Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 49000 грн. заборгованості по оплаті за придбану квартиру, 3 % річник у розмірі 192,79 грн., 147 грн. інфляційних втрат та судові витрати. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що 31.03.2020 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договорі купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Бежаном А.В. (реєст. № 878), за умовами якого відповідач придбав у позивача та інших продавців квартиру [ADDRESS] у розмірі 1267200,00 грн, та зобов`язався доплатити позивачеві 49000,00 грн. в термін до 30 квітня 2020 року, однак своїх зобов`язання порушив та не виплатив вказану суму, що змушує [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30 червня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 03 листопада 2020 року. 03 листопада 2020 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи перенесено на 02 лютого 2021 року. 02 лютого 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 07 квітня 2021 року за заявою відповідача, для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. 06 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що 18 грудня 2020 року [PERSON] виплатив на користь позивача 12250,00 грн., а відтак, сума боргу зменшилась. У судовому засіданні 07 квітня 2021 року відповідач позовні вимоги в сумі решти боргу визнав, позивач надав заяву, якою просив провести судове засідання за його відсутності, позов підтримав. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення відповідача, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за Договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Бежаном А.В. (реєст. № 878), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартир квартиру [ADDRESS] . Згідно п.3 Договору покупець сплатив продавцям вартість квартири у розмірі 1267200 грн., а решту - 49000,00 грн. зобов`язався сплатити [PERSON] в термін до 30.04.2020 року. 18.11.2020 року [PERSON] сплатив [PERSON] 12250,00 грн., що підтверджено заявою, яка посвідчена приватним нотаріусом ОМНО Бежаном А.В. (реєстр. № 2677). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1-3 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у зв`язку з невиконанням взятих на себе відповідачем зобов`язань, з останнього підлягають стягненню на користь позивача 36500 грн. коштів, решти заборгованості оплати за придбану по вказаному договору квартиру, не сплата яких не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Позивач посилається на те, що з відповідача має бути стягнуто також 3% річних в сумі 192,79 грн., яка враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем визначається судом в розмірі 141,00 грн. Решта вимог щодо стягнення інфляційних втрат, позивачем не обґрунтована, а тому суд не знаходить підстав для їх задоволення. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до змісту ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що за подання даного позову Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., що підтверджується матеріалами справи та які суд вважає за можливе стягнути з відповідача, з врахуванням того, що така сума є мінімальним розміром судового збору за майнові позовні вимоги. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У постанові Верховного Суду від 9 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги необхідно надати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення ним витрат на правничу допомогу, співмірний розмір якої, з врахуванням характеристик даної справи, складає 2700 грн.

Outcome: partial