Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05.06.1998 Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області за №242. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що, починаючи з 05.06.1998 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з ним та перебуває на його утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю в характерах та поглядах на життєві питання, принципи та проблеми спільного життя. Відповідач постійно вчиняє сварки, бійки, скандали, перестала цікавитися справами сімї. Протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між нимим шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, дитина часто стає свідком сварок та скандалів, що негативно впливає на її психічний стан та завдає душевні страждання. Вони з відповідачем сумісно не проживають, ведення спільного господарства припинено. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Угода про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, на даний час між ними досягнута. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, з позовними вимогами згодна. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 05.06.1998 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 234778, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 22.08.2017, актовий запис № 242. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Рибянцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 16.03.2007, актовий запис №05. Спору щодо місця проживання дитини та щодо майна подружжя не має. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved