Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №663нп від 18.06.2014 у розмірі 4090 грн., а також витрати зі сплати судового збору на користь держави. Підставою даного позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем [PERSON] зазначеного вище договору, забезпеченого порукою [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, відзивів на позов не надали, причини неявки суду не повідомили. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2014 позивач та [PERSON] (далі Відповідач-1) уклали кредитний договір №663нп (далі Договір), згідно якого позивач надав Відповідачу-1 кредит у розмірі 1050 грн. на споживчі цілі на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатит проценти за користування кредитом на умовах, визначених Договором (п.п.1.1., 1.2.). Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 Договору становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 Договору строк дії договору становить 12 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Згідно п. 3.3 Договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку платежів, що є Додатком до цього Договору. Погашення заборгованості позичальника перед кредитодавцем здійснюється в наступному порядку: в першу чергу проценти, а в наступну чергу сума кредиту, що передбачено п. 3.5 Договору. Відповідно до п. п. 3.7, 3.8 Договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитором з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Згідно п. 5.1.3. Договору відповідач - 1 зобовязався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Відповідно до графіку платежів за кредитним договором № 663нп від 18.06.2014, боржник [PERSON] зобовязався сплачувати кредит та відсотки за кредитом щомісяця до 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.07.2014. Останній платіж 18.06.2015. В якості забезпечення повернення кредиту між [PERSON] (далі - поручитель) з однієї сторони, КС «Імперіал ЛТД» (кредитор), з другої сторони та [PERSON] (боржник), з третьої сторони, було укладено договір поруки №663нп/1. Так, відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором №663нп від 18.06.2014, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно п.2.1 Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому Договорами поруки. Пунктами 3.1, 3.2 Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобовязаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обзязі, що й боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 Договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.2 цього Договору, не предявить вимогу до поручителя. Згідно п. 5.2 Договору поруки сторони домовилися, що кредитор має право звернутися з вимогами до поручителя у трирічний термін, з моменту настання права вимоги за зобовязаннями. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори . Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ст. 627 ЦК України обрав для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклав договір на запропонованих вказаних кредитною спілкою умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи в кредитному договорі. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору №663нп від 18.06.2014 та графіком платежів за Договором, про що свідчить її підпис в ньому. Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача -на отримання кредиту, а з боку позивача -на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом. Поряд з цим, сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконанні ними умов договору. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що відповідачем -1, порушено умови Договору та графік погашення кредиту й сплати процентів, внаслідок чого станом на -03.11.2017 сума заборгованості за Договором склала 4100,02 грн., сума позовних вимог 4090 грн., а саме: основна сума боргу 1032,13 грн., заборгованість зі сплати відсотків 3057,87 грн., що підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості за кредитним договором №663нп від 18.06.2014. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] припустився порушення умов кредитного договору та не виконав свої зобовязання за договором належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як було встановлено п.4.2, п.5.2 договору поруки, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] від 18.06.2014, порука припиняється у тому разі, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №663нп від 18.06.2014 вбачається, що останнє повернення суми кредиту позичальником було здійснено 31.01.2015, процентів 30.04.2015. Кредитні кошти були надані Відповідачу-1 строком на 12 місяців, останній строк повернення -18.06.2015. З даним позовом позивач звернувся до суду 04.11.2017, тобто у межах передбаченого договором поруки трирічного строку. Вказана практика викладена у правовій позиції Верховного Суду України у постанові №6-18цс16 від 03 лютого 2016 року, згідно якої, коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, суд не приймає доводи відповідача проте, що порука є припиненою. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, на основі повно і всебічно зясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.11.2017 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір по 800 грн.

Outcome: approved