] 17.08.2006 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт належного [PERSON] всього нерухомого майна та внесено відомості про обтяження в Єдиний реєстр заборон відчуження обFєктів нерухомого майна за F 3618560. Судом встановлено, що [PERSON] рішення суду виконав та виплатив [PERSON] суму моральної шкоди, внаслідок чого було завершено виконавче провадження. Як вбачається з листа Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21.02.2019 F 6052/1 (а.с. 8) прийняти постанову про звільнення майна з-під арешту у державного виконавця не має правових підстав, оскільки ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає скасування арешту, накладеного на майно боржника, у разі наявності вже завершеного виконавчого провадження. Позивач має намір розпорядитися своїм майном, зокрема квартирою F 135 в будинку F 12 по вул. Алмазна (Погрібняка) м. Кривого Рогу, разом з цим, він позбавлений такої можливості у звFязку з наявністю заборони на відчуження вказаного майна. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предFявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. У звFязку зі звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved