Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до відповідача, в якому просив суд зобов'язати останнього звільнити та повернути самовільно зайняту земельну ділянку водного фонду комунальної власності Новоград-Волинської міської ради площею 0,1050 га [ADDRESS] міській територіальній громаді в особі Новоград-Волинської міської ради шляхом знесення встановленого на вказаній земельній ділянці (поза межами власної земельної ділянки) паркану. Обгрунтував позовні вимоги тим, що під час проведення перевірки 17.10.2013 року встановлено, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,1050 га охоронної зони струмка із земель водного фонду комунальної власності Новоград-Волинської міської ради шляхом встановлення паркану на неналежній йому земельній ділянці та використовує її для власних потреб, при цьому право власності чи право користування на цю земельну ділянку за ним не зареєстровано. У зв'язку з цим відповідачу був вручений припис з вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, який останнім виконаний не був. В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві просили розглянути справу у відсутності представника міської ради, позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що бажає взяти вказану землю в оренду та готує відповідні документи, погоджується демонтувати встановлений ним паркан. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З акту № 298/09 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17.10.2013 року, складеного державним інспектором сільського господарства Житомирської області Михаловським Ю.Д. (копія а.с. 5) вбачається , що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,0900 га для будівництва житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] відповідно до державного акта на право приватної власності на землю (серія IV-ЖТ № 049197), який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5464 від 19.02.2001 року. Цим же актом встановлено, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,1050 га охоронної зони струмка із земель водного фонду комунальної власності Новоград-Волинської міської ради, де встановив паркан та використовує дану земельну ділянку для власних потреб. При цьому право власності або право користування відповідача на цю земельну ділянку на момент перевірки не зареєстроване, що відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним зайняттям земельної ділянки водного фонду площею 0,1050 га та є порушенням ст. ст. 125, 211 п. б ЗКУ та ст. 53-1 КУпАП. 17.10.2013 року відповідачу вручено припис (копія а.с. 7), яким останньому приписано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по [ADDRESS] та повідомити про виконання припису до 14 листопада 2013 року та того ж дня складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП та пунктом б ч. 1 ст. 211 Земельного Кодексу України (копія а.с. 8), винесено постанову (копія а.с. 9), якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. При повторній перевірці 14.11.2013 року (копія а.с. 10) встановлено, що відповідач не виконав вимог припису та не звільнив самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1050 га охоронної зони струмка із земель водного фонду комунальної власності Новоград-Волинської міської ради та продовжує використовувати її для власних потреб, що є порушенням ст. 144 ч. 1 Земельного кодексу України. 14.11.2013 року відповідачу вручено припис (копія а.с. 11), яким останньому приписано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по [ADDRESS] та повідомити про виконання припису до 13 грудня 2013 року та того ж дня складено протокол про адміністративне правопорушення (копія а.с. 12) за ст. 188-5 КУпАП та винесено постанову, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною статтею та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 160 грн. Той факт, що відповідач не має права власності та користування спірною земельною ділянкою, визнано останнім в судовому засіданні, підтверджується письмовими доказами, а тому береться судом до уваги як доведений. Крім того, відповідач [PERSON] не оспорював постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та сплатив штрафи. Частиною 1 ст. 13 Конституції України передбачено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України. Ст. 12 Земельного кодексу України встановлені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності; додержання земельного та екологічного законодавства. Підстави набуття права на землю передбачені статтею 116 Земельного кодексу України. У цій статті врегульовані відносини щодо набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Підставою набуття права на землю у таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Судом встановлено, що на момент розгляду справи жодних рішень про передачу відповідачу у користування чи власність спірної земельної ділянки Новоград-Волинською міською радою не приймалося, що підтверджується відповіддю Новоград-Волинської міської ради від 01.10.2014 року № 1100/25/03. Ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає самовільне зайняття земельної ділянки як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ним. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позивачем позову, а тому задовольняє його в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім документально підтверджені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved