Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи уточнивши останній, остаточно зазначив, що 06.03.2013 року, близько 16-00 г., [PERSON], керуючи тягачем ІВЕКО д/н [NUMBER], який знаходився в з'єднанні з причепом ТАНХКАРЛ д/н [NUMBER], скоїв наїзд причепом на припаркований автомобіль КІА д/н [NUMBER]. Вина водія [PERSON] підтверджується постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 02.04.2013 року. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АВ/6132777, терміном дії з 20.04.2012 року по 19.04.2013 року, який був оформлений в Полтавському представництві відповідача та згідно якого забезпеченим транспортним засобом є тягач ІВЕКО д/н [NUMBER]. В серпні 2013 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за завдані збитки, розмір яких згідно висновку автотоварознавчого дослідження складає 13925 грн. 46 коп. Але вказана заява залишена без уваги та жодних відповідей не надано. Станом на сьогодні механічні пошкодження автомобіля відсутні. Ремонті роботи проводились ТОВ «Приват-Авто» та склали 11220 грн., вартість замінених деталей 5765 грн. 66 коп. З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 16985 грн. 66 коп. та судовий збір. В судовому засіданні позивач підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.03.2013 року, близько 16-00 г., [PERSON], керуючи тягачем ІВЕКО д/н [NUMBER], який знаходився в з'єднанні з причепом ТАНХКАРЛ д/н [NUMBER], скоїв наїзд причепом на припаркований автомобіль КІА д/н [NUMBER]. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 02.04.2013 року [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди 06.03.2013 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, тягач ІВЕКО д/н [NUMBER] та причіп-фургон TANG KARL д/н [NUMBER] зареєстровані за [PERSON] Цивільно-правова відповідальність останнього, як власника причепу-фургону TANG KARL д/н [NUMBER] була застрахована згідно полісу №АВ/2507376 у Приватному акціонерному товаристві «АСК «ІНГО Україна», а цивільно-правова відповідальність, як власника тягача ІВЕКО д/н [NUMBER] в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АВ/6132777, терміном дії з 20.04.2012 року по 19.04.2013 року. Також судом встановлено, що з приводу настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування позивач звертався до Полтавського представництва Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія». Проте, до теперішнього часу страхове відшкодування позивачу виплачено не було. Вказані обставини не заперечував і представник відповідача в судовому засіданні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 вказаного закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.3 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з'єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. З урахуванням зазначених вище положень ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що саме у відповідача в особі Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» виник обов'язок з виплати шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу КІА д/н [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди 06.03.2013 року та страхове відшкодування якої відповідачем до теперішнього часу не проведено. Відповідно до ст.1192 ЦКУ країни з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем суду було надано звіт експертного дослідження автотоварознавця №85/13 від 30.03.2013 року, згідно якого вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля КІА д/н [NUMBER] визначена в сумі 13925 грн. 46 коп. При цьому, як зазначив в судовому засіданні позивач, на теперішній час автомобіль відремонтовано повністю та вартість фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт автомобіля склала 11220 грн., що підтверджується відповідним рахунком №3160 від 13.03.2013 року та актом виконаних робіт ТОВ «Приват-Авто». В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу в сумі 11220 грн. та у відповідності до ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за виключенням встановленої у полісі страхування суми франшизи в розмірі 500 грн., тобто в сумі 10720 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial