Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220483500:01:005:0005, площею 2,7503га, яка з 20.04.2015 року була передана в оренду відповідачу строком на 7 років. За договором оренди цієї земельної ділянки передбачена сума орендної плати в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, яка на момент його укладання договору, складала 79683,66 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі без урахування індексів інфляції. Відповідно до п.10 Договору оренди орендна плата має переглядатися 1 раз на 5 років за взаємною згодою сторін. Позивач запропонував відповідачу встановити орендну плату в розмірі 12 % від грошової оцінки земельної ділянки, однак відповідач не відповів на пропозицію й не надав згоди. Відповідач не сплатив орендну плату за 2019 рік, а тому позивач просить суд розірвати вказаний договір оренди від 20.04.2015року та стягнути з відповідача орендну плату, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми орендної плати на загальну суму 14600 грн. 32 коп. та відшкодувати позивачу судові витрати по справі. До початку розгляду справи по суті позивач направив суду клопотання про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборговану (прострочену) орендну плату з врахуванням штрафних санкцій в розмірі 17 339,41 грн. та розмір судового збору 1681,60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, надав відзив на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Встановленим є те, що право власності орендодавця [PERSON] на земельну ділянку площею 2,7503 га, з кадастровим номером 3220483500:01:005:0005, посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину /серія та номер 2-1474 від 04.09.2009р./, виданого Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою Київської області, право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 36223990 (а.с.42,43). Судом встановлено, що 20 квітня 2015 року [PERSON] з ТОВ «АГРОФІРМА «МАТЮШІ» уклали договір оренди землі - земельної ділянки площею 2,7503 та. кадастровий номер 3220483500:01:005:0005, що розташована на території Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, право оренди за договором було зареєстровано 29.12.2015 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 12899027 (а.с.6-7,9). Відповідно до п.7 цей договір укладено на 7 (сім) років. Договором оренди передбачена сума орендної плати в розмірі 3% відсотки від грошової оцінки земельної ділянки, про що вказано в п. 6 договору. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі без урахування індексів інфляції. Орендна плата може проводитись в грошовій, натуральній, відробітковій формі та вноситься не пізніше 31 грудня кожного поточного року. На момент укладення договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки складала 79683,66 грн. Нарахування орендної плати відповідачем проводилося згідно умов договору оренди землі, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до чинного законодавства України. Нормативна грошова оцінка земель щороку уточняється з урахуванням коефіцієнту індексації, який визначається відповідно до законодавства. В даній справі позивач просить суд розірвати договори оренди земельної ділянки з підстав порушення відповідачем п.8, п. 10 Договору оренди від 20.04.2015 р., а саме: невиплата орендної плати в 2019 році, та непогодження сторонами один раз на п`ять років розміру орендної плати. Так, відповідно до п. 8 даного Договору оренди орендна плата видається до 31 грудня поточного року. Згідно пункту 10 Договору оренди розмір орендної плати переглядається 1 раз на 5 років за взаємною згодою. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач просить суд розірвати договір оренди землі, оскільки в 2019 році відповідач не сплатив [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою та проігнорував звернення позивача і його представника з пропозицією змінити розмір орендної плати з 3 % на 12 % від грошової оцінки земельної ділянки. Відповідач тисне на позивача, належно не платить орендну плату, бо [PERSON] відмовився на майбутнє передавати свою земельну ділянку в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші». Представник відповідача, заперечуючи позов суду пояснив, що до 2019 року ТОВ Агрофірма «Матюші виплачувало орендну плату за користування земельною ділянкою в значно більшому розмірі ніж 3 % від грошової оцінки земельної ділянки. Наприклад, в 2017р. позивачу було виплачено 6689 грн., в 2018 році 7000 грн., а в 2019 році позивачу було нараховано 1968,73 грн. і дані кошти були направлені позивачу поштовим переказом на адресу його проживання. Представник відповідача зазначав, що розмір фактично сплачених грошових коштів відповідачем перевищує розмір належних до сплати коштів в 2019році. Представнику невідомо, чому орендна плата за 2019р. була меншим розміром, аніж в минулі роки, припустив поганий врожай, чи можливу авансову оплату в попередній період. Відповідачу невідомо, чому позивач не отримав орендну плату 1968,73 грн., але він має право і можливість звернутися до відповідача й отримати свої кошти. Обов`язок відповідача по виплаті орендної плати за 2020р. ще не настав. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.21 Закону «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. За змістом ст.ст. 93, 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Положеннями ч.ч.1,3 ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У ч.2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 32 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за : взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також, з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 33 Договору оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата в повному обсязі орендної плати в строки встановлені договором. Згідно п. 35 Договору оренди за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Як вбачається зі змісту укладеного з відповідачем спірного договору оренди землі, всі істотні умови, які є обов`язковими для такого договору, згідно вимог законодавства, є дотриманими. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлені підстави припинення договору оренди землі, а саме такими підставами є: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). При цьому, зазначений перелік підстав не є вичерпним. Згідно з ч. 1 ст.32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗКУ визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18. Вказана позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18 (ЄДРСРУ №87211408). Отже, одноразова несплата орендної плати, передбаченої договором, не є підставою для розірвання договору оренди відповідно до п. «д» ст. 141 ЗКУ та ч. 2 ст. 651 ЦКУ. А факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду. Як було встановлено судом по даній справі - орендну плату позивач не отримав за 2019 рік, а отже, в даному випадку, не може йти мова про систематичне порушення орендарем умов договору щодо виплати орендної плати. Крім того, представником відповідача надані докази направлення [PERSON] 22.01.2020року поштового переказу в сумі 1968,73 грн. в рахунок орендної плати за 2019р.(а.с.132). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вказано вище в рішенні, договір оренди землі, який просить розірвати позивач, був підписаний орендарем і орендодавцем [PERSON] , тобто, при його укладенні сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов, зокрема, і щодо орендної плати в розмірі 3 % від грошової оцінки землі в грошовій або натуральній формі, додаткових договорів щодо зміни розміру орендної плати, відповідно до ст. 30 Закону «Про оренду землі» сторони не укладали. Пунктом 10 укладеного Договору оренди передбачено перегляд орендної плати 1 раз на 5 років, однак, вказано, що перегляд відбувається за взаємною згодою сторін. Отже, якщо сторона орендаря не погодила зміну орендної плати з 3 % на 12 % від грошової оцінки земельної ділянки, то наведене не може бути підставою для розірвання договору, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов (ст. 6, ст.627 ЦК України). Виходячи з обставин справи і вимог закону, суд вважає, що підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки не має, відповідач належним чином виконує умови укладеного договору оренди, тоді як стороною позивача не доведено в судовому засіданні обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та не обґрунтовано підстави для розірвання договору. А за положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed