Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Київської міської ради від 18.12.2008 року № 922/922 «Про передачу громадянам України земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом»янському та Голосіївському районах м. Києва» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд . На виконання цього рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22.12.09 р оку за № 07-7-05090. Вважають, що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв*язку з чим державний акт - повинен бути визнаний недійсним, оскільки рішенням Київської міської ради земельну ділянку площею 0,1 га. о [ADDRESS] у надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки на замовлення [PERSON] не розроблявся , контролюючими органами не розглядався та не погоджувався , а проект рішення міської ради про передачу у власність земельної ділянки ГУ земельних ресурсів КМДА не готувався. В порушення вимог ст.ст.118, 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою не погоджено природоохоронним органом, як того вимагає закон. Разом з тим, зазначена земельна ділянка була відчужена 06.07.2011 року за договором купівлі-продажу на користь [PERSON] , проте зазначають, що те, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку та договір купівлі-продажу земельної ділянки мають бути визнані недійсними, як такі що порушують умови чинного законодавства. З огляду на викладене, посилаючись на ст.ст. 51, 52, 118, 152, 210 Земельного кодексу України, ст.ст. 203, 215 , 328, 378 ЦК України просять суд визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований 22.12.2009 р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 06.07.2011 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.Б., зареєстровано в реєстрі за № 2607. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник Київської міської ради в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду повторно не з»явилися . Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 18.12.2008 року № 922/922 «Про передачу громадянам України земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом»янському та Голосіївському районах м. Києва» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд . Вказане рішення на час розгляду справи судом є чинним. На виконання цього рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22.12.09 р оку за № 07-7-05090. В подальшому між [PERSON] та [PERSON] , 06.07.2011 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] , на підставі якого [PERSON]видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку ,який зареєстровано ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 18.01.2012 року за № 07-7-06635. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Згідно з пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою пункту 12 «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України. Так, частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України). Згідно зі статтею 50 Закону України «Про землеустрій» (яка була чинною на час виникнення правовідносин) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до статті 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду). Згідно ст.ст. 38, 39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Згідно із ч.4 ст.10 Закону України «Про планування і забудову територій», зміни до містобудівної документації вносяться рішенням ради, яка затвердила містобудівну документацію, після погодження з відповідним спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури. Київська міська рада при прийнятті рішення № 922/922 затвердила проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок будівництва та обслуговування житлових будинків,господарських будівель та споруд та ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом»янському та Голосіївському районах м. Києва . За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Заступника Прокуратури м. Києва в особі Державного агентства земельних ресурсів України до Київської міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. Враховуючи, що відсутні підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки , в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed