Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, у якій просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00259 від 17.06.2016р., укладений між [PERSON] та ТОВ «СОУЛ-УКРАІНА»; стягнути з ТОВ «СОУЛ-УКРАІНА» на користь [PERSON] платіж згідно договору № 00259 від 17.06.2016р. у розмірі 31 000 грн.; стягнути з ТОВ «СОУЛ-УКРАІНА» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, проте його представник звернувся до суду з заявою, в якій він просить розглядати без його присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 17.06.2016р. між [PERSON] та ТОВ «СОУЛ-УКРАЇНА» укладено договір фінансового лізингу № 00259 з додатком №1 «Специфікація» (далі - Договір фінансового лізингу), за умовами якого ТОВ «СОУЛ-Україна» зобов'язалося придбати в свою власність предмет лізингу автомобіль Nissan Juke, 1,6, AT XE, передній привід, та передати цей автомобіль у користування позивача. Останній зобов'язався сплачувати передбачені договором періодичні лізингові платежі. Умовами договору встановлено право [PERSON] отримати автомобіль у власність після повної сплати його вартості та інших витрат. Відповідно до квитанції від 17.06.2016р. № 0.0.570021468.1 позивачем було здійснено перший платіж за Договором фінансового лізингу у розмірі 31000,00 грн. Умовами договору фінансового лізингу визначено вартість предмета лізингу на момент його укладення у 310 000 грн. без податку на додану вартість. 21.09.2016р. та 28.12.2016р. [PERSON] звернувся до ТОВ «СОУЛ-УКРАЇНА» з письмовими вимогами про розірвання договору та повернення сплачених ним 31 000 грн., проте доказів надання відповіді на цю вимогу суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строку лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. За змістом ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Норми ч. 1 ст. 220 ЦК України передбачають нікчемність договору у разі недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення. Всупереч викладеним вимогам оскаржуваний Договір фінансового лізингу не було посвідчено нотаріально, що є підставою для його недійсності. Крім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. За правилами п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності як надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Частина 1 ст. 227 ЦК України передбачає, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. З огляду на ненадання суду доказів наявності ліцензії у відповідача на господарську діяльність з надання фінансових послуг суд доходить висновку, що Договір фінансового лізингу був укладений без відповідної ліцензії, що є підставою для його недійсності. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Відповідно до розділу «Визначення термінів» Договору фінансового лізингу перший платіж - платіж, що складається з Платежу за оформлення договору, та Авансового платежу, які сплачуються у відповідності до умов договору; платіж за оформлення договору - першочерговий одноразовий платіж, розмір якого погоджений між сторонами та який входить до складу Першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на розрахунковий рахунок Лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою, перевіркою, розглядом документів та укладанням Договору, а також за здійснення необхідних дій Лізингодавця, які пов'язані з передачею Предмета лізингу Лізингоодержувачу, незалежно від назви призначення платежу у квитанції про сплату. Розмір Платежу за оформлення договору становить 10 відсотків від Погодженої вартості Предмета лізингу. Авансовий платіж - це обов'язковий платіж, що складає частину від погодженої вартості Предмета лізингу, розмір якого погоджено сторонами та визначено у даному договорі, який сплачується Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця на умовах Договору до моменту купівлі Предмета лізингу Лізингодавцем. Водночас, розмір Авансового платежу, який сторони мали погодити у п. 9.1 Договору фінансового лізингу, так і залишився неузгодженим, а за змістом п. 12.1 цього Договору Платіж за оформлення договору може бути повернуто Лізингоодержувачу лише у розмірі 20% та лише за умови подання заяви про розірвання договору протягом 3 днів з моменту підписання договору. За таких обставин суд доходить висновку, що вказані умови Договору фінансового лізингу є несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З огляду на викладене суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання недійсним Договору фінансового лізингу та стягнення з ТОВ «СОУЛ-УКРАІНА» на користь [PERSON] 31 000 грн., сплачених на виконання вказаного договору. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2017р. у справі № 567/752/16-ц. Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині вимоги про стягнення з ТОВ «СОУЛ-УКРАІНА» на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., оскільки позовна заява не містить пояснень щодо того, у чому саме полягає така шкода, а також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту її заподіяння. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial