Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що являється наймачем квартири [ADDRESS], зареєстрований в ній та постійно проживає. На початку 2014 року він звернувся до відповідача з заявою про приватизацію вказаної квартири. Однак відповідачем було усно відмовлено у приватизації. Просив зобов'язати Виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району в особі Відділу обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії з приватизації квартири[ADDRESS] на його ім'я. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив, пояснив, що дії, які він просить зобов'язати вчинити відповідача полягають у винесенні розпорядження щодо приватизації спірної квартири. Оскільки позивач проживає та зареєстрований у ній, право на приватизацію не використав, своєчасно та в повному обсязі сплачує комунальні послуги за квартиру, інших зареєстрованих у спірному приміщенні осіб немає, Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що у квартирі, крім позивача дійсно ніхто не зареєстрований. Однак там постійно проживають [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], які з січня 2014 року зареєстровані в м.Христинівка, в будинку позивача. Розпорядженням органу приватизації від 14.03.2014 року заяву [PERSON] задоволено, квартиру передано йому та неповнолітньому [PERSON]. Копія рішення направлена позивачу. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] Сторонами визнається та не підлягає доказуванню та обставина, що позивач не приймав участі в безоплатній приватизації житла, а також факт його звернення 12 лютого 2014 року до органу приватизації в особі відповідача з заявою про приватизацію спірної квартири. Як вбачається з комісійного акту щодо фактичного проживання за адресою спірного житла в ньому фактично проживають [PERSON] та неповнолітній [PERSON], які згідно інформації Директора Христинівського РЦСССДМ від 17.02.2014 року №33 не проживають, але прописані в домовій книзі власника будинку [PERSON] в [ADDRESS]. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 27 січня 2014 року вбачається, що остання відмовилась від участі в приватизації квартири [ADDRESS] на користь свого чоловіка [PERSON] З розпорядження органу приватизації №2275 від 14.03.2014 року вбачається, що заява [PERSON] та [PERSON] про передачу квартири [ADDRESS] в якій вони мешкають задоволена. Копія вказаного розпорядження направлена [PERSON] 14 березня 2014 року №204/1. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, наявність розпорядження органу приватизації, приходить до висновку, що доводи позивача про бездіяльність відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а за таких обставин підстав для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed