Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі й на: житловий будинок, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224, який належав померлій, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.11.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20920383 від 14.11.2008, копії яких додано до даної позовної заяви, а їх оригінали знаходяться у матеріалах спадкової справи № 90/2017 у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С.; - земельну ділянку, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер 3222480802:04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551404632224, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 073640, виданого Бузівською сільською радою 06.11.2002 згідно з рішенням 4 сесії 23 скликання Бузівської сільської ради від 26.07.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1406/38327, копію якого додано до даної позовної заяви, а його оригінал теж знаходиться у матеріалах спадкової справи № 90/2017 у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. Зазначену спадщину після смерті [PERSON] прийняли: позивач, як донька, - за заповітом, посвідченим 28.07.2017 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. за реєстровим № 3136, а також відповідач, як мати померлої і спадкоємець обов`язкової частки, - за законом. Позивач вказала, що 14.05.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було видано на ім`я позивача на 5/6 частин вказаного нерухомого майна належного її матері свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровими №№ 2355 та 2356, а на інші 1/6 частини зазначеного спадкового нерухомого майна 14.05.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було видано на ім`я відповідача свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими №№ 2357 та 2358. На разі на вказані житловий будинок та земельну ділянку право власності зареєстровано за позивачем - на 5/6 частин та за відповідачем - на 1/6 частину. Також позивач наголосила на тому, що вже після відкриття спадщини стосунки батька позивача та відповідача стали неприязними на ґрунті того, що остання відмовилась визнавати права своєї онуки на спірні будинок та земельну ділянку і на разі взагалі одноособово володіє та користується повністю всім будинком та земельною ділянкою. Мали місце неодноразові погрози в бік батька позивача, проникнення до будинку, що змушувало його звертатись до правоохоронних органів. Поруч із цим, оскільки частка відповідача у спірних житловому будинку та земельній ділянці є незначною, на неї припадає менше 30 кв.м житлового будинку, а точніше - 14,87 кв.м, і 0,025 га землі, яка відповідно до вимог законодавства також прив`язана нерозривно із часткою в житловому будинку, виділити частку [PERSON] у цьому майні в натурі не є можливим. На думку позивача, складна, неприязна ситуація, що має місце у відносинах між сім`ями позивача, яка не може окремо жити від свого батька, та відповідача, не дозволяє спільне використання майна, яке перебуває у їх спільній частковій власності. При цьому позивач зауважила, що у власності відповідача є власне житло - квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта № 04/2019 від 31.01.2019, з огляду на який дійсна (ринкова) вартість належних на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] : 1/6 частини житлового будинку, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224, становить 102 800,00 грн., а 1/6 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер 3222480802:04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551404632224, - 57 167,00 грн. Для підтвердження реальності цих намірів, а також для можливості компенсації вартості часток відповідача у майні у разі припинення її права власності на них, на депозитний рахунок суду було внесено 159 967,00 грн. З огляду на викладене, посилаючись на правові норми, позивач просила суд з урахуванням уточнень: - припинити право власності відповідача на 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224, а також 1/6 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер 3222480802:04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551404632224; - визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224, а також 1/6 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер 3222480802:04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551404632224; - грошові кошти у розмірі 159 967,00 грн., що внесені від її імені як грошова компенсація за частки в неподільному майні на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області № 37311002892161, стягнути на користь відповідача; - вирішити питання про судові витрати. 14.06.2018 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 11.09.2018. 14.06.2018 ухвалою Києво-Святошинський районного суду Київської області було забезпечено докази у справі та зобов`язано надати суду: -комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 24) - належним чином засвідчену копію інвентаризаційної справи на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; -приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 74А) - належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 90/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 14.06.2018 ухвалою Києво-Святошинський районного суду Київської області було забезпечено позов та накладено арешт на належні на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] : - 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224; - 1/6 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер 3222480802:04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551404632224. 12.11.2018 на підставі розпорядження №720 у зв`язку з відстороненням від посади судді було проведено повторний автоматизований розподіл справи №369/6985/18, провадження 2/369/2823/18, та призначеного нового суддю - Пінкевич Н.С. 22.05.2019 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті. Представники позивача у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на викладене у позовній заяві. Представник відповідача також у судове засідання з`явилась, позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відповідачем було подано відзив, в якому, посилаючись на правові норми, відповідач наголошувала, що припинення права власності на спірні частки житлового будинку та земельної ділянки завдасть їй істотної шкоди. Також представник відповідача пояснила, що припинення частки на спірне майно завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки вона на своїй частці земельної ділянки займається веденням садівництва та господарства, а в спірному житловому будинку хотіла зустрічатись з позивачем, яка є її онукою. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом слід задовольнити. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2017. З матеріалів спадкової справи № 90/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданих суду приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., вбачається що після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі й на: - житловий будинок, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224, який належав померлій, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.11.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20920383 від 14.11.2008; - земельну ділянку, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер 3222480802:04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551404632224, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 073640, виданого Бузівською сільською радою 06.11.2002 згідно з рішенням 4 сесії 23 скликання Бузівської сільської ради від 26.07.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1406/38327. Зазначену спадщину після смерті [PERSON] прийняли: позивач, як донька, - за заповітом, посвідченим 28.07.2017 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. за реєстровим № 3136, а також відповідач, як мати померлої і спадкоємець обов`язкової частки, - за законом. 14.05.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було видано на ім`я позивача на 5/6 частин вказаного нерухомого майна належного її матері свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровими №№ 2355 та 2356. На інші 1/6 частини зазначеного спадкового нерухомого майна 14.05.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було видано на ім`я відповідача свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими №№ 2357 та 2358. З наявної у матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.06.2018 за № 127349102 вбачається, що наразі на вказані житловий будинок та земельну ділянку право власності зареєстровано за позивачем - на 5/6 частин та за відповідачем - на 1/6 частину. З пояснень сторін, а також наявних у матеріалах справи заяв, талону реєстрації звернення та листів Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області вбачається, що вже після відкриття спадщини стосунки батька позивача та відповідача стали неприязними, що закінчувались зверненнями до правоохоронних органів. Судом встановлено з наданих КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» матеріалів інвентаризаційної справи та Інформації з Державного реєстру речових справ на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 127453282 від 13.06.2018, що відповідач має власне житло - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта № 04/2019 від 31.01.2019: дійсна (ринкова) вартість належних на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 1/6 частини житлового будинку, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224, становить 102 800,00 грн., а 1/6 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер 3222480802:04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551404632224, - 57 167,00 грн.; виділити в натурі належну на праві власності відповідачу 1/6 частини житлового будинку, загальною площею 89,2 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1551462632224, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва технічно не можливо. Від імені позивача на депозитний рахунок суду було внесено 159 967,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи оригіналами квитанцій № 19 від 06.06.2018 та № 39 від 02.03.2019. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У відповідності з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За правилами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З огляду на вимоги ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судова практика Європейського суду з прав людини підтверджує висновок про те, що вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а основною вимогою, на якій повинно ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди (рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2010 (набуло статусу остаточного 21.03.2011) у справі «Андрій Руденко проти України» № 35041/05). З огляду на правову позицію, висвітлену у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 210/2236/15-ц, аналіз ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Вказаний правовий висновок також міститься у: постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 у справі №357/11232/14-ц; постанові Верховного Суду України від 15.07.2016 у справі №6-1599ц16; постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-68цс14 та ін. Водночас, при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз. 3, 4 п.6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 №7 (далі - ППВСУ №7) та відповідно до яких розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Крім того, згідно з абз. 5 п.6 ППВСУ №7, в окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. З огляду на встановлені обставини та проаналізовані норми законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи наступне. Так, спільне користування спірним житловим будинком є очевидно неможливим, оскільки має місце складна, неприязна ситуація у відносинах між відповідачем та законним представником позивача, котрий являється її батьком і з яким вона нерозривно пов`язана в силу того, що є малолітньою, сторони є лише родичами, але не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство. Доказів того, що може бути встановлено порядок користування спірним житловим будинком, відповідачем не надано. До того ж, суд за умови складних відносин між сторонами, про що вказано вище, не вбачає, знову ж таки, можливості спільного користування сторонами спірним будинком. Відповідно до висновку експерта належна відповідачу спірна частка у житловому будинку не може бути виділена в натурі. Разом з тим, суд не вбачає реальної можливості розбудови належної відповідачу частки спірного будинку, так як інша частина спірного будинку належить позивачу, яка є малолітньою, і згода на це повинна надаватися органами опіки та піклування та її законним представником, з яким у відповідача склались неприязні стосунки. Більш того, суд переконаний, що задоволення позовних вимог не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, так як у неї є власне житло (квартира), а також припинення частки у спірному будинку та земельній ділянці здійснюється на платній основі за ринковою ціною, що не позбавляє відповідача можливості придбати схожий об`єкт для задоволення садівничих та городницьких потреб, на що відповідач вказувала у своєму відзиві на позовну заяву, а її представник посилалась у судовому засіданні. Вказівки представника відповідача на те, що припинення належної відповідачу частки у спірному житловому будинку, завдасть їй значної шкоди, так як вона має на меті проводити там час з позивачем, яка є її онукою, суд не може взяти до уваги, так як припинення частки у спірному майні ніяким чином не позбавляє відповідача побачень з позивачем в подальшому, в тому числі й на території спірних житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розміщений, якщо позивач цього захоче. Тобто, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про визнання за нею права власності на належну відповідачу 1/6 частину спірного житлового будинку, а також про припинення права власності відповідача на цю частину зі сплатою їй грошової компенсації та задовольняє їх. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України з урахуванням того, що суд вважає за доцільне припинити право відповідача на належну їй 1/6 частину спірного житлового будинку зі сплатою грошової компенсації та визнання права власності на цю частку за позивачем, є обґрунтованими і вимоги позивача про визнання за нею права власності на належну відповідачу 1/6 частину спірної земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, та про припинення права власності відповідача на цю частину зі сплатою їй грошової компенсації, а тому задовольняє і їх. Крім того, суд бере до уваги вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, та приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів саме позивача як дитини, яка у разі задоволення позовних вимог, матиме можливість повноцінно та безперешкодно користуватись своїм майном як цільним об`єктом. А отже, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд з огляду на задоволення позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений від її імені у ході розгляду даної справи у сумі 2 304,47 коп., а також 5 800,00 грн. витрат на проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи, що підтверджується наявними у справі квитанціями. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321, 355, 356, 377, 378 ЦК України, ст. 120 ЗК України та

Outcome: approved