Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. Матір дитини [PERSON] не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, проживає окремо від дітей. Відомості про батька у свідоцтві про народження дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. У липні 2016 року діти переїхали до свого біологічного батька [PERSON] та його матері [PERSON], та в вересні 2016 року [PERSON] визнав батьківство по відношенню до дівчат та зобов'язався займатися вихованням дітей та матеріально забезпечувати. Однак останній вихованням дітей не займається, дітей матеріально не утримує. Тому позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] А також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття на користь осіб, на утриманні яких будуть знаходитися діти. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Пахомова К.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ч.4 ст. 155 цього Кодексу відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO] /а.с. 10/, та [PERSON], [INFO] /а.с.11/, з 03 жовтня 2016 року перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах (ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків). До цього часу діти перебували на обліку в управлінні-службі у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпрі ради /а.с.15/. Матір дітей [PERSON], [INFO], не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, проживає окремо від дітей, матеріально доньок не утримує. Відомості про батька в свідоцтві про народження дітей були записані відповідно ч.1 ст. 135 СК України. В липні 2016 року діти переїхали проживати до біологічного батька [PERSON] та його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] 12 вересня 2016 року за сприянням співробітників управління-служби у справах дітей [PERSON] визнав батьківство по відношенню до дівчат, окрім того обіцяв займатися вихованням та матеріальним забезпеченням дітей. Однак своє відношення до дітей так і не змінив. [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] /а.с.16-17/, яка працює помічником вихователя та позитивно характеризується. [PERSON] з 01 вересня 2014 року відвідує ДНЗ № 134 та оплату за харчування здійснює [PERSON] Батьки декілька раз з'являлися у дитячому садку лише на свята, життям дитини в садку не цікавилися /а.с. 21/. [PERSON] дитячий садок не відвідує через хворобу. Батько дітей також не займається вихованням та утриманням дітей. Відповідно до інформації наданої Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей), а також притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України /а.с.13/. [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. Також Новокодацьким ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні [PERSON] відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст. 304 КК України /а.с. 12/. Відповідно до висновку Соборної районної у місті Дніпрі ради від 09 березня 2017 року № 47/05-38 виконком вважає за доцільне звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхніх доньок /а.с. 23-24/ Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Так, відповідачі не займаються вихованням дітей, не приймають участі у їх матеріальному утриманні, не забезпечують доньок необхідним харчуванням, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по їх вихованню, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, здоров'я, підготовку до самостійного життя, не проявляють до доньок батьківської турботи та не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для їх проживання. Суд приходить до висновку про доведеність факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню доньок і свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками, тому позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідає інтересам дітей та захистить його права. Окрім того, що відповідачі не приймають участі в утриманні дітей, вони не утримують матеріально своїх доньок, тому позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення аліментів. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню частково, а саме суд вважає можливим стягнути з відповідачів щомісячно аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/3 частини від усіх видів їхнього заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитись дитина, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 09 березня 2017 року. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial