Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за договором № 6039238 від 19.07.2016 року в розмірі 7027,26 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.07.2016 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 6039238, згідно якого відповідачу було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в розмірі 5730,12 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30 % річних. Кредитні кошти надавалися відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідач не виконує своїх зобовязань за договором, внаслідок чого виникла заборгованість. На адресу [PERSON] було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яку відповідачем було повністю проігноровано. Станом на 21.11.2017 року заборгованість за договором відповідачем не погашена, загальна сума заборгованості становить 7027,26 грн., яка складається із: неповернутої суми кредиту - 5730,12 грн., прострочених відсотків - 1125,91 грн., простроченої суми комісії за адміністрування кредиту - 117,76 грн., пені - 553,47 грн. Просять стягнути вказану заборгованість та 1762 грн. сплаченого судового збору. Сторони в судове засідання не зявилися, про день і час розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи відзиву на позовну заяву в установлений строк до суду не надійшло. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.07.2016 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 6039238, згідно з яким [PERSON] було встановлено ліміт кредитування в розмірі 5730,12 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 06.10.2017 року (а.с.5-6,17). Кредитні кошти надавалися відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п.1.16 Договору за користування кредитом відповідача сплачує банку відсотки в розмірі 30 % річних. Відповідно до п. 1.17 Договору клієнт виконує свої зобовязання по поверненню кредиту, сплаті процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок, визначений в п. 1.1 цього Договору. Згідно п. 1.30 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитними правовідносинами Клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової процентної ставки, визначеної в п. 1.16 цього Договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Відповідач, шляхом підписання Договору підтвердив, що ознайомився з Правилами, умовами кредитування, діючими тарифами банку та загальною вартістю кредиту (п.1,32 Договору). Відповідач в порушення норм закону та договору не виконав своїх зобовязань, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 7027,26 грн., яка складається із: неповернутої суми кредиту - 5730,12 грн., прострочених відсотків - 1125,91 грн., простроченої суми комісії за адміністрування кредиту - 117,76 грн., пені - 553,47 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-11). Дані правовідносини регулюються ст. ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань за договором. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач умови договору не виконав, чим порушив права позивача. За таких обставин права позивача підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на корить позивача боргу за договором в сумі 7027,26 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати: 1762 грн. судового збору.

Outcome: approved