Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи тим, що з [PERSON] перебував в близьких відносинах, а з осені 2015 року проживає з нею однією сім'єю. [PERSON] завагітніла та народила дитину, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Оскільки на час вагітності і народження дитини шлюб між [PERSON] і [PERSON] не було розірвано, то батьком дитини - [PERSON] [INFO], було записано [PERSON], який фактично не являється батьком дитини. Позивач визнає себе біологічним батьком дитини, народженої [PERSON] і дане не заперечує [PERSON], жодного відношення до дитини не має, а тому позивач просить суд визнати його батьком [PERSON] [INFO], внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, змінити прізвище та по батькові дитини . Позивач в судовому засіданні підтримав позов. Третя особа по справі позов підтримала. Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про розгляд справи повідомлений належно, направив суду лист де просять провести розгляд справи за відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі положень ч.ч.1,2 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON] [INFO], а батьком дитини записаний [PERSON]. Зазначене вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.5). Встановленим є те, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 06.11.2010 року по 02.02.2016 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02.022016 р. у справі № 357\\15792\\15-ц про розірвання шлюбу (а.с.6,7). Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Як було зазначено вище, дитині [PERSON] на час звернення позивача до суд з даним позовом було сім місяців, тобто строк звернення до суд з даним позовом [PERSON] не пропустив. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] та її малолітній син зареєстровані і проживають в [ADDRESS], а місце проживання відповідача зареєстроване за іншою адресою. Як передбачено ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А згідно ст.57 ЦПК України доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Під час розгляду справи в судовому засіданні третя особа [PERSON] ствердила, що батьком її сина є [PERSON] і про це було відомо її бувшому чоловіку [PERSON] Третя особа, [PERSON] не вводила в оману [PERSON], ніколи не повідомляла, що він є батьком її дитини, з грудня 2014 року не проживає однією сім'єю з [PERSON] та за його відсутності, вимушена була зареєструвати народження сина з неправдивими даними щодо батька дитини. Так, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02.02.2016 року у справі про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] зазначено , що підставою для розірвання шлюбу є те, що [PERSON] проживає з іншим чоловіком та чекає від нього дитину (а.с.7). При вирішенні спору судом також враховується та обставина, що реєстрація народження дитини була здійснена, лише, 31.05.2016 року, оскільки дитина [PERSON] був народжений в зареєстрованому шлюбі і чоловік матері дитини, який мав відмінне прізвище з матір'ю дитини, повинен був надати згоду на реєстрацію народження дитини, запис прізвища дитини, але ухилявся і зареєстрований шлюб між матір'ю дитини та [PERSON] на день народження дитини, був перешкодою для внесення запису про батька дитини згідно норм ст. 135 СК України, а тому органи ДРАЦС не мали змоги вчасно здійснити реєстрацію народження дитини, видати свідоцтво про народження. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно в суді було доведено факт батьківства [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] [INFO] Відповідачем не надано жодного заперечення чи доказу, який би спростовував такі висновки суду. Отже, з врахуванням всього наведеного вище, суд вважає за можливе визнати батьком сина [PERSON] позивача по справі, виключивши відомості про [PERSON], як батька хлопчика з актового запису про його народження, зобов'язати БЦ відділ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Позивач не ставив вимоги за ст..88 ЦПК України, залишив судові витрати за собою.

Outcome: approved