Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду в вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що працював у КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва з 15.01.2018 р. по 10.09.2019 р. Умови праці були зафіксовані у Наказі КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва № 4-к від 11.01.2018 p., згідно з яким, на підставі заяви позивача прийняли на роботу «на посаду сестри медичної дільничної амбулаторії загальної практики/сімейної медицини №7 з окладом - згідно тарифікаційного розряду сестри медичної дільничної без кваліфікаційної категорії, з виплатою надбавки за тривалість безперервної роботи у розмірі 10% посадового окладу». 25.07.2019 р. головною медичною сестрою КНП «ЦПМСД» Печерського району м.Києва складено доповідну записку, у якій зазначено, що «25 липня 2019 року звернувся до кабінету ЕКГ пацієнт [PERSON] , який є працівником сестра медична амбулаторії № 7, з направленням на консультацію в діагностичні кабінети за підписом лікаря ЗПСМ амбулаторії №7 [PERSON] , який значно відрізнявся від її особистого підпису». 26.07.2019 р. від лікаря [PERSON] отримано пояснення, що вона не надавала направлення на ЕКГ [PERSON] 29.07.2019 р. складено протокол засідання комісії щодо порушення трудової дисципліни сестрою медичною [PERSON] 29.07.2019 р. складено акт про те, що [PERSON] ознайомився з протоколом засідання комісії від 29.07.2019 р. та відмовився надавати пояснення щодо вчинених ним дій. 29.07.2019 р. видано наказ №191 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за яким [PERSON] «за порушення трудової дисципліни винесено догану». Зазначає, що перебував «на лікарняному» у період з 25.07.2019 р. по 26.07.2019 р. (Листок непрацездатності №672188), про що свідчить запис на другій сторінці огляду сімейного лікаря від 25.07.2019 р. З 29.07.2019 р. по 02.08.2019 р. був непрацездатним (Листок непрацездатності АДХ №621008), про що свідчить виписка із медичної карти №11219 від 02.08.2019 р. З 05.08.2019 р. по 10.09.2019 р. було надано відпустку за Наказом КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва №53-к/тм (в) від 17.07.2019 р. У понеділок, 29.07.2019 р. прийшовши на роботу, отримав запрошення від [PERSON] до участі у засіданні комісії щодо розгляду питання про направлення на консультацію в діагностичні кабінети пацієнта [PERSON] , що проходитиме у приміщенні за адресою [ADDRESS] . З огляду на те, що був єдиним братом медичним на амбулаторію в цей день з одним лікарем (інші працівники були у відпустці), прийняв рішення спершу приділити увагу своїм безпосереднім обов`язкам - надати допомогу пацієнтам. Окрім того, повідомив [PERSON] , що після захворювання 25-26.07.2019 р. і на цей день ще погано себе почуває і не має сил добиратися у літню спеку до адміністрації, про що вона відзвітувала за допомогою телефонного зв`язку ініціаторам скликання засідання комісії. Пізніше у нього, як єдиного брата медичного амбулаторії, виникла службова необхідність поповнити запаси виробів медичного призначення для задоволення потреб пацієнтів у медичній допомозі, в тому числі у заборі крові для досліджень наступного дня (вівторка). Для виконання покладених завдань та усвідомлюючи соціальну відповідальність перед пацієнтами вирішив для забезпечення безперервного надання медичної допомоги останнім скласти Накладну (вимогу) №10 від 29.07.2019 р. і отримати у головної медичної сестри, що працює у приміщенні по [ADDRESS] необхідні вироби медичного призначення. При зверненні до головної медичної сестри за адресою [ADDRESS] за отриманням виробів медичного призначення, до нього одразу підійшли також завідувач інформаційно-аналітичного відділу та юрисконсульт. Юрисконсульт вручила певні документи на багатьох аркушах про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З останніми усі присутні, використовуючи засоби психологічного примусу, вимагали, щоб ознайомився. Повідомив, що дуже погано себе почуває і не в змозі дійсно усвідомлювати зміст таких документів, а тим паче давати певні пояснення щодо них в такому стані. Також просив відкласти це питання до покращення самопочуття. Повернувшись до місця роботи (Амбулаторії №7) з отриманими виробами медичного призначення став почувати себе ще гірше і був вимушений викликати бригаду екстреної медичної допомоги за телефоном «103». О 16:00 29.07.2019 р. бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги КП «Центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф м. Києва» було госпіталізовано з місця роботи у невідкладному стані і доставлено до Київської міської лікарні №12 для надання стаціонарної допомоги. Зазначає, що 25.07.2019 р. хворів і не працював і не виконував роботу. Разом з тим, проходив обстеження та виконував інші лікарські призначення. Також вказував, що між пацієнтом і КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва не виникають трудові відносини, а тому і притягати пацієнтів до дисциплінарної відповідальності ЦПМСД не може. Зазначає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулося з численними порушеннями зі сторони роботодавця. Вважає, що відповідачем порушено порядок притягнення до дисциплінарного стягнення, що визначений ст. 149 КЗпП. Про всі матеріали щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності стало відомо та належним чином ознайомлено 22.02.2021 р., коли КНП «ЦПМСД» Печерського району як відповідач у справі № 756/788/21 надіслало відзив на позовну заяву та додало всі зазначені матеріали про притягнення до дисциплінарної відповідальності до нього. Просить суд скасувати наказ КНП «ЦПМСД» Печерського району м.Києва № 191 від 29.07.2019, як незаконний. Судові витрати покласти на відповідача. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями 02.03.2021 року справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 05.03.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою від 26.03.2021 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про виправлення описки. 09.04.2021 року визнано необґрунтованою заяву [PERSON] про відвід судді Яценко Н.О. та справу передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м.Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді Яценко Н.О. Ухвалою від 15.04.2021 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді у даній справі. 27.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначали, що 25.07.2019 р. позивач звернувся до свого сімейного лікаря [PERSON] про, що було складено огляд сімейного лікаря. В огляді зазначено План діагностики: огляд офтальмолога, огляд кардіолога, ЕКГ спокою. В поясненнях лікаря [PERSON] від 26.07.2019 року зазначено, що протягом липня по 25.07.19 року лікар не надавала направлення на ЕКГ [PERSON] , в направленні стоїть не її підпис, [PERSON] скористався її особистою печаткою лікаря. 25.07.2019 р. головною медичною сестрою КНП «ЦПМСД» Печерського району м.Києва складено доповідну записку, у якій зазначено, що «25 липня 2019 року звернувся до кабінету ЕКГ пацієнт [PERSON] , який є працівником сестра медична амбулаторії №7, з направленням на консультацію в діагностичні кабінети за підписом лікаря ЗПСМ амбулаторії №7 [PERSON] , який значно відрізнявся від особистого підпису». При цьому позивач в даній справі не заперечує факту відвідування ним кабінету ЕКГ за нібито «направленням» лікаря [PERSON] . Відповідно до п.п.10, ч.1 ст.3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» ( в редакції від 01.01.2019 року, яка була чинна на момент вказаних вище подій) пацієнт - фізична особа, яка звернулася за медичною допомогою та/або якій надається така допомога. Тобто в момент звернення позивача до лікаря [PERSON] і проведення лікарем обстеження він дійсно був пацієнтом лікаря. Але пацієнт (позивач) не звертався до лікаря [PERSON] за направленням до кабінету ЕКГ та не отримував від неї відповідне направлення. А тому в розумінні вище зазначеної норми права [PERSON] з моменту закінчення огляду лікарем [PERSON] і до звернення в кабінет ЕКГ не є пацієнтом, так як не звернувся за медичною допомогою. Де та ким було виписане відповідне направлення позивач не зазначає, але при цьому лікар [PERSON] вказала, що позивач як працівник відповідача, мав доступ до її печатки лікаря. 29.07.2019 року позивач знаходячись на, робочому місці, пересуваючись з робочого місця до адміністративної будівлі (про що самостійно зазначає) відмовився брати участь в засіданні комісії, не надавав особистих, пояснень, щодо обставин використання направлення, яке йому не виписувалось. В позовні заяві позивач зазначає, що з наказом він не ознайомився. До даного відзиву долучається копія наказу № 191 від 29.07.2019 року, з яким 29.07.2019 року позивач ознайомився, на якому зазначив, що з ним він не згоден та поставив власний підпис. Зазначають, що до суду позивач звернувся понад строки визначені ст. 223 Кодексу законів про працю. В даному випадку позивач звернувся до суду майже через три роки після того як дізнався про винесення наказу. В матеріалах справи відсутній будь-який доказ поважності пропуску строків оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому просили суд в задоволенні позову відмовити та додатково подали заяву про застосування строків позовної давності. Позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом трудових прав, з посиланням на те, що через те, що він був госпіталізований в день притягнення до дисциплінарної відповідальності він за спірний наказ не пам`ятав, а про його наявність дізнався лише в ході розгляду іншої справи, а тому просив суд поновити строк звернення до суду за вирішенням трудового спору і вважати його початком 22.02.2021 року, коли позивач дізнався про порушення свого права. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з обставин викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював у КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва з 15.01.2018 р. по 10.09.2019 р. Умови праці були зафіксовані у Наказі КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва № 4-к від 11.01.2018 p., згідно з яким, на підставі заяви позивача прийняли на роботу «на посаду сестри медичної дільничної амбулаторії загальної практики/сімейної медицини №7 з окладом - згідно тарифікаційного розряду сестри медичної дільничної без кваліфікаційної категорії, з виплатою надбавки за тривалість безперервної роботи у розмірі 10% посадового окладу». (а.с.11-12) 25.07.2019 р. позивач звернувся до свого сімейного лікаря [PERSON] про, що було складено огляд сімейного лікаря. В огляді зазначено План діагностики: огляд офтальмолога, огляд кардіолога, ЕКГ спокою. В поясненнях лікаря [PERSON] від 26.07.2019 року зазначено, що протягом липня по 25.07.19 року лікар не надавала направлення на ЕКГ [PERSON] , в направленні стоїть не її підпис, [PERSON] скористався її особистою печаткою лікаря. 25.07.2019 р. головною медичною сестрою КНП «ЦПМСД» Печерського району м.Києва складено доповідну записку, у якій зазначено, що «25 липня 2019 року звернувся до кабінету ЕКГ пацієнт [PERSON] , який є працівником-сестра медична амбулаторії № 7, з направленням на консультацію в діагностичні кабінети за підписом лікаря ЗПСМ амбулаторії №7 [PERSON] , який значно відрізнявся від особистого підпису». При цьому позивач в даній справі не заперечує факту відвідування ним кабінету ЕКГ, разом з тим доводить суду, що кабінет ЕКГ ним було відвідано не як працівником відповідача, а як пацієнтом сімейного лікаря [PERSON] 29.07.2019 р. складено протокол засідання комісії щодо порушення трудової дисципліни сестрою медичною [PERSON] 29.07.2019 р. складено акт про те, що [PERSON] ознайомився з протоколом засідання комісії від 29.07.2019 р. та відмовився надавати пояснення щодо вчинених ним дій. Як пояснював позивач, та не оспорював відповідач [PERSON] перебував на лікарняному у період з 25.07.2019 р. по 26.07.2019 р. З 29.07.2019 р. по 02.08.2019 р. Позивач також перебував на лікарняному. З 05.08.2019 р. по 10.09.2019 р. Позивачу було надано відпустку за Наказом КНП «ЦПМСД» Печерського району м. Києва №53-к/тм (в) від 17.07.2019 р. 29.07.2019 р. Позивач прийшовши на роботу, отримав запрошення від [PERSON] до участі у засіданні комісії щодо розгляду питання про направлення на консультацію в діагностичні кабінети пацієнта [PERSON] , що проходитиме у приміщенні за адресою [ADDRESS] . 29.07.2019 року позивач знаходячись на, робочому місці, пересуваючись з робочого місця до адміністративної будівлі про що самостійно зазначає в позові відмовився брати участь в засіданні комісії, не надавав особистих, пояснень, щодо обставин використання направлення, яке йому не виписувалось. 29.07.2019 р. в.о. директора «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Печерського району м.Києва видано наказ №191 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за яким сестрі медичній АЗПСМ № 7 [PERSON] за порушення трудової дисципліни винесено догану. З вказаним наказом позивач ознайомлений в день його винесення, про що свідчить підпис [PERSON] з відміткою, що він не згоден з наказом. Дисциплінарна відповідальність працівників є одним із видів юридичної відповідальності, що встановлена законодавством за протиправну поведінку працівника. Вона є обов`язком працівника понести покарання, передбачене нормами законодавства про працю, за протиправне невиконання чи неналежне виконання своїх трудових обов`язків. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких видів стягнення: догана; звільнення. За змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.10.2016 року (Справа №6-2801 цс15). За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або дня видачі трудової книжки. Відповідно до правової позиції викладеної у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду трудових спорів» (і змінами і доповненнями) встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. До дисциплінарної відповідальності позивача притягнуто 29.07.2019 року . З позовом до суду про скасування дисциплінарного стягнення позивач звернувся 01.03.2021 року ,тобто з пропуском строку встановленого ч.1 ст. 233 КЗпП України. У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 31.10.2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) прописано, що «виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш, ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні чи порушено право особи або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право та інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. В судовому засіданні позивач доводив , що з наказом він не ознайомився, однак відповідачем надано копію наказу № 191 від 29.07.2019 року, з яким 29.07.2019 року позивач ознайомився, на якому зазначив, що з ним він не згоден та поставив власний підпис. Згідно із ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно зі ст.21 КЗпП України працівник зобов`язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, а також, відповідно до ст. 139 цього Кодексу, він повинен: працювати чесно і сумлінно; своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця; додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці та дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Із оскаржуваного позивачем Наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення убачається, що у зв`язку з встановленням факту порушення трудової дисципліни сестрою медичною амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №7 [PERSON] , оформлення направлення на діагностичне обстеження на своє ім`я, з використанням без дозволу лікаря загальної практики-сімейного лікаря АЗПСМ №7 [PERSON] особистої печатки та підпису сестрі медичній АЗПСМ № 7 [PERSON] за порушення трудової дисципліни винесено догану (а.с.72) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачені цим Кодексом випадках. В ході розгляду справи позивач заперечував факт порушення ним трудової дисципліни, разом з тим не надав суду доказів на підтвердження того, що саме лікар [PERSON] надавала йому направлення на ЕКГ з особистим підписом. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] видано відповідачем до відкриття лікарняного позивачу. Із врахуванням наведеного вище, суд доходить до висновку відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку з відсутністю порушеного права останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed