Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору б/н від 05.09.2013 р., останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, та був проінформованим про умови кредитування. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконував, станом на 30.06.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 35135,68 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи судом повідомлений належно. В пункті 3 прохальної частини позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення у справі, причину неявки не повідомив, заперечень не надав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 05.09.2013 р. між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом прямої і безумовної згоди позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір, що підписується підписом у заяві (а.с. 6, 8-32). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач на даний час ухиляється від виконання свої обов'язків за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.09.2013 р. станом на 30.06.2017 р. за відповідачем значиться заборгованість за кредитом - 2499,62 грн., заборгованість за процентами - 27149,21 грн., комісія - 3337,53 грн., судові штрафи - 2149,32 грн., а всього заборгованість [PERSON] складає 35135,68 грн. (а.с. 3-5). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені) (ст. 611 ЦК України). На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частка) в сумі 500,00грн., то, заявивши вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафу за невиконання умов договору банк застосував подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Застосування до відповідача подвійної відповідальності суперечить вимогам ч.1ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а отже вимога про стягнення неустойки в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягає. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі №6-2003цс15, і відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. Тому вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частка) в сумі 500,00грн. задоволенню не підлягають. Таким чином сума, яка повинна бути стягнена з відповідача на користь позивача, становить 34635 грн. 68 коп., з яких заборгованість за кредитом - 2499 грн. 62 коп., заборгованість за відсотками - 27149 грн. 21 коп., комісія - 3337 грн. 53 коп., штраф: 1649 грн. 32 коп. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial