Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом посилаючись на наступне. [INFO] померла [PERSON] внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2002 року; земельна ділянка під вказаним домоволодінням кадастровий номер 73220710100:01:003:0252, площею 0,0847 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; та земельна ділянка площею 0,0582 га, кадастровий №7320710100:01:003:0223, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у межах м. Герца Герцаївського району Чернівецької області. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] являється її син [PERSON] , який проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , однак за життя не оформив правовстановлюючі документи на спадкове майно в порядку спадкування після смерті матері. З жовтня 2002 року зі спадкодавцем [PERSON] почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації місця проживання позивач [PERSON] та його матір [PERSON] , яка після розірвання шлюбу із батьком позивача 22.10.2002 року поміняла дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] став для позивача справжнім батьком, так як доглядав за ним, опікувався, виховував, купував продукти харчування та іноді готував їсти, дбав про його духовний та фізичний розвиток, відав його у школу, ходив на класні заняття, відкритті заняття, грав з ним у футбол та інші вили спорту, давав карманні гроші на навчання, на покупку іграшок та всього необхідного тощо. Фактично проживали разом у одному господарстві як одна сім`я, а мати позивача була цивільною дружиною спадкодавця [PERSON] [INFO] , у п`ятнадцятирічному віці позивача, померла його матір [PERSON] . Після її смерті за неповнолітнім позивачем доглядав та піклувався саме [PERSON] , який залишився для позивача єдиною рідною людиною. Проте, тяжко переживши смерть матері позивача, [PERSON] помер через пів року після її смерті, [INFO] , внаслідок чого позивач залишився без рідних. Похорони [PERSON] організували органи місцевого самоврядування, так як інших родичів на той час у померлого не було, а будинок був закритий ним на ключ. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва ро право на спадщину на вищенаведене спадкове майно як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , мотивуючи ненаданням позивачем доказів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більш як п`ять років на час відкриття спадщини. Так як [PERSON] був для позивача фактично батьком, вони жили однією сім`єю, вели спільне сімейне господарство, мали одним сімейний бюджет, просить суд встановити факт постійного його, [PERSON] , проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років на час відкриття спадщини, а саме з 2002 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , що потрібно з метою оформлення спадкових прав як спадкоємець четвертої черги за законом. Також просить визнати за ним, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] та на земельні ділянки кадастрові номера 7320710100:01:003:0252 та 7320710100:01:003:0223. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що з 2002 року він зі своєю матір`ю [PERSON] переїхали жити до [PERSON] та стали однією сім`єю. Позивач звертався до нього словами «тато» та насправді він став фактично батьком для нього, а мати позивача цивільною дружиною. Так як він був неповнолітнім, після смерті матері за ним доглядав саме [PERSON] , з яким він проживав по день його смерті. Так як інших спадкоємців у померлого у не було, а рідний син спадкодавця, [PERSON] , якого жодного разу за життя позивач не бачив, батька не навідував, відмовився здійснити похорон свого батька після повідомлення його про смерть головою міської ради, Герцаївська міська рада організувала поховання [PERSON] , а позивач залишився один, без рідних. Представник позивача адвокат Онофрей В.К. в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] за життя прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , однак не оформив правовстановлюючі документи на спадкове майно у встановленому законом порядку. Позивач не був зареєстрований у одному домоволодінні зі спадкодавцем [PERSON] , однак так як проживав однією сім`єю із [PERSON] більше п`яти років, у тому числі проживав зі спадкодавцем на день його смерті, він вважається таким, що прийняв спадщину як спадкоємець четвертої черги за законом у розумінні ст. 1264 ЦК України. Інших осіб, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Зокрема у спадкодавця був син від першого шлюбу [PERSON] , який у встановленому законом строк спадщину не прийняв та за життя батька з ним не підтримував жодних відносин на протязі більше двадцяти п`яти років, а дізнавшись про смерть батька відмовився приїхати та його поховати. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати за позивачем право власності на спадкове майно [PERSON] . Відповідач на призначені судові засідання свого представника не направляв, проте подано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, також просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 73 років померла [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00027336200 сформованого 07.08.2020 року. До складу спадкового майна [PERSON] входить майно, визначене предметом позову, а саме: -Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , який згідно даних технічного паспорту складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 36,90 кв.м., житловою площею 23,90 кв.м., сараю літ. «Б», огорожі №1, які належали спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВАА №922601 від 16 жовтня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №799 посвідченого нотаріально 19.11.2002 року, а також сараю літ. «В», сараю літ. «Е», вбиральні літ. «Ж» побудованих в 2003 році спадкодавцем після оформлення договору купівлі-продажу, що підтверджується також Довідкою начальника Герцаївської філії ЧКО БТІ [PERSON] №19 від 10.08.2020 року; -Земельна ділянка під вказаним домоволодінням по [ADDRESS] , кадастровий №7320710100:01:003:0252, площею 0,0847 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №22281281 від 21.10.2010 року, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-73056732320220 сформованого 11.08.2020 року; -Земельна ділянка по [ADDRESS] , кадастровий №7320710100:01:003:0223, площею 0,582 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належить на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №860388 від 04.03.2010 року, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7305673222020 сформованого 11.08.2020 року. \~ \~ \~ \~Як вбачається з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру №61227685 від 07.08.2020 року, спадкова справа на ім`я спадкодавця [PERSON] заведена не була, а отже із відповідною заявою про прийняття спадщини після її смерті ніхто зі спадкоємців не звертався. Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст.\~1268, ч. 1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження №00027336258 сформованого 07.08.2020 року, [PERSON] , [INFO] , являється рідним сином [PERSON] . З Довідки виконавчого комітету Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області №483-1 від 13.07.2020 року судом встановлено, що [PERSON] , 1969 р.н., постійно проживав та був зареєстрований із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , по [ADDRESS] та був єдиним спадкоємцем після її смерті, а отже [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00027336155 сформованого 07.08.2020 року. З матеріалів спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. відносно спадкового майна [PERSON] №84/2020 судом встановлено до складу спадкового майна входить вище перелічене спадкове майно, яке спадкодавець успадкував після смерті матері [PERSON] , але за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на спадкове майно. [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований по день смерті домоволодінні по [ADDRESS] . Заповіту за життя не складав. Як вбачається з прикладеної ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.1990 року, батьком [PERSON] , [INFO] , дійсно записаний [PERSON] , а отже [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Лис Л.Г., якою просить видачу йому свідоцтва про право на спадщину як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] на належне йому спадкове майно, що являється предметом спору, зареєстрована нотаріусом в реєстрі за №1029 від 12 листопада 2020 року. Проте відповідна заява не є належним доказом прийняття [PERSON] спадщини урозумінні ст.ст. 1269-1270 ЦК України так як не свідчить про прийняття ним спадщини. Матеріали спадкової справи №84/2020 не містить вказаної Заяви, як і заяви про прийняття [PERSON] спадщини після смерті свого батька, тому відсутні докази звернення спадкоємцем, [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини [PERSON] . Інших належних доказів звернення [PERSON] у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] чи прийняття ним спадщини шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини матеріали справи не місять а отже [PERSON] вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає, що встановлено матеріалами спадкової справи. Позивач, звертаючись з відповідним позовом до суду, посилався на те, що він постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років по день його смерті, а отже являється спадкоємцем четвертої черги за законом у розумінні ст. 1264 ЦК України, проте так як проживав без відповідної реєстрації місця проживання в одному домоволодінні зі спадкодавцем та через неналежне оформлення за життя [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті матері, постановою приватною приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. №68/02-31 від 07.08.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно та рекомендовано позивачу звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем більше п`яти років. Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку про задоволення позовним вимог виходячи з наступного. Відповідно до п.1. ч.1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 р. №5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносини коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися захисту, військові Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За роз`ясненнями п.2 вказаної постанови слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю тощо. Згідно ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживаю, мають взаємні права і обов`язки, пов`язані спільним побутом. З пояснень допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] судом встановлено наступне. Свідок показав, що знає позивача та його родину, а саме його покійну матір [PERSON] , яка померла 2016 році, батька позивача, [PERSON] , який помер зимою 2017 року, та [PERSON] матір [PERSON] , яка померла в 2011 році, з 2008 року, відколи переїхав проживати у місті Герца. Про те, що [PERSON] не був рідним батьком [PERSON] свідок не знав, та дізнався про це після смерті [PERSON] . Він завжди вважав померлого [PERSON] батьком [PERSON] оскільки відносини їх були як у рідних батька з сином, а саме завжди бачив що проживали разом, померлий [PERSON] доглядав та опікувався за [PERSON] , вводив останнього в школу, проводили разом час. [PERSON] завжди називав [PERSON] батьком. Проживали вони разом з [PERSON] однією сім`єю з часу відколи він їх знає 2008 року, по день смерті [PERSON] . Про те, що у померлого [PERSON] був рідний син [PERSON] дізнався після його смерті, почувши, що голова міської ради, дзвонив синові померлого щоб той приїхав поховати свого батька, але [PERSON] відмовився, казавши що його батько [PERSON] покинув коли йому було 2-3 роки, та в йому від такого батька нічого не потрібно, поховати не бажає. З пояснень допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] судом встановлено наступне. Свідок показала суду, що знає позивача та його родину, оскільки син свідка [PERSON] дружить з позивачем зі школи та після восьмого класу вчились разом. Батьків [PERSON] та [PERSON] , вона знає давно. Інколи навідувалась у гості до померлих та позивач дуже часто приїжджав до них у гості гратися з її сином, допомагав їй обробляти город, збирати врожай, остання віддячувала тим, що давала [PERSON] та його родині картоплю, цибулю та ін. Їй відомо, що [PERSON] постійно проживав однією сім`єю з покійним [PERSON] та його покійною матір`ю [PERSON] вже більш як десять років відколи вона їх знає. Вважала, що померлий [PERSON] був рідним батьком [PERSON] , та дізналась про те, що не є рідним батьком від [PERSON] після смерті [PERSON] . Про наявність у померлого [PERSON] інших дітей або інших синів не знає, ніколи не чула, такі [PERSON] не навідували. Після смерті [PERSON] вона взяла неповнолітнього [PERSON] проживати до себе у селі Куликівка Герцаївського району Чернівецької області, де фактично проживає по сьогоднішній день, вважаючи, що маючи своїх дев`ятеро рідних дітей, зможе опікуватись і про [PERSON] , який залишився без батьківського піклування. З пояснень самого позивача судом встановлено, що все життя, відколи він себе пам`ятає, він проживав разом із батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Дізнався що [PERSON] не є рідним батьком від матері, ще коли вчився у школі. Але він для нього й надалі залишався «батьком», так він його називав. Проживав зі своєю матір`ю та [PERSON] разом як сім`я, зокрема [PERSON] як батько опікувався за ним, купував іграшки, книжки, різні речі, проживали в постійно одному будинку. Після смерті матері у 2016 році продовжував проживати з батьком [PERSON] по день його смерті. Повертаючись до дому зимою 2017 року, побачив [PERSON] померлого у будинку, та викликав поліцію. Приїхав також мер міста, який зразу подзвонив, як йому повідомив голова міської ради, сину померлого - [PERSON] , повідомивши що його батько помер, та щоб той приїхав і організував похорон, на що син відмовився, оскільки батько покинув його з матір`ю будучи ще малими. Про те що у [PERSON] був рідний син [PERSON] , позивач чув декілька раз, але жодного разу його не бачив, ніколи в гості не навідувався. Після смерті [PERSON] і по сьогоднішній день він проживає у селі Куликівка в домогосподарстві гр. [PERSON] . Враховуючи наведене, факт проживання позивача [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] більше п`яти років, до часу відкриття спадщини, [INFO] , знайшов своє підтвердження що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідний факт\~позивачу необхідно\~встановити з\~метою оформлення\~спадкових прав\~після смерті\~ [PERSON] \~як спадкоємець\~четвертої черги\~за законом,\~так як\~у розмінні\~ст.\~1264\~ЦК України,\~у четверту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають особи,\~які проживали\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини. Водночас так як судом встановлено, що позивач проживав на протязі останніх п`яти років разом зі спадкодавцем [PERSON] в одному домоволодінні однією сім`єю по день смерті спадкодавця, він вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у відповідності до ст. 1268 ЦК України. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Земельний кодекс України\~в редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. [PERSON] за життя\~ набула у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки. Державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 7320710100:01:003:0252 проведена 21.10.2010 року а земельної ділянки кадастровий номер 7320710100:01:003:0223 проведена 04.03.2010 року що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12, яка є обов`язковою для усіх судів України. Цивільно-правові відносини по даній справі в частині набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України\~від 01 січня 2004 року, а саме на підставі укладеного договору купівлі-продажу будинку від 16.10.2002 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм\~Цивільного кодексу Української РСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до\~ст. 224 ЦК Української РСР\~(в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1\~ст. 227 ЦК Української РСР\~(в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконані, а саме [PERSON] придбала у [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] за ціною 7000,00 грн. Договір був нотаріально посвідчений Герцаївською державною нотаріальною конторою реєстровий №799 та записано в реєстрову книгу №1 на сторінці №33 за реєстровим №32 21.11.2002 року, що окрім самого договору купівлі-продажу також підтверджується Довідкою Герцаївської філії ЧКО БТІ №19 від 10.08.2020 року. Отже спадкодавець [PERSON] за життя належним чином набула право власності на спірне домоволодіння. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст.1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину однак належним чином не оформив правовстановлюючі документи на набуте спадкове майно, що було підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Зі змістуст.392 ЦК України\~вбачається, що особа може звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права. Враховуючи те, що позивач як спадкоємець четвертої черги за законом належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON] який в свою чергу за життя прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , однак не оформив правовстановлюючі документи на спірне спадкове майно матері, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити набуті спадкові права, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки. На підставі наведеного,

Outcome: approved