Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування позовних вимог посилається на те, що 03.08.1996 року між ним та відповідачем [PERSON] у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, від спільного життя вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не складалося сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Посилаючись на зазначене, позивач у позовній заяві просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилась про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1, 2, 4, 6, 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 03.08.1996 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 03.08.1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 663 та видане свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 330369. 05.05.2000 року у сторін від шлюбу народились діти [PERSON], [PERSON]. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання припинені з лютого 2016 року. Причиною цього стало те, що вони перестали розуміти один одного, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Спору щодо місця проживання спільних дітей [PERSON] та [PERSON], які на даний час проживають з позивачкою, сторони не мають, спору щодо поділу спільного майна подружжя у них немає. Ухвалою суду від 15.09.2016 року надавався строк на примирення 2 місяці, але за цей час примирення не відбулося. За таких встановлених обставин суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Витрати по справі відповідно до вимог позовної заяви покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved