Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі наказу №2-н-26 від 16 червня 2008 року Бобринецького районного суду Кіровоградської області відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції накладено арешт на невизначене майно, все майно, що належить [PERSON] на суму 3789,47 грн. У 2009 році ВДВС Бобринецького РУЮ видано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Заборгованість по кредитним зобовязанням погашена в повному обсязі. Позивач не може реалізувати свої права на використання свого права щодо безперешкодного користування та розпорядження майном, зокрема, земельною ділянкою у звязку з наявністю обтяження майна. Звернувшись 22.12.2016 року до Бобринецького районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з заявою щодо припинення дії арешту на все майно шляхом його зняття позивачу було відмовлено. Оскільки виконавчий документ повернутий стягувачу і необхідність забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту відпала, тому відмова Бобринецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у знятті арешту з майна порушує інтереси позивача, так як виконавче провадження після повернення виконавчого документу не буде проводитись, а майно боржника залишиться під арештом. З огляду на вище зазначене позивач просить зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належить [PERSON], який був накладений відділом державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції на підставі наказу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.06.2008 року за №2-н-26, реєстраційний номер обтяження 8280204. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.06.2017 року залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Приват Банк». Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.47,48). Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи, призначеної на 10.08.2017 року за його відсутності та позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.55). Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.50). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.49). До суду направив заперечення, за якими просив відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] про зняття арешту, посилаючись на те, що з метою виконання судового наказу №2-н-26 від 16.06.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь ПриватБанку заборгованості за кредитним договором №KGXRRX05660456 від 19.07.2007 року в сумі 3748,97 грн. та судові витрати в сумі 40,50 грн., державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника. Даний судовий наказ неодноразово предявлявся на виконання до Бобринецького ВДВС. 22.02.2010 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Посилання позивача на ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» як на підставу для зняття арешту вважає необґрунтованими та помилковими, оскільки повернення виконавчого документу стягувачу без виконання не є підставою для зняття арешту. Крім того, Бобринецьким районним судом Кіровоградської області по справі №383/516/13-ц винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором №KGXRRX05660456 від 19.07.2007 року в сумі 37800,33 грн. та судові витрати в сумі 378 грн. Виконавчий лист за вказаним рішенням банком предявлено на виконання до Бобринецького РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області. На сьогоднішній день судовий наказ, рішення суду та зобовязання [PERSON] не виконані та станом на 07.07.2017 року заборгованість позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 89535,82 грн. (а.с.28-29). Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №001524, виданого 09 жовтня 2001 року Павлогірківською сільською радою народних депутатів, встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, площею 7,74 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району (а.с.6). З копії інформаційної довідки №75527394 від 12.12.2016 року встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 8280204 є відомості про арешт нерухомого майна, обєкт обтяження: невизначене майно, все майно, майно на суму 3789,47 грн., власником якого є [PERSON], підстава обтяження: наказ №2-н-26, 16.06.2008 року, Бобринецьким районним судом, заявник: Відділ державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції (а.с.8-9). Представник позивача [PERSON] звернувся до Бобринецького РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою від 22.12.2016 року про припинення дії арешту на все майно [PERSON] шляхом його зняття, оскільки виконавче провадження відносно боржника [PERSON] закінчено (а.с.10). Згідно копії листа Бобринецького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області від 23.12.2016 року №02-36/3648 встановлено, що з 10.12.2008 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по виконанню наказу №2-н-26 від 16.06.2008 року, виданого Бобринецьким районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 3748,97 грн. за кредитним договором №GXRRX05660456 від 19.07.2007 року, судових витрат в розмірі 25,50 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 15 грн., яке повернуто стягувачу 17.03.2009 року згідно п.2 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання державний виконавець не може припинити дію арешту (а.с.11). Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У ч. 5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Отже, враховуючи викладене, у звязку з відсутністю майна у боржника державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі. Ніщо не перешкоджає боржнику добровільно виконати рішення суду, що є його обовязком згідно з вимогами ст. 129 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, після чого арешт з майна може бути знято відповідно до закону. У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті. При цьому у ній не зазначено такий випадок: якщо виконавчий лист повернуто у звязку з відсутністю майна у боржника. Вказане узгоджується із позицією, викладеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-6568 св 17. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний позов задоволенню не підлягає. Крім того, згідно ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Отже, зі змісту вказаної статті вбачається, що суд позбавлений можливості без клопотанням позивача самостійно замінити відповідача чи залучити до участі у справі належного відповідача, тобто особу в інтересах якої накладено арешт на майно, а саме ПАТ КБ «Приват Банк». Оскільки позивач звернувся до неналежного відповідача, чим порушує права особи в інтересах якої накладено арешт на майно (ПАТ КБ «Приват Банк»), який має відповідати за цим позовом та заперечує проти його задоволення, суд приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до остаточного висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст.ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed