Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаними позовом в якому просив встановити факт виконання договору купівлі-продажу автомобіля [NUMBER] укладений з відповідачем, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та фактично зняти з нього арешт накладений ВДВС, посилаючись на те, що зазначений автомобіль було придбано ним у відповідача 30.07.2013 року на підтвердження чого останнім йому було видано розписку про отримання грошей та довіреність на розпорядження автомобілем, однак на даний час його право на автомобіль не визнається, в тому числі органами ДАІ та ВДВС, а автомобіль вилучено у звязку з накладенням на нього арешту державним виконавцем. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в передбаченому порядку, згідно уточненої позовної заяви просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій проти задоволення позову не заперечував та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, посилаючись на правомірність накладення арешту на автомобіль та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлявся в передбаченому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля [NUMBER] є відповідач по справі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12.08.2005 року. 30.07.2013 року [PERSON] уповноважив, в тому числі позивача, розпоряджатися його автомобілем [NUMBER] про що видав відповідну нотаріально посвідчену довіреність. В цей же день [PERSON] надав [PERSON] розписку про отримання грошових коштів в розмірі 5000 доларів в рахунок оплати за автомобіль «Deawoo Lanos». Згідно акту від 06.12.2015 року автомобіль [NUMBER] був тимчасово затриманий поліцейським в м.Харкові та доставлений для зберігання на спеціальний автомайданчик відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». З матеріалів наданих суду відділом державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області вбачається що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист виданий на підставі рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 34060 грн. 34 коп. в ході виконання якого 29.07.2015 року за постановою державного виконавця було накладено арешт на належний [PERSON] автомобіль [NUMBER], іншого майна боржника не виявлено та рішення суду не виконано до теперішнього часу. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та ніким не заперечуються. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку автомобілів …» встановлена обовязкова для всіх власників транспортних засобів процедура державної реєстрації (перереєстрації) таких засобів, якою зокрема передбачено обовязок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, а в разі відчуження транспортного засобу зняти з реєстрації на підставі заяви власника з отриманням відповідних документів та номерних знаків для відчуження. З досліджених судом матеріалів справи та викладених у позові обгрунтувань зявлених вимог вбачається, що перереєстрація спірного автомобіля у звязку з його відчуженням в передбаченому порядку сторонами по справі не проведена, а сукупність наданих суду доказів не свідчить про укладення договору купівлі-продажу цього автомобіля між його власником та позивачем. При цьому, видача відповідачем позивачу та іншим особам 30.07.2013 року довіреності на право розпорядження автомобілем, в силу ст.ст. 237, 244 ЦК України, підтверджує лише факт представницьких відносин осіб зазначених у довіреності на певних умовах та в певний строк, а розписка відповідача про отримання коштів лише підтверджує цей факт, а не свідчить про укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля в передбаченому порядку. За таких обставин, вимоги позивача про встановлення факту виконання договору купівлі-продажу автомобіля та про визнання за ним права власності на спірний автомобіль з посиланням на правомірність набуття ним такого права не можуть бути задоволенні судом, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт укладення сторонами договору купівлі-продажу спірного автомобіля з дотриманням встановлених діючим законодавством порядку його реєстрації. Крім того, при вирішенні спору суд враховує законність дій даржавного виокнавця при накладенні арешту на спірний автомобіль та фактично відсутність спору між сторонами по справі з приводу купівлі-продажу автомобіля, що не позбавляє їх можливості реалізувати таке право в передбаченому законодавством порядку. У звязку з викладеним не підлягають також задоволенню вимоги позивача про зняття арешту з спірного автомобіля та інші вимоги щодо скасування заборони на відчуження цього автомобіля, як безпідставні.

Outcome: dismissed