Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що рішеннями Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2010 року по справі №2а-2017/10, від 07.07.2011 року по справі №2а-2067/11 та від 31.10.2011 року по справі №2а-3091/11 було частково задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплати пенсії. Вказані рішення набрали законної сили та до теперішнього часу відповідачем не виконані. 12.10.2013 року [PERSON] помер та він (позивач), як спадкоємець останнього, 22.05.2014 року на адресу Європейського суду з прав людини направив заяву про підтримання поданої [PERSON] до вказаного суду заяви. В серпні 2014 року з Європейського суду з прав людини на його адресу надійшли зауваження Уряду України щодо прийнятності заяви по справі «[PERSON] проти України, до яких було надано копії довідок Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська від 30.04.2014 року за №3473/06/12 та №3474/06/12 з яких вбачалось, що [PERSON] отримав надбавку до пенсії за період з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року (загальна сума становить 301 грн. 75 коп.) та з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року (загальна сума становить 96 грн. 39 коп.). З метою зясування факту отримання [PERSON] вказаних коштів він звертався з відповідними запитами до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Укрпошти. Проте, з наданих відповідей та документів не вбачається будь-яких виплат пенсії [PERSON] відповідно до судових рішень. В звязку з цим, позивач просив суд визнати недостовірною інформацію, повідомлену Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська в довідках від 30.04.2014 року за №3473/06/12 та №3474/06/12 щодо отримання [PERSON] 301,75 грн. та 96,39 грн., як надбавки до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року та з 25.11.2011 року по 22.07.2011 року та, викладену в зауваженнях Уряду України до Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви по справі «[PERSON] проти України». В наданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю, посилаючись на те, що зазначені в довідках суми були нараховані та виплачені [PERSON] за життя, що підтверджується відповідними доказами та про що позивачу неодноразово надавались відповіді. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За вказаних обставин, враховуючи подану представником позивача в порядку ст.158 ЦПК України заяву, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2010 року у справі №2а-2017/10 було частково задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.07.2011 року у справі №2а-2067/11 було частково задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 25.11.2010 року по 22.05.2011 року. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31.10.2011 року у справі №2а-3091/11 було частково задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячну доплату до пенсії як «дитині війни» відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року. Вказані судові рішення на момент розгляду справи набрали законної сили. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та його спадкоємцем, що прийняв спадщину. 22.05.2014 року на адресу Європейського суду з прав людини [PERSON] було направлено заяву про підтримання поданої [PERSON] до вказаного суду заяви. В серпні 2014 року з Європейського суду з прав людини на адресу позивача надійшли зауваження Уряду України щодо прийнятності заяви по справі «[PERSON] проти України, до яких було надано копії довідок Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська від 30.04.2014 року за №3473/06/12 та №3474/06/12, в яких зазначено, що [PERSON] отримав надбавку до пенсії за період з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року (загальна сума становить 301 грн. 75 коп.) та з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року (загальна сума становить 96 грн. 39 коп.). В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з метою зясування факту отримання [PERSON] вказаних коштів він звертався з відповідними запитами до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Укрпошти. Проте, з наданих відповідей та документів підтвердження факту здійснення виплати сум, зазначених в довідках від 30.04.2014 року, не вбачається. В звязку з цим, посилаючись в обґрунтування правових підстав предявленого позову на ст.ст.276,277 ЦК України, позивач просив суд визнати недостовірною інформацію, повідомлену Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська в довідках від 30.04.2014 року за №3473/06/12 та №3474/06/12 щодо отримання [PERSON] 301,75 грн. та 96,39 грн., як надбавки до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року та з 25.11.2011 року по 22.07.2011 року та, викладену в зауваженнях Уряду України до Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви по справі «[PERSON] проти України». Згідно ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст.16 ЦК України. Статтею 276 ЦК України встановлено, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний (ч.5 ст.277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч.7 ст.277 ЦК України). Таким чином, норми ст.ст.276,277 ЦК України, на які позивач посилається в обґрунтування правових підстав предявленого позову, регулюють питання захисту особистих немайнових прав особи, порушених внаслідок поширення щодо неї або членів її сімї недостовірної інформації. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Згідно ч.1 ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Відповідно до ч.1 ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Як вбачається з предявленого [PERSON] позову, в останньому фактично ставиться питання не про захист немайнових прав в розмінні ст.270 ЦК України, а про визнання недостовірної інформації про нарахування та виплати батьку позивача за життя присуджених за рішеннями суду сум пенсії, яка викладена відповідачем в довідках, що надавались в якості доказів до зауважень Уряду України під час розгляду справи Європейським судом з прав людини щодо прийнятності заяви по справі «[PERSON] проти України». Таким чином, вказані довідки підлягають дослідженню на предмет їх належності та допустимості, оцінці в сукупності з іншими доказами судом під час розгляду справи в рамках якої їх предявлено стороною, а викладена в них інформація не є такою, що підлягає спростуванню в порядку передбаченому ст.ст.276,277 ЦК України. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що не ґрунтуються на законі та в їх задоволенні слід відмовити повністю. В звязку з відмовою в задоволенні позову, сплачений позивачем при подачі позову судовий збір слід віднести на користь держави. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed