overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

позивач звернувся до суду 24 вересня 2014 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 06 травня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились в 2012 році, причиною цього стали відсутність між ними взаєморозуміння, вони мають різні характери та не можуть дійти згоди в питаннях існування і утримання родини. Все це призвело до того, що у них постійно виникали непорозуміння та сварки, вони припинили подружнє життя та не мешкають разом як чоловік та жінка. Оскільки їх відносини остаточно зруйновані, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 12 ). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 травня 2006 року у Червонокостянтинівській сільській раді Петрівського району Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис № 3 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6-копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду 24 грудня 2013 року з відповідним позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 08 липня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська було зареєстровано їх шлюб із відповідачкою, актовий запис №103. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини припинились з 2007 року. Подальше спільне життя з відповідачкою неможливе, це суперечить спільним інтересам їх та дитини, оскільки відповідачка вже має іншу родину та він має також намір одружитись з іншою жінкою. Спільне господарство на час позову не ведеться. Після фактичного припинення відносин син [PERSON] мешкає разом з відповідачкою. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. До судового засідання позивач надіслав заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 08 липня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська, актовий запис №103 /а.с.5/. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Спору щодо мешкання дитини немає, син [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишиться мешкати з відповідачкою. З 2007 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду 24 липня 2015 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.08.2010 року по 28.03.2013 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Однак він працює,хронічними захворюваннями не страждає,інвалідом,пенсіонером не є. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина, в розмірі ? частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, прохає справу слухати у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], батьком якого являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 11). Як зазначила [PERSON] в своєму позові,що дитина постійно мешкає з нею та знаходиться на її утриманні.Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач є працездатним, працює в Лозівському МВ ГУМВС України в Харківській області, інших дітей не має; позивачка ж не працює, і не в змозі забезпечувати належне матеріальне становище дитини, тому відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду 25.07.2017 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 25.11.1995 року, який зареєстровано Поліською сільською Радою Коростенського району,Житомирської області, актовий запис № 27. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння. На даний час подружні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву, в якій прохав справу слухати у його відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягав. У разі неявки відповідача прохав ухвалити заочне рішення (а.с.29). Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явивилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином,про що свідчать довідки про доставку СМС - повідомлень про явку до суду та поштове зворотнє повідомлення (а.с.19,20,25). Заяву про відкладення справи та заперечення на позов до суду не надала. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25.11.1995 року, який зареєстровано Поліською сільською Радою Коростенського району Житомирської області, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ТП № 002865, виданого повторно 27.02.1996 року. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя. На даний час сторони проживають окремо,спільно господарство не ведуть. Неповнолітніх дітей сторони не мають. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, на даний час не має. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду 25.08.2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2015 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 30. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву, в якій прохав справу слухати у його відсутності, за задоволенні позовної заяви наполягав. У разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явивився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зважаючи на обставини справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2015 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 430077,виданого повторно 06 серпня 2015 року(а.с.5). Спільне життя подружжя не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя,немає згоди з важливих для існування сім»ї питань. Сім'я фактично розпалася, з травня 2015 року загальне господарство не ведеться, подружні відносини не підтримуються. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Питання про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя вирішить самостійно. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду 25.08.2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1992 року, який зареєстровано міським відділом ЗАГС м.Лозова Харківської області, актовий запис № 528. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. З 2010 року шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1992 року, який зареєстровано міським відділом ЗАГС м.Лозова Харківської області, актовий запис № 528 (а.с.8). Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя,з 2010 року подружні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду 25.12.2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2011 року, який зареєстровано Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 33. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину- [PERSON].,[INFO], яка мешкає з нею та буде мешкати з нею після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розлучення залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачем шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2011року, який зареєстровано Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2011 року (а.с. 5). Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння, з липня 2015 року сторони проживають окремо. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] року народження, [INFO], яка мешкає з позивачем та буде мешкати з ним після розірвання шлюбу. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

позивач звернувся до суду 25 липня 2014 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 26 листопада 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною цього стали відсутність між ними взаєморозуміння, у них різні погляди на взаємовідносини у сім'ї, на роль чоловіка та жінки у сім'ї та на виховання дитини. У відносинах один з одним вони находять повне непорозуміння. Все це призвело до того, що вони припинили подружнє життя та не мешкають разом як чоловік та жінка. Оскільки їх відносини остаточно зруйновані, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 16 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с.11,14-15,18-20). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 листопада 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької районної ради міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 179 (а.с.6 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5-копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач належним чином повідомлена про дату розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, заперечення проти позову не надала, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду 26.02.2015 р. із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.11.2003 р. позивач зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі РАГСу Голосіївського РУЮ у м. Києві, а/з 1277. Від даного шлюбу є двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Як вказано у позові, 21.03.2007 р. Оболонським р/с м. Києва було винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами, а 13.04.2007 року Оболонським р/с м. Києва було постановлено рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання обох дітей у розмірі 50% всіх видів доходів відповідача. Як вказує позивач, із вересня 2014 р. відповідач був звільнений і до моменту подачі не працює та немає постійного місця роботи, а тому (зі слів позивача) не здійснює допомоги на утримання дітей. Тому просить суд стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на свою користь на утримання обох дітей - у розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття, У судове засідання позивач та її представник подали до суду заяву щодо підтримки позову. Відповідач у судове засідання так і не з'явився, належним чином був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом з'ясував, що батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є позивач та відповідач. Як з'ясував суд, 21.03.2007 р. Оболонським р/с м. Києва було винесено рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, а з 13.04.2007 р., за рішенням Оболонського р/с м. Києва із відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання обох дітей у розмірі 50% всіх видів доходів відповідача. У відповідності до ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 182, 200 СК України. У відповідності до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів щодо утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 900 грн., таким чином частково задовольняючи позов. На підставі ст. 180-183, 192 СК України, абз. 3 п. 17 постанови ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 10, 57, 60, 169, 208, 209, ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial