overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 29.07.1995 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, більше року проживають окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказано на те, що він підтримує позовні вимоги. Відповідач надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 29.07.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, наміру зберігати сімю сторони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON], на що вона вказала в поданій до суду заяві. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 29.08.2003 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося, вони припинили подружні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, все це призвело до того, що вони втратила почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу він вважає неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач позов визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу, оскільки позивач має іншу сім»ю. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 29.08.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON]. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 30.09.1976 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають, вони з відповідачем не можуть знайти спільної мови, між ними виникають непорозуміння із-за різних поглядів на подружнє життя, вони втратили почуття поваги один до одного, припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, внаслідок чого збереження шлюбу суперечить його інтересам, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просив суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказано на те, що він позов підтримує. Відповідач надала також письмову заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 30.09.1976 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сім»ю вони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі та вважає за недоцільне надавати строк на примирення, оскільки це не призведе по позитивних наслідків, приймаючи до уваги позицію сторін. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. Судом враховуються і ті обставини, що сторони не мають неповнолітніх дітей. А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 30 вересня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала щодо розірвання шлюбу.\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що з врахуванням прийняття судом визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 30 вересня 2006 року Музиківською сільською радою Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на «Карнасевич». Строни являються батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 014159, свідоцтвом про народження серії 1-КГ №129713, виданих Музиківською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Враховуючи визнання позову відповідачем, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.\~\~ Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач в судовому засіданні висловила своє побажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає можливим задовольнити вказане клопотання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 30 грудня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], 2009 та 2014 року народження відповідно. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сім'я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Після відновлення провадження у справі, зупиненого у зв'язку з наданням подружжю строку на примирення, позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнала. За її клопотанням сторонам надавався строк на примирення подружжя. Після відновлення провадження у справі, зупиненого із зазначених підстав, відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала щодо розірвання позову. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2008 року Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на [PERSON]. Сторони являються батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області та свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області відповідно. Зі змісту ч.1 ст.21, ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України вбачається, що шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя, результату не дали. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що за заявою відповідача №003-28609-051-112 від 06.11.2012 року, йому було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 25000 грн. зі строком ліміту 364 дні. Відповідач скористався кредитною лінією, зобов'язувався здійснювати щомісячну сплату мінімальних платежів шляхом внесення грошових коштів, але умов договору не виконує. Станом на 02.06.2014 року загальний борг відповідача складає 10071 грн. 70 коп.. Просить суд стягнути з відповідача 10071 грн. 70 коп., витрати пов'язані з розглядом справи та слухати справу у їх відсутність. Відповідач позов визнав, просить слухати справу у його відсутність, про що надав заяву. Враховуючи, що у судове засідання сторони не з'явились, позивач надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних, доказів та відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскільки позивачем дійсно порушені зобов'язання щодо договору (а.с.3-10), тому згідно ст.ст. 623, 625 ЦК України він повинен виконати зобов'язання за договором, з нього має бути стягнута сума боргу, а позивач згідно ст. 611 ЦК України має право на відшкодування збитків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач самоусунулася від виконання своїх обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх доньки в розмірі 800 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду спарви бувла повідомлена належно, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань суду не подавала. На підставі ст. 224 ЦПК України, та враховуюч думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 21.11.1997р. актовий запис № 1819, Серія [NUMBER]. Відповідно до довідки Акту, складеного працівниками КП БЦМР ЖЕК №1, неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком в квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи сторони по справі проживають окремо, позивач має сім»ю, трьох дітей, двоє з яких перебувають на його утриманні. Позивач суду пояснив, що його бувша дружина не надає матеріальної допомоги на утримання їхньої доньки . На даний час, лише, на навчання дитини щотижня витрачає позивач 400 грн., наймає репетиторів, допомагає доньці підготуватися до вступу у вищий навчальний заклад. Матір дитини не цікавиться життям своєї доньки, самоусунулася від виховання і утримання своєї єдиної дитини. Відповідач є працездатна, на утриманні інших осіб не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатною, проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини не заперечила. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Отже, відповідно до ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначене вище, відсутність заперечень відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судових витрат по справі в розмірі 243,60грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з грудня 2014 року він перебуває з відповідачкою в шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , 2015 року народження. Зазначає, що сімейне життя не склалося, зникло взаєморозуміння та повага. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, а тому вважає, що їх шлюб є лише формальним, а тому просить його розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачка також до суду не з`явилася, направила заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що між позичальником [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 16.10.2006 року був укладений Кредитний договір № 11057519000 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 27604,00 дол.США зі сплатою 11,00% річних. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали Договір поруки № 49921 від 16.10.2006 року. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 20.04.2012 року було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №11057519000 від 16.10.2006 та Договором поруки №49921 від 16.10.2006 року. Та оскільки, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, то позивач,

Outcome: dismissed