Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якій просить визнати виконаними зобов`язання за Кредитним договором №80-0111004/ФК-08 від 01.04.2008 р. та Договором застави транспортного засобу №80-0111004/Zкф-08 від 01.04.2008 р., що укладені між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк»), та припинити дію Договору застави транспортного засобу №80-0111004/Zкф-08 від 01.04.2008 р., що укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») у зв`язку із повним, належним виконанням зобов`язання за Кредитним договором №80-0111004/ФК-08 від 01.04.2008 р. Позовна заява обґрунтована тим, що 01 квітня 2008 року між [PERSON] , та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений кредитний договір № 80-0111004/ФК-08, відповідно до умов якого банк надав у строкове оплатне користування грошові кошти в сумі 124195 гривень з розрахунку 15,30 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 01.04.2008 року по 31.03.2015 року. Мета кредитування придбання автомобіля марки Toyota, для особистих потреб. Виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором забезпечується, зокрема, заставою рухомого майна - автомобіля Toyota Yaris2008 р.в., відповідно до укладеного Договору застави № 80-0111004/Zкф-08 від 01 квітня 2008 року між TOB «Український промисловий банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудською О.О. 01.04.2008 р. за р.№2700, заборона від 01.04.2008 р. за р.№2701. 30.06.2010 року ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 80-0111004/ФК-08 від 01.04.2008 року, а також забезпечувальними зобов`язаннями. За кредитним договором у позивача виникла заборгованість, і у квітні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22.11.2016 року, залишеним без змін Верховним Судом, з позивача на користь банку стягнуто заборгованість в загальному розмірі 41651,10 грн. В порядку виконавчого провадження вказана сума повністю сплачена боржником в грудні 2018 року, і виконавче провадження було завершено. Наразі залишилась нескасованою застава автомобіля, і банк у добровільному порядку не надає документи про припинення зобов`язань. Від представника позивача - адвоката Цимбалюка М.Г. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, та участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову посилаючись на наступне. 01.04.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №80-0111004/ФК-08 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 124 195,00 грн. (сто двадцять чотири,тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок) з розрахунку 15,3 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк 84 місяці з 01.04.2008 року по 31.03.2015 року. Мета кредитування - придбання автомобіля. Згідно п. 2.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 1478,51 грн. по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Дозволяється повне або часткове повернення кредиту. Як визначено п, 2.6 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення кредиту. З моменту набрання рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року у справі № 320/2296/16-ц законної сили (22.11.2016 року) до його повного виконання пройшло більше двох років, рішенням суду питання про розірвання кредитного договору не вирішувалось, сума заборгованості за кредитним договором на теперішній час не погашена. У даній справі сторонами у пункті 2.6 кредитного договору з урахуванням принципу свободи, договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 15.11.2019 року позивач має заборгованість за кредитом: 110888,41 грн., за відсотками - 140296,43 грн., пеня - 86679,60 грн., 1862,93 грн., а всього - 339 727,37 грн. З огляду на це, приймаючи до уваги наявність у позивачки непогашеної заборгованості за кредитним договором, що підтверджено розрахунком заборгованості АТ «Дельта Банк», а отже і факт існування незадоволеного кредитного зобов`язання, право застави відповідача не припинено, вимоги кредитора не задоволені у повному обсязі. За таких обставинах, АТ «Дельта Банк» вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Судом встановлені наступні обставини. Так, 01 квітня 2008 року між [PERSON] , та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений кредитний договір № 80-0111004/ФК-08, відповідно до умов якого банк надав у строкове оплатне користування грошові кошти в сумі 124195 гривень з розрахунку 15,30 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк 84 місяці з 01.04.2008 року по 31.03.2015 року. Мета кредитування придбання автомобіля марки Toyota, для особистих потреб /а.с.7-10/. У якості забезпечення вимог кредитора між банком та позичальником був укладений договір застави транспортного засобу №80-0111004/Zкф-08 від 01.04.2008 року, приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудською О.О. 01.04.2008 р. за р.№2700, заборона від 01.04.2008 р. за р.№2701, відповідно до якого в заставу банку передано транспортний засіб марки Toyota Yaris2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер реєстрації ар 1451 ве, який належить позивачу на праві власності /а.с.11-14/. 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 80-0111004/ФК-08 від 01.04.2008 року, а також забезпечувальними зобов`язаннями. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року у справі № 320/2296/16-ц, позов АТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 80-0111004/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 237 882 (двісті тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 15 коп., з яких: тіло кредиту 110888, 41 грн., сума за відсотками 120347, 76 грн., сума за ставкою 3% - 6645,98 грн.В іншій частині позовних вимог до [PERSON] та до [PERSON] - відмовлено /а.с.25-28/. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року у цій справі в частині задоволення позову до [PERSON] - скасовано та ухвалено нове рішення, яким задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 80-0111004/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 41651,10 грн., з яких: тіло кредиту 32527,22 грн., відсотки за користування кредитом 9123 грн. 88 коп. В іншій частині позовних вимог до [PERSON] - відмовлено /а.с.29-34/. Постановою Верховного суду від 22 грудня 2018 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року залишено без змін /а.с.35-38/. Як свідчать квитанції від 20.12.2018 року, а також скріншот результатів пошуку виконавчих проваджень, [PERSON] повністю виконала рішення суду і виконавче провадження було завершено. Крім того, вказані обставини не заперечувались відповідачем. Частиною 2 ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи пред`явлення відповідачем позову до боржника про дострокове стягнення кредитних коштів, нарахованих відсотків, комісій та неустойки, тим самим банк на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 09.09.2015 року справа № 6-933цс15, та правовій позиції Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року справа № 220/328/16-ц. Здійснення повного виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом підтверджено наданими позивачем квитанціями, відомостями про завершення виконавчого провадження, і не спростовано банком будь-якими іншими доказами. Банком не було надано будь-яких доказів про наявність інших судових рішень, виконавчих документів або незакінчених виконавчих проваджень, пов`язаних із виконанням зобов`язань за кредитним договором № 80-0111004/ФК-08 від 01.04.2008 року. Так само, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження заборгованості позивача на момент виконання рішення суду, а також заявлення ним вимог про погашення такої заборгованості. Наведені банком у відзиві суми заборгованості суд не приймає до уваги оскільки вони не підтверджені і ґрунтуються на припущеннях. Так, як свідчить наданий до відзиву розрахунок, банк продовжує нараховувати позичальнику відсотки незважаючи на погашення суми боргу (основної і відсотків), при цьому навіть після виконання рішення суду. Крім того, суд звертає увагу, що нарахування відсотків за кредитом може бути здійснено банком тільки в межах строку дії договору. Наведена позиція відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року справа № 444/9519/12 (пункти 48-54). Суму нарахованої банком пені суд не бере до уваги, оскільки вона нарахована на непідтверджені суми основного боргу і відсотків. З урахуванням відсутності будь-яких доказів заборгованості позивача за кредитом перед банком, та наявності доказів повного погашення боргу в порядку примусового виконання рішення суду, суд приходить до переконання про підтвердження припинення кредитного договору і договору застави. За таких умов суд констатує відсутність законних підстав для обмеження права позивачки на розпорядження належним їй автомобілем, і вважає, що таке право має бути поновлено шляхом припинення дії договору застави. На підставі викладеного та

Outcome: approved