Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

позивач звернувся до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON], та в інтересах неповнолітньої [PERSON] в якому просив суд визнати [PERSON], [INFO] та її доньку [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з серпня 2013 року дружина позивача [PERSON], разом зі своєю донькою від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], зібрала свої речі та виїхала з належного позивачу на праві власності будинку [ADDRESS]. Відповідачка із донькою почала мешкати в іншому місті, адреса позивачу не відома. В спірному будинку мешкає позивач із спільним із відповідачкою сином - [PERSON], [INFO]. До даного часу відповідач, та її донька у належному позивачу на праві власності будинку не з'являлися. Позивач вважає, що відповідач і її донька втратили право користування належним йому на праві власності будинком, оскільки відсутні понад строк протягом якого за ними зберігалося право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] з'явився, надав суду наступні пояснення: відповідачка продала в 2013 році йому частину будинку [ADDRESS] зібрала свої речі і уїхала разом із своєю донькою від першого шлюбу [PERSON]. З того часу з відповідачкою не спілкувався, шлюб розірвано. Спільний із відповідачкою син [PERSON] залишився проживати з ним у будинку [ADDRESS], син знаходиться на його утриманні, відповідачка аліменти на утримання сина не сплачує. Просив суд задовольнити позов, оскільки у зв'язку із збільшенням вартості комунальних послуг, які відповідач не сплачує, збільшились його видатки, а також стягнути з відповідачки судові витрати. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №86 (5460) від 16.05.2015р., про причини неявки суду не повідомили. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що у будинку [ADDRESS] проживала сім'я [PERSON], але з 2013 року ні [PERSON], ні [PERSON] в будинку не проживають. В будинку живе лише позивач разом із сином. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача вже близько 5 (п'яти) років і їй відомо, що сім'я [PERSON] проживала разом в [ADDRESS], але з 2013 року ані дружина позивача, ані її донька за вказаною адресою не мешкають. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що будинок [ADDRESS] було придбано [PERSON] і [PERSON] в рівних долях, що посвідчується договором купівлі-продажу житлового будинку від 17.09.2001р. на нотаріальному бланку серії АЕВ №383597 за р. №2400, який посвідчено приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Дергільовою Н.М. (а.с.4). Відповідно до договору купівлі-продажу чистини житлового будинку від 25.10.2013р. [PERSON] продала свою частину будинку [ADDRESS] [PERSON] (а.с.3). З довідки паспортної служби (а.с.14) вбачається, що по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON] - син, [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із довідки голови вуличного комітету вбачається, що [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], проживає за вказаною адресою разом із сином [PERSON], а [PERSON], [INFO] із її донькою [PERSON], [INFO] не проживають з серпня 2013 року і до сьогоднішнього дня не з'являлись за цією адресою ( а.с.15). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано відповідно до рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 18.01.2013р. (а.с.6), на виконанні в відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції з 14.05.2013р.перебуває виконавчий лист від 15.04.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 18.03.2013р. і до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно із ч. 2. ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки [PERSON] разом із своєю матір'ю [PERSON] виїхали з будинку [ADDRESS], отже [PERSON] обрала своїм місцем проживання - місце проживання своєї матері і повинна мешкати разом із нею. Крім того, оскільки відповідачі не проживають в цьому будинку без поважних причин більше шести місяців, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Виходячи з вищезазначеного з урахуванням, наданих в судовому засіданні пояснень, встановлених судом обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, що підтверджуються наданими доказами, що були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved