Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним рішення №15/13 «Про розгляд заяви [PERSON]» Козинської селищної ради від 05.08.2014 року, та зобов»язати Козинську селищну раду провести повторний розгляд його клопотання від 14.07.2014 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою одержання такої ділянки безоплатно у власність». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він неодноразово звертався до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0421 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку [ADDRESS] з метою одержання такої ділянки безоплатно у власність. Рішенням Козинської селищної ради №15/13 від 05.08.2014 «Про розгляд заяви [PERSON]», йому було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0421 га. для передачі її у приватну власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], на підставі того, що приймаючи до уваги невиконання зауважень, вказаних у рішеннях Козинської селищної ради №16/1 від 11.09.2014 року, №25/27 від 06.06.2014 року, та всупереч вимогам ч.6.ст.118 ЗК України до заяви не додано належних графічних матеріалів, які б обґрунтовували площу, конфігурацію та цільове призначення земельної ділянки, приймаючи до уваги, що на частину земельної ділянки претендують одночасно два громадянина, що вимагає проведення аукціону та визначення власника земельної ділянки на конкурсних засадах, відповідно до Конституції України, ст.118 ЗК України, ст.26,46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Дане рішення на думку позивача є немотивованим, протиправним, та суперечить вимогам чинного законодавства, і підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам ст.ст.118,120,122 ЗК України. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив її задовольнити повністю, посилався на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з»явився на адресу суду подав свої заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв»язку з їх безпідставністю та невмотиваністю. Третя особа [PERSON], та її представник заперечили, щодо задоволення позовних вимог, та просили суд відмовити в їх задоволенні в зв»язку з тим що позивач звертаючись до Козинської селищної ради, з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0421 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку [ADDRESS] з метою одержання такої ділянки безоплатно у власність просить виділити йому частину земельної ділянки яка є спірною, та фактично належить третій особі [PERSON], оскільки після багатьох судових рішень про поділ майна подружжя, про визнання права конкретного користування приміщення в житловому будинку, про поділ житлового будинку в натурі, про визнання права власності на частину будинку вони з позивачем не можуть досягнути згоди щодо розмірів спірної земельної ділянки. В рішенні Обухівського районного суду від 18.03.2008 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину будинку, зазначається про те що на спірній земельній ділянці площею 0,1263 га. знаходиться два житлових будинки один з яких [PERSON] отримала у спадок а другий побудувала з позивачем [PERSON] в шлюбі, [PERSON] раніше виділялась під їх спільний будинок земельна ділянка площею 0,07 га., а тому він має право на отримання лише 0,039 га., на якій розташована 31/100 частина його будинку. Суд, вислухавши представника позивача, третю особу та її представника, дослідивши матеріали справи, знаходить, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.07.2014 року позивач звернувся до Козинської селищної ради з клопотанням та доданими до нього додатками про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0421 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку [ADDRESS], Обухівського району з метою одержання такої ділянки безоплатно у власність. Рішенням Козинської селищної ради №15/13 від 05.08.2014 «Про розгляд заяви [PERSON]», йому було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0421 га. для передачі її у приватну власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], на підставі того, що приймаючи до уваги невиконання зауважень, вказаних у рішеннях Козинської селищної ради №16/1 від 11.09.2014 року, №25/27 від 06.06.2014, та всупереч вимогам ч.6.ст.118 ЗК України до заяви не додано належних графічних матеріалів, які б обґрунтовували площу, конфігурацію та цільове призначення земельної ділянки, приймаючи до уваги, що на частину земельної ділянки претендують одночасно два громадянина, що вимагає проведення аукціону та визначення власника земельної ділянки на конкурсних засадах, відповідно до Конституції України, ст.118 ЗК України, ст.26,46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Раніше своїми рішеннями Козинська селищна рада №25/27 від 06.06.2014 року, №16/1 від 11.09.2013 року вже відмовляла [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Судом також встановлено, що на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.11.2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права конкретного користування приміщенням в житловому будинку та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі, позов [PERSON], задоволено та виділено [PERSON] 69/100 часток, а [PERSON] 31/100 частиок майна що є у спільній частковій власності сторін в житловому будинку [ADDRESS]. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.03.2008 року по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину будинку, та за позовом [PERSON] до Козинської селищної ради, [PERSON] про визнання недійсним рішення та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, встановлено що на спірній земельній ділянці площею 0,1263 га. знаходиться два житлових будинки один з яких [PERSON] отримала у спадок а другий побудувала з позивачем [PERSON] в шлюбі, [PERSON] раніше виділялась під їх спільний будинок земельна ділянка площею 0,07 га., але рішенням Козинської селищної ради від 03.11.2006 року було відмінено рішення Козинської селищної ради №10/6 «Про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації щодо складання документів на земельну ділянку площею 0,07 га. в [ADDRESS], та передано було [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1279 га. в [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на землю Рішенням Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права конкретного користування приміщенням в житловому будинку та за зустрічним позовом [PERSON] до Козинської селищної ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення ради, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, зустрічний позов [PERSON] про визнання незаконним рішення ради, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку був задоволений частково, рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №13/112 від 03 листопада 2006 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] у [ADDRESS]» визнано незаконним. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1263 га. за адресою: [ADDRESS] серії ЯЕ №611881 виданий Козинською селищною радою Обухівського району Київської області на ім'я [PERSON], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733100477 визнано недійсним. В іншій частині позову відмовлено. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі вищевикладено суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON], необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України вказується, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч.7 ст. 118 ЗК України, зазначається, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Згідно до ч. 10, ч. 11 ст. 118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно до ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.. 10 ЦПК України, які роз'яснювались судом сторонам та відповідають положенням ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач всупереч положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України не довів та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки як було встановлено в судовому засіданні між позивачем та третьою особою існує спір що розміру земельної ділянки яку обоє бажають отримати у приватну власність, також позивачем не було додано до заяви належних графічних матеріалів, які б обґрунтовували площу, конфігурацію та цільове призначення земельної ділянки. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах.

Outcome: dismissed