Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 вересня 2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ зроблено відповідний запис № 758 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 178462. Шлюбні відносини не склалися та 18 січня 2014 рік шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, а саме 26 липня 2014 року відповідач народила доньку [PERSON] батьком якого в свідоцтві про народження записала позивача, однак він не визнає себе батьком дитини оскільки з відповідачем його фактичні шлюбні відносини були припиненні ще в березні 2013 року. Тому позивач просить суд виключити запис про нього як батька дитини з актового запису. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, оскільки дійсно його фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припиненні в березні 2013 року, та він не є батьком її доньки [PERSON]. Судові витрати просив покласти на нього. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, та пояснила що оскільки її шлюб з відповідачем було розірвано в січні 2014 року, а її донька народилася в липні 2014 року, тобто до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу, батьком дитини було записано позивача, однак він не є батьком її дитини, оскільки їхні фактичні шлюбні відносини були припиненні в березні 2013 року. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області /а.с.8/. 18 січня 2014 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції серія 1-КИ № 197051 /а.с. 9/. 26 липня 2014 року народилася [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 1245 /а.с. 10/. В свідоцтві про народження дитини батьком записано [PERSON], оскільки відповідно до ст. 122 СК України дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. В судовому засіданні сторони пояснили, що їх фактичні відносини припинено в березні 2013 року та позивач не є батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до\~\~п.9 Постанови\~\~Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо\~\~походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Пунктом 11 вказаної постанови\~роз'яснено, що відповідно до ст.136 СК України\~\~оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Оцінюючи наявні у справі докази, а також враховуючи, що відповідач визнала позов, позивач вказує на те, що він не є батьком\~\~дитини, а\~\~тому\~\~з актового запису про народження дитини\~\~слід\~\~виключити\~\~запис про\~\~батьківство [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved