Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони отримали в користування квартиру за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Селидівського міського суду встановлений порядок користування вказаною квартирою, але відповідач з 02.05.2006 року не проживає у вказаній квартирі, через що утворилася заборгованість зі сплати комунальних послуг, тому вважає, що відповідач таким чином перешкоджає позивачу в користуванні квартирою. На підставі цього просить усунути перешкоду в користуванні вказаної квартири шляхом позбавлення права користування відповідачем виділеною їй кімнатою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Рішенням Селидівського міського суду від 14 лютого 2008 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну умов договору найму жилого приміщення, визнання порядку користування жилим приміщенням та вселення й за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням позовні вимоги за первісним позовом - встановлений порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS], зобов'язано КП «ЖЕК м. Гірник» укласти з кожним користувачем окрему угоду найму жилого приміщення, а в задоволенні зустрічного позову - відмовлено в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З акту про непроживання від 15.06.2015 року вбачається, що [PERSON] з 10.09.2015 року виписана з адреси: [ADDRESS], на іншу адресу - [ADDRESS]. З отриманої на запит суду інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 30.09.2015 року встановлено, що відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартиру за адресою: [ADDRESS] - відсутні. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 156 ЖК України,члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника квартири належать: дружина власника, їх діти, батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Відповідно до положень ч.1 ст. 161 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві особистої власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира перебуває у комунальній власності, а тому посилання позивача на ст. 319, 405 ЦК України є необґрунтованим, оскільки він не є власником спірної квартири, а тому він є неналежним відповідачем у справі, оскільки не має права звертатися до суду з позовною заявою щодо позбавлення права користування жилим приміщенням, оскільки таке право належить виключно власнику майна, а наявність заборгованості відповідача по сплаті комунальних послуг, не є перешкодою в користуванні квартирою, оскільки особові рахунки сторін розділені, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed