Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідачки про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 вересня 2013 року між ним та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу садиби, що розташована в [ADDRESS], до складу якої входить земельна ділянка площею 0,56 га., та розташованих на ній наступних побудов: житловий будинок позначений на плані під літ. «А», веранда під літ. «а», літня кухня під літ. «Б», сіни під літ. «б», сарай під літ. «В», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Е», гараж під літ. «Г», вбиральня під літ. «Ж», погріб під літ. «п/г», огорожа під літ. «№1-2». Сторони узгодили між собою всі істотні умови договору, визначили ціну, порядок проведення розрахунку та нотаріальне посвідчення договору. Того ж дня позивач передав відповідачці кошти в розмірі 8000 гривень, а вона у свою чергу передала йому правовстановлюючі документи на садибу та ключі від будинку. Провести державну реєстрацію договору купівлі-продажу садиби сторони домовились у строк до 21 жовтня 2013 року, але незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідачки з приводу нотаріального посвідчення даного договору, остання ухиляється від виконання зобов'язання та всіляко уникає позивача. Тому позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу садиби, що розташована в [ADDRESS], укладений між ним та відповідачкою 21 вересня 2013 року та визнати за ним право власності на дану садибу. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але надали заяви в яких просять розгляд справи провести в їх відсутності, позивач свої вимоги підтримує, а відповідачка їх визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. 15, 16, 182, 220, 317, 325, 328, 334, 392, 638, 655, 657 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що дійсно мав місце факт продажу [PERSON] належної їй на праві власності садиби, яка розташована в [ADDRESS], [PERSON], що стверджується розпискою про отримання коштів за продане вищевказане господарство, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 5). Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними побудовами, що розташовані в [ADDRESS], підтверджується договором купівлі-продажу, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічним паспортом на житлове приміщення, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 6-11). З державного акта про право власності на землю Серії ІІ-СМ № 044032, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 12), вбачається, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради від 22 грудня 1993 року № 352 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,56 га., що розташована на території Лебединської міської ради по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. З технічного паспорта на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], вбачається, що до складу будівель і споруд садиби входить житловий будинок позначений на плані під літ. «А», веранда під літ. «а», літня кухня під літ. «Б», сіни під літ. «б», сарай під літ. «В», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Е», гараж під літ. «Г», вбиральня під літ. «Ж», погріб під літ. «п/г», огорожа під літ. «№1-2». Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов'язується передати майно ( товар ) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу садиби не був належним чином оформлений у відповідності із вимогами ст. 657 ЦК України, оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятого на себе зобов'язання щодо нотаріального оформлення даного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що між позивачем та відповідачкою фактично був укладений договір купівлі-продажу садиби, так як позивач оплатив її вартість, а відповідачка прийняла кошти. У свою чергу відповідачка передала ключі від будинку та документи на нього, а позивач прийняв їх. Згідно зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Суд вважає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності на садибу позивач набув на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочину і маються підстави для визнання за ним цього права. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, визнані відповідачем і такі, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved