Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.05.2016 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу належного йому на праві власності ј частки квартири [ADDRESS] . Ціна продажу вищевказаної частки квартири у договорі зазначена 57498,74 грн. За домовленістю сторін вартість частки квартири склала 7000,00 доларів США. У зв`язку тим, що у відповідача коштів для придбання частки квартири не було, він склав розписку, згідно якої зобов`язався передати позивачу вказані кошти до 01.01.2019 року, про що ним було написано розписку у якій він підтвердив, що гроші за придбання частки квартири під час нотаріального оформлення квартири позивачу не передав. Оскільки під час укладення договору купівлі-продажу частки квартири не були виконані істотні умови договору, а саме, не сплачена вартість майна, тому позивач був змушений звернутися до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/4 частки квартири. Просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, відповідач з заявленими позовними вимогами згоден. Від третьої особи приватного нотаріуса Мотенко Н.О. надійшло пояснення на позовну заяву, у відповідності до якого вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити на тій підставі, що договір купівлі-продажу частки квартири є таким, що укладений згідно норм чинного законодавства України і жодного порушення прав позивача при укладенні цього договору з боку відповідача допущено не було. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу належного позивачу на праві власності ј частки квартири [ADDRESS] (а.с. 5, 6). За домовленістю сторін вартість частки квартири склала 7000,00 доларів США. У зв`язку тим, що у відповідача коштів для придбання частки квартири не було, він склав розписку, згідно якої зобов`язався передати позивачу вказані кошти до 01.01.2019 року, про що ним було написано розписку у якій він підтвердив, що гроші за придбання частки квартири під час нотаріального оформлення квартири позивачу не передав (а.с. 7). Відповідно до стст.16, 203, 215 ЦК для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; установлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що закріплено у положеннях статті 5 ЦПК України. У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Таким чином, оскільки відповідач не виконав обов`язки покупця, а саме, не сплатив обумовлену суму за придбану частку квартири, то вимоги позивача підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved