Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому зазначив, що у травні 2021 року за місцем роботи йому повідомили про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 14 390 грн. Вказані відрахування здійснюються на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. по виконавчому провадженню №64191242 від 27 січня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Виконавче провадження ВП №64191242 відкрито на підставі виконавчого напису №11952, вчиненого 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Ознайомившись з постановою приватного виконавця, на підставі якої здійснюється стягнення, позивачу стало зрозуміло, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, яким є виконавчий напис №11952, вчинений 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки: 1) приватний нотаріус Баршацький І.В. при вчиненні оскаржуваного позивачем виконавчого напису в порушення вимог ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», та ст.20 Закону України «Про заставу» не перевірив та не встановив безспірність заборгованості; 2) [PERSON] не мав будь-яких правовідносин з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», не укладав з цим товариством кредитних договорів, договорів позики тощо, зазначене товариство будь-яких претензій щодо наявної заборгованості не висував; 3) ненадання будь-яких претензій з боку відповідача на адресу позивача з приводу невиконання кредитних зобов`язань, а також у зв`язку з відсутністю у позивача документів на підтвердження наявності заборгованості перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і її розміру, крім копій постанов приватного виконавця Проценка Д.Ю. про відкриття виконавчого провадження №64191242 і про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, позивач наполягає, що приватним нотаріусом Баршацьким І.В. в порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» і пунктів 1.1, 1.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України оскаржуваний виконавчий напис вчинений у строк понад три роки з дня виникнення права вимоги і без надання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрований в реєстрі за №11952, яким стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 14 390 грн. Даний позов було забезпечено ухвалою суду від 15 червня 2021 року, а саме до постановлення рішення у справі і набрання ним законної сили зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №11952 від 30 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. З ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до суду 12 липня 2021 року на виконання ухвали суду від 15 червня 2021 року надійшли завірені копії документів: копія кредитного договору №7715876 від 24 червня 2019 року; копія Додатку №1 до кредитного договору №7715876 від 24 червня 2019 року; копія договору відступлення прав вимоги №39-МЛ від 30 вересня 2019 року; копія витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №39-МЛ від 30 вересня 2019 року; копія виписки з особового рахунку за кредитним договором. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. витребуваних документів ухвалою суду від 15 червня 2021 року до суду не надходило без зазначення причин цього. Позивач [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просив задовольнити їх у повному обсязі, просить судове засідання провести без його участі. Не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Представник відповідача, будучи завчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення, а також повідомленим шляхом оприлюднення оголошення на офіційному сайті суду, у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не спрямовував. Треті особи у справі, будучи належним чином повідомленими про наявність спору в суді і про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов не надали, тому суд вирішує справу у відсутності третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача і третіх осіб, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом з досліджених письмових доказів встановлено, що 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11952, яким приватний нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» щодо погашення заборгованості в розмірі 14390 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. від 19 січня 2021 року було відкрите виконавче провадження серії ВП №64191242 щодо примусового виконання виконавчого напису №11952, вчиненого 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. від 27 січня 2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису №11952, вчиненого 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., на суму боргу 14390 грн. Здійснювати відрахування у розмірі 20% усіх видів доходів боржнику після відрахування податків відповідно до чинного законодавства України. Відрахування проводити до виплати загальної суми боргу, яка складає 16315 грн. Ухвалою суду від 15 червня 2021 року у відповідача і приватного нотаріуса Боршацького І.В. у справі були витребувані копії документів, на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис, а також копія виконавчого провадження. Відповідачем суду надані певні документи, перелік яких наведений вище в судовому рішенні. Приватний нотаріус витребувані документи суду не надав без повідомлення причин цьому. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, якою було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а, отже, з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 30 листопада 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на переконання суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 30 листопада 2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. У п.10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. В обґрунтування правомірності виконавчого напису нотаріуса та на виконання ухвали суду від 15 червня 2021 про витребування доказів, відповідачем надано наступні документи: копію кредитного договору №7715876 від 24 червня 2019 року; копію Додатку №1 до кредитного договору №7715876 від 24 червня 2019 року; копію договору відступлення прав вимоги №39-МЛ від 30 вересня 2019 року; копію витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №39-МЛ від 30 вересня 2019 року; копію виписки з особового рахунку за Кредитним договором. З наданих суду документів встановлено судом, що не знайшов свого підтвердження факт повідомлення боржника [PERSON] не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення кредитних зобов`язань, та пропозиції ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Отже, матеріалами справи підтверджується, що при вчиненні виконавчого напису №11952 від 30 листопада 2020 року нотаріус не мав у своєму розпорядженні документів у необхідній кількості для встановлення реальності та безспірності боргу, дати настання платежу, строку настання права вимоги до позивача за кредитним договором. Також суд робить висновок, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог п.2.3 п.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. До заяви ТОВ ФК «Кредит-Капітал» від 30 листопада 2020 року про вчинення виконавчого напису вимоги про погашення заборгованості не надано. До суду відповідачем не долучено доказів направлення на адресу позивача вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору, а також доказів направлення повідомлень про заміну кредитора. Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивної та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем не спростовано позовних вимог позивача, тому, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність визнання виконавчого напису нотаріуса №11952 від 30 листопада 2020 року таким, що не підлягає виконанню. Суд вважає за необхідне зазначити строк дії заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 15 червня 2021 року, відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України. Оскільки при подачі позову і при подачі заяви про забезпечення позову позивач не сплачував судовий збір, оскільки він звільнений від його сплати на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», з чим погодився суд при відкритті провадження у справі, виходячи з судової практики, яка склалася при розгляді цивільних справ даної категорії, суд

Outcome: approved