Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом в якому вказав що з 1972 рок ує власником ? часток житлового будинку 20 по вул. Добродецького в м. Харкові. Власником іншої ? частину будинку є [PERSON], який помер 19.01.1977 року. Після його смерті в будинку мешкала [PERSON], яка фактично прийняла спадщину однак померла у 1985 році та їх донька [PERSON], яка в свою чергу померла 29.10.1994 році. На теперішній час в будинку в цілому мешкає тільки позивач та його дружина [PERSON] Позивач прохає визнати за ним право власності на спірну ? частину будинку в порядку набувальної давності оскільки він добросовісно нею заволодів та продовжує відкрито та безперервно володіти та користуватись протягом більш ніж 10 років. В судовому засіданні позивач прохав позов задовольнити посилаючись на підстави в ньому викладені. [PERSON] до судового засідання зявилась. Проти задоволення позову не заперечувала. Представник ХМР до судового засідання не зявився. Про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За згодою сторін суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутність оскільки в ній достатньо доказів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: позивачу на праві власності належить ? частину будинку 20 по вул. Добродецького в м. Харкові на підставі договору дарування від 12.03.1984 року зареєстрованого в КП «ХМБТІ». ? частина будинку зареєстрована за [PERSON] на підставі договору про право забудови земельної ділянки від 06.09.1946 року. Станом 28.05.2015 року в будинку зареєстровані та мешкають [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер 19.01.1977 року та відповідно до відповіді на запит суду після його смерті з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. [PERSON] померла 07.02.1985 року та відповідно до відповіді на запит суду після її смерті з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. [PERSON], що мешкала в будинку 20 по вул. Добродедова в м. Харкові, померла 29.10.1994 року та відповідно до відповіді на запит суду після її смерті з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. В судовому засіданні було встановлено що позивач сплачує в спірному будинку за комунальні послуги та постійно мешкає в ньому з дня смерті доньки власника [PERSON] з 29.10.1994 року. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п*яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 8 до прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., в зв*язку з чим правила набувальної давності можливо застосовувати на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 р. (за три роки до набрання чинності ЦК України), а відтак визнання судом права власності за набувальною давністю можливе після 01.01.2011 року. Виходячи з обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів спірною частиною будинку, безперервно мешкав в ній з 1994 року, безперервно і відкрито володів нею впродовж більше десяти років, які передували зверненню до суду. Спірна частина будинку є для позивача чужим майном в розумінні ст. 344 ЦК України, оскільки зареєстрована за іншою особою. Тривале володіння чужим майном з боку позивача є безперервним, оскільки для такого володіння були відсутні будь-які формальні підстави (договір з власником, акт державного органу або органу місцевого самоврядування тощо).

Outcome: approved