Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням, в якій вказав, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності. У зазначеному житловому приміщенні зареєстрована за місцем проживання його дочка- [PERSON], [INFO], яка з березня 2015 року у спірній квартирі не проживає. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідач не знімається. Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.02.2019 прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження . В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.- 24). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. Відповідачу були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, які були повернуті на адресу суду з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.- 18). Крім того, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що поштове відправлення з викликом до суду вручено особисто [PERSON]- 20.03.2019 року ( а.с.23). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно - а.с.5; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно - а.с.6). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 28039 від 30.01.2019 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - як власник, [PERSON]- як дочка власника, [PERSON]- як дружина власника (а.с. 8). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 30.01.2019 року виданого Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області та затвердженого рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 07.11.2017 №635, за адресою: [ADDRESS], вбачається, що [PERSON], [INFO] з березня 2015 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає, її особистих речей у квартирі немає (а.с.- 9). Згідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області №1052 від 07.11.2018 року, відповідно даних, що містяться в реєстрі територіальної громади м.Рубіжне Луганської області та по квартирній картці, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] за паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим 05.06.2015 року Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області (а.с.13). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в спірній квартирі, але без поважних причин не проживає в ній з 2015 року, її особисті речі в квартирі відсутні, реєстрація відповідача у квартирі позивача позбавляє його права в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися власним житлом, а тому є всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved