Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що за укладеного договору позики він передав [PERSON] кошти в сумі 239790,00 (двісті тридцять дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) гривень 00 копійок, що еквівалентно 30000,00 (тридцять тисяч) доларів США відповідно курсу валют НБУ станом на 31.01.2013 року. При підписанні договору позики від 31.01.2013 року, дружиною позичальника [PERSON] було надано письмову заяву про згоду подружжя на укладення договору позики. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником [PERSON] була надана розписка про отримання позики від 31.01.2013 року. Відповідно до Свідоцтва про смерть від 13 вересня 2013 року [PERSON] помер [INFO]. На підтвердження своїх доводів, щодо позовних вимог позивач стверджує, що особисто зустрівся з відповідачем та 17 лютого 2014 року та отримав розписку, якою [PERSON] підтвердила, що нею особисто буде повернуто позику в гривнях, отриману покійним чоловіком [PERSON], шляхом передачі готівки при підписанні розписки про повернення позики до «30» березня 2014 року. Починаючи з квітня 2014 року постійно в усній формі вимагав повернення боргу та 04 червня 2014 року направив відповідачу вимогу про сплату боргу від 03.06.2014 року, але відповідачка не виконувала взяті на себе зобов'язання. До теперішнього часу відповідачка борг не повернула, чим взяті на себе зобов'язання не виконала. Крім того стверджує, що [PERSON] зобов'язана сплатити на його користь станом на 27 червня 2014 року суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 381334,69 грн та три процента річних від простроченої суми за 88 дні прострочення 2572,29 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в ній. В судове засідання відповідачка не з'явилася. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, також у даній заяві вказує, що позовні вимоги визнає /а.с.24/. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 31.01.2013 року договору позики позивач передав [PERSON] кошти в сумі 239790,00 (двісті тридцять дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) гривень 00 копійок, що еквівалентно 30000,00 (тридцять тисяч) доларів США відповідно курсу валют НБУ станом на 31.01.2013 року./а.с. 6,10/. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При підписанні договору позики від 31.01.2013 року дружиною [PERSON] [PERSON] було надано письмову заяву про згоду подружжя на укладення договору позики. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником [PERSON] була надана розписка про отримання позики від 31.01.2013 року./а.с.5,9/. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, беручи до уваги викладене, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved