Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначаючи в обґрунтування своїх позовних наступне. Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 02.10.2012 року з ДП «Ілліч-Рибак» на його користь стягнуто 20, 96 грн. - компенсації витрат частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати; 3451, 44 грн. - індексації заробітної плати; 54572, 10 грн. - середнього заробітку за час затримки розрахунку; 1200 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягало негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Ухвалою Новоазовського районного суду Донецької області від 12.10.2010 року суд роз'яснив, що розмір платежу, який підлягає негайному виконанню складає 2372,64 грн. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 20.08.2013 року вказане рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 02.10.2012 змінено в частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме стягнуто з ДП «Іллічь-Рибак» 3890,99 грн. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, яке підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць, залишено без змін. Зазначене рішення апеляційного суду набрало чинності з моменту його проголошення, тобто 20.08.2013 року. Таким чином, станом на 20.08.2013 року згідно судових рішень, які набрали чинності, заборгованість ДП «Ілліч-Рибак» по заробітної плати перед ним, позивачем, скала 7363,39 грн., з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають вирахуванню при виплаті заробітної плати. 20.08.2013 року відповідачу було відомо, що при його, позивача, звільненні йому не було виплачено належні грошові кошти, але відповідач не звертав на це увагу. На протязі всього часу відповідач продовжує не виплачувати грошові кошти, а тому на його, позивачу, думку повинен на підставі ст. 116, 117 КЗпП України виплатити йому середній заробіток за весь час несплати по день фактичного розрахунку. Також зазначив, що несвоєчасне призведений з ним розрахунок належних йому коштів завдав йому моральної шкоди, бо він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, мав певні матеріальні труднощі, у зв'язку з чим відчував незручності. Розмір спричиненої йому моральної шкоди оцінює в 5000 гривень. На підставі ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України просив стягнути з ДП «Ілліч-Рибак» на його користь 24697 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 29697 грн.; звернути стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Заявою про збільшення позовних вимог від 07.08.2014 року (а.с. 43) позивач просив стягнути з відповідача на його користь 27608, 89 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього з урахуванням стягнення моральної шкоди стягнути 32608, 89 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольни. При цьому також пояснив, що на теперішній час він отримав від відповідача лише 1200 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 6003,40 гривень замість належних йому для виплати 6033, 57 гривень. Отже невиплачені залишились 30,17 гривень. Так, відповідач дійсно перерахував на рахунок органу державної виконавчої служби 6033, 17 гривень, які в наступному ВДВС Новоазовського РУЮ перерахувало на його, позивача, рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України», відкритий ним для цього 18.11.2013 року. Проте, зазначені 30,17 грн. він, позивач, змушений був сплатити на користь вказаної банківської установи за розрахункове - касове обслуговування. Але, на його думку, вказану суму повинен був сплати за нього відповідач, як це він робить за своїх працівників. Хоча він, позивач, на час проведення виплат вже й не був працівником відповідача, але належні йому для виплати суми по своїй суті є заборгованістю із заробітної плати, а тому відповідно розрахункове - касове обслуговування повинно було здійснено за рахунок відповідача. Крім того, відповідно до рішення суду розмір платежу, який підлягає негайному виконанню, складає 2372,64 грн., але вказана сума не була йому негайно виплачена. З зазначених підстав просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Танача Ю. А. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, пояснивши при цьому наступне. 12.11.2013 року позивач звернувся до ВДІВС Новоазовського РУЮ із заявами про примусове виконання вказаних судових рішень. Постановою державного виконавця від 12.11.2013 року (виконавчі провадження № 40698448 та № 40699017) були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду та надано відповідачу триденний строк з моменту отримання постанови на добровільне виконання рішення. Вказані постанови про відкриття виконавчого провадження отриманні відповідачем 12.11.2013 року. Відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» платіжними дорученнями від 13.11.2013 року відповідач сплатив відповідно до рішення суду суми, належні для сплати позивачу на реквізити ВДВС Новоазовського РУЮ, бо позивачем не було надано відповідачу свої реквізити для перерахування належних сум йому особисто. Також були сплачені податки та інші обов'язкові платежі. Таким чином вважає, що позивачем помилково зроблено висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку, не враховано відсутність вини відповідача у неотриманні позивачем коштів за рішенням суду, оскільки з боку відповідача були виконанні всі покладені на нього обов'язки щодо його виконання. Також зазначила, що на теперішній час позивач не є працівником ДП «Ілліч - рибак», а тому законних підстав для оплати комісії банку, як це відповідач робить відносно своїх співробітників при нарахуванні заробітної плати, у відповідача в даному випадку нема. Крім того вважає, що після постановлення рішення суду, яким вирішено трудовий спір, між сторонами виникли відносини з приводу примусового виконання рішення суду, а не трудові правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. Суд, вислухавши в судовому засіданні позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 02.10.2012 року були частково задоволенні позовні вимоги [PERSON] до ДП «Ілліч-Рибак» ПАТ «ММК ім. Ілліча» про стягнення компенсації, індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, матеріальної допомоги до відпустки, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії. Вказаним рішенням суду з ДП «Ілліч - Рибак» на користь [PERSON] стягнуто компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 20, 96 гривень, заборгованість по індексації заробітної плати у розмірі 3451, 44 гривні, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 54572, 10 гривень, а всього стягнуто 58044, 50 гривень. Стягнуто з ДП «Іллі - Рибак» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 1200 гривень (а.с. 5-7). Рішенням апеляційного суду Донецької області від 20.08.2013 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, загальної суми стягнення заробітної пати та судових витрат змінено. Стягнуто з ДП «Іллі - Рибак» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3890,99 гривень, а всього стягнуто на користь [PERSON] 7363,39 гривень з вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, які підлягають вирахуванню при виплаті заробітної плати. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення сум компенсації, індексації заробітної плати та моральної шкоди залишено без змін (а.с.9-12). 12.11.2013 року постановою державного виконавця ВДВС Новоазовського РУЮ відкрито виконавче провадження № 40699017 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0535/211 від 04.09.2013 року про стягнення з ДП «Ілліч - Рибак» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 1200 гривень (а.с. 19). 12.11.2013 року постановою державного виконавця ВДВС Новоазовського РУЮ відкрито виконавче провадження № 40698448 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0535/211 від 04.09.2013 року про стягнення з ДП «Ілліч - Рибак» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільенні в сумі 3890, 99 гривень, а всього стягнути загальну суму заробітної плати в розмірі 7363, 39 гривень з вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, які підлягають вирахуванню при виплаті заробітної плати (а.с. 21). З розрахунку сум податків та обов'язкових платежів, які підлягають вирахуванню при виплаті заробітної плати, проведеного ДП «Ілліч - Рибак», вбачається, що сума для виплати [PERSON] становить 6033, 57 гривень (а.с. 22). Розмір вказаної суми не оспорювався та визнаний сторонами в судовому засіданні. З копії платіжних доручень № 1832793961 та № 183279362 від 13.11.2013 року вбачається, що ДП «Іллі - Рибак» перерахувало на депозитний рахунок ВДВС Новоазовського РУЮ суму заборгованості на користь [PERSON] у розмірі 6033,57 гривень та 1200 гривень відповідно (а.с. 25, 27). Судом також встановлено, що 09.12.2013 року державним виконавцем ВДВС Новоазовського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 40698448 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0535/211 від 04.09.2013 року про стягнення з ДП «Ілліч - Рибак» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільенні в сумі 3890, 99 гривень, а всього стягнути загальну суму заробітної плати в розмірі 7363, 39 гривень з вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, які підлягають вирахуванню при виплаті заробітної плати (а.с. 44). 05.03.2014 року державним виконавцем ВДВС Новоазовського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 40699017 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0535/211 від 04.09.2013 року про стягнення з ДП «Ілліч - Рибак» на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 1200 гривень (а.с. 45). Відповідно до положень ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадян або, видається один виконавчий лист. Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого листа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Тобто, після винесення рішення суду між сторонами виникають правовідносини щодо виконання рішення суду, а не трудові правовідносини, які регулюються ст.ст. 116, 117 КзПП України. З зазначених підстав суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди не ґрунтуються на вимогах закону, тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо посилань позивача на те, що при виплаті належних йому сум відповідач зобов'язаний був врахувати витрати на розрахункове - касове обслуговування банку та повинен був за власний кошт провести такий розрахунок, то це, на думку суду також не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Крім того, грошові суми, стягнуті з відповідача, відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» були перерахуванні останнім на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, бо як було встановлено під час розгляду справи позивач відкрив поточний рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України» лише 18.11.2013 року, тобто вже після перерахування відповідачем належних йому для виплати сум на відповідний рахунок органу держаної виконавчої служби.

Outcome: dismissed