Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 12.03.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9805698, яким було забезпечено автомобіль «Кіа Optima», державний реєстраційний номер [NUMBER] . За цим Договором (поліс ЦВ) ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 21.03.2018 у м. Києві по вул. Кільцева дорога, 58 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «Бріс» ЛТД, під керуванням [PERSON] та забезпеченого автомобіля «Кіа Optima», державний реєстраційний номери [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2018 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Транспортний засіб потерпілого було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група», згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0301-00102 від 31.03.2017. 26.04.2018 до позивача звернулася страхова компанія потерпілого із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхової компанії потерпілого в розмірі 5 697,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17404 від 14.06.2018. Відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, чим порушив п. 5 ст. 21 Закону України «Про страхування» та п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором страхування, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. З урахуванням викладених обставин позивач просить суд стягнути в порядку регресу з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 5697,26 грн. в якості страхового відшкодування. Ухвалою від 15.10.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати останню за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи. Ухвалою від 12.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 13.01.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не тягне за собою стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача підтримує позов у повному обсязі, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 21.03.2018 приблизно о 20 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем «КІА», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у м. Києві по Кільцевій дорозі в напрямку Одеської площі, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04.04.2018 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 14.04.2018. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «КІА», д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9805698 у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а транспортний засіб «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , - за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 31.03.2017 № 28-0301-00102 у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». У квітні 2018 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу, на підставі якої позивачем згідно платіжного доручення від 14.06.2018 № 17404 перераховано на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 5697,26 грн страхового відшкодування по регресній вимозі (страхувальник [PERSON] , договір АК.9805698 від 12.03.2018). При цьому, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» склала страховий акт від 14.06.2018 № UA2018042700050/L01/01, відповідно до якого висновок на події на підставі наданих документів, відповідно до умов договору страхування дана подія кваліфікується як страховий випадок за ризиком страхування цивільно-правової відповідальності ОЦВ, виконання умов договору страхувальником належне виконання договору страхування, рішення про виплату відшкодувати збитки на підставі умов договору страхування. Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно до ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У підпункті «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 6-284цс15 та від 22.03.2017 у справі № 6-2011цс16. Суду не надано доказів того, що відсутність письмового повідомлення відповідача про ДТП призвело до необґрунтованих виплат позивачем. З урахуванням того, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не тягне за собою стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу, а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 208/7291/13-ц. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed