Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Дочірного підприємства «Електромонтаж -424» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації при звільненні працівника, посилаючись на те, що з 18.02.2014року він працював водієм авто в ДП « Електромонтаж-424», був звільнений з роботи наказом № 9-К від 27.03.2015року за п.1 ст.36 КЗпП України. Вказує, що при звільненні з роботи, йому не виплатили заробітну плату за період з грудня 2014року по березень 2015року в сумі 2067,91грн., кошти за невикористану відпустку - 1393,67 грн., середній заробіток за весь час затримки, компенсацію втрати частини заробітної плати, які просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги в частині невиплаченої заробітної плати за період з грудня 2014року по березень 2015року в сумі 2067,91грн., коштів за невикористану відпустку - 1393,67грн., а всього 3461,58 грн, які просить стягнути з відповідача. Інші вимоги в судовому засіданні не підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються трудовим законодавством. Відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, зокрема є угода сторін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За ч. 2 ст. 116 КЗпП України у разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. З аналізу наведеної норми права можна зробити висновок, що роботодавець зобов'язаний працівникові у день звільнення провести повний розрахунок і здійснити виплату усіх сум, які йому вже належать на цей момент, а не в майбутньому, і спір щодо цих сум може бути лише про їх розмір. Встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 6-К від 18.02.2014року був прийнятий водієм автотранспортних засобів в ДП« Електромонтаж-424». Наказом № 9-К від 27.03.2015року позивач був звільнений з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно пояснень позивача, він звільнений з роботи за угодою сторін, при звільненні з ним не проведений остоточний розрахунок , а саме по заробітній платі за період з грудня 2014року по березень 2015року в сумі 2067,91грн., невикористана відпустка - 1393,67 грн., а всього 3461,58 грн. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 17.05.1997року зареєстровано ДП « Електромонтаж-424», код ЄДРПОУ 01417564. Засновником ДП « Електромонтаж-424» є ТОВ «Логор» , підприємство є юридичною особою від дня державної реєстрації та діє на принципах господарського розрахунку і самоокупності, може від свого імені набувати майнові та особисті немайнові права , згідно п.12,1.3 Статуту ДП « Електромонтаж-424». Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу. В даному випадку трудовий договір позивач укладала з ДП « Електромонтаж-424», який і є роботодавцем останньої, тому згідно положень КЗпП України, Статуту повинен здійснювати оплату заробітної плати як особі, яка перебуває з ним в трудових відносинах. Відповідно до розрахунку проведеного позивачем заборгованість відповідача складає по заробітній платі за період з грудня 2014року по березень 2015року в сумі 6018,93грн., невикористана відпустка - 4755,10грн., а всього 10774,03грн. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності , суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки обґрунтовані на законі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні і відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість. Таким чином до стягнення з ДП « Електромонтаж-424» на користь позивача [PERSON] підлягає заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2014року по березень 2015року в сумі 2067,91грн., невикористана відпустка - 1393,67 грн., а всього 3461,58 грн. При подачі позову даної категорії позивач був звільнений від оплати судового збору, тому відповідно до ст.88 ЦПК України оплата судового збору покладається на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. За згодою позивача ухвалюється рішення при заочному розгляді відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved