Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду, за наступними підставами: 17.11.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 262, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 4000 грн. строком користування до 17.07.2017 року. Згідно п. 3.7 договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визначення кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365% річних від суми залишку за кредитом за кожен день користування кредитом. Позивач свої обов'язки перед відповідачем виконав повністю. Відповідач [PERSON] не виконує умови укладеного договору, порушуючи графік погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, у зв'язку з чим станом на11.04.2019 року заборгованість становить 12450,35 грн. і складається з основного боргу в сумі 1347,22 грн., заборгованості по оплаті відсотків 1632,17 гривень та заборгованості по оплаті додаткових процентів в сумі 9470,96 гривень. Також, позивач просить стягнути з відповідача сплачені судові витрати. Відповідно до ухвали про відкриття від 23.04.2019 року судовий розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без виклику осіб на підставі наданих доказів. Сторони належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про заочний розгляд справи у разі неявки відповідачів. Відповідач у встановлений законом строк не подав відзиву на позов та не звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його участі. Дослідивши матеріали справи, суд, встановивши наступні фактичні обставини, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Так, згідно кредитного договору № 262 від 17.11.2016 року [PERSON] був наданий кредит в розмірі 4000,00 грн. зі строком користування 8 місяців до 17.11.2016 року, зі сплатою 60 % річних. Відповідно до розрахунку заборгованості згідно кредитного договору [PERSON] станом на 11.04.2019 року має загальну заборгованість за кредитом в розмірі 12450,35 грн., яка складається з основного боргу в сумі 1347,22 грн., заборгованості по оплаті відсотків 1632,17 гривень та заборгованості по оплаті додаткових процентів в сумі 9470,96 гривень. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтями 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ч.1 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Суд приходить до висновку, що у судовому засіданні підтвердився факт, порушення [PERSON] умов кредитного договору та свого грошового зобов'язання перед позивачем, у зв'язку із чим позовні вимоги позивача в межах заявлених вимог підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені відповідачем при звернені до суду по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача, а тому з [PERSON] на користь КС «Можливість» слід стягнути судовий збір в сумі 1921 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved