Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Під час розгляду справи уточнивши останній, остаточно зазначив, що в жовтні 2013 року, [PERSON],, керуючи автомобілем ВАЗ 21093, допустив порушення правил дорожнього руху та скоїв зіткнення з належним йому автомобілем Деу Ланос д/н [NUMBER]. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту останнього згідно висновку №1530 експертного дослідження становить 15569 грн. 66 коп. Вина [PERSON] в порушенні правил дорожнього руху встановлена та підтверджена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська. 07.10.2013 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна» було подано заяву про настання страхового випадку. Аварійним комісаром Бугою А.П. складено акт огляду транспортного засобу. Фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 18299 грн. 82 коп. Таким чином, страхова компанія повинна сплатити йому вартість заподіяних збитків згідно висновку №1530 експертного дослідження, а різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Крім того, внаслідок протиправних дій та поведінки відповідача у вигляді недотримання правил дорожнього руху, пошкодження належного йому майна, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях в зв'язку з пошкодженням автомобіля та відомою відповідача оплатити його ремонт, неможливістю користуватись автомобілем, що створило значені складнощі із поїздками. В зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на його користь оцінену експертом шкоду в сумі 15569 грн. 66 коп., стягнути з відповідача [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою в сумі 2730 грн. 16 коп., а також стягнути з відповідачів на його користь компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 4000 грн. - по 2000 грн. з кожного з відповідачів. В судовому засіданні позивач зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», в судове засідання повторно не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17.12.2014 року просив суд оголосити перерву для ознайомлення з матеріалами справи. В наступне судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини своєї неявки. З урахуванням зазначеного, думки позивач та положень ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності не з'явившихся відповідачів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04.10.2013 року о 08-55 г. на вул.Набережній Леніна в м.Дніпропетровську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21093 д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Деу Ланос д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2013 року, що набрала чинності, [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди 04.10.2013 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 420 грн. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 04.10.2013 року, внаслідок якої було завдано механічні пошкодження автомобілю Деу Ланос д/н [NUMBER], власником якого є позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Факт отримання автомобілем Деу Ланос д/н [NUMBER] механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04.10.2013 року, окрім обставин, встановлених постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2013 року, підтверджується довідкою ДАІ та висновком експертного автотоварознавчого дослідження №1530 від 24.10.2013 року, складеного експертом Крутінь В.І. Так, згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Деу Ланос д/н [NUMBER], визначена в розмірі 13927 грн. 44 коп. Згідно наданої позивачем калькуляції вартості виконаних робіт від 11.10.2013 року ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» вартість відновлювального ремонту автомобіля Деу Ланос д/н [NUMBER] становить 18299 грн. 82 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна». Як встановлено судом, після звернення позивача до суду Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» на рахунок позивача було перераховано оплату страхового відшкодування в сумі 13125 грн. 14 коп. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.п.22.1-22.2 ст.22 закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В своєму позові позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на його користь оцінену згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1530 від 24.10.2013 року, складеного експертом Крутінь В.І., матеріальну шкоду в сумі 15569 грн. 66 коп. Разом з тим, згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, визначена в сумі 13927 грн. 44 коп. Як зазначив позивач та вбачається з матеріалів справи, страховою компанією у відповідності до п.п.34.2,34.4. ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направлялвся аварійний комісар для огляду транспортного засобу та визначення розміру збитків, за наслідками цього було складено відповідний акт №2013-10-04/002, на підставі якого 24.04.2014 року страховою компанією на картковий рахунок позивача було перераховано кошти в сумі 13125 грн. 14 коп. згідно акту №2013-10-04/002. Таким чином, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди. А тому, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» є безпідставними та задоволенню не підлягають, а обов'язок щодо виплати різниці між розміром фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу та розміром виплаченого страхового відшкодування (18299 грн. 82 коп. - 13125 грн. 14 коп. = 5174 грн. 68 коп.) у відповідності до ст.1194 ЦК України покладається на відповідача [PERSON] В своєму позові позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою в сумі 2730 грн. 16 коп. Тому, розглядаючи у відповідності до ст.11 ЦПК України справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2730 грн. 16 коп. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які він зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна; додатковому емоційному навантаженні та необхідності витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків; неможливості користуватись належним йому транспортним засобом через його пошкодження, понесенні незапланованих матеріальних витрат, що завдавало йому незручності у повсякденному житті, необхідність вишукування додаткового часу і додаткових зусиль для організації свого життя. В своєму позові позивач просив стягнути завдану моральну шкоду з обох відповідачів, оцінивши її в сумі 4000 грн. Разом з тим, відповідно до п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком підлягає відшкодуванню моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, не передбачено та останнім встановлено відповідальність у вигляді сплати страховиком пені. Оскільки позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, з посиланням фактично на підстави, визначені у п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, остання, з урахуванням зазначених вище положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON], як особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особи. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши на його користь з відповідача [PERSON] у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 500 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід стягнути 2730 грн. 16 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., а всього 3230 грн. 16 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial