Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просив визнати трудовий договір, укладений між ним та відповідачем розірваним, а його звільненим із посади директора ТОВ «Логістик Сіті» на підставі ст.38 КЗпП України (з ініціативи працівника) у дату набрання чинності рішенням суду в цій справі. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Логістик Сіті» від 10 жовтня 2013 року його було призначено на посаду директора. Наказ про прийняття на посаду директора був виданий 11 жовтня 2013 року. Відповідно до п.7.4, п.п. г Статуту відповідача звільнення директора належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників товариства. 10 грудня 2015 року ним було написано заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, яка була адресована Загальним зборам учасників відповідача. 11 грудня 2015 року він направив заяву на адресу відповідача, яка була отримана останнім 12 грудня 2015 року. Заплановані на 15 січня 2016 року чергові загальні збори учасників товариства визнано такими, що не відбулися через відсутність кворуму для прийняття рішень. Вважає, що у зв'язку з тим, що Загальними зборами учасників товариства не було прийнято рішення про його звільнення з посади директора, а також враховуючи те, що його трудові права є порушеними, вони підлягають захисту у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, сповіщений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик Сіті» є господарським товариством, створеним відповідно до ЦК України, ГК України, ЗУ «Про господарські товариства», ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність» та інших законодавчих актів. Учасником товариства є [PERSON], що підтверджується статутом ТОВ «Логістик Сіті». Наказом по ТОВ «Логістик Сіті» №1/10/2013 від 11 жовтня 2013 року позивача було прийнято на посаду директора з 11 жовтня 2013 року, підстава: протокол Загальних зборів учасників №02/2013 від 10 жовтня 2013 року. 10 грудня 2015 року позивачем була складена заява про звільнення з посади директора, яка була направлена ним на адресу ТОВ «Логістик Сіті» 11 грудня 2015 року та була вручена останньому 12 січня 2016 року. Відповідно до п.7.4 Статуту обрання та відкликання директора з числа учасників Товариства, прийняття на роботу за трудовим договором та звільнення директора Товариства з числа осіб, які не є учасниками Товариства, належить до компетенції Загальних зборів учасників. Як вбачається з Реєстру учасників Загальних зборів ТОВ «Логістик Сіті» від 15 січня 2016 року в порядок денний зборів було внесено питання щодо розгляду заяви директора ТОВ «Логістик Сіті» [PERSON] про звільнення з посади за власним бажанням. Однак, учасники не з'явилися. Як вбачається з акту про відсутність учасників ТОВ «Логістик Сіті» на загальних зборах Товариства, які були призначені на 15 січня 2016 року, єдиний учасник Товариства - [PERSON], який володіє частко 100% Статутного капіталу, не з'явився на збори. Таким чином, проведення загальних зборів не є можливим, у зв'язку з відсутністю кворуму, передбаченому п.7.6 Статуту та ст.60 ЗУ «Про господарські товариства». Загальні збори є такими, що не відбулися. Питання припинення повноважень позивача, як директора, знаходиться в площині регулювання як трудового, так і корпоративного права. Так, право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснює, що по справах про звільнення за ст. 38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст. 38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення. Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч. 4 ст. 24 КЗпП). Якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою. Разом з тим, статтею 65 ГКУ визначено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управління трудового колективу. Частиною 1 ст.99 ЦК України унормовано, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Відповідно до статті 4 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. У відповідності до ч.1 ст.58 вказаного Закону вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Частинами 3, 5 статті 61 даного Закону визначено, що Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах. Згідно з п.п.7.1., 7.2. Статуту ТОВ «Логістик Сіті» управління Товариством здійснюється Загальними зборами учасників (вищий орган) і Директором (виконавчий орган) Товариства. Вищим органом управління Товариства є Загальні збори учасників, які складаються із учасників або їх представників. Призначення та звільнення директора ТОВ «Логістик Сіті» належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників (п.7.4. Статуту). Роз'яснення щодо врегулювання питань прийняття і звільнення працівників були дані Міністерством праці та соціальної політики України в листі від 12 січня 2011 р. № 15/06/186-11. При цьому позивачем не було надано доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України відносно того, що учасник ТОВ «Логістик Сіті» [PERSON] був повідомлений про проведення Загальних зборів учасників; не надано ним доказів щодо наявності спору про право та доказів на підтвердження порушення його прав. Крім того, позов про визнання трудового договору розірваним, а особи звільненою з посади директора товариства на підставі ст.38 КЗпП України суд вважає неналежним способом захисту прав судом у розумінні частини другої статті 16 ЦК України. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed