Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні. Обґрунтовуючи вимоги позову, позивач зазначає, що в період з 11.03.2013 по 01.06.2018 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції». З боку відповідача нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 43381,62 грн. 01.06.2018 позивач звільнений з роботи за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу № 18-к від 30.05.2018. Вказаним наказом також передбачена виплата вихідної допомоги, відповідно до ст. 44 КЗпП України та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 56 календарних днів. Однак, в день звільнення позивача 01.06.2018 відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, в порушення норм ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача № 70-01-16/394 від 05.06.2018 у звязку зі звільненням позивача нараховано до виплати 43381,62 грн заробітна плата за січень-червень 2018 року та компенсація за 56 днів невикористаної відпустки. Також, у звязку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 48 робочих днів, з відповідача позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду склав 9617,28 грн. 15.08.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що відповідно до відповіді Головного управління Держпраці у Харківській області № М-598/02.04/12.-14/8498 від 16.07.2018, яка надійшла на адресу позивача, заборгованість відповідача із виплати заробітної плати позивачу за період січень-червень 2018 року складає 43152,58, а тому просив стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі за період січень-червень 2018 року та компенсацію за 56 днів невикористаної відпустки в сумі 43152,58 грн. Крім того, згідно довідки відповідача № 70-01-16/394 від 05.06.2018 середньомісячна заробітна плата позивача за два календарні місяці роботи (період з 01.04.2018 по 31.05.2018) склала 12221, 97 грн., за таких обставин, середньоденна заробітна плата позивача складає 200,36, а тому, у звязку з не проведенням відповідачем повного розрахунку при звільненні позивача, та враховуючи, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 75 календарних днів, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент подання уточненої позовної заяви із збільшенням позовних вимог, тобто за період з 02.06.2018 по 15.08.2018 складає 14826,64 грн. Вказану справу визначено розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не предявлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з такого. Так, судом встановлено, що наказом № 17-к від 11.03.2013 позивача [PERSON] прийнято на посаду начальника відділу фармакопейного контролю якості з 11.03.2018 з окладом згідно штатного розпису на підставі особистої заяви позивача від 05.03.2013. Такий факт підтверджено копією трудової книжки (а.с.4). Відповідно до наказу № 18-к від 30.05.2018 позивача [PERSON] звільнено з посади начальника відділу фармакопейного контролю якості лікарських засобів з 01.06.2018 згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі особистої заяви позивача від 21.05.2018 (а.с.8). Вказаним наказом також передбачена виплата вихідної допомоги та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 56 календарних днів. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. За статтями 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1,2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпуски. Однак, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, в день звільнення позивача [PERSON] відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Заборгованість нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з боку відповідача перед позивачем становить 43381,62 грн. Такий факт підтверджується копією довідки Державного підприємства «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» № 70-01-16/394 від 05.06.2018 (а.с.9). Однак, в подальшому позивачем надано до суду відповідь Головного управління Держпраці у Харківській області № М-598/02.04/12.-14/8498 від 16.07.2018, з якої вбачається, що в ході інспекційного відвідування Державного підприємства «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» встановлено, що заборгованість із виплати заробітної плати позивачу за період січень-червень 2018 року, згідно розрахункових відомостей, становить 43152,58 грн (а.с.19). В цій частині позивачем уточнено позовні вимоги (а.с. 15-18). У звязку з вищевикладеним, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 43152,58 грн. заборгованості із виплати заробітної плати за період січень-червень 2018 року та компенсація за 56 днів невикористаної відпустки. Далі, частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, в інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Згідно довідки відповідача № 70-01-16/394 від 05.06.2018, середньомісячна заробітна плата позивача за два календарні місяці роботи (61 календарний день періоду з 01.04.2018 по 31.05.2018) склала 12221, 97 грн. За таких обставин середньоденна заробітна плата позивача складає 200,36 грн. Так, у звязку з не проведенням відповідачем повного розрахунку при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду (з уточненим позовом) пройшло 75 календарних днів, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент подання уточненої позовної заяви до суду із збільшенням позовних вимог, тобто за період з 02.06.2018 по 15.08.2018, складає 14826,64 грн. Отже, суд вважає, що вимоги позову є повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved