Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 02 грудня 2013 року укладено договір поставки № 2911/13. Крім того, 17 січня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 2911/13 від 02.12.2013. На виконання умов договору поставки та додаткової угоди позивач здійснив передоплату на загальну суму 980 204 грн. Позивач вказав, що станом на 26.10.2015 відповідач свої зобов'язання за договором та додатковою угодою №1 не виконав, в результаті чого 26.10.2015 між сторонами було укладено додаткову угоду № 2, відповідно до умов якої відповідач протягом 90 календарних днів зобов'язався повернути позивачу суму оплати в розмірі 980 204 грн. та здійснити оплату в сумі 1 527 714 грн., як компенсацію збитків. Позивач зазначив, що строк виконання умов Додаткової угоди № 2 закінчився 24.01.2016. Тому позивач і звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2 507 918 грн., втрати від інфляції в сумі 154 448 грн. 68 коп. та 0,1 % штрафу від суми невиконаних зобов'язань за кожен день прострочки виконання зобов'язань в сумі 437 170 грн. 98 коп., всього просив стягнути заборгованість в сумі 3 099 537 грн. 66 коп. Також, позивач просив стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір в сумі 8320 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу в його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причинити неявки суду не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, того, що правом участі в судовому засіданні відповідач розпорядився на власний розсуд, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Адамант Бот Сервіс», в особі директора [PERSON] було укладено договір поставки № 2911/13 від 02 грудня 2013 року, відповідно до умов якого покупець зобов'язався прийняти та оплатити наступну продукцію: чотири понтона залізобетонних, довжиною 15 метрів, шириною 3 метри, висота борта 1,5 метри. (а.с.а.с. 8-10). Пунктом 3.1. договору встановлено, що строк постачання товару становить 90 (дев'яносто) календарних днів, за умови виконання умов п.п 4.2 договору покупцем. Згідно п.4.2 договору покупець здійснює оплату за товар на умовах 85% предоплати, протягом 10 (десяти) банківських днів, з моменту підписання договору, що становить 452 556 грн. 83 коп., в тому числі НДС 20% 75 426 грн. 14 коп. 03.12.2013 [PERSON], як директор та засновник ТОВ «Адамант Бот Сервіс» особисто отримав від позивача передоплату в розмірі 452 000 грн., що підтверджується розпискою, підписаною [PERSON] (а.с. 11) 17.01.2014 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 2911/13 від 02.12.2013, відповідно до умов якої, постачальник виготовляє та збирає покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити наступну продукцію: металевий каркас будинку, загальною площею 168,1 кв.м, зібраного на залізобетонних понтонах. Пунктом 3.1. додаткової угоди № 1 встановлено, що строк постачання товару зазначеного в даній додатковій угоди становить 60 (шістдесят) календарних днів, за умови виконання умов п.п 4.2 даної додаткової угоди покупцем. Відповідно п.4.2 додаткової угоди покупець здійснює оплату за товар на умовах 85% передоплати, протягом 10 (десяти) банківських днів, з моменту підписання додаткової угоди. (а.с.а.с. 12, 13) На виконання умов додаткової угоди №1 позивач сплатив відповідачу 500 000 грн., що підтверджується розпискою, підписаною [PERSON] (а.с. 14) Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 26.10.2015 було укладено додаткову угоду № 2 до договору постачання № 2911/13 від 02.12.2013, відповідно умов якої, сторони погодили порядок та строки розірвання договору постачання № 2911/13 та додаткової угоди № 1, а саме: відповідач погодився виплатити позивачу сплачену останнім суму коштів в розмірі 980204 грн. та 1 527 714 грн. збитків з урахуванням інфляції, протягом 90 днів з дати підписання додаткової угоди № 2. Загальна сума становить 2 507 918 грн. (а.с.а.с. 15, 16). Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що починаючи з 25.01.2016 по день ухвалення рішення відповідач свої зобов'язання за Додатковою угодою № 2, які стосуються повернення коштів належним чином не виконав, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість на загальну суму 3 099 537 грн. 66 коп. (з врахуванням втрати від інфляції та 0,1 % штрафу від суми невиконаних зобов'язань за кожен день прострочки виконання зобов'язань, на підставі умов п.п.6.1 договору поставки та п.п.6.1 додаткової угоди № 1, за період з 25.01.2016 по 14.04.2017), що підтверджується наведеними в позовній заяві розрахунками, які суд визнає достовірними та правильними, оскільки вони не спростовані відповідачем, та приймає їх до уваги як належні та допустимі докази в розумінні що ст. 57-59 ЦПК України, які підтверджують факт виникнення заборгованості та її розмір. В порядку статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не було надано доказів на спростування позовних вимог. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на чинному законодавстві, знайшли своє доведення та підлягають задоволенню, а саме: з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 3 099 537 грн. 66 коп., з яких: 2 507 918 грн. - сума боргу за додатковою угодою № 2; 154 448 грн. 68 коп. - втрати від інфляції, 437 170 грн. 98 коп. - 0,1 % штрафу від суми невиконаних зобов'язань за кожен день прострочки виконання зобов'язань. На підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 8 000 грн. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 610, 625 ЦК України,

Outcome: approved