Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.06.1992 року його мама - [PERSON], склала заповіт, згідно з яким все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і, взагалі, все те, що належало їй на день смерті, і на що за законом вона мала право, заповіла йому. У [INFO] [PERSON] померла. Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тоді й виявилося, що на все його нерухоме майно накладено арешт. 19.03.2018 року він звернувся із заявою до державного реєстратора Старосамбірської районної державної адміністрації з метою отримання інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, щодо наявності певних обтяжень на майно, яке є його власністю. У відповідь він отримав інформаційну довідку, в якій зазначається, що на все його нерухоме майно накладено обтяження - арешт. Тоді він звернувся до Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою чи перебувають на виконанні у відділі виконавчі провадження, що стосуються стягнення з нього заборгованості в користь юридичних чи фізичних осіб, а також штрафів, податків та інших обов'язкових платежів в користь держави, в результаті несплати яких на його майно могли б бути накладені певні обтяження. Він отримав відповідь про те, що у Старосамбірському районному відділі державної виконавчої служби відсутні будь-які виконавчі провадження, в яких він зазначається як боржник. У 2011 році в нього виникла заборгованість в сумі 4184,64 доларів США перед Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». В результаті чого «ПриватБанк» пред'явив виконавчий документ про стягнення з нього даної заборгованості до Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Але всю суму боргу він сплатив, на даний момент, ніякої заборгованості перед вищевказаним банком у нього немає. Так, 25.12.2012 року державним виконавцем Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме: виконавчого листа №2-101, виданого 14.07.2010 року Старосамбірським районним судом Львівської області, про стягнення з нього та [PERSON] в користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість в сумі 4184,64 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України складає 32386,62 гривень та судовий збір в розмірі 323 гривні 87 копійок, а також 30.00 гривень за ІТЗ. Всього: 32740 гривень 49 копійок. Відповідно до даної постанови усі заходи примусового виконання рішення, в тому числі й чинність арешту майна боржника, мали бути скасовані. Але, як вбачається з інформаційної довідки сформованої державним реєстратором Старосамбірської районної державної адміністрації, арешт нерухомого майна до тепер в дії. У зв'язку з цим звертається до суду, щоб зняти арешт з усього його нерухомого майна. Просить скасувати арешт на все нерухоме майно, власником якого він є, та який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 07.07.2011 року за №11360252 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 07.07.2011 року за №11360252 про арешт всього нерухомого майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 28.11.2018 року в канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про час та місце слухання справи був належно повідомлений, відзив на позовну заяву не надав. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач повідомлявся про час та слухання справи належним чином (а.с. 42). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, пояснень на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. В матеріалах справи знаходяться докази того, що третя особа повідомлялася про дату, час та місце слухання справи належним чином (а.с.43). А тому, при таких обставинах, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Згідно Постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 08.02.1985 року в с. Стрільбище Старосамбірського району Львівської області відомо, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що 22.06.1992 року матір позивача - [PERSON], склала заповіт, згідно з яким, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що належало їй на день смерті, і на що за законом вона мала право, заповіла позивачу (а.с.13). Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). З інформаційної довідки №117500206 від 19.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта вбачається, що за №11360252 від 07.07.2011 року міститься інформація про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП 25426322, 28.03.2011, ВДВС Старосамбірського РУЮ, об'єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: [PERSON], обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції ( а.с.10). Дійсно, у позовній заяві позивач зазначає, що у 2011 році у нього була заборгованість в сумі 4184,64 доларів США перед Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». В результаті чого «ПриватБанк» пред'явив виконавчий документ про стягнення з нього даної заборгованості до Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, однак, він всю суму боргу сплатив і жодної заборгованості перед вищевказаним банком у нього немає. З постанови (а.с.14) відомо, що 25.12.2012 року державним виконавцем Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області повернуто виконавчий листа №2-101, виданий 14.07.2010 року Старосамбірським районним судом Львівської області, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість в сумі 4184,64 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України складає 32386,62 гривень, та судовий збір в розмірі 323,87 гривень, а також 30 гривень за ІТЗ, всього: 32740,49 гривень. З довідки Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 21.03.2018 року за № 02-01/2070, яка видана [PERSON], тобто позивачу, відомо, що згідно даних АСВП станом на 21.03.2018 року у Старосамбірському районному відділі державної виконавчої служби відсутні виконавчі провадження, що стосуються стягнення з нього заборгованості в користь юридичних чи фізичних осіб, а також штрафів, податків та інших обов'язкових платежів в користь держави (а.с.33). Крім цього, з довідки третьої особи від 19.03.2018 року також вбачається, що [PERSON] станом на 19.03.2018 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.34-35). А тому, беручи до уваги викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, скасувавши арешт на все нерухоме майно, власником якого є позивач, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 07.07.2011 року за №11360252 про арешт всього нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved