Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] . В належному йому будинку також зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача. Оскільки відповідач у спірному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, тим самим чинить позивачам перешкоди у вільному розпорядженні власним майном, а саме вищевказаним будинком. У зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104697246 від 22.11.2017 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №893296, виданого 31 березня 2006 року Антонівською селищною радою, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №105613124 від 29.11.2017 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї №636, виданої 21 серпня 2019 року УПСЗН Дніпровського району м. Херсона у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 липня 1969 року РАГС м. Херсона, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що також свідчить актовий запис №2694. Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 21 серпня 2019 року ОСН квартального комітету №19, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але з лютого 2019 року фактично не проживає гр.. [PERSON] , 1969 р.н. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як передбачено ч. 2 ст.405ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачами та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved