Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що вселився у квартиру [ADDRESS] , наймачем якої був [PERSON] на підставі ордеру №86, виданого рішенням МВК №172 від 25.04.2000 року. Позивач поселився з його згоди у 2003 році, як його дружина і з того часу проживає в квартирі та несе тягар її утримання. В даній квартирі, на час вселення позивача, ніхто, окрім наймача, не проживав та не був зареєстрований. До 2018 року реєстрація місця проживання позивача була по [ADDRESS] , хоча фактично позивач проживала зі своїм чоловіком [PERSON] за вказаною адресою. [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] . Спадкова справа №63874121 зареєстрована у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводіної І.М. На її запит відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради повідомив, що згідно з відомостями картотеки станом на 29.03.2019 року зареєстровані особи за адресою [ADDRESS] відсутні. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради №16-14-3384 від 29.03.2019 року чоловік позивача [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 23.06.2000 року по 29.03.2019 року. Підстава зняття з реєстрації свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Проте, незважаючи на відсутність реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою позивач станом на подачу позову продовжує проживати за вказаною адресою, користуватися цим житлом та сплачує за нього комунальні послуги. Іншого житла в позивача немає і право користування іншим жилим приміщенням вона не зберігає. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати за ним право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] з правом укладення договору найму житлового приміщення. Ухвалою суду від 27.11.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 11.08.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив від відповідача до суду не надходив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого 01.12.2005 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.04.2006 року. Відповідно до довідки ТХ-23077, виданої 31.10.2018 року [INFO] , [PERSON] , як вдова померлого (загиблого) ветерана військової служби, та члени сім`ї, які перебувають на її утриманні, згідно статей 6 і 7 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 року №203/98-ВР, користуються 50% знижкою плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном, передбачених законодавством. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №554044172 від 11.03.2019 року, приватним нотаріусом Воєводиною І.М., після смерті [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №8/2019. З інформації, наданої 29.03.2019 року Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб вбачається, що станом на 29.03.2019 року згідно відомостями картотеки, переданої відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради зареєстровані особи відсутні разом з померлим на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №16-14-3384 від 29.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.06.2000 року по 29.03.2019 року. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, яким є житлово-експлуатаційна організація (а в разі її відсутності - відповідне підприємство, установа, організація) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 ЖК Української РСР). Згідно зі статтею 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. При вирішенні спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен перевірити дотримання встановленого порядку їх вселення, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача й інші обставини, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Не може бути визнано право користування жилим приміщенням за особою, яка зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Звернувшись до суду з вимогою про визнання права користування житловим приміщенням, [PERSON] визначила відповідачем у справі Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради. Пунктом 3 ч.1 ст.14 ЖК України визначено, що виконавчі комітети здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (частина перша статті 18) і забезпечують його схоронність. Статтею 18 визначено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом в межах, визначених власником. Виходячи з наведених вище норм, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що Департамент житлово-комунального\~господарства Херсонської\~міської радиздійснює управління житловим фондом та у нього наявні відповідні повноваження міської ради. Доказів того, що орган місцевого самоврядування передав повноваження щодо управління житловим фондом міста Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради позивачем на надано. Не підтверджено належними доказами те, що відповідач здійснює облік житлового фонду та управління ним. Отже, в матеріалах даної цивільної справи відсутні будь-які докази на підтвердження повноважень відповідача щодо управління житловим фондом міста, до складу якого входить спірна квартира. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що належним відповідачем у даній справі має виступати саме Херсонська міська рада, як розпорядник державного житлового фонду, а не її виконавчий орган. Відповідно до п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Таким чином, враховуючи визначений позивачами склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, а нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed