Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням від 17 червня 2011 року з нього стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Під час винесення рішення діти проживали з матір`ю, однак з 2020 року син [PERSON] мешкає з позивачем. Викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягнуто рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2011 року з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 травня 2011 року і до повноліття дітей, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 1/3 частини доходів на 1/6 частину доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 22 квітня 2021 року справу прийнято до провадження та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі визначений строк для надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечення. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам, а відповідачу разом з копією позовної заяви з додатками. Відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження та копію позову при особистому зверненні до суду, про що свідчить розписка останньої від 25 червня 2021 року. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 02 липня 2021 року надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач 01 липня 2021 року надала суду заяву в якій підтвердила обставини викладені в позові з приводу бажання свого сина - [PERSON] проживати разом з батьком, у зв`язку з чим, зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2011 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 травня 2011 року і до повноліття дітей, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 5). З довідки № 55 від 13 квітня 2021 року, що [PERSON] зареєстрований та фактично з 2020 по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] (а.с. 6). З довідки про доходи № 96 від 17 березня 2021 року встановлено, що [PERSON] за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року нараховано 95 776,47 грн заробітної плати, з яких 24 047,34 грн сплачено аліменти за вказаний період (а.с. 7). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). До встановлених правовідносин суд застосовує наступні норми права. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що його син [PERSON] фактично проживає з ним, дана обставина відповідачем підтверджена. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітній син сторін - [PERSON] перестав проживати з матір`ю, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, враховуючи, що аліменти за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 червня 2011 року стягуються на двох дітей, у тому числі і на неповнолітню [PERSON] ,

Outcome: approved