Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить визнати недійсним договір іпотеки укладений між [PERSON] та [PERSON] від 29.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 873, визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладений між [PERSON] та [PERSON] від 29.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 875, та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 29.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 873, предметом якого є належний [PERSON] на праві власності житловий будинок. Позивач вважає укладений договір таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки він був вчинений без дозволу органу опіки і піклування оскільки на дату підписання оскаржуваного договору і на сьогоднішній день у спірному житловому будинку постійно проживала разом зі своєю матір»ю неповнолітня [PERSON]. Оскаржуваний договір іпотеки не відповідає вимогам законодавства України, так як він був вчинений без дозволу органу опіки та піклування та підлягає нотаріальному посвідченню та спеціальній реєстрації, є таким, що передбачає відмову від належних дитині майнових прав, є таким, що передбачає відчуження житла, право на користування яким має неповнолітня дитина в інтересах якої і заявлено позов. 29.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В, та зареєстрований в реєстрі за номером 875, предметом якого є житловий будинок. Станом на дату підписання оскаржуваного договору іпотеки та договору про задоволення вимог, у спірному житловому будинку постійно проживала разом з відповідачем неповнолітня [PERSON], бабусею якої є позивач. Факт проживання неповнолітньої [PERSON] підтверджується довідкою від 12.02.2015 року обслуговуючого кооперативу «Товариство жителів клубного містечка «Дрімленд», на території якого знаходиться переданий у заставу житловий будинок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Третя особа реєстраційна служба Обухівського МУЮ в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В. в судове засідання не з'явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі та заперечення, в яких позовну заяву вважає такою, що не підлягає задоволенню, адже з документів, поданих для посвідчення договору іпотеки вбачалось, що право власності та право користування предметом іпотеки за неповнолітньою не було зареєстроване, а тому попередня згода органів опіки та піклування на укладення правочину щодо нерухомого майна не була потрібна. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що малолітня [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS] з моменту народження. Суд, заслухавши думку учасників процесу, покази свідків, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2007 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] купила і прийняла у власність частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Обухівський район, на території Нещерівської сільської ради, розміром 0,37443 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. 20.03.2008 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3744 га на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства з кадастровим номером [NUMBER], який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833100219. [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, повторно виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 18.03.2014 року, актовий запис 69. 30.09.2013 року ФОП [PERSON] було складено висновок про вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 2 166 959 грн. Відповідно до копії свідоцтва про право власності та копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2013 року, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. 21.10.2013 року ТОВ «Київоблпроектсервіс» було складено висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки, відповідно до якого ринкова вартість земельної ділянки площею 3744,0 кв. м., з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області становить 373 052 грн. 16 коп. 24.10.2013 року виконкомом Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області було видано довідку за № 161 про те, що в будинку [ADDRESS] який знаходиться в адміністративних межах Нещерівської сільської ради ніхто не зареєстрований. 29.10.2013 року [PERSON] надав згоду своїй дружині [PERSON] на укладення та підписання договору позики в якості позичальника на суму в гривнях еквівалентну 110 000 євро, договору іпотеки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки, що розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], в якості іпотекодавця, а також договору задоволення вимог іпотекодержателя в якості іпотекодавця, а також договорів про знесення змін та доповнень до вищезазначених договорів, за ціною та на умовах на її власний розсуд. 29.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] для забезпечення виконання боргових зобов'язань, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка, що розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 873. 29.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] набув право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 875. 03.03.2015 року головою обслуговуючого кооперативу садове товариства «Дрімленд» було видано довідку про склад сім'ї або проживаючих у житловому приміщенні/будинку осіб за вих. № 23, відповідно до якої за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] та [PERSON] В червні 2015 року виконкомом Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області було видано довідку за № 94 про те, що в житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] ніхто не зареєстрований та постійно не проживає. За даною адресою неповнолітні, малолітні громадяни незареєстровані і постійно не проживають. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 51495750 від 11.01.2016 року, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Відповідно до статті 12 Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Отже, при укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування. Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Таким чином, місцем проживання неповнолітньої або малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона дійсно проживає. Однак місце проживання дитини за фактичним місцем проживання батьків не вважається безумовним, якщо суд установить інше постійне місце проживання дитини. Відповідно до частини другої - четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою статті 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить,користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За таких обставин, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які водночас є законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-384цс15, від 27.04.2016 року у справі №6-297цс15, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Судом встановлено, що при посвідченні договору іпотеки відповідач [PERSON], як мати малолітньої [PERSON] та її законний представник надала довідку Нещерівської сільської ради №161 від 24.10.2013 року, з якої видно, що малолітня [PERSON] за місцем розташування житлового будинку не зареєстрована, та не проживає, а тому з врахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в зв»язку з їх недоведеністю, необґрунтованістю та безпідставністю Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави стверджувати, що суд за власною ініціативою докази на підтвердження чи спростування позовних вимог не збирає, за власною ініціативою будь-які витребування не робить. З врахуванням викладено та того, що позивачем, не надано належних та допустимих доказів того, що на момент укладення оспорюваних правочинів малолітня [PERSON] мала право власності чи право користування будинком [ADDRESS] та те, що малолітня дійсно там проживала і що в неї було відсутнє інше місце проживання, позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] та [PERSON], які є родичами та друзями сторін а також довідки про склад сім»ї від 03.03.2015 року видану головою Ок С/т «Дріміленд» [PERSON], який є чоловіком позивача та дідом малолітньої [PERSON]. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову про визнання договорів недійсними. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed