Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 15.11.2019 року звернувся до відповідача із заявою, на яку отримав відповідь від 18.11.2019 року, в якій директор ТОВ «ЄРЦ КП» зазначив, що вказане товариство є виконавцем послуг зі збору та обробки інформації для нарахування плати за надані мешканцям м.Дніпра житлово-комунальні послуги. Він проживає в м.Дніпро, а тому є споживачем послуг ТОВ «ЄРЦ КП» в сенсі ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, відповідно до норм п.4 ч.1 ст.4 вказаного Закону він має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), а саме про ТОВ «ЄРЦ КП», яку він і намагався отримати спочатку в заяві від 15.11.2019 року, а потім в скарзі від 25.11.2019 року. До теперішнього часу він не отримав запитаної інформації, а листом від 13.12.2019 року директор ТОВ «ЄРЦ КП» відмовив йому в наданні інформації в загалі, посилаючись на те, що його питання в скарзі від 25.11.2019 року, вже нібито вирішені ще у відповіді від 18.11.2019 року. Поряд з цим, в скарзі від 25.11.2019 року він скаржився на те, що 15.11.2019 року, коли він подав заяву з запитом на інформацію, яку прийняв працівник ТОВ «ЄРЦ КП» начальник відділу Жучкова Л.А., остання всупереч Інструкції з діловодства за зверненнями громадян, затвердженої постановою КМУ від 14.04.1997 року №348, на його вимогу проставити штамп на першому аркуші копії заяви із зазначенням найменування організації, такого штампу так і не проставили, чим вчинили протиправну бездіяльність. Тому в своїй скарзі він вимагав поновити право на проставлення штампу, але відповідач відмовився поновити таке право та взагалі розглядати це питання, чим порушив вимоги ст.19 Закону України «Про звернення громадян». Крім того, в приміщенні ТОВ «ЄРЦ КП» по вул.Курчатова,4 в м.Дніпро не оприлюднено інформацію про місце, дні та часи прийому громадян керівництвом ТОВ «ЄРЦ КП» та інформацію про місцезнаходження, дні та часи роботи приймальні громадян, тому в поданій скарзі від 25.11.2019 року він вимагав повідомити йому в письмовій формі таку інформацію. В листі від 13.12.2019 року директор ТОВ «ЄРЦ КП» такої інформації не повідомив та не повідомив про результати розгляду скарги щодо неправомірності бездіяльності Жучкової Л. А . 15.11.2019 року. В листі від 18.11.2019 року також не було надано відповіді на запитувану інформацію в заяві від 15.11.2019 року. Таким чином, директором ТОВ «ЄРЦ КП» було вчинено неправомірну бездіяльність щодо розгляду його звернень від 15.11.2019 року та 25.11.2019 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив зобов`язати відповідача надати йому запитувану в заяві від 15.11.2019 року та скарзі від 25.11.2019 року інформацію; розглянути по суті скаргу від 25.11.2019 року. Також позивач зазначив, що неправомірні дії та бездіяльність відповідача порушили звичайний уклад його життя, він був змушений витрачати додатковий час для захисту своїх прав, відмовитись від звичайних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає в нього душевні страждання та заподіює йому моральної шкоди. В зв`язку з цим, позивач на підставі ст.23 ЦК України також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі не менш ніж 100000 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28.01.2020 року справу за позовом [PERSON] було передано для розгляду за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.02.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 15.11.2019 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ЄРЦ КП» із заявою, яка була зареєстрована в електронному журналі вхідної кореспонденції за №118 від 15.11.2019 року. 18.11.2019 року позивачу було надано відповіді на всі поставлені питання та направлено відповідну обгрунтовану відповідь за вихю.№107 від 18.11.2019 року. Відповідно до п.3.1 рішення Дніпропетровської міської ради №11/27 від 06.12.2017 року «Про визначення на конкурсній основі єдиного виконавця послуг зі збору та обробки інформації для нарахування плати за надані мешканцям м.Дніпра житлово-комунальні послуги та розрахунків за ці послуги» було вирішено створити конкурсну комісію щодо визначення єдиного виконавця відповідних послуг. ТОВ «ЄРЦ КП» визначено переможцем конкурсу. Запитувана позивача інформація в заяві від 15.11.2019 року є відкритою та загальнодоступною. 11.12.2019 року до ТОВ «ЄРЦ КП» надійшла скарга [PERSON] від 25.11.2019 року, яка в цей же день була зареєстрована в електронному журналі вхідної кореспонденції за вх.№125. Стосовно п.1 скарги щодо поновлення права позивача на проставлення на першому аркуші заяви штампу з найменуванням організації, відповідач у відзиві зазначив, що у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» заява та скарга позивача були зареєстровані в день їх подачі в електронному журналі вхідної кореспонденції та в подальшому у встановлені цим Законом строки було надано відповіді. Тому право позивача на звернення ніяким чином порушено не було. В п.2 скарги позивач просив повідомити його про місце, дні та часи прийому громадян керівництвом ТОВ «ЄРЦ КП». Проте, відповідно до ст.3 Закону України «Про звернення громадян», скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захисту законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Тобто, якщо позивач бажав отримати інформацію щодо прийому громадян, він повинен був скласти своє питання в заяві від 15.11.2019 року або надіслати іншу заяву. Тому стосовно цього питання його права та законні інтереси також не порушувались. Щодо інших питань, викладених в скарзі, то відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим самим органом від одного і того ж громадянина, з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. В частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди відповідач посилався на те, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправною бездіяльністю заподіювача, а також правових підстав для визнання факту порушення прав споживача у вигляді ненадання йому інформації. В судовому засіданні 11.03.2020 року судом було оголошено перерву до 23.03.2020 року. Про день та час наступного судового засідання позивач та представник відповідача були повідомлені належним чином, відповідно, шляхом вручення повістки та під розписку. В призначене на 23.03.2020 року судове засідання позивач та представник відповідача не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. В судове засідання, призначене на 28.04.2020 року сторони не з`явились. Направлена позивачу судова повістка було повернута на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Представником відповідача було надано заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із карантином. В призначене на 28.05.2020 року судове засідання з`явився представник відповідача та не з`явився позивач. Направлена останньому судова повістка було повернута на адресу суду за закінченням терміну зберігання. В наступне судове засідання, призначене на 22.06.2020 року позивач не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого судова повістка про виклик в дане судове засідання позивачем була отримана завчасно, 09.06.2020 року. Враховуючи належне повідомлення позивача про день та час слухання справи, його неодноразову неявку в судові засідання, відсутність будь-яких клопотань по справі від останнього, а також враховуючи, що справу було призначено до розгляду в спрощеному провадженні та явка сторін судом обов`язковою не визнавалась, суд приходить до висновку про можливість подальшого розгляду справи по суті за відсутності позивача, за наявними матеріалами справи. Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2020 року просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та відзиві відповідача, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.11.2019 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив надати йому інформацію стосовно того, звідкіля відповідач отримує інформацію з особових рахунків підприємств, що надають житлово-комунальні послуги, наскільки вона достовірна та на який підставах отримується; з яких причин такі рахунки-повідомлення з нібито інформацією з особових рахунків, приносяться у вигляді, що ця інформація доступна будь-кому; на яких правових підставах взагалі приносяться ці рахунки-повідомлення, з зазначенням на них його адреси. В цей же день вказана заява позивача була зареєстрована відповідачем в електронному журналі вхідної кореспонденції за вх.№118. 18.11.2019 року за вих№107 позивачу було надіслано відповідь на його заяву від 15.11.2019 року, в якій було повідомлено, що ТОВ «ЄРЦ КП» було визнано єдиним виконавцем послуг зі збору та обробки інформації для нарахування плати за надані мешканцям м.Дніпра житлово-комунальні послуги за результатами конкурсу. ТОВ «ЄРЦ КП» здійснює формування та доставку споживачам рахунків з оплати житлово-комунальних послуг, відповідно до укладених договорів. При здійсненні діяльності з нарахування платежів, підготовки платіжок для жителів м.Дніпра, організації прийому комунальних платежів автоматизованим способом ТОВ «ЄРЦ КП» не використовує персональні дані споживачів, за допомогою яких можна ідентифікувати особу. Для здійснення зазначеної діяльності використовуються лише номер особового рахунку, адреса та сума нарахувань. Керівництво ТОВ «ЄРЦ КП» запевняє, що діє відповідно до вимог чинного законодавства. 25.11.2019 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою, в якій зазначив, що 15.11.2019 року при подачі заяви про надання інформації, працівником відповідача - начальником відділу Жучковою Л.А. всупереч вимогам Інструкції з діловодства за зверненнями громадян, затвердженої постановою КМУ від 14.04.1997 року №348 на його вимогу на першому аркуші копії заяви не було проставлено штамп із зазначенням найменування організації. Крім того, посилався, що в приміщенні по [ADDRESS] не оприлюднено інформацію про місце, дні та часи прийому громадян керівництвом ТОВ «ЄРЦ КП». Посилаючись на викладене, позивач просив в скарзі: поновити його право на проставлення на першому аркуші копій його заяв чи скарг до відповідача штампу із зазначенням найменування організації; повідомити його в письмовій формі про місце, дні та часи прийому громадян керівництвом ТОВ «ЄРЦ КП», місцезнаходження, дні та часи приймальні громадян; невідкладно надіслати йому відповідь про результати розгляду його заяви від 15.11.2019 року за вх.№118 та повідомити йому також наступну інформацію: на підставі яких правових актів чи договорів та з ким відповідач визначає в рахунках-повідомленнях, в який зазначена його (позивача) адреса та як щомісяця йому приноситься інформація з особових рахунків у підприємствах, які надають житлово-комунальні послуги, тобто звідкіля відповідач черпає таку інформацію та наскільки ця інформація достовірна; за якої причини такі рахунки-повідомлення приносяться в такому вигляді, що інформація з особових рахунків, яка зазначена в них, доступна будь-кому, тобто приноситься в незапечатаному вигляді; на яких правових підставах взагалі приносяться рахунки-повідомлення з зазначенням на них його адреси, адже він з відповідачем ніколи договору взагалі не укладав. Вказана скарга надійшла о ТОВ «ЄРЦ КП» 11.12.2019 року та в цей же день була зареєстрована в електронному журналі вхідної кореспонденції за вх.№125. 13.12.2019 року за вих.№114 позивачу було надано відповідь на скаргу, в якій зазначено, що поставлені в ній питання вже були вирішені по суті у відповіді від 18.11.2019 року за вих.№107, в зв`язку з чим, посиланням на положення ст.8 Закону України «Про звернення громадян», позивачу було відмовлено в наданні повторної відповіді. Також матеріалами справи підтверджується, що відповіді на заяву від 15.11.2019 року та скаргу від 25.11.2019 року позивачем було отримано, відповідно, 27.11.2019 року та 18.12.2019 року. Згідно ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст.3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, окрім іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; Статтею 8 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено ст.17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Перевіривши доводи сторін та дослідивши надані ними докази суд враховує, що відповідачем не було дотримано вимог ст.19 Закону України «Про звернення громадян» та не надано повної та вичерпної інформації з питань, поставлених у заяві від 15.11.2019 року та скарзі від 25.11.2019 року, зокрема: не надано відповіді щодо джерел отримання інформації з особових рахунків підприємств, що надають житлово-комунальні послуги; щодо направлення рахунків у вигляді, що дозволяє ознайомлення з викладеною в них інформацією сторонніх осіб; щодо конкретних правових підстав для направлення цих рахунків відповідачем. При цьому, у відповідях не наведено і передбачених законом підстав для відмови в наданні відповідної інформації. Також суд враховує, що в поданій позивачем 25.11.2019 року скарзі крім дублювання питань, зазначених в заяві від 15.11.2019 року, також було поставлено питання про поновлення його права на проставлення на першому аркуші копій його заяв чи скарг до відповідача штампу із зазначенням найменування організації, як це визначено Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян, затвердженої постановою КМУ від 14.04.1997 року №348; щодо повідомлення його в письмовій формі про місце, дні та часи прийому громадян керівництвом ТОВ «ЄРЦ КП», місцезнаходження, дні та часи приймальні громадян. Відповіді на вказані питання відповідачем взагалі надано не було. З огляду на це, суд вважає доведеними викладені в позовній заяві обставини щодо неналежного розгляду звернень позивача відповідачем. Поряд з цим, суд враховує, що фактично відповідь на заяву позивача від 15.11.2019 року останньому була надана, проте не повному обсязі. Не дочекавшись відповіді на свою заяву від 15.11.2019 року, яка була отримана позивачем 27.11.2019 року, останній 25.11.2019 року звернувся до відповідача зі скаргою, в якій позивачем, окрім іншого, також було продубльовано питання, наведені в заяві від 15.11.2019 року. Таким чином, суд вважає достатнім для відновлення порушених прав позивача, частково задовольнити позовні вимоги, зобов`язавши відповідача надати позивачу письмову відповідь на його скаргу від 25.11.2019 року з поставлених в ній питань, які містять також і питання, викладені в заяві від 15.11.2019 року. В частині заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. Згідно ст.24 Закону України «Про звернення громадян» особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Відповідно до ч.2 ст.25 вказаного Закону громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Частинами 1-3 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. В п.п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обгрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що неправомірні дії та бездіяльність відповідача порушили звичайний уклад його життя, він був змушений витрачати додатковий час для захисту своїх прав, відмовитись від звичайних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає в нього душевні страждання та заподіює йому моральної шкоди. Поряд з цим, будь-яких доказів настання відповідних негативних наслідків, втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача, позивач до позовної заяви та під час розгляду справи в суді не надав. Суд враховує, що звернення позивача були прийнятті, зареєстровані та розглянуті відповідачем у визначені Законом України «Про звернення громадян строки» з наданням відповідей. Сам по собі факт не надання відповіді на всі поставлені в зверненнях питань не є безумовною підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди, факт заподіяння якої позивачу останнім повинен бути доведений належними доказами. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди за їх необгрунтованістю та недоведеністю належними та допустимими доказами. Враховуючи часткове задоволення позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial