Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що він є сином відповідача та навчається на І курсі Запорізького національного технічного університету на денному відділенні, тому не має можливості працевлаштуватися і повністю себе матеріально забезпечувати. Вважає, що батько має можливість надавати йому матеріальну допомогу. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON] також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина на період навчання у розмірі 1/4 частини, надав довідку з місця роботи про доходи (а.с.17,18). Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Позивач навчається на І курсі Запорізького національного технічного університету на денному відділенні, термін навчання складає з 01 вересня 2018 року по 03 червня 2021 рік, що підтверджується Довідкою № 8 від 05.09.2018 року (а.с.7). Відповідач працює у ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» та отримує зарплатню, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.18). Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, у в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що відповідач визнав позов та визнання позову є безумовним, та не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з урахуванням положень ст. 182 СК України, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved