Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом з вимогами звільнити [PERSON] від обов`язку утримувати доньку [PERSON] та припинити стягнення аліментів за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2018 року, справа № 127/9900/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги аргументовані тим, що у зв`язку з припиненням шлюбних відносин сторони спору досягли домовленості щодо способу виконання обов`язку утримувати доньку шляхом передання відповідачу одноразово 10 000 доларів США, про що було складено розписку 16.07.2018, проте із заробітної плати позивача в травні 2019р., почались відрахування на аліменти в розмірі 50 відсотків, згодом позивачу стало відомо про наявність судового наказу про стягнення з позивача на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника даний судовий наказ виконується, припинення його виконання може бути лише в судовому порядку. Позивач просить суд звільнити його від обов`язку утримувати доньку [PERSON] та припинити стягнення аліментів за судовим наказом у зв`язку з наявністю домовленості із відповідачем відповідно до розписки на підставі ст. 181 СК України. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019 дану цивільну справу призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження. 19.08.2019 відповідачем подано до суду відзив, позов не визнає в повному обсязі виходячи з наступного. Виходячи з аналізу норм СК України розписка про отримання суми коштів в рахунок аліментів не може бути підставою для припинення стягнення аліментів, крім того дана розписка порушує майнові права дитини, оскільки батьки не мають права вчиняти без дозволу органу опіки та піклування правочини щодо майнових прав дитини. Враховуючи середній розмір аліментів 6800 грн. на місяць, передана сума 10000 дол. США становить аліменти за 3 роки і майже 3 місяці. З огляду на вищезазначене розписка, долучена до матеріалів позовної заяви, суперечить нормам ст. 177 СК України, а [PERSON] підписавши її фактично відмовилась від майнових прав дитини на отримання аліментів. 22.08.2019р. відповідачем подано доповнення до відзиву, в якому відповідач пояснив щодо способу захисту обраного позивачем зазначивши ст. 16 ЦК України, ст. 55 Конституції України. Відповідно до положень п. 8 ч. 3ст. 178 ЦПК України відповідачем повідомлено, що [PERSON] понесені судові витрати у вигляді витрат професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Докази понесення витрат будуть надані до судових дебатів, або протягом п`яти днів з дня винесення рішення. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. 30.08.2019р. позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач вказав про помилковість доводів відповідача. Вважає, що оскільки між сторонами спору складено розписку 16.07.2018, щодо способу виконання обов`язку утримувати доньку шляхом передання відповідачу одноразово 10 000 доларів США, відповідач зобов`язаний виконати зобов`язання зі своєї сторони не стягувати аліменти з позивача. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував в повному обсязі. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . Як вбачається з судового наказу виданого Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2018 року, справа № 127/9900/18 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З виконання вищевказаного судового наказу прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 7-8) 07.05.2019р. державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , та направлено вимогу за місцем роботи. ( а.с.9-10) Судом встановлено, що дохід [PERSON] з січня 2019-червень 2019 склав 163 160,02 грн., що підтверджується довідкою виданою ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика» від 17.07.2019р. №211.( а.с. 11) Суд вирішуючи даний спір враховує, що основними нормативно-правовим актами, які регулюють питання звільнення та припинення стягнення аліментів є безпосередньо норми СК України. Ст.3 Конвенції прав дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України- мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. ст. 179 СК України, якою визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. ч.1. ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Поняття звільнення від обов`язку утримувати дитину та припинення стягнення аліментів є різними правовими поняттями та регулюються окремими нормами СК України. Умови укладення договору між батьками про сплату аліментів на дитину передбачені ст. 189 СК України, згідно з якою батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Ст. 190 СК України передбачено підстави припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно - той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Позивач в обгрунтування своїх вимог про наявність підстав для припинення стягнення аліментів надав до суду розписку від 16.07.2018 року відповідно до якої [PERSON] , отримала одноразово від [PERSON] , батька доньки [PERSON] , 10 000 доларів CША на утримання дитини (аліментів на дитину) до її повноліття, і цим стверджує, що майнових претензій до [PERSON] щодо утримання дитини до її повноліття не має і не може мати, отримані грошові кошти буде виключно витрачати на дитину в міру необхідності її потреб. Грошові кошти отримала до підписання даної розписки, (а.с.6) зазначивши, що цим письмовим документом врегульовано питання між сторонами по сплаті аліментів на дитину. Аналіз норм СК України якими передбачено підстави припинення стягнення аліментів вказує на те, що розписка про отримання коштів в рахунок аліментів на утримання дитини не є підставою для припинення стягнення аліментів. Суд звертає увагу, що якщо має місце домовленість між батьками щодо сплати аліментів, виражена у формі договору, даний договір повинен бути укладений у письмовій формі, та нотаріально посвідчений, нормами СК України не передбачено як підставу для припинення стягнення аліментів розписку, відтак, суд даний доказ вважає неналежним та оцінює критично. Крім того, відмова відповідача виражена у формі розписки від майнових претензій до [PERSON] досягнута без врахування думки органу опіки та піклування відповідно до ст. 177 СК України, порушує права дитини на майно. Суд бере до уваги, що в процесі розгляду даної справи сторонам роз`яснювалось положення ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 188 СК України передбачено підстави звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину а саме, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності в дитини доходу, що перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби, а відтак суд вважає дану вимогу безпідставною надумною та необгрунтованою. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що позов необґрунтований, непідтверджений належними доказами, та не підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено- судовий збір слід залишити за позивачем. Питання стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача судом буде вирішено відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України з урахуванням п.8. ч.3 ст. 178 ЦПК України, після подання представником відповідача доказів понесення судових витрат у строк передбачений ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed