Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив стягнути з останнього на свою користь суму боргу у розмірі основного боргу в розмірі 55000.00 грн., 60% відсотки річних у розмірі 7142,39 грн., 30% за кожен день прос рочки що становить 16498,00 грн., 30% річних що становить 32999,65 грн., витрати на адвоката у розмірі 5000.00 грн.. судовий збір у розмірі 846,63грн. В обґрунтування позову зазначено, що 27.12.2018 року,\~між гр..\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~договір позики\~ згідно з яким Позивач надав, а Відповідач отримав 55000,00грн. Згідно до пункту 2.1. зазначеного Договору, Відповідач зобов`язався повернути Позивачу позику до 15.03.2019р. В зазначений Договором строк Відповідач позику не повернув. На дзвінки не відповідає, чим у сукупності обставин порушує майнові права та інтереси позивача. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Гриненко І.І. не з`явилися, при цьому представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за їх відсутності.Також зазначив,що не заперечуєв проти розгляду справи у заочному порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином; відзив не подавав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Сторонами у справі 27.12.2018року було укладено договір позики, у відповідності до змісту якого, відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 55\~000гривень, які зобов`язався повернути до 15.03.2019року. Проте у встановлений сторонами у розписці строк до 15.03.2019року відповідач не виконав свого обов`язку перед позивачем - грошові кошти не були повернуті. У відповідності до положень\~ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. За\~статтею 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом, у п`ятому абзаці норми проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з частиною першою\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами частини першої\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За частиною першою\~статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами\~статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої, другої\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання, одностороння відмова від якого, як і одностороння зміна умов якого не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, як встановлено\~статтею 530 ЦК України. Неможливість виконання боржником грошового зобов`язання не звільняє його від відповідальності. Аналізуючи положення\~статті 545 ЦК України, слід прийти до висновку, що, приймаючи виконання зобов`язання, кредитор повинен повернути борговий документ боржникові, якщо останній видав його кредиторові. Таким чином, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно зі\~ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Приписами\~ст. 533 ЦК України\~встановлено вимоги щодо валюти виконання грошового зобов`язання, а саме, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведені обґрунтування позову, а відповідачем ці твердження не спростовані належними доказами, суд вважає позовні вимоги є доведеними та законними, а відтак підлягають задоволенню. В порядку\~ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги те, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в загальному розмірі - 768, 40. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) витрати по сплаті судового збору; 3) витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме : детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) та копією квитанції до прибуткового касового ордеса в якому зазначено платником позивача. Таким чином, оскільки судом задовольняється позов, витрати на правничу допомогу, відповідно до п. 2, ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у сумі 846.63 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved