Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання, у звязку з продовженням навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до 30 червня 2020 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі є його батько, з якого за рішенням Приазовського районного суду від 05 березня 2008 року були стягнуті аліменти на його утримання до досягнення повноліття. На даний час йому виповнилося 18 років, та він продовжує навчання в ДНВЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» на денній формі навчання. Його мати [PERSON] перебуває на обліку як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, розмір якої не дозволяє їй в повній мірі задовольняти власні потреби. У звязку з навчанням, він не може особисто працювати, та в повному обсязі забезпечити всі потреби повязані з навчанням. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач у судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Третя особа\~ [PERSON]\~усудове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно копії свідоцтва про народження: [PERSON] / а.с. 5/, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. 15 вересня 2018 року [PERSON] виповнилося 18 років, що підтверджується копією паспорту /а.с. 4/. З 01 вересня 2016 року позивач навчається в ДНВЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 367 від 29 жовтня 2018 року /а.с. 11/. Строк навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наявність таких юридичних фактів як досягнення позивачем віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовження ним навчання встановлені в судовому засіданні. Доказів про неможливість надавати матеріальної допомоги своєму повнолітньому сину відповідачем суду не надано. Згідно ст.. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року.

Outcome: approved