Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду в інтересах держави в особі: Міністерства Оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси, з позовом до відповідачів про виселення зі службового житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . При розгляді справи позивачем неодноразово позивні вимоги уточнювалися і остаточно позов пред`явлено до [PERSON] про виселення його з усіма проживаючими з ним особами із житлового приміщення однокімнатної квартири, жилою площею 15.44 кв.м., загальною площею 41.40 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник військової прокуратури Риженко М.Ю. уточнені позовні вимоги підтримала, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідач [PERSON] за час проходження військової служби у Збройних Силах України в особовому складі військової частини [NUMBER] , отримав службове житлове приміщення за рахунок жилого фонду Міністерства оборони України, а саме - однокімнатну квартиру жилою площею 15.44 кв.м., загальною [ADDRESS] . При отриманні житлового приміщення [PERSON] підписав письмове зобов`язання про звільнення службової квартири у разі звільнення з військової служби. На час вселення в службову квартиру відповідач знаходився у шлюбі зі [PERSON] . У 2009 році у подружжя [PERSON] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу у 2010 році зі [PERSON] відповідач одружився вдруге зі [PERSON] , яка на теперішній час разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , 2006 року народження, проживає без реєстрації разом з відповідачем у спірній службовій квартирі. Перша дружина відповідача, [PERSON] , разом з малолітнім сином проживає у своїх батьків. За вчинення у 2012 році [PERSON] злочину, що підтверджується обвинувальним вироком суду який набрав законної сили, наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.06.2013 року №323 капітана [PERSON] було звільнено у запас за п.«є» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 21.06.2013 року №142 [PERSON] виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 21.06.2013 року, протокол №24, [PERSON] знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов. Однак, незважаючи на особисте зобов`язання відповідача щодо звільнення службової квартири, він, разом з членами своєї сім`ї, продовжує проживати в цієї квартирі і в добровільному порядку виселятися відмовляється, у зв`язку з чим, військовий прокурор, в межах своїх повноважень визначених законом, звернувся до суду в інтересах Міністерства оборони України і КЕВ м.Одеси з даним позовом, якій, у урахуванням уточнень, просить задовольнити. Представники позивачів квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Кривулько М.В., Мініс-терства оборони України Саламатін О.В., [PERSON] позов підтримали і просили його задовольнити по підставам, викладеним прокурором. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень на позов представник відповідача послався на відсутність законних підстав для виселення відповідача разом зі членами його сім`ї зі службової квартири, зазначивши, що [PERSON] має вислугу у Збройних Силах України майже чо- - 2 - тирнадцять років. Відповідно до законодавчих актів, що регулюють правовідносини по службовому житлу, не може бути виселено зі службового жилого приміщення осіб, які відпрацювали не підприємстві не менше десяті років. Виселенням сім`ї відповідача з житлового приміщення, де також проживає неповнолітня дитина, будуть порушенні конституційні права на житло цих осіб, оскільки сім`я іншого житла не має і залишається на вулиці.\~ Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах і інтересах малолітнього [PERSON] , позов не визнала, пояснивши суду, що з 2010 року, після розірвання шлюбу зі [PERSON] в спірній квартирі не проживає і на теперішній час за вказаною адресою не зареєстрована. В квартирі зареєстрований але не проживає їх спільний з відповідачем син [PERSON] 2009 року народження. У зв`язку з чим вважає, що позов до неї пред`явлено безпідставно. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах і інтересах малолітньої [PERSON] , позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити по підставам, викладеним представником відповідача [PERSON] .\~ Представник третьої особи з боку відповідача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, порядок та умови надання жилих при-міщень на час отримання відповідачем [PERSON] службового жилого приміщення за місцем про-ходження військової служби у в/ч [NUMBER] , регулювалось спеціальним Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2012-ХІІ від 20.12.1991 року, з наступними змінами і доповненнями, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщен-нями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1081, Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджена наказом Міністра оборони України від 06.10.2006р. №577, що діяла до затвердження наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737 нової Інструкції. Згідно ч.1 ст.12 Закону №2012-ХІІ держава забезпечує\~ військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~ Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жили приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби. Відповідно до п.п.2,10 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006р. №1081, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. Оперативний облік службових житлових приміщень ведеться у військовій частині та квартирно-експлуатаційному органі. Згідно п.2.1 Інструкції, затвердженої наказам МОУ від 06.10.2006р. №577, що діяла на час отримання відповідачем службового житла, п.3.1 нині діючої Інструкції, затвердженої наказом МОУ від 30.11.2011р. №737, військовослужбовцям та членам їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла надаються службові житлові приміщення. Службове житлове приміщення надається на час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. Судом установлено, що відповідач [PERSON] після закінчення Одеського інституту Сухопутних військ з 19.06.2004 року за контрактом проходів військову службу у військовій частині [NUMBER] в [ADDRESS] . Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.06.2013 року №323 капітана [PERSON] , помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини [NUMBER] , звільнено у запас на підставі п. «є», ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992р., у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, та наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 21.06.2013р. №142 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечень та направлено на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області /а.с.10(обор.),17,78-80/. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] в установленому законом порядку, визначеного ст.ст.118,121,122 ЖК України, Порядком, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006р. №1081, Інструкції, затвердженої наказам МОУ від 06.10.2006р. №577, у 2007 році отримав разом зі своєю дружиною [PERSON] , за місцем проходження військової служби у в/ч [NUMBER] службове житлове приміщення однокімнатну квартиру жилою площею 15.44 кв.м., загальною [ADDRESS] . Відповідно до абзацу 4 п.2.9 Інструкції №577 від 06.10.2006р. відповідач та його дружина [PERSON] , при отриманні ордеру на службове житлове приміщення\~ взяли письмове зобов`язання щодо звільнення цього приміщення в передбачених законом випадках\~\~\~ /а.с.7(обор.),9-25/. За період проходження військової служби [PERSON] вчинив злочин за що його вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.04.2013 року засуджено за ст.ст.410 ч.2, 263 ч.1КК України та призначено покарання на підставі ст.70 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України /а.с.26-29/. Відповідно до п.21 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006р. №1081, при звіль-ненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового житлового примі-щення з усіма членами сім`ї, якщо інше не передбачено законодавством. Підстави для надання іншого жилого приміщення у зв`язку з виселенням із службового жилого приміщення визначені ч.2 ст.110 ЖК України та Інструкцією, затвердженою наказом МОУ від 30.11.2011р. №737. Враховуючи, що відповідача звільнено зі служби у Збройних Силах України, у зв`язку з чим ним втрачено зв`язок із Збройними Силами України, він разом з усіма членами своєї сім`ї підлягає висе-ленню із службового житлового приміщення, отриманого з житлового фонду Міністерства оборони України, без надання іншого жилого приміщення за відсутністю підстав, передбачених законом, для залишення в цьому службовому житловому приміщенні або отримання іншого рівноцінного житла. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ст.ст.124,125 ЖК України, якими, на його думку, захищаються права відповідача та членів його сім`ї щодо виселення із службового жилого приміщення, оскільки данні норми Житлового кодексу на правовідносини у справах за позовами про виселення із службових жилих приміщень військовослужбовців не поширюються. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно п.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона поси-лається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що позов прокурора про виселення [PERSON] разом з членами його сім`ї із службового жилого приміщення, що відноситься до житлового фонду Міністерства оборони України, без надання іншого жилого приміщення, у зв`язку з втратою зв`язку із Збройними Силами України, підлягає задоволенню. На підставі ст.47 Конституції України, ст.ст.109,118,121,122,110 ЖК України, ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку за без-печення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затв. постановою КМУ від 03.08.2006р. №1081, Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Зброй-них Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затв. наказом МОУ від 06.10.2006р. №577, Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затв. наказом МОУ від 30.11.2011 року №737\~ і

Outcome: approved