Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №HEHFAU00180246 від 13.10.2006 р. позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 14721,43 дол. США на термін до 13.10.2013 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором , а відповідач свої зобовязання не виконав. У звязку з зазначеним [PERSON] має заборгованість перед позивачем у сумі 46401,46 дол. США, яка складається з 11365,75 дол. США заборгованість за кредитом, 9859,58 дол. США заборгованість по процентам, 865,62 дол. США - заборгованість по комісії та 24310,51 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Щодо клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності заперечувала, оскільки, на її думку, строк позовної давності слід вираховувати з моменту закінчення дії кредитного договору. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив застосувати наслідки спливу позовної давності щодо всіх позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №HEHFAU00180246 від 13.10.2006 р. позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 14721,43 дол. США на термін до 13.10.2013 р. на купівлю автомобіля, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п.1.1 кредитного договору щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 281,80 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Додатковою угодою б/н від 28.11.2008 р. до кредитного договору №HEHFAU00180246 від 13.10.2006 р. були внесені зміни, відповідно до яких щомісячний платіж був збільшений до 309,00 дол. США. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором . Відповідач свої зобовязання не виконав в повному обсязі, відповідно до розрахунку відповідачем було здійснено останній платіж 31.03.2010 р. У звязку з зазначеним у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 46401,46 дол. США, яка згідно розрахунку позивача складається з 11365,75 дол. США заборгованість за кредитом, 9859,58 дол. США заборгованість по процентам, 865,62 дол. США - заборгованість по комісії та 24310,51 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, кредитор вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р. Оскільки строк дії кредитного договору сплив 13.10.2013 р., то відсотки та комісія за користування коштами повинні нараховуватися до спливу дії цього договору, а після - настає відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України. Зазначення такого строку дії договору, як «до повного виконання» є некоректним, суперечливим, заплутаним і таким, що порушує права позичальника. Позовна заява подана позивачем до суду 03.04.2015 р., таким чином, враховуючи застосування строків позовної давності, підлягають стягненню чергові платежі, які включають в себе заборгованість по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, з 03.04.2012 р. до закінчення строку дії договору 13.10.2013 р. у сумі 5871,00 дол. США (309дол. * 19міс.). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи, те що минуло більше, ніж рік для звернення з вимогою про стягнення пені, в цій частині позову слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial