Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому просив суд з урахуванням уточнень стягнути борг за договором позики від 06.12.2013 року, з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми боргу, процентів за користування грошовими коштами, та пені за прострочку виконання зобов`язання у розмірі 3 464 414 гривень та судові витрати. Сторони в судове засідання не зявились, про час, дату та місце судового засідання були повідомлена у встановленому порядку. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а тому можливо розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказів, при заочному розгляді. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У сторін по справі виниклі правовідносини які є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 519 545 гривень, що підтверджується відповідною розпискою. 09.04.2014 року [PERSON] також взяв в борг у [PERSON] 594 805 гривень, та склали договір про внесення змін до договору позики від 06.12.2013 року. Згідно вказаних змін загальна сума боргу становить 1 114 350 гривень. Крім того, 24.11.2014 року [PERSON] взяв та [PERSON] склали договір про внесення змін до договору позики від 06.12.2013 року та встановили новий строк повернення грошей взятих у борг , а саме до 01.07.2015 року. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно матеріалам позовної заяви, позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу гроші кошти вказані в договорах, а відповідач зобов`язався повернути гроші в строк, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. Суд приймає вказані договори в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобов`язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував. Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1 стаття 1046 ЦК України). Дана особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем була надана боргова розписка. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у відповідача виникли боргові зобов`язання перед позивачем. Між сторонами укладено договір позики у письмовій формі, зміст якого підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, яку позичальник зобов`язується повернути та підтверджує факт отримання останнім цих коштів, тобто між сторонами було укладено договір позики. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 06.12.2013 року, з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми боргу, процентів за користування грошовими коштами, та пені за прострочку виконання зобов`язання у розмірі 3 464 414 гривень. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати з оплати судового збору у розмірі 8 000 гривень.

Outcome: approved