Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 11 червня 2008 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 023/006/08-22-4, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000 грн. строком до 11 червня 2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 023/006/08-22-4. В зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року стягнуто заборгованість станом на 05 вересня 2010 року в розмірі 61 630, 66 грн. Станом на 19 лютого 2014 року в зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та рішення суду існує заборгованість в сумі 198 976, 46 грн. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 198 976, 46 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено судовому засіданні, 11 червня 2008 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 023/006/08-22-4, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 33 % річних, строком до 11 червня 2009 року /а.с.7/. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику кредит в сумі 50 000 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки № 3543 від 11 червня 2008 року /а.с.9/. В забезпечення виконання умов за вказаним кредитним договором між ВАТ «БТА Банк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з кредитного договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій. В зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань по кредитному договору 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року, позивач вимушений був звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 61 630, 66 грн. Оскільки рішення суду не виконано та не виконуються умови кредитного договору станом на 19 лютого 2014 року за позичальником рахується заборгованість в сумі 198 976, 46 грн. /а.с.13-25/, яка складається з: - прострочена заборгованість зі сплати процентів - 44 894, 09 грн. - інфляційні витрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 6 370, 78 грн. - три проценти річних в сумі 6 360, 39 грн. - пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 141 351, 20 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 30 березня 2012 року роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року в розмірі 198 976, 46 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved