Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист. У позові посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2006, який було розірвано заочним рішенням Карлівського районного суду від 23.11.2011. У шлюбі спільно вони не проживали, але під час перебування у шлюбі, у відповідачки народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Оскільки дитина народилася під час шлюбу, її батьком було записано позивача. Рішенням Карлівського районного суду від 02.06.2015 з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 05.02.2015. Виконавчий лист, виданий на підставі даного рішення, було направлено на виконання до ВДВС Білозерського РУЮ у Херсонській області. Але дитина, на яку позивач платить аліменти, не є його дочкою, тому позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на її утримання. Позивач до суду не з`явився, але надав заяву, у якій підтримав вимоги позову, справу просив розглядати без його участі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за її відсутності від відповідача до суду не надходило. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не з`явився, причина неявки не відома, про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Карлівського районного суду від 02.06.2015 з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 05.02.2015. (а.с.7). На підставі даного рішення суду, було видано виконавчий лист (а.с.10). Постановою від 17.07.2015 було відкрито виконавче провадження (а.с.11). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьком записано [PERSON] ( а.с.8). Відповідно до ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач посилається на ту обставину, що [PERSON] не є його дочкою, вона народилася у відповідача під час перебування у шлюбі з позивачем. На підтвердження зазначеного, надає суду нотаріально засвідчену заяву відповідача, у якій [PERSON] зазначає, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] спільних дітей не мають, але має дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] . Дає згоду про знаття з книги реєстру відомостей про батька її дочки [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У ч.2 даної статті зазначено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Суд не вважає нотаріально засвідчену заяву відповідачки, належним і допустимим доказом, що підтверджує ту обставину, що позивач не являється батьком дитини на утримання якої з нього стягнуто аліменти. Беручи до уваги зазначене вище, суд вважає, що позивачем у суді не доведено наявність істотних обставин, для припинення стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] , тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed