Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивачзвернувся до суду з вищезгаданим позовом, за яким зазначив, що 13.10.2016 року він набув у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] була повідомлена про необхідність звільнення спірної квартири до 29.12.2016 року, проте не тільки не звільнила квартиру, але й не знялася з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні та володінні майном шляхом виселення [PERSON] [INFO] з квартири [ADDRESS], вселення [PERSON], зняття [PERSON] [INFO], з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) з квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача наполіг на позові за вищевикладеними підставами, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача, проте не надав згоди на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не явилася. Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням на повідомлену нею адресу її місця проживання /а.с. 29/. Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлялася і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці Шевченківського районного суду м. Запоріжжя оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом установлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується іпотечним договором від 21.12.2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 14854, та договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.12.2012 року, зареєстрованим в реєстрі за № 14856, посвідченими приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Право власності позивача було належно зареєстровано, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 70440305 від 13.10.2016 року. При цьому, жодних правовідносин з приводу користування спірною квартирою між сторонами судом встановлено не було, отже, відповідач з набуттям права власності позивачем на спірну квартиру втратила і право користування нею. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Водночас відповідно до п. 2.4 договору, про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.12.2012 року Іпотекодавець-відповідач протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання від Іпотекодержателя-позивача повідомлення про набуття ним права власності на предмет іпотеки (п. 2.3 цього договору) повинен передати Іпотекодержателю оригінали всіх правовстановлюючих документів на предмет іпотеки та її обтяжень (договорів оренди, найму та інші), звільнити приміщення предмету іпотеки від своїх особистих речей та передати предмет іпотеки Іпотекодержателю по акту прийому-передачі. При цьому, Іпотекодавець повинен з дня отримання повідомлення про набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки забезпечити безперешкодний доступ до предмета іпотеки працівників Іпотекодержателя, охорону та збереження предмета іпотеки за власний кошт. Відмова Іпотекодавця від підписання акту прийому-передачі предмета іпотеки не є перешкодою для набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 14 листопада 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про необхідність повідомлення Іпотекодавця-відповідача про те, що він набув право власності на вищевказану квартиру та Іпотекодавець повинен виконати вимоги договору про задоволення Вимог Іпотекодержателя-позивача від 21.12.2012 року. 14.11.2016 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] направила повідомлення Іпотекодавцю-відповідачу про набуття права власності на предмет Іпотеки Іпотекодержателем-позивачем та необхідність виконати умови договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яка була отримана Іпотекодавцем 28.11.2016 року, про що свідчить її підпис в повідомленні про отримання листа. Таким чином, відповідач у встановленому законом порядку була повідомлена про необхідність звільнення квартири [ADDRESS] та повинна була її звільнити до 29.12.2016 року. Проте, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач до теперішнього часу не звільнила спірну квартиру, не знялася з реєстрації місця проживання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на викладене, позивач, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своєю квартирою, у тому числі вимагати виселення позивача та, відповідно, наділений правом вселитися до належного йому житла, через що позов в названій частині й підлягає задоволенню. Натомість, в частині вимог про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) зі спірної квартири заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів позивача не відповідає положенням ст. 16 ЦК України. При цьому суд зауважує, що саме судове рішення про виселення особи із спірного житла і є підставою для припинення реєстрації її адреси місця проживання, але не судом, а відповідним уповноваженим органом. На підставі викладеного,

Outcome: partial