Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23.10.2018 року відповідачка, на перехресті вул.А.Фабра та вул.Старокозацької в м.Дніпро, керуючи транспортним засобом Opel-Omega н/з [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, на заборонений сигнал світлофору, скоїла зіткнення з автомобілем Merсedes-Benz МС320 н/з [NUMBER] під керуванням позивача. Власником автомобіля Merсedes-Benz МС320 н/з [NUMBER] є ЗАТ «TOLESTA» та позивач здійснював керування транспортним засобом на підставі документів, визначених п.2.2 Правил дорожнього руху - посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також довіреності від 04.12.2016 року, дійсної до 04.12.2021 року. Таким чином, він правомірно володів транспортним засобом та маючи речове право на чуже майно, набув право на звернення до суду за захистом цього права. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel-Omega н/з [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» згідно полісу АК/8538815. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 30.09.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу Merсedes-Benz МС320 н/з [NUMBER] , визначена в сумі 157363 грн. 30.09.2019 року страховою компанією на підставі вказаного висновку та в межах ліміту страхування, йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100000 грн. Посилаючись на вказані обставини та положення ЦК України, позивач просив стягнути на його користь з відповідачки різницю між розміром заподіяної матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в сумі 57363 грн., а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2102 грн. В наданій до суду заяві позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за викликами до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2020 року представником відповідачки до суду подавалось клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 11.08.2020 року, з посиланням на те, що про наявність в провадженні суду розглядаємої справи відповідачка дізналась 09.08.2020 року. При цьому, подавши в день розгляду справи 11.08.2020 року до канцелярії суду відповідне клопотання представник відповідачки в судове засідання не з`явився. Будучі обізнаними про наявність в провадженні суду розглядаємої справи відповідачка та її представник з 11.08.2020 року та до наступного судового засідання, призначеного на 16.09.2020 року, тобто на протязі більше одного місяця, до суду не з`являлись, з матеріалами справи не знайомились, відзиву на позов не надали та будь-яких клопотань по справі не заявляли. За вказаних обставин, а також враховуючи, що справу було призначено судом до розгляду в спрощеному позовному провадженні та явка сторін обов`язковою не визнавалась, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.09.2018 року відповідачка, на перехресті вул.А.Фабра та вул.Старокозацької в м.Дніпро, керуючи транспортним засобом Opel-Omega н/з [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, на заборонений сигнал світлофору, скоїла зіткнення з автомобілем Merсedes-Benz МС320 н/з [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] . Вказані обставини встановлені постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.01.2019 року, згідно якої [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, за фактом вчинення 23.09.2018 року дорожньо-транспортної пригоди, під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння. Також з матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Merсedes-Benz МС320 н/з [NUMBER] є ЗАТ «TOLESTA» та позивач здійснював керування транспортним засобом на підставі документів, визначених п.2.2 Правил дорожнього руху - посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також довіреності від 04.12.2016 року, дійсної до 04.12.2021 року. З огляду на це, враховуючи положення ст.ст.395,396 ЦК України, висновки, наведені в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №200/21325/15-ц, суд вважає, що позивач набув право на звернення до суду з вказаним позовом щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок пошкодження транспортного засобу, яким він правомірно володіє. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частинами 1,2 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel-Omega н/з [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» згідно полісу АК/8538815. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 30.09.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу Merсedes-Benz МС320 н/з [NUMBER] , визначена в сумі 157363 грн. 30.09.2019 року страховою компанією на підставі вказаного висновку та в межах максимального ліміту страхування, встановленого п.9.3 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 100000 грн. За вказаних обставин та наведених положень ЦК України, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь відповідачки, як винної у заподіянні шкоди особи, матеріальної шкоди в сумі 57363 грн., що становить різницю між розміром завданих позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу матеріальних збитків в сумі 157363 грн. та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 100000 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved