Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32 344,15 грн. за кредитним договором № ZPM0F856320823 від 10 грудня 2012 року, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~600,00 грн., зазначивши, що відповідно до укладеного договору № ZPM0F856320823 від 10 грудня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 24 999,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання виконував неналежним чином, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 32 344,15 грн., яку просить стягнути, а також понесені судові витрати в сумі 1\~600,00 грн. та витрати, понесені за дачу оголошення у пресі про виклик відповідача, в сумі 165,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ZPM0F856320823 від 10 грудня 2012 року у розмірі 32 344,15 грн., понесені судові витрати у сумі 1 600,00 грн. та витрати понесені за дачу оголошення у пресі про виклик відповідача в сумі 165,00 грн. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення про його виклик в газеті «Запорізька правда» №15 (23750) від 13 квітня 2017 року. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до умов укладеного договору № ZPM0F856320823 від 10 грудня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 24 999,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконував. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 28 листопада 2016 року має заборгованість 53\~948,59 грн., яка складається з наступного: - 21\~609,88 грн. - заборгованість за кредитом; - 20,96 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 32\~317,75 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до копії заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 06.02.2014 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10 грудня 2012 року № ZPM0F856320823 у розмірі 23 620,83 грн., а тому цю суму необхідно відняти від загальної суми заборгованості 53\~948,59 грн. 23\~620,83 грн., різниця становить 30\~327,76 грн. які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягають стягненню штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована складова); - 1\~516,39 грн. штраф (процентна складова). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносини за кредитним договором застосовуються положення про договори позики. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 32\~344,15 грн. за кредитним договором № ZPM0F856320823 від 10 грудня 2012 року, та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 грн., а всього 33\~944 гривень 15 копійок. Крім того, оскільки відповідач викликався в судове засідання шляхом опублікування повістки про його виклик в газеті «Запорізька правда», позивач поніс витрати з опублікування цього оголошення у розмірі 165,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням ВОK32B0YP3, а тому на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за потрібне також стягнути вищевказану суму з відповідача.

Outcome: approved