Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.12.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № б/н, станом на 18.03.2019 року, утворилась заборгованість у розмірі 37104,55 гривень, що складається з наступного: 16440,27 гривень - тіло кредиту, 8518,12 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9165,42 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 737,67 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1743,07 гривень - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з неї судовий збір. Крім того, відповідно до листа від 07.07.2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676 АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», з 21.05.2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі по тексту - КБ «ПРИВАТБАНК»). Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги банку визнала частково, надавши письмову заяву про часткове визнання позову, у якій вказала, що брала кредит в Приватбанку, та просить залишити до сплати тіло кредиту та штраф, а пеню скасувати. Також пояснила, що має дуже скрутне матеріальне становище, оскільки на утриманні має неповнолітню дитину, яку виховує та забезпечує сама, також винаймає житло. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши подані до суду докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь - яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 16.12.2014 року між КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н у спосіб подання письмової згоди Відповідача на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно анкети - заяви від 16.12.2014 р. відповідач погодилася, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між [PERSON] і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилася і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді (а/с.9). Факт укладання кредитного договору та користування кредитними картками відповідачем у судовому засіданні не заперечувалось. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, який має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог банку, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог КБ «ПРИВАТБАНК, а саме в частині стягнення з відповідача 24958,39 грн. тіла кредиту (16440,27 грн. (заборгованість за тілом кредиту)+8518,12 грн.(заборгованість за простроченим тілом кредиту) та 1747,92 грн. нарахованого штрафу. Проте, оцінюючи вимогу позивача щодо одночасного стягнення з відповідача пені та штрафу, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Наведене відповідає правовим позиціям ВСУ, викладеним у постановах від 06.04.2016 року у справі № 6-2387цс15, від 11.10.2017 року у справі №347/1910/15-ц. Аналіз витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», наявного у матеріалах справи, дає підстави суду стверджувати, що нарахування як пені, так і штрафу відбулось за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи відсутність у законодавстві закріпленої норми про те, який вид неустойки (штраф чи пеня) підлягає стягненню, та який критерій має бути застосовано для його вибору, суд приходить до висновку про розумність та справедливість стягнення штрафу, враховуючи принцип пропорційності цивільного судочинства, закріплений у ст.11 ЦПК України, а саме, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, значення розгляду справи для сторін. Судом враховуються пояснення відповідача та надані нею докази стосовно скрутного матеріального становища, зумовленого тим, що остання має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує сама, проживає в орендованому житлі. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за кредитним договором № б/н від 16.12.2014 року заборгованість за тілом кредиту - 24958,39 грн., штрафу - 1747,92 грн., а всього разом 26706,31 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1383 грн. (26706,31грн. х 1921 грн. : 37104,55 грн.). На підставі викладеного і

Outcome: partial