Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 02.06.2001 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського РУЮ у Луганській області, актовий запис №32 В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 02.06.2001 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони не мають того відношення один до одного, як раніше до реєстрації шлюбу, не ведуть спільне господарство, мають різні бюджети. Починаючи з січня 2014 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, з цього часу вони проживають окремо. Місце проживання відповідача та доньки йому не відомо, зв'язок з ними втрачений. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, час на примирення не потрібен. За таких обставин, просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, на позовних вимогах наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи суду не надала. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 02.06.2001 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЕД № 230159, виданим повторно 14.06.2017 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис за №32. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЕД №383629, виданим повторно 14.06.2017 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами припинені, подружжя сумісно не проживає, спільне господарство не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, а також зважаючи на те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved