Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що з 16.02.2013 року по 09.03.2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконкому Суворовської районної у м.Херсоні ради №22 від 12.02.2016 року у зв`язку з перешкоджанням відповідачем позивачу у спілкуванні з сином, визначено способи участі у вихованні дитини [PERSON] , 2013 р.н., та спілкуванні з ним батька [PERSON] , а саме: шляхом спілкування щотижня з 16:45 години щоп`ятниці до 07:45 години понеділка, Ѕ частину літнього відпочинку та святкових днів за домовленістю з матір`ю, необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2017 року визначено місце проживання їхнього сина [PERSON] за місцем проживання матері - відповідача [PERSON] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] рішення районної ради №22 від 12.02.2016 року позивач змушений звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2017 року відповідача [PERSON] зобов`язано не чинити перешкоди [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , 2013 р.н. Визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом надання дозволу на спілкування щотижня з 16:45 години п`ятниці до 07:45 години понеділка, на спілкування протягом Ѕ частину літнього відпочинку та святкових днів за домовленістю з матір`ю, необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку. Зобов`язано [PERSON] повідомляти [PERSON] в телефонному режимі про місце проживання, навчання сина [PERSON] , в разі їх зміни на наступний день настання таких змін, про захворювання сина у день виявлення захворювання, про фактичне місце перебування сина (у дитячому садку чи за місцем проживання) у дні, встановлені [PERSON] , для спілкування з сином. Зазначене судове рішення виконувалось відповідачем лише упродовж двох місяців до моменту закінчення виконавчих проваджень виконанням. З жовтня 2017 року [PERSON] стала постійно порушувати встановлений судом графік спілкування з дитиною. З цього приводу позивач подав скарги та заяви до різних структур міністерства юстиції. Позивачем було з`ясоване, що вказане сталося, у тому числі, через те, що його син дуже часто хворіє на гострі респіраторні захворювання, бронхіт, вітрянку, оспу. Вказане стало можливим через недбале ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків по неналежному догляду за дитиною. Відповідач проживає у житлі, що належить чужим людям. Дитина не має власної кімнати, а проживає в одній кімнаті із матір`ю та її співмешканцем [PERSON] . Через недбалість відповідача у догляді за сином, дитина постійно хворіє. Подальше залишення дитини [PERSON] , 2013 р.н., з відповідачем є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дитини. Позивач вважає, що в інтересах дитини проживати разом зі своїм рідним батьком. Позивач має всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. У зв`язку з викладеним, позивач просить відібрати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , не позбавляючи її батьківських прав та передати дитину батьку [PERSON] , [INFO] ; змінити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на адресу: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі. 14.08.2019 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить відібрати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , не позбавляючи її батьківських прав та передати дитину батьку [PERSON] , [INFO] ; змінити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на адресу: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , [INFO] ; припинити стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2015 року та до повноліття дитини, які стягуються на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.03.2016 року у цивільній справі №766/13748/15-ц, з моменту поставлення рішення у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що у 2016 році розірвав шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не працює, проживає не за місцем реєстрації. Відповідач недбало ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків по неналежному догляду за дитиною, внаслідок чого виникла хвороба. Через недбалість відповідача у догляді за сином, дитина постійно хворіє. Аліменти, які отримує на утримання сина, витрачає не за призначенням. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Пояснив, що сина виховує належним чином, він нагодований та чистий, забезпечений всім необхідним. [PERSON] хворіє часто, ще з того часу, коли проживав з позивачем. Дитина забезпечена нормальними житловими умовами. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що у дитини добрі відносини з обома батьками. У дитині створені всі умови для проживання, забезпечення всім необхідним. В інтересах дитини немає підстав для відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Мати не настроює дитину проти батька. Заслухавши осіб що приймали участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2013 року, згідно актового запису про шлюб №40, зробленого 16.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні. Від даного шлюб сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №289, зробленого 28.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні. Рішенням виконкому Суворовської районної у м.Херсоні ради №22 від 12.02.2016 року визначено способи участі у вихованні дитини [PERSON] , 2013 р.н., та спілкуванні з ним батька [PERSON] , а саме: шляхом спілкування щотижня з 16:45 години щоп`ятниці до 07:45 години понеділка, Ѕ частину літнього відпочинку та святкових днів за домовленістю з матір`ю, необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 09.03.2016 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №40. Після розірвання шлюбу прізвище подружжя залишити без змін - [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 17.11.2015 року до повноліття дитини. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2017 року визначено місце проживання їхнього сина [PERSON] за місцем проживання матері - відповідача [PERSON] . Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.07.2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2017 року залишено без змін. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2017 року відповідача [PERSON] зобов`язано не чинити перешкоди [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , 2013 р.н. Визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом надання дозволу на спілкування щотижня з 16:45 години п`ятниці до 07:45 години понеділка, на спілкування протягом Ѕ частину літнього відпочинку та святкових днів за домовленістю з матір`ю, необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку. Зобов`язано [PERSON] повідомляти [PERSON] в телефонному режимі про місце проживання, навчання сина [PERSON] , в разі їх зміни на наступний день настання таких змін, про захворювання сина у день виявлення захворювання, про фактичне місце перебування сина (у дитячому садку чи за місцем проживання) у дні, встановлені [PERSON] , для спілкування з сином. Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 14.03.2018 року №К-170-2, [PERSON] повідомлено, що на виконанні у Корабельному РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області перебувало виконавче провадження №54653803 за виконавчим листом №766/2614/16-ц від 13.06.2017 року, про зобов`язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкування з сином [PERSON] . 20.10.207 року державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». На виконанні відділу також перебувало виконавче провадження №55002833 за виконавчим листом №766/2614/16-ц від 13.06.2017, про зобов`язання [PERSON] повідомляти [PERSON] в телефонному режимі про місце проживання, навчання сина [PERSON] та про їх зміни. 15.11.2017 року державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до висновків органів Національної поліції та листів начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області, що надавались на позивача неодноразові заяви про невиконання відповідачем графіку його спілкування з дитиною, створення перешкод у його участі та вихованні сина [PERSON] , 2013 р.н., постійно хворіє та знаходиться на лікарняному: висновок від 25.11.2017 року, висновок від 09.12.2017 року, висновок 09.12.2017 року, висновок від 19.12.2017 року, висновок від 25.12.2017 року, висновок від 26.01.2018 року, висновок від 09.02.2018 року, висновок від 21.02.2018 року, висновок від 20.04.2018 року, висновок від 15.05.2018 року, висновок від 18.05.2018 року, органами Національної поліції з відповідачем проводились профілактичні бесіди стосовно невиконання своїх батьківських обов`язків, але це не дало результатів. Відповідно до висновку від 16.02.2018 року, висновку від 21.02.2018 року, висновку від 20.04.2018 року з [PERSON] проведено профілактичні бесіди стосовно необхідності належного виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини та попередженого про відповідальність за невиконання вимог ст.184 КУпАП. Згідно листів директора Херсонського ясла-садка №23 Херсонської міської ради Сулімової О.Є. вихованець садка [PERSON] , 2013 р.н., відповідно до наданих довідок хворів з 17 по 30.11.2017, з 01 по 20.12.2017, з 11 по 30.01.2018, з 01 по 09.02.2018, з 11 по 23.04.2018, з 08 по 16.05.2018, що підтверджується листом №20 від 07.06.2018 року; був відсутній у дитячому садку: 01.09.2017, 04.09.2017, 05.09.2017, 06.09.2017, 03.10.2017, 04.10.2017, 05.10.2017, 26.10.2017, 11.01.2018, 27.02.2018, 03.03.2018, 21.03.2018, 22.03.2018, 28.03.2018, 04.04.2018, 03.05.2018, 05.05.2018, 12.06.2018, що підтверджується листом №22 від 19.06.2018 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.03.2017 року, складеного спеціалістами з питань сім`ї та охорони дитинства ССД Суворовської районного у м.Херсоні ради, трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] обладнано необхідними меблями, побутовою технікою, наявні кухня, роздільний санвузол, наявні газо-, водо-, електропостачання, централізоване опалення. Санітарно-побутові умови задовільні, У дитини є своя окрема кімната, яку обладнано відповідно до віку дитини. За вказаною адресою постійно мешкають та мають місце реєстрації: позивач та його матір [PERSON] Стосунки у сім`ї дружні. Позивач офіційно працевлаштований на ТДВ «Херсонський електромеханічний завод», займає посаду агента по збуту комерційного відділу, має постійний заробіток. Згідно висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 24.01.2019 року №02-14-13-25, орган опіки та піклування Корабельної районної у м.Херсоні ради вважає недоцільним відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері без позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він разом з відповідачкою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, працює, має доходи, піклується дитиною, приділяє увагу його вихованню. До малолітнього [PERSON] відноситься як до сина. Відповідач має можливість не працювати, тому багато часу приділяє догляду за сином, його розвитку. У відповідності до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до п.2-5 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Із роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, при вирішенні питання про відібрання дітей у батьків, суди повинні виходити з доведеності їх винної поведінки і з урахуванням характеру, особи цього з батьків, а також інших конкретних обставин справи, брати до уваги, чи свідомо та умисно батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, чи є доведеними факти такого ухилення, в чому саме полягає небезпека залишення дитини у батьків для її життя та морального виховання. В судовому засіданні відповідач засвідчує, що вона утримує та виховує сина, забезпечує його усім необхідним за для проживання та розвитку. Вона забезпечує своєму сину належний розвиток і забезпечення, а також батьківську турботу. Беззаперечні докази винної поведінки відповідача, які б свідчили про ухилення нею від виховання своєї дитини, і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, позивачем до суду не надано. Позивачем не надано доказів того, що відповідач не займається вихованням та розвитком дитини, не належним чином виконує свої обов`язки унаслідок яких дитина постійно хворіє, та помешкання в якому відповідач проживає з дитиною не відповідає санітарним нормам, не придатне до проживання дитини, та використовує отриманні аліменти на сина не за цільовим призначенням. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, зміну місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed