Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі і відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що з квітня 1979 року до 08.01.2014 року він працював в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія», але при звільненні, відповідач не здійснив йому повного розрахунку по заробітній платі. Вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання заробітної плати, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка складає 7909,60 грн. Крім того позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача 2226,00 грн. заборгованості по виплаті польового забезпечення та моральної шкоди у сумі 1000 грн., яку він обґрунтовує матеріальними втратами пов'язаними з тим, що відповідач несвоєчасно здійснював виплату заробітної плати. Позивач у позовній заяві виклав прохання щодо розгляду справи без його участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З квітня 1979 року до 08.01.2014 року позивач працював в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія», але при звільненні, відповідач не здійснив йому повного розрахунку по заробітній платі. Загальна сума заборгованості із заробітної плати перед позивачем складає 7909,60 грн., що підтверджується довідкою відповідача №9/198 від 26.05.2014 року. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 цього Кодексу передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Крім того позивач просить стягнути на його користь з відповідача 2226,00 грн. заборгованості по виплаті польового забезпечення та моральної шкоди у сумі 1000 грн., яку він обґрунтовує матеріальними втратами пов'язаними з тим, що відповідач несвоєчасно здійснював виплату заробітної плати. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Просудову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чифізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне повністю задовольнити вимогу щодо стягнення заробітної плати та заборгованості по виплаті польового забезпечення. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди з причини необгрунтованності. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 -215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial