Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], яка з малолітньою дитиною мешкала за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, [PERSON], [INFO], залишив родину, коли доньці було вісім місяців, проживає окремо, з родиною не спілкується, аліменти не сплачує, родинних відносин не підтримує. [PERSON] має також другу доньку, [PERSON]. Матір дитини зловживає алкогольними напоями та неналежно виконують свої батьківські обов'язки відносно малолітніх дітей. З 12.07.2016 року родина перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. У зв'язку з зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] на утримання дитини аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь фізичної особи, яка в подальшому буде виховувати дитину. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], не визнав, зазначив, що він забирає дитину до себе на вихідні дні, купує їй речі, цікавиться її життям та здоров'ям, тому просив у задоволенні позову відносно нього відмовити. Заборгованість по аліментам, яку він повинен платити на користь [PERSON], існує, проте, [PERSON] втратила паспорт, отримувати аліменти за переказами не може, зловживає спиртними напоями, з дитиною не проживає. Тому він надає посильну допомогу доньці особисто. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №165, складеного 18.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління у місті Херсоні, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до заяви [PERSON] від 21.07.2017 року, [PERSON], матір малолітньої [PERSON], 07.07.2017 року, отримавши допомогу на дітей залишила їх, та в черговий раз пішла з дому, внаслідок чого бабуся забрала дітей до свого помешкання. Згідно листа голови ОСББ «Ключ» №243 від 13.09.2017 року, [PERSON] зарекомендувала себе негативно. Вона недбало виконує свої батьківські обов'язки, зловживає алкогольними напоями та веде антисоціальний спосіб життя. За характеристикою наданою Херсонським відділом поліції ГУНП в Херсонській області від 21.09.2017 року №36/12518, громадянка [PERSON] зловживає спиртними напоями, підтримує зв'язок з особами, які ведуть асоціальний спосіб життя. Притягувалась до адміністративної відповідальності. Згідно довідки-характеристики Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, [PERSON] характеризується посередньо. Скарг та заяв на нього від сусідів не надходило, спиртними напоями не зловживає, у вживанні наркотичних речовин не помічений, до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до довідки Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №41 від 11.10.2017 року №252/03-09 встановлено, що [PERSON] навчається у 5 класі. Вона дуже спокійна, вихована та дисциплінована дитина, але вихованням дитини займається не матір, а бабуся. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила факт невиконання батьківських обов'язків відповідачами, зазначили, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде асоціальних спосіб життя, життям дитини не цікавиться. [PERSON], як стягувач аліментів, на утримання дитини їх не отримує від батька дитини, втратила паспорт. Батько дитини [PERSON] аліменти [PERSON] не передає, видає дитині інколи кошти, купує речі, збирає до школи, на вихідні дні майже щотижня дитина приїздить до нього та другої бабусі, з бажанням спілкується з ними. Проте, свідок вважала, що така допомога батька є недостатньою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] на вихідні забирає дитину до себе, допомагає дитині, так як купує необхідні речі, збирає до школи за його кошти, вона особисто, як тітка дівчинки, їй необхідні речі. Відповідно до чеків, квитанцій, наданих відповідачем, підтверджуються витрати на придбання одягу, канцелярських товарів, сторона відповідача не спростовувала ту обставину, що це витрати на утримання дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині позбавлення [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання дитини, оскільки встановлено невиконання нею своїх батьківських обов'язків. В частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідач забирає дитину до себе на вихідні дні, купує їй речі, цікавиться її життям та здоров'ям, що спростовує обставини щодо невиконання ним своїх батьківських обов'язків. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому з неї підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь фізичної особи, яка в подальшому буде виховувати дитину, з дня подачі позову до суду 20.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial