Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

позивач звернувся до суду 24 листопада 2015 року з вказаним позовом, зазначивши, що 10 липня 2015 р. між ним та Публічним акціонерним товариством «УКРІНБАНК» від імені якого на той час діяло Криворізьке відділення ПАТ «УКРІНБАНК» було укладено договір банківського вкладу за № 10-1364490, відповідно до умов якого ним були розміщені в банківській установі грошові кошти в сумі 30\~000,00 грн. на строк по 10.10.2015 р. зі сплатою на його користь відповідачем 26% річних. Відповідно до умов договору передбачалась автопролонгація договору за умови, якщо в день закінчення дії договору він не просить повернення вкладу. 09 жовтня 2015 року він звернувся до банку з заявою щодо не продовжувати договір вкладу та 10 жовтня 2015 року звернувся з заявою до банку щодо повернення йому грошових коштів, однак отримав відмову. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь розміщений ним відповідно до умов договору банківського вкладу за № 10-1364490 від 10.07.2015 р. банківський вклад в сумі 30\~000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, на задоволенні вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надійшли заперечення проти позову. В обґрунтування зазначено, що відповідно до рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 24.12.2015 р. № 239 винесеного на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 р. № 934 в ПАТ «УКРІНБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 25 грудня 2015 р. по 24 березня 2016 р. включно. Уповноваженою особою з делегуванням всіх повноважень тимчасового адміністратора призначено [PERSON], яка з 25.12.2015 р. приступила до виконання повноважень. Після введення у ПАТ «УКРІНБАНК» тимчасової адміністрації порядок виплати коштів за договорами банківського вкладу, черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів встановлено та здійснюється відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. Відповідно до приписів п. 5 ст. 36 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Тому з огляду на встановлений законом порядок виплати коштів вкладнику в період дії тимчасової адміністрації та в процесі ліквідації банку та враховуючи, що вимога позивача не може бути виконана відповідачем, в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону № 4452-VI, у звязку із запровадженням у відповідача тимчасової адміністрації, позовні вимоги задоволення не підлягають, задоволення вказаних вимог має провадитись в межах спеціальних процедур, передбачених вищевказаним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «УКРІНБАНК» та позивачем [PERSON] було укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу № 10-1364490 (а.с. 7 копія договору). Згідно п. 1 договору, [PERSON] як вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті у сумі 30\~000,00 грн. (вклад) на строк з 10 липня 2015 р. по 10 жовтня 2015 різ щомісячною виплатою процентів. Договір укладено на умовах автопролонгації, яка передбачена (якщо клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення) на строк, що дорівнює попередньому строку згідно з умовами договору «Тільки для своїх» чинного на дату пролонгації, включаючи розмір процентної ставки. Згідно п. 3.2. глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. № 516, грошові кошти з вкладних (депозитних) рахунків фізичних осіб повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою. Позивач [PERSON] звертався до правління ПАТ «УКРІНБАНК» із відповідною заявою щодо повернення належних йому грошових коштів вкладу (а.с.8,9 копії заяв). Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ч.2 ст. 1060 ЦК України). Таким чином, відповідач порушив свої зобов'язання по договору банківського вкладу № 10-1364490 від 10.07.2015 р., оскільки на вимогу позивача не повернув йому належні грошові кошти. Відповідно до ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідності. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором за № 10-1364490 від 10.07.2015 р. та відповідно не повернув позивачу належні йому грошові кошти, тому сума коштів за вказаним договором має бути примусово стягнута із відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення є фінансовою послугою. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~залучення у вклади (депозити) коштів належить до банківських послуг. В ч. 2 ст. 1058 ЦК України\~передбачено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України\~умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, й ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Виходячи з вищенаведеного, позивач за договором банківського вкладу № 10-1364490 від 10.07.2015 р. є споживачем фінансових послуг банку, зокрема, послуг із залучення коштів у вклади (депозити). Відповідно, захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів»\~та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. В п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~закріплено право споживачів на належну якість продукції та обслуговування. При цьому в силу п. 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Неповернення позивачу банком залишку на банківському розрахунку та несплата відсотків свідчить про те, що позивачу, як споживачу фінансових послуг банку, банк надає послугу неналежної якості, чим порушує його право, закріплене в п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Сума невиплаченого залишку за договором банківського вкладу № 10-1364490 від 10.07.2015 р. складає 30\~000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню витрати по справі судовий збір у розмірі 487,20 грн. (мінімальний розмір на день подачі позову).

Outcome: approved