Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом (уточнена позовна заява від 29.02.2016), яким просить захистити його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, яка спричинена йому незаконними діями та неправомірною бездіяльністю посадової особи відповідача, та стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 496080 грн., заподіяну йому слідчим прокуратури Харківської області [PERSON] в результаті прийняття ним незаконних процесуальних рішень та його протиправної тривалої бездіяльності. Позов обґрунтовано тим, що слідчим прокуратури Харківської області [PERSON] проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42013220000000231 від 12.08.2013 за ч. 3 ст. 364 КК України у відношенні працівника прокуратури [PERSON] Слідчий злісно та навмисно не виконуючи вимоги чинного кримінально процесуального законодавства України, впродовж тривалого часу імітував досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженнями неодноразово виносячи незаконні постанови про їх закриття. Посилаючись на вищевказані обставини, а також положення статей 1167, 1172, 1176 ЦК України, позивач вважає, що вищевказаними рішеннями працівників прокуратури Харківської області та їх бездіяльністю йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 496080 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та викладені доводи, якими він обґрунтований, та підтвердив фактичні обставини, які в ньому викладені. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову, посилаючись на його необґрунтованість. Третя особа [PERSON] вважав, що не має законних підстав для задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що виконував свої посадові обовязки належним чином, а спір врегульований правилами Кримінального процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) суд встановив наступне. Уповноваженою особою прокуратури Харківської області 12.08.2013 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013220000000231 за заявою [PERSON] щодо неправомірних дій старшого слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова [PERSON] за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 364 КК України. 12.08.2013 прокуратурою Харківської області розпочато досудове розслідування. 05 серпня 2013 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні [PERSON] потерпілим у даному кримінальному провадженні. Вказану постанову слідчого скасовано ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.09.2015. 28 жовтня 2013 року прокуратурою області винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК\~України, у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 постанову про закриття кримінального провадження скасовано у звязку з неповнотою досудового розслідування та зобовязано слідчого відновити досудове розслідування в даному кримінальному провадженню. 05.08.2015 за результатами досудового розслідування постановою слідчого від зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. 02.09.2015 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова постанову про закриття кримінального провадження скасовано, оскільки слідчим залишено поза увагою вказівки, викладені в попередній ухвалі слідчого судді від 14.07.2015, не надана оцінка всім доводам, повідомленим заявником. При цьому заявник щодо обставин допитаний не був. 30 вересня 2015 слідчим знову винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано в звязку з її передчасністю. Досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні проводилося слідчим прокуратури Харківської області [PERSON], який своїми постановами неодноразово закривав зазначене кримінальне провадження. Ці процесуальні рішення слідчого скасовувались ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, які зазначали факти невиконання слідчим вимог кримінального процесуального закону. Уповноваженою особою прокуратури Харківської області 01.02.2016 на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42016220000000119 за заявою [PERSON] за фактом не виконання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області [PERSON] під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 382 КК України. Проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно із пунктами 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~\~4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до розяснень даних в пункті 5 зазначеної постанови обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті\~1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує незаконними рішеннями та бездіяльністю слідчого та процесуальних керівників прокуратури Харківської області що тривало на протязі двох з половиною років, що призвело до погіршання стану його здоровя, спричинило порушення нормальних життєвих звязків і потребувало додаткових зусиль для організації життя. Виходячи з викладеного, суд приходить висновку про доведеність позивачем факту спричинення моральних страждань діями відповідача, а саме винесенням незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб, повязаних з невнесенням відомостей до ЄРДР, а в подальшому і постійне закриття кримінального провадження, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм. Проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) суду не надано, а тому,

Outcome: partial