Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 30.09.2015 року в сумі 48752 грн. 26 коп., з яких: 12097 грн. 34 коп. - сума основного боргу; - 36654 грн. 92 коп. - пені, а також судові витрати по справі в сумі 640 грн.. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] судове засідання повторно не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2015 року між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір позики грошей в сумі 50 та 300 євро, що за курсом НБУ на момент укладання договору становило загалом 8441,81 грн., 128 доларів США, що за курсом НБУ на момент укладання договору становило 2755,53 грн. та 900,00 грн., що разом становило 12097,34грн.. Дані кошти є власністю (збереженнями) позивача. Також відповідачем була написана і одна розписка на суму в 300 євро, яка посвідчує факт передачі позивачем коштів. З приводу інших сум, вказаних в договорі, відповідач розписки обіцяв написати, але так і не написав, але під час передачі коштів був присутній [PERSON]. Відповідно до умов договору відповідач повинен був віддавати позивачу вищевказані кошти частками в період з 30 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року. Як з'ясувалось через деякий час після укладання договору [PERSON] не має змоги через якісь так і не зрозумілі позивачем причини, віддавати кошти частками, тому відповідач попросив позивача зачекати до 01 жовтня 2016 року, а він в свою чергу віддасть відразу усю суму, на що [PERSON] погодився. Це була усна домовленість, досягнута між [PERSON] та [PERSON] Але, коли настав час віддавати кошти, [PERSON] почав переховуватись від позивача, уникати зустрічей. Тож в порушення взятих на себе зобов'язань по договору позики, незважаючи на численні нагадування позивача, коли йому вдавалось зустрітись з відповідачем, до даного часу [PERSON] так і не повернув позичені гроші. Відповідно до норми ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання такого договору складається розписка, яка свідчить про передання грошових коштів. Згідно норми ст. 1049 ЦК України, відповідач, він же позичальник, зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти у такій самій кількості, що і були передані позикодавцем, тобто [PERSON] у строк та в порядку, що встановлені договором, а також усною домовленістю. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Дані вимоги цивільного законодавства відповідачем не виконуються. Під час укладання договору позики між позивачем та відповідачем, сторони домовились, що за даним договором відповідач не сплачує позивачу відсотки за користування коштами, але в разі порушення умов договору сплачує позивачу пеню із розрахунку 3% від вчасно неповернених сум позики за кожний день прострочення. [PERSON] усіляко намагався домовитись із [PERSON] про повернення йому коштів, але він уникав та уникає зустрічей з позивачем з цього приводу, тому позивач змушений нарахувати пеню за кожний день прострочення на момент складання даної позовної заяви, тобто, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 09 січня 2017 року включно, адже це фактично є матеріальними збитками, понесеними [PERSON], що передбачено п. 3 Договору. Розрахунок пені є наступним: сума боргу за договором становить 12097,34грн. - кількість днів, на які нараховується пеня, становить 101 з 01 жовтня 2016 року по 09 січня 2017 року включно. 3% - за день становить 362,92 грн. із наступного розрахунку: 12097,34 / 100% х 3% = 362,92. Враховуючи кількість днів, загальна сума пені становить 101 х 362,92 = 36654,92 грн.. Отже, загальна сума боргу становить 48752,26 грн. і складається з основної суми боргу в сумі 12097,34 грн. та пені в сумі 36654,92 грн. Негативне ставлення відповідача до виконання своїх зобов'язань за договором позики та уникання перемовин з приводу повернення боргу, змусило позивача звернутись до суду з даною позовною заявою, адже відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків тощо. Так як відповідач не бажає виконати своє зобов'язання, передбачене ст. 1040 ЦК України, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду, а тому вважає, що його витрати по справі, а саме зі сплати судового збору, повинні бути стягнені з відповідача. За таких обставин суд, вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 30.09.2015 року в сумі 48752 грн. 26 коп., з яких: 12097 грн. 34 коп. - сума основного боргу; - 36654 грн. 92 коп. - пені, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 640.00 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved