Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про визнання за ним права власності на домоволодіння та присадибні земельні ділянки, посилаючись на те, що восени 2013 року йому стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] мають намір продати домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], яке належить їм на праві спільної часткової власності, оскільки кожен володіє по 1/2 його частині, а також земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1222382000:02:002:0075, розміщену в [ADDRESS], яка відповідно до Державного акта на право власності на землю серія ЯА № 836594 від 23.11.2005 року належить [PERSON], земельну ділянку площею 0,2699 га, признану для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер 1222382000:01:002:0140, розміщену на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю за ЯГ № 255478 від 05 травня 2006 року, земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміщену в [ADDRESS], кадастровий номер 1222382000:02:002:0074, що належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серія ЯА № 836593 від 23 листопада 2005 року, земельної ділянку площею 0,2698 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 22382000:01:002:0139, розміщену на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що відповідно до Державного акта на право власності на землю серія ЯГ № 255479 від 05 травня 2006 року, належить [PERSON]. В зв'язку з чим, 10 жовтня 2013 року він уклав із [PERSON] та [PERSON] угоду купівлі-продажу належних їм на праві спільної часткової власності домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а також вказаних належних їм присадибних земельних ділянок, при цьому вони досягли домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу даного домоволодіння та присадибних земельних ділянок, зокрема, щодо ціни, передачі житла у власність, виготовлення документів на домоволодіння, присадибні земельні ділянки, оформлення договору в нотаріальній конторі за їх кошти. На підтвердження укладеної угоди 10 жовтня 2013 року ним було сплачено [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 18 000 гривень, про що свідчить розписки, написані особисто [PERSON] та [PERSON]. Після сплати ним грошей, він від [PERSON] та [PERSON] отримав ключі і документи на належне їм домоволодіння, Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, робить у ньому ремонт, став в ньому проживати, однак до цього часу [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу належним чином не оформили, так як не бажають на не мають можливості разом з'явитись до нотаріальної контори для оформлення належним чином договору купівлі-продажу домоволодіння, оскільки працюють та тривалий час знаходяться на робочих місцях, мають тяжкий матеріальний стан, та вважає, що право власності на раніше їм належне домоволодіння та земельні ділянки перейшло до нього так як він сплатив їм обумовлену угодою суму грошових коштів. Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості домоволодіння та присадибних земельних ділянок, безперешкодно користується будинком та присадибними земельними ділянками, а у зв'язку з небажанням та неможливості відповідачів з'явитись до нотаріуса неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння та присадибних земельних ділянок, при цьому відповідачі не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не мають можливості, тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача - [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 04 березня 2013 року (а.с. 5, 6), будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву (а.с. 26), згідно якої підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідачі, будучи належними чином повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явились, до суду надали заяви (а.с. 27, 30), згідно якої просять справу розглянути в їх відсутність, позов визнають повністю. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що восени 2013 року позивачу [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8) стало відомо, що відповідачі [PERSON], [INFO] (а.с. 31) та [PERSON], [INFO] (а.с. 28-29) мають намір продати домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], яке належить їм на праві спільної часткової власності, оскільки кожен володіє по 1/2 його частині (а.с. 9-11, 21, 23), а також земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1222382000:02:002:0075, розміщену в [ADDRESS], яка відповідно до Державного акта на право власності на землю серія ЯА № 836594 від 23.11.2005 року належить [PERSON] (а.с. 16), земельну ділянку площею 0,2699 га, признану для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер 1222382000:01:002:0140, розміщену на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю за ЯГ № 255478 від 05 травня 2006 року (а.с. 15), земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміщену в [ADDRESS], кадастровий номер 1222382000:02:002:0074, що належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серія ЯА № 836593 від 23 листопада 2005 року (а.с. 14), земельної ділянку площею 0,2698 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 22382000:01:002:0139, розміщену на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що відповідно до Державного акта на право власності на землю серія ЯГ № 255479 від 05 травня 2006 року, належить [PERSON] (а.с. 13). В зв'язку з чим, 10 жовтня 2013 року позивач уклав із відповідачами [PERSON] та [PERSON] угоду купівлі-продажу належних їм на праві спільної часткової власності домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], а також вказаних належних їм присадибних земельних ділянок, при цьому вони досягли домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу даного домоволодіння та присадибних земельних ділянок, зокрема, щодо ціни, передачі житла у власність, виготовлення документів на домоволодіння, присадибні земельні ділянки, оформлення договору в нотаріальній конторі за їх кошти. На підтвердження укладеної угоди 10 жовтня 2013 року позивачем було сплачено [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 18 000 гривень, про що свідчить розписки, написані особисто [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19, 20). Після сплати позивачем грошей, він від [PERSON] та [PERSON] отримав ключі і документи на належне їм домоволодіння, Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, робить у ньому ремонт, став в ньому проживати, однак до цього часу [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу належним чином не оформили, так як не бажають на не мають можливості разом з'явитись до нотаріальної контори для оформлення належним чином договору купівлі-продажу домоволодіння, оскільки працюють та тривалий час знаходяться на робочих місцях, мають тяжкий матеріальний стан, та вважає, що право власності на раніше їм належне домоволодіння та земельні ділянки перейшло до нього так як він сплатив їм обумовлену угодою суму грошових коштів. Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості домоволодіння та присадибних земельних ділянок, безперешкодно користується будинком та присадибними земельними ділянками, а у зв'язку з небажанням та неможливості відповідачів з'явитись до нотаріуса неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння та присадибних земельних ділянок, при цьому відповідачі не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не мають можливості, тому позивач звернувся з даним позовом до суду (а.с. 1, 2-4). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами. І відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України та ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором, при цьому якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідною для їх обслуговування. В судовому засіданні беззаперечно встановлено факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачами, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved