Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 21.12.2007 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2501/1207/71-470, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 50000 дол. США, а відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, виплачувати проценти, повертати кредит, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до договору факторингу, укладеного між позивачем та ПАТ «Сведбанк» до позивача перейшли права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Вказував на те, що відповідач належним чином не виконує своїх зобов'язань, у зв'язку з чим у нього станом на 11.11.2013 року існує заборгованість в розмірі 56550,69 дол. США (яка за курсом НБУ станом на день розрахунку становить 508560,36 грн.) та складається з наступного: 34048,25 дол. США (272147,66 грн.) - заборгованість по основній сумі кредиту; 2440,27 (19505,08 грн.) дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 20062,17 дол. США (160356,92 грн.) - пеня. Відповідач повідомлявся про наявність у нього вказаної суми заборгованості та про необхідність її погасити, проте на вказані повідомлення належним чином не відреагував. У зв'язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. В подальшому представником позивача було долучено до матеріалів справи копію рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.03.2012 року, відповідно до якого з відповідача на користь ПАТ «Сведбанк» було стягнуто заборгованість за вище вказаним кредитним договором у сумі 576853 грн. та судові витрати по справі, у зв'язку з чим представником позивача були надані додаткові пояснення, в яких зазначав, що відповідачем було погашено тіло кредиту та при розрахунку ціни позову не було враховано погашення відповідачем заборгованості відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.03.2012 року, а тому станом на момент розгляду даної справи заборгованість відповідача становить 2440,27 дол. США, що відповідно до офіційного курсу валют становить 22538 грн. - заборгованість по відсотках та 20062,27 дол. США (185292 грн.) - пеня за неналежне виконання зобов'язань. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання незважаючи на те, що двічі належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили і не подали заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УМВС України в Чернівецькій області [PERSON] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] . Саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідачів, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (ПАТ «Сведбанк») та відповідачем було укладено кредитний договір №2501/1207/71-470, в подальшому до вказаного договору було укладено договір про винесення змін від 09.10.2009 року та відповідно до умов вказаних договорів банк надав відповідачу кредит в сумі 50000 дол. США, а відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, виплачувати проценти, повертати кредит, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а/с 7, 13). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за вище вказаним кредитним договором, у зв'язку з чим у нього утворилась значна заборгованість. Так, відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором №2501/1207/1-470 від 21.12.2007 року станом на 19.11.2013 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 56550,69 дол. США (яка за курсом НБУ станом на день розрахунку становить 508560,36 грн.) та складається з наступного: 34048,25 дол. США (272147,66 грн.) - заборгованість по основній сумі кредиту; 2440,27 (19505,08 грн.) дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 20062,17 дол. США (160356,92 грн.) - пеня (а/с 26). Пороте рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.03.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором, яка станом на 20.01.2012 року становила 62813 дол. США - 576853 грн. з яких заборгованість по тілу кредиту в сумі 47172, 45 дол. США. Про наявність заборгованості та необхідності виконання договірних зобов'язань позивач повідомляв відповідача, про що свідчить досудова вимога на адресу відповідача датована 15.11.2013 року (а/с 30). Відповідно до додаткових пояснень представника позивача, відповідач 08.05.2012 року відповідач в добровільному порядку частково погасив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 30590 дол. США, зарахування яких відбулось шляхом погашення всіх нарахованих відсотків до 08.05.2012 року та часткового погашення тіла кредиту, при цьому зарахування коштів в рахунок погашення пені не відбулось. Таким чином, станом на день розгляду справи у відповідача залишилась заборгованість в розмірі 2440,27 дол. США - відсотки за користування кредитом та 20062,17 дол. США - пеня, що в загальній сумі відповідно до офіційного курсу валют станом на 11.03.2014 року становить 207830 грн. (а/с 71). Судом встановлено, що на момент розгляду справи судом відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань повинен нести в повному об'ємі відповідач. Відповідно до договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк» та позивачем до позивача перейшло право вимоги по кредитних договорах, укладених між ПАТ Сведбанк та фізичними особами (а/с 21). Окрім того, перехід права вимоги до позивача за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] підтверджується також витягом з реєстру заборгованостей боржників (а/с 25). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Проте слід переконатись, що у банку наявна генеральна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку. Стаття 533 ЦК України передбачає, що у разі, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як роз'яснено у п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до офіційного курсу валют, встановленого станом на 11.03.2014 року офіційний курс української гривні по відношенню до долара США становить 923,59 грн. за 100 дол. США. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial