Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради № 3038 від 04.11.2013 року. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року (надалі - інструкція), реєстрації підлягали усі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів, чинне на той час законодавство, не передбачало. Відповідача було зареєстровано за адресою його будинку з часу перебування її з його сином у шлюбних відносинах. Але після розірвання шлюбних відносин, відповідач фактично з 2001 року у нього не проживає, що підтверджується актом обстеження від 04.11.2013 року, складеним депутатом Рубанівської сільської ради Н.Д. Крамар. З 2001 року відповідач не проживає у його будинку з невідомих причин. Ніяких домовленостей щодо зберігання права на житло у період відсутності [PERSON] між ними не було. Факт того, що відповідач не проживає у його будинку з 2001 року підтверджується доданим актом. На сьогоднішній день, відповідач фактично втратив право користування його житловим будинком, але реєстрація її місця проживання заважає йому у праві на розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 405 ЖК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким, чином відповідач більше року не проживає у будинку без поважних причин, а тому вважається таким, що втратив право на користування житлом. А відмова її у знятті з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], перешкоджає йому у реалізації прав власника житла. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житом, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих для суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 03.12.2013 року та від 25.12.2013 року. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу заочно, без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по [ADDRESS], по-сусідству із позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 2001 року не проживає. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в [ADDRESS], по-сусідству із позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2001 року не проживає та до с. Рубанівка не приїздить. Вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області № 3038 від 04.11.2013 року. Згідно до довідки Великолепетиського РС УДМС в Херсонській області № 17/1368 від 15.11.2013 року про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2001 року у будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає та не з'являється до нього, що підтверджується актом обстеження домівки [PERSON] депутатом Рубанівської сільської Ради Крамар Н.Д від 04.10.2013 року, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України,- при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України,- визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно до ст. 405 ЖК України,- члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене та те, що [PERSON] з 2001 року по теперішній час не проживає у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], до будинку не з'являється понад один рік, суд відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 71, 72, 405 ЖК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved