Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом та із заявою про уточнення підстав позову від 09.03.2016, посилаючись на те, що 14 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельного паю, належного відповідачу на підставі сертифікату серії ЛГ №0074496, виданого Попаснянською райдержадміністрацією 02.01.1997 року, строком на 5 років, який зареєстровано 10.10.2011 Голубівською сільською радою у книзі реєстрації договорів про оренду землі за №1789. Відповідно до умов договору відповідач передав в оренду позивачу в строкове платне користування земельну частку (пай) у землі сільськогосподарського призначення, загальною площею 3,2242 га, в т.ч. 3,2242 га рілля, яка знаходиться на території Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області. Земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на контурі №54(3), тобто на території, яка на цей час перебуває на лінії зіткнення між ЗСУ і незаконними збройними формуваннями, у звязку з чим на ній постійно виникають збройні сутички. Внаслідок цього позивач втратив можливість будь-якого доступу до ділянки та використання її за цільовим призначенням. У звязку з цим позивач вважає наявним істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, що унеможливлює його виконання. З цих підстав відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, зазначаючи, що відповідач від розірвання договору за згодою сторін відмовився, позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами 14 вересня 2011 року. Представник позивача у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 3,2242 га, яка знаходиться на території Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423881500:11:001:0026, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.11.2012 (а.с.5). 14 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної частки (паю) строком на 5 років, який зареєстровано 10.10.2011 Голубівською сільською радою у книзі реєстрації договорів про оренду землі за №1789. (а.с.3). За умовами договору відповідач надає, а позивач приймає в оренду строком на 5 років до 14 вересня 2015 року земельну частку (пай) у землі сільськогосподарського призначення, загальною площею 3,2242 га, в т.ч. 3,2242 га рілля, яка знаходиться на території Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Пунктом 1 розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» передбачено, що громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Як зазначено вище, обєктом договору оренди є земельна частка (пай), яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом контур 54(3), та віднесена до земель сільськогосподарського призначення. На час укладення договору оренди відповідачеві належало право на земельну частку (пай), загальною площею 3,2242 га, в тому числі ріллі 3,2242 га, на підставі сертифікату серії ЛГ №0074496, виданого Попаснянською райдержадміністрацією 02.01.1997 року (а.с.6). Після виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.11.2012 (а.с.5) предмет договору у вигляді земельної частки (паю) припиняє існування. Договору оренди земельної ділянки, виділеної в натурі на місцевості, суду не надано. Окрім того, з договору оренди земельної частки (паю) вбачається, що строк оренди закінчився 14.09.2015 року (пункт 1.2. договору). Відповідно до ст.412 ч.1 п.2 ЦК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі спливу строку, на який було надано право користування. Враховуючи, що згідно позовної заяви ФГ «Віктор» не продовжив користування земельною ділянкою після 14.09.2015 року, то договір оренди, що є предметом даного позову, припинено також у звязку із закінченням строку оренди. Таким чином, оскільки на час розгляду справи договір оренди земельної частки (паю) від 14.09.2011 року припинено, то вимоги щодо його розірвання є безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору не відшкодовуються. На підставі викладеного, ст. ст. 20, 22 ЗК України, ст. ст. 652, 792 ЦК України,

Outcome: dismissed