Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.3-4), та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 2.61 га, яка розташована на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну його діду [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №003009, як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом, посвідченим секретарем Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області від 20.07.2016 року, зареєстрованим в реєстрі за №115, після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] , однак не може оформити належним чином право на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 2.61 га, розташованої на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала померлому дідусю на підставі державного акту серії ОД № 003009, виданого на підставі розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 335 від 23.04.2004 року. Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що зі змісту заяви моєї матері про відмову від спадщини не зрозуміло чи відмовляється вона від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.39), просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву до суду (а.с.42). Відповідач Виноградненська сільська рада Болградського району Одеської області до суду також не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.33). Позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення, просила справу розглянути без участі їх представника, про що надав заяву до суду (а.с.35-36). Відповідач [PERSON] до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася згідно вимог чинного законодавства (а.с.33, 39), просила справу розглянути без її участі, про що надала заяву до суду. Позовні вимоги визнала цілком та беззаперечно. В заяві зазначила, що вона в дійсності відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого батька і за заповітом, і за законом, по що нею було повідомлено секретарю сільської ради при оформленні письмової заяви про відмову, але секретар склала не коректно заяву, що стало підставою у подальшому для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом її сину - онуку спадкодавця (а.с.40-41). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть №759, складеним Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна, також входить і земельна ділянка загальною площею 2.61 га, розташована на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії ОД № 003009 від 10.05.2005 року (а.с.12). За час свого життя спадкодавець розпорядився належним йому майном, склавши заповіт на ім`я [PERSON] (відповідача по справі), посвідчений 20.07.2016 року секретарем Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 115 (а.с.11). На день смерті померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] разом зі співмешканкою [PERSON] , що підтверджується довідкою Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області № 241 від 03.06.2019 року (а.с.14). З матеріалів спадкової справи №34Б/2019, заведеної Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.48-60, 62-80) вбачається, що до нотаріуса звернулися [PERSON] , онук померлого з заявою про прийняття спадщини за законом від 04.01.2019 року (а.с.49), та донька померлого [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь його онука [PERSON] від 04.01.2019 року (а.с.50). В даній заяві зазначено, що дійсно [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, та саме вказала на користь якої особи вона відмовляється, це: [PERSON] , [INFO] . Суд приймає до уваги, твердження відповідача [PERSON] , про те, що вона взагалі цілком відмовилася від прийняття спадщини на користь сина - онука померлого [PERSON] , та її відмова є цілковитою та беззаперечною, проте секретарем сільської ради при посвідченні цієї заяви було допущено технічну описку, і зазначено про відмову виключно лише за заповітом. Інших спадкоємців не має. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ст.1273 ч.1 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Разом з цим, спадкоємець за заповітом першої черги [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини у повному обсязі. Згідно положень ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. А відтак, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом п`ятої черги, який спадщину після смерті спадкодавця прийняв шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. Родинні відносин між спадкоємцем і спадкодавцем підтверджуються: -свідоцтвом про народження позивача (онука спадкодавця) серії [NUMBER] , виданим 21.05.1988 року Тараклійським районним відділом ЗАГС МССР (а.с.7); -свідоцтвом про народження матері позивача (доньки спадкодавця) серії [NUMBER] , виданим Виноградненською сільською радою Болградського району Одеської області від 04.10.1967 року (а.с.20); -свідоцтвом про шлюб матері позивача (доньки спадкодавця) серії № [NUMBER] , виданим 13.06.1987 року Виноградненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.21). Приписами ст.1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved