Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна за № 11122653000. Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 14 692 доларів США, що еквівалентно 74194,60 грн., для придбання автомобіля на строк до 27 лютого 2014 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання зобов»язання за вказаним кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль - легковий седан-В, марки «Opel», модель «Astra», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним договором № 11122653000 від 27 лютого 2007 року. В цей же день, 20 квітня 2012 року, за договором факторингу № 05/12-КВ ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив ТОВ «Вердит Фінанс» право вимоги заборгованості за тим же договором. Відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 09 жовтня 2013 року у нього виникла прострочена заборгованість у розмірі 169728,04 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 83 293,59 грн., заборгованості по відсотках - 47071,40 грн., відсотки на дату подачі позову - 16 182,15 грн., пені - 20 682,09 грн. та трьох процентів річних - 2498,81 грн. Тому просив в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 169728,04 грн. звернути стягнення на вказаний предмет застави, а саме належний відповідачу автомобіль марки «Opel», модель «Astra», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, надати товариству право підпису від імені відповідача договору купівлі-продажу вказаного автомобіля, під час його укладення з іншою особою покупцем, та право вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, в тому числі на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду автомобіля, нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, пред'явлення автомобіля для огляду, а також просив витребувати у відповідача та передати у володіння товариства зазначений автомобіль, комплект ключів від нього, номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу. В судовому засіданні представник позивача Стужук А.О. позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74, ч.8 ст.76 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 27 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11122653000, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 14692 доларів США, що еквівалентно 74194,60 грн., для придбання автомобіля на строк до 27 лютого 2014 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. Також, для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань за даним договором відповідач передав в заставу належний йому автомобіль марки «Opel», модель «Astra», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.15-27). Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним договором № 11122653000 від 27 лютого 2007 року. В цей же день, 20 квітня 2012 року, за договором факторингу № 05/12-КВ ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив ТОВ «Вердит Фінанс» право вимоги заборгованості за тим же договором (а.с.52-70). Відповідач належним чином не виконував умови вищевказаного кредитного договору і згідно розрахунку позивача станом на 09 жовтня 2013 року його заборгованість по вищезазначеному кредитному договору становить 169 728,04 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 83293,59 грн., заборгованості по відсотках - 47071,40 грн., нараховані відсотки за кредитним договором станом на 09 жовтня 2013 року - 16 182,15 грн., пеня за несвоєчасно сплачений кредит - 20 682,09 грн., три проценти річних від простроченої суми кредиту - 2498,81 грн. (а.с.31-37). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст.19 Закону України «Про заставу» та ст.589 ЦК України за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно частин 1 і 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавець визначив судове звернення стягнення на предмет застави та досудове врегулювання спору відповідно до вимог ст. 26 цього Закону, за якою одним із способів позасудового звернення стягнення є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Крім того за змістом ст.26 зазначеного Закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно пункту 9.3 кредитного договору у разі застосування позасудових заходів звернення стягнення у випадках, зазначених в п.9.1 цього договору, банк надсилає позичальнику повідомлення відповідно до ст..27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». З матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав повідомлення [PERSON] про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та наявність заборгованості 25 червня 2013 року, проте, відповідачем в добровільному порядку протягом 30 календарних днів не було погашено заборгованість за договором (а.с.46-49). Таким чином, оскільки у відповідача виникла заборгованість за вищезазначеним кредитним договором позивач вправі скористатись правом звернути стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог як кредитора та обрати один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно із ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2013 року банком було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави відповідно до умов кредитно-заставного договору № 11122653000 від 27 лютого 2007 року (а.с.28-30). Проте, боржником не було виконано вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до якої, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум. З огляду на викладене, вимоги банку щодо передачі йому заставного майна, комплекту ключів, номерних знаків і свідоцтва про право власності на заставне майно також підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №11122653000 від 27 лютого 2007 року, яка станом на 9 жовтня 2013 року складає 167 229,23 грн., звернути стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на предмет застави - автомобіль марки «Opel», модель «Astra», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені останнього товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в порядку, передбаченому ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», з правом підпису від імені [PERSON] договору купівлі-продажу вказаного автомобіля, правом вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку, в тому числі на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду автомобіля, нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, пред'явлення автомобіля для огляду. Оскільки розмір процентів за користування кредитом визначений у самому договорі кредиту, то суд вважає, що відсутні підстави для включення в суму боргу нарахованих позивачем додатково трьох відсотків річних, а тому в цій частині в позові суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст..88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1672,29 грн. /1% х 167229,23 грн./.

Outcome: partial