Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до договору про надання послуг від 18.11.2013 року укладеного між ТОВ «Дакорт» та [PERSON], відповідач взяв на себе зобов'язання виконувати експедиторські по перевезенню вантажів з продукцією ТОВ «Дакорт» на свій ризик, самостійно організовуючи виконання послуги. На виконання умов договору відповідач отримував від товариства товарно-матеріальні цінності згідно товарно-транспортних накладних, розвозив ТМЦ по торговим точкам та отримані від реалізації ТМЦ кошти вносив в касу ТОВ «Дакорт». За виконану роботу [PERSON] отримував плату згідно домовленості. Так, 15.01.2014 року [PERSON] допустив недбальство та при отриманні товару залишив (з його слів та пояснень) грошові кошти, зібрані з торгівельних точок в автомобілі і з цього автомобіля нібито було викрадено кошти по його підзвітності в розмірі 13 180 грн. Було проведено документальну ревізію та по її висновкам було складено акт від 16.01.2014 року і було виявлено нестачу грошових коштів в розмірі 13 189 грн. 48 коп. Під час проведення документальної ревізії по діяльності [PERSON] він був присутнім, акт документальної ревізії підписав, борг визнав та зобов'язався повернути грошові кошти. Таким чином, недбалими діями [PERSON] було завдано шкоду ТОВ «Дакорт» на суму 13 189 грн. 48 коп. Враховуючи п. 4.1., п. 4.2., п. 7.2., п. 7.3. договору про надання послуг відносини є не трудові, а цивільно-правові. Вважає доведеним як факт передачі товарно-матеріальних цінностей [PERSON], так і факт заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Дакорт», а також факт нанесення [PERSON] збитків ТОВ «Дакорт» як недбалими діями щодо забезпечення збереження ввірених йому коштів, так і неналежного виконання своїх обов'язків по договору про надання послуг від 18.11.2013 року. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорт» нанесені збитки в розмірі 13189 грн. 48 коп., а також судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення. Також пояснив, що договір про надання послуг з ТОВ «Дакорт» від 18.11.2013 року підписував. Згідно договору зобов'язаний був розвозити по торговим точкам товарно-матеріальні цінності, а зібрані з цих трогових точок кошти, зобов'язаний був повертати позивачеві. Акт документальної ревізії він підписав під тиском робітників ТОВ «Дакорт», пояснювальну від 16.01.2014 року він написав та підписав також під тиском робітників товариства. Згідно доданих ним до заперечень копій квитанцій він вимушений був сплачувати в касу позивача кошти для того, щоб уникнути в подальшому тиску на нього з приводу безпідставного звільнення з роботи. Також внесення даних коштів було однією з умов його працевлаштування, виплати йому як офіційної заробітної плати, так і заробітної плати «у конверті», частину з яких він мав повернути. Крім того, пояснив, що 15.01.2014 року він взагалі не виконував обов'язків по договору. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. 18.11.2013 року між ТОВ «Дакорт», як замовником, та [PERSON], як виконавцем, був укладений договір про надання послуг, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати експедиторські послуги по перевезенню вантажів з продукцією замовника. Відповідно до п. 1.2. договору виконавець виконує послуги на свій ризик, самостійно організовує виконання послуги, але підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Відповідно до п. 4.1. договору сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 4.2. договору за нанесення збитків замовнику (нестача, псування товару, крадіжка, тощо) виконавець несе цивільну (матеріальну) або кримінальну відповідальність згідно з діючим законодавством України. Відповідно до п. 4.4. договору сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього договору. Відповідно до п. 7.2 договору цей договір не носить характеру трудового договору і на нього відповідно не поширюється дія норм чинного в України трудового законодавства. Відповідно до п. 8.1 договору термін дії договору розповсюджується на час роботи і до закінчення надання послуг. Згідно товарно-транспортної накладної від 15.01.2014 року [PERSON] зобов'язаний був здійснити послуги по розвезенню товарів по торговим точкам. Згідно акту документальної ревізії від 16.01.2014 року маршруту від 15.01.2014 року відносно експедитора [PERSON] виявлена нестача грошових коштів на суму 13189, 48 грн. Даний акт був підписаний [PERSON] Згідно письмових пояснень [PERSON] 15.01.2014 року в якості експедитора працював на маршруті разом із водієм [PERSON] Маршрут складався з 55 торгових точок. Під час відвантаження товару гроші, зібранні згідно фактових накладних, залишались в кабіні в сумці між водійським та пасажирським сидінням на полу. Останні дві торгові точки знаходились на пл.. Островського ПП «[PERSON]» та ПП «[PERSON]». Після їх відвантаження повернувшись до кабіни, щоб покласти гроші з ПП «[PERSON]» в сумі 209 грн. 11 коп., він виявив пропажу раніше зібраних коштів в сумі 13 180 грн. із суми фактових накладних за 15.01.2014 року. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Згідно ст.. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Отже, відповідач за договором про надання послуг зобов'язався виконати послуги по перевезенню вантажів - товарно-матеріальних цінностей замовника ТОВ «Дакорт», а також ніс матеріальну відповідальність згідно договору за повернення коштів товариству «Дакорт», отриманих ним з торгових точок, що й не заперечувалось сторонами. Але, відповідачем 15.01.2014 року під час здійснення послуг по перевезенню товарів було допущено неналежне виконання покладеного на нього зобов'язання, а саме, після відвантаження товарів по торговим точкам допустив нестачу коштів в розмірі 13 189, 48 грн., яка була встановлена актом документальної ревізії. Крім того, [PERSON] з цього приводу надав товариству «Дакорт» письмові пояснення. Доводи відповідача, що документів він не підписував та письмові пояснення давав під тиском працівників товариства, є безпідставними, оскільки жодного належного підтвердження суду надано не було. Крім того, відповідачем не було доведено, що він вжив всіх необхідних заходів щодо належного виконання покладеного на нього договором зобов'язання по поверненню коштів товариству «Дакорт». Копії квитанцій про прийняття товариством «Дакорт» від [PERSON] коштів суд до уваги не приймає, оскільки з них не вбачається підстав прийняття. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі як законні, обґрунтовані та підтверджені документально. У зв'язку з цим згідно вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного, та ст.. ст.. 509, 610, 611, 614, 623, 901, 906, 908, 909, 920, ЦК України,

Outcome: approved