Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 07.07.2014 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір №140707-105212 на суму 800 гривень, зі сплатою відсотків 2 % за кожен день користування кредитом, строком до 20.07.2014 року. Відповідно до п.3.1 Договору [PERSON] зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 800 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 224 грн., що разом складає 1024 грн., у строк до 20.07.2014 р. Разом з тим, [PERSON] в порушення договірних умов станом на 01.80.2018 року не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів , а також сплати процентів на користування кредитом. Сума заборгованості разом із пенею, процентами станом на 01.08.2018 року становить 26371,62 грн., тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 26371,62 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.\~9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.07.2014 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір №140707-105212 на суму 800 гривень, зі сплатою відсотків 2 % за кожен день користування кредитом, строком до 20.07.2014 року. Відповідно до п.3.1 Договору [PERSON] зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 800 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 224 грн., що разом складає 1024 грн., у строк до 20.07.2014 р. Згідно п. 4.4 Умов надання та обслуговування кредитів, які є невідємною частиною договору, при виникненні заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 2,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на пятнадцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати товариству пеню у розмірі 4,02 %, на тридцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 6,67%. В порушення договірних умов [PERSON] станом на 01.08.2018 року не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 800 грн., а також сплати процентів за користування кредитом та пені. Сума заборгованості разом із пенею, процентами станом на 01.08.2018 року становить 26371,62 грн. Статтею 526\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612\~Цивільного кодексу\~України порушенням\~зобовязання є\~його невиконання\~або виконання\~з порушенням\~умов,\~визначених змістом\~зобовязання.\~Боржник вважається\~таким,\~що прострочив\~виконання,\~якщо він\~не виконавйого у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050\~Цивільного кодексу\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617\~Цивільного кодексу\~України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що в\~ході судового\~розгляду справивстановлено, що на підставі договору №140707-105212 від 07.07.2014 року позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування», надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків та пені по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках та пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved