Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.10.2017 у справі №216/5834/15-ц, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: п`яти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого 02.09.2004, приватним нотаріусом Криворізького МНО Пахомовою Н.І. за реєстровим №14872, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 5720585,60 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2225956,87 грн; сума заборгованості за відсотками - 2627759,41 грн; пеня - 809794,27 грн; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 23869,79 грн; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 33205,25 грн, шляхом визнання за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, а саме: п`яти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення суду 26.02.2018 було зареєстровано право приватної власності ПАТ «Дельта Банк» на вищевказане нерухоме майно. 01.08.2019 ПАТ «Дельта Банк» на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 04.09.2012 Центрально-Міським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №31878008 від 29.03.2012, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] , у тому числі на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що наявність зазначеного арешту порушує право ПАТ «Дельта Банк» на розпорядження своїм майном, що фактично унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить зняти арешт майна ПАТ «Дельта Банк», а саме: з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Представник третьої особи Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду лист, в якому просив розглядати справу за відсутності представника відділу. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.10.2017 у справі №216/5834/15-ц, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: п`яти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого 02.09.2004, приватним нотаріусом Криворізького МНО Пахомовою Н.І. за реєстровим №14872, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 5720585,60 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2225956,87 грн; сума заборгованості за відсотками - 2627759,41 грн; пеня - 809794,27 грн; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 23869,79 грн; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 33205,25 грн, шляхом визнання за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, а саме: п`яти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 8-9) на підставі вказаного рішення суду, 26.02.2018 було зареєстровано право приватної власності ПАТ «Дельта Банк» на вищевказане нерухоме майно. Водночас міститься запис про те, що 04.09.2012 Центрально-Міським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №31878008 від 29.03.2012 зареєстровано заборону на нерухоме майно, що належить [PERSON] , зокрема на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2018, заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року у справі №216/5834/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки, - скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк». Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: п`яти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого 02.09.2004, приватним нотаріусом Криворізького МНО Пахомовою Н.І. за реєстровим №14872, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 5720585,60 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2225956,87 грн.; сума заборгованості за відсотками - 2627759,41 грн.; пеня - 809794,27 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 23869,79 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 33205,25 грн., шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) права власності на предмет іпотеки, а саме: п`яти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вирішено питання про розподіл судових витрат. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду касаційну скаргу [PERSON] задовольнити частково. Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року скасовано. В позові публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - відмовлено. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону або договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). З аналізу вищевикладеного вбачається, що для задоволення позову про звільнення майна з-під арешту необхідна одночасна наявність двох підстав: 1) позивач повинен бути власником майна, або особою, яка володіє майном на підставі закону або договору; 2) спірне майно не повинно належати боржнику. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення вищевказаних норм закону, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог не надано належних документів, які б встановлювали право власності на арештоване майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , враховуючи, що рішення суду на яке посилається позивач як на підставу для задоволення своїх вимог скасовано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту не підлягають задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed