Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 11 від 16 січня 2014 року в розмірі 22 649 грн. 13 коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до зазначеного кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 9 500 грн. строком на 24 місяці, тобто до 16 січня 2016 р. та зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на 01 червня 2016 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в сумі 22 649 грн. 13 коп. з яких 9500 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту і 13 149 грн. 13 коп - відсотки за користування кредитом. Відповідачка [PERSON] несе солідарну відповідальність за належне виконання позичальником кредитних зобов'язань, відповідно до умов договору поруки від 16 січня 2014 року. Тому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належними чином. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого кредитна спілка позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України (надалі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 16 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11 (а.с. 3-4), за яким позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 9500 грн. та зобов'язався їх повернути до 16 січня 2014 року. Сторонами в п. 2.1. Кредитного договору (а.с. 3) узгоджено, що розмір процентів за користування кредитними коштами становить 40 % річних. Відповідно до п. 4.1. цього ж договору (а.с. 3 зворот) відповідач зобов'язався всі розрахунки по кредиту здійснювати в сумах і в строки згідно Додатку № 1 до кредитного договору. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок належним чином та у встановлений відповідно до умов договору строк. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 11 від 16 січня 2014 р. підтверджує, що станом на 01 червня 2016 р. заборгованість становить 22 649 грн. 13 коп., з яких 9 500 грн. 17 коп. - заборгованість по кредиту і 13149 грн. 13 коп. - відсотки за користування кредитом (а.с. 11). Інших доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачами не надано. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України одним з видів забезпечення виконання зобов'язань є порука. Так в забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язання по кредитному договору № 11 від 16 січня 2014 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] 16 січня 2016 року укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого поручитель [PERSON] прийняла на себе обов'язок відповідальності всім своїм майном перед кредитором за несвоєчасне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором (а.с. 7). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У п. 3.2.1. договору поруки від 16 січня 2014 р. сторонами узгоджено, що порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років від дня закінчення строку дії договору, строк дії якого визначено в п. 3.1. цього ж договору і встановлений до 16 січня 2016 р., не пред'явить вимогу до поручителя. 11 серпня 2014 р. відповідачем пред'явлено вимогу, в тому числі і поручителю, щодо сплати прострочених платежів в сумі 4400 грн., а в цілому звернувся про стягнення суми заборгованості до суду 01 червня 2016 р. Таким чином, визначений договором строк коли порука може бути припиненою не сплив. А тому відповідач [PERSON], як поручитель, несе солідарну відповідальність з боржником відповідачем по справі [PERSON] Враховуючи все вище викладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 546, 559, 611, 612, 1050, 1054, ЦК України,

Outcome: approved