Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач без належних на те правових підстав здійснив затримку у виконанні рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого позивача, просила суд, стягнути з Військової частини [NUMBER] на її користь - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення її на роботі в сумі 14 936 гр. 04 коп., а також 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої затримкою виконання рішення суду про поновлення її на роботі та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати. Ухвалою суду від 20.03.2018р. по справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у судове засідання учасники справи не викликались. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від третьої особи до суду надійшло пояснення в якому вони заявили, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Враховуючи подану заяву представника позивача, письмові пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов`язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 05.07.2016 року № 128 (по стройовій частині), позивача [PERSON] було незаконно звільнено з посади телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2016 року, апеляційну скаргу представника позива - адвоката Чередник Романа Вікторовича, - задоволено частково, а рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року, - скасовано та ухвалено нове рішення, за яким позовні вимоги [PERSON] до Військової частини № [NUMBER] про поновлення на роботі, відшкодування за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати та компенсацію моральних збитків, - задоволено частково, а саме: 1. Поновлено [PERSON] на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення Військової частини № [NUMBER] . 2. Стягнуто з Військової частини № [NUMBER] на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 липня 2016 року по день постановлення рішення у справі в розмірі 12446,7 грн. з утриманням та перерахуванням до бюджету та державних цільових фондів податків та обов`язкових платежів. 3. Стягнуто з Військової частини № [NUMBER] на користь [PERSON] 500,00 (п`ятсот гривень 00 коп. ) у рахунок відшкодування моральної шкоди. 4. Стягнуто з Військової частини № [NUMBER] на користь держави судовий збір у розмірі 4134,00 (чотири тисячі сто тридцять чотири гривні 00 коп.) грн. 5. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення Військової частини № [NUMBER] та стягнення середнього заробітку за один місяць. В іншій частині позовних вимог, - відмовлено (а.с. 5-9). Рішення набрало законної сили. Статтею 235 КЗпП України, визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно положень статті 236 КЗпП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Судом встановлено, що відповідач Військова частина [NUMBER] , затримав виконання рішення суду і поновив [PERSON] на роботі лише 30 червня 2017 року, що підтверджується копією витягу з наказу № 114 (а.с.10). Суд також встановлено, що відповідач Військова частина [NUMBER] без поважних на те підстав, затримала виконання рішення суду по поновленню на роботі незаконно звільненого працівника [PERSON] за період з 23.12.2016р. по 30.06.2017р. чим порушено трудові права [PERSON] на отримання заробітку. За таких підстав, суд вважає, що з вини відповідача Війської частини [NUMBER] затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника в особі позивача, а тому відповідно до вимоги ст. 236 КЗпП у судовому порядку з відповідача на користь позивача за період з 23.12.2016р. по 30.06.2017р. підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 14936.04 грн., виходячи із розрахунку : 118 гр. 54 коп. становить, - розмір середньоденної заробітної тати за останні два місяці роботи\~ х 126 днів - кількість робочих днів затримки за графіком роботи підприємства. \~\~ Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, в тому числі порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступень моральних та психічних переживань позивача з \~приводу неправомірних дій Військової частини [NUMBER] , втраті через це нормальних життєвих зв`язків, та виходячи з принципу об`єктивності, засад\~розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що сума - 1000.00грн. у повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь Держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial