Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником житлового будинку за адресою смт. Рокитне вул. Першотравнева, 130 Київської області, де зареєстрований він та його сім'я. Окрім зазначених осіб, в належному позивачеві будинку, до 2013 року проживав [PERSON], [INFO]. Близько 5-ти років [PERSON] не проживає у зазначеному будинку, однак продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою, що порушує його права, оскільки вказаний факт реєстрації відповідача у житловому будинку розцінюється відповідними службами як доказ його фактичного проживання у будинку та враховується при визначенні розміру комунальних платежів, нарахування субсидії. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими спорудами. Позивач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, подав до суду заяву якою позов підтримує та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву якою позов визнає та просить розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи: Орган реєстрації Рокитнянської селищної ради Київської області, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, якою при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № 392 від 18.06.1993 року, виданого виконкомом Рокитнянської селищної ради народних депутатів Київської області, будинок за адресою: смт.Рокитне вул.. Першотравнева, 130 Київської області належить [PERSON] на праві особистої власностіі. Згідно будинкової книги відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Рокитнянської селищної ради Київськї області [PERSON], в присутності сусідів від 16.08.2018 року, [PERSON] за адресою: смт. Рокитне вул.. Першотравнева, 130 Київської області не проживає на протязі пяти років. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормами статтей 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З огляду на викладене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов має бути задоволений. З квитанції № 0.0.1119728136.1 від 28.08.2018р. вбачається, що позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору за звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 352,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути вищевказаний судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved