Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.12.2008року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням умов зобовязань за кредитним договором станом на 17.08.2015року утворилася заборгованість у сумі 11225,86грн., яку просить стягнути позивач, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З наданих до суду заперечень відповідача вбачається, що він позовні вимоги ПАТ «ПРИВАТБАНК» не визнає, оскільки письмовий договір кредиту з банком не укладав, а його картковий рахунок у ПАТ «ПРИВАТБАНК» було анульовано у квітні 2010року, строк дії картки «Універсальна» закінчився у грудні 2009року, останній платіж по зазначеній кредитній картці було здійснено у 2010році у сумі 1973грн. та при сплаті цієї суми йому працівником банку було повідомлено, що заборгованість відсутня, кредитна лінія закрита. Крім того, працівник банк повідомив, що платіжна картка з цього часу недійсна, забрав її та знищив. Просить суд застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого. Встановлено, що згідно заяви позичальника від 23.12.2008року [PERSON] просить «ПРИВАТБАНК» оформити кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» на його імя та встановити суму кредитного ліміту у розмірі 500грн. на умовах, розміщених на офіційному банківському сайті, зі сплатою 2, 5% на місяць на залишок заборгованості (а.с.9зв.). Відповідно до вищезазначеної заяви [PERSON] ознайомлений та згоден із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку. Також виразив свою згоду, що зазначена вище заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.9зв). Таким чином, посилання відповідача на відсутність укладеного договору кредиту між ним та банком є необгрутнованими. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг форма договору, яка укладається між банком та Держателем платіжної картки складається з заяви, памятки клієнта, умов та Правил надання банківських послуг, тарифів. Борговими зобовязаннями визначено виконання держателем платіжної картки перед Банком зобовязань по договору про надання банківських послуг, а саме: зобовязання щодо повернення кредитних коштів, зобовязання по сплаті винагороди Банку. Простроченим кредитом визначено кредитні кошти, які були надані Держателю платіжної картки та не були повернуті Банку у строк, визначений Договором (а.с.11-16). Позивачем [PERSON] клієнта, яка є обовязковою складовою форми кредитного договору до суду не надано. Відповідно до заяви [PERSON] при порушенні строків сплати будь-яких зобовязань більш ніж на 120 днів, у звязку з чим банк буде вимушений звертатися до суду, зобовязався сплатити штраф у розмірі 250грн. +5% від суми заборгованості (а.с.9зв.) , однак відповідно до наданої довідки про Умови кредитування та Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.10-11) з тих самих підстав передбачено штраф у розмірі 500грн. + 5% від суму позову, що свідчить про протиріччя та надання позивачем до суду інших умов, аніж ті, що існували на момент укладання кредитного договору. Зазначеними Умовами кредитування визначено, що погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами. Як вбачається з розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» останній платіж [PERSON] здійснив 14.08.2012року (а.с.7зв). Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за договором від 23.08.2008року складає 11225,86грн., з яких: заборгованість за кредитом 2404,77грн.; заборгованість за процентами 6110,33грн.; заборгованість за пенею та комісією 1700грн.; штраф (фіксована частина) -500грн., штраф (процентова складова)- 510,76грн. (а.с.4-6). Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Позивачем у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів, що саме ці Умови (а.с.11-16) діяли на момент укладення кредитного договору, оскільки містять розбіжності по суті штрафних санкцій, відсутня [PERSON], яка є обовязковою складовою частиною договору, у звязку з чим суд позбавлений можливості перевірити порушення умов зобов'зань, які виникли між банком та позичальником. Крім того, щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору 12 місяців з моменту підписання (п.9.12 а.с.15), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів (а.с.10). Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного наступного траншу, а отже, початок перебігу позовної давності за кожний наступний платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальниками частинами кожного місяця, в рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (унесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.267 ЦК). Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність строком один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, в межах строку позовної давності за основною вимогою. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевикладене, заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, а також положення ст.360-7 ЦПК України та\~ правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 29.10.2014року за № 6-169цс14, недоведеність позивачем своїх позовних вимог з урахуванням ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed