Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 12.04.2008р. по 09.11.2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] [INFO] , після розірвання шлюбу, син сторін спочатку проживав з відповідачем, але з березня 2021 року дитина постійно проживає з позивачем. За наказом Білоцерківського міськрайонного суду від 20.09.2017 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні свого батька, позивача по справі, а тому, позивач просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримав позов. Відповідач та її представник адвокат Чередніченко В.А. не визнали позов. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.4). За наказом Білоцерківського міського суду від 20.09.2017 року по справі за № 357/9826/17 з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 / 4 частини усіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Наведене стверджується копією наказу судді по справі за №357/9826/17 (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстроване разом з матір`ю, відповідачем у справі, за адресою : [ADDRESS] (а.с.39). Встановлено, що сторони добровільно погодили, що з кінця березня 2021 року, деякий час, на період перебування відповідача за кордоном на роботі, дитина проживатиме з батьком. Встановлено, що з 24.08.2021 року дитина сторін проживає знову з матір`ю, по [ADDRESS] , оскільки в відповідач проводить ремонт у власному житловому приміщенні. Позивач суду пояснив, що після розірвання шлюбу, син [PERSON] проживав з [PERSON] , але в березні 2021 року відповідач виїхала за кордон і залишила дитину проживати з позивачем, і в цей же період продовжували стягуватися з позивача аліменти на користь [PERSON] , яка по факту не утримувала дитину. Наразі, дитина перед початком навчального року повернулася проживати до матері, і мешкають в квартирі сестри відповідачки, але позивач заперечує факт стягнення з нього аліментів за п`ять місяців, тобто за період коли дитина перебувала на його утриманні та вважає, що повинен бути взагалі звільнений від обов`язку платити аліменти. Відповідач суду пояснила, що, дійсно, вимушена була виїздити на заробітки за кордон, та домовилася з позивачем, що дитина тимчасово проживатиме зі своїм батьком. В липні 2021 року відповідач повернулася до дому, позивач попросив, щоб дитина в літку ще деякий період проживала з ним, а перед школою відповідач забрала сина. В період проживання дитини з батьком, відповідач несла витрати на утримання дитини, висилала грошові перекази старшому сину, який оплачував курси молодшому брату, купував йому одяг і взуття, відвідували кафе, ходили в басейн, відповідач здала кошти на ремонт школи та й на даний час відповідач продовжує утримувати свого сина. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який приходиться хрещеним батьком малолітнього [PERSON] , суду показав, що після розірвання шлюбу сторін, їх син проживав з матір`ю, а з березня 2021 року і до початку навчального 2021 року, дитина проживала з батьком. Свідку відомо, що позивач купував дитині комп`ютер. Відповідач з весни працювала в Польщі. Свідок [PERSON] , який проживає по сусідству з позивачем по [ADDRESS] , суду показав, що дитина сторін проживала близько півроку з позивачем та свідок, зі слів позивача знає, що мати дитини перебувала за кордоном. Свідок [PERSON] , подруга відповідача та керівник гуртка з плавання, суду показала, що малолітній [PERSON] постійно проживав з матір`ю, але на весні, [PERSON] виїхала за кордон на заробітки, а сина залишила батьку. Близько 3 місяців [PERSON] проживав з позивачем, по липень 2021 року. Син сторін відвідував заняття плавання, свідку відомо, що оплачувала навчання дитини відповідач. Свідок [PERSON] , який приходиться сином [PERSON] від першого шлюбу, суду показав, що мама виїздила до Польщі на заробітки, а молодший брат [PERSON] , проживав у батька по [ADDRESS] . Свідок провідував свого брата, купував йому кросівки, шорти, інші речі, ходили в кафе, оплачував навчальні комп`ютерні курси коштом, який переказала [PERSON] . [PERSON] працював разом з батьком і самостійно заробляв собі на кишенькові витрати. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Однак, в даному випадку, позивач не ставить вимогу про зменшення розміру заборгованості по аліментам, чи вчинення перерахунку аліментів в зв`язку з перебуванням 5 місяців дитини на його утриманні. Позивач ставить вимогу про припинення стягнення аліментів, при цьому, не заперечує факту, що дитина, лише з кінця березня по кінець серпня проживала разом з ним. Позивач спростував в судовому засіданні свій доказ - Акт №22 від 07.07.2021 року про проживання позивача разом з малолітнім [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив що з березня 2021 року проживав з сином по [ADDRESS] де має і житло і роботу на власному невеличкому виробництві. А по [ADDRESS] мешкає мама позивача до якої позивач з дитиною іноді приходили в гості. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст.78,79 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач не навів жодних обставин, які б слугували підставою для припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] . Періодичне й тимчасове проживання дитини з батьком, не є підставою для повного припинення стягнення аліментів і на майбутнє. При цьому слід врахувати, що в період проживання сина з батьком, відповідачка надавала матеріальне утримання дитині (купувала речі, оплачувала навчання), а з 24.08.2021 року дитина постійно проживає та зареєстрована з матір`ю. А отже, підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання дитини продовжують існувати. Звільнення одного з батьків повністю від сплати аліментів на утримання дитини порушує право та інтереси цієї дитини. Якщо один з батьків володіє доказами та фактами щодо нецільового використання коштів, які призначення на утримання дитини, то існують важелі й заходи, які особа може вжити для контролю витрат коштів, що призначені на утримання його дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем, оскільки позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed