Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуваючи в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» на посаді підсобної робочої, 05 березня 2010 року близько 08 годин05 хвилин, знаходячись біля аптеки №3 ПП «Гален» (по вулиці Прорізній (Модрівській), буд. 1а) виконувала роботи по вивезенню твердих побутових відходів. Задля відмітки у відповідному журналі стосовно виконаних робіт, що знаходився на території аптеки №3, Позивач вийшла зі службового автомобіля та направилась до приміщення. При цьому, під час пересування Позивач послизнулась на тротуарів та впала, вдарившись об першу сходинку порогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритий багатоуламковий перелом правого надколінника». В ході розслідування вказаного нещасного випадку, компетентною комісією встановлено, що даний нещасний випадок пов`язаний з виконанням трудових обов`язків. Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% - БЕЗСТРОКОВО, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом Позивач відчула сильний фізичний біль, проходила тривалі курси медичної реабілітації, що призвели до втрати життєвого часу, який Позивач могла витратити на спілкування зі своїми близькими людьми, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку. Втрата професійної працездатності призвела до обмеження можливості реалізовувати Позивачем свої наміри в професійній сфері, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до зміни звичного способу життя. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області тіла, обмеження об`єму рухів в колінному суглобі, що в свою чергу, призводить до порушення функції опори та руху та обмежує можливість Позивача пересуватись у просторі. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується сон Позивача, що не дозволяє їй нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Крім того, Позивач обмежена у можливості реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які вона мала до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Зокрема, згідно відомостей, вказаних у виписному епікризі від 27.09.2010 року, Позивач 05.03.2010 року отримала виробничу травму, у зв`язку з чим їй було проведено операцію - «відкрита репозиція, остеосинтез по Шульцу, додаткова фіксація спицями Киршнера», знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні 1-ї міської лікарні. Перелічені негативні явища в житті Позивача переконливо доводять факт завдання їй немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого трудового каліцтва та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 120000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не підтверджено факт отримання моральних страждань, розмір моральної шкоди не обґрунтований, відповідач не порушував жодних трудових норм по відношенню до позивача, ним було створено належні умови для праці, при цьому нещасний випадок стався саме з вини позивачки. Представник відповідача зазначив, що позивачкою не надано відомостей де саме вона працювала в подальшому та як саме це могло вплинути на стан її здоров`я. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді підсобної робочої (а.с. 23-32) 05березня 2010 року близько 08 годин05 хвилин, знаходячись біля аптеки №3 ПП «Гален»(по вулиці Прорізній (Модрівській), буд. 1а) виконувала роботи по вивезенню твердих побутових відходів. Задля відмітки у відповідному журналі стосовно виконаних робіт, що знаходився на території аптеки №3, Позивач вийшла зі службового автомобіля та направилась до приміщення. При цьому, під час пересування Позивач послизнулась на тротуарів та впала, вдарившись об першу сходинку порогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритий багатоуламковий перелом правого надколінника». В ході розслідування вказаного нещасного випадку, компетентною комісією встановлено, що даний нещасний випадок пов`язаний з виконанням трудових обов`язків. Даний факт підтверджується Актом №01 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» (акт Форми Н-1 - а.с.12-15), Актом Форми Н-5 «Про розслідування нещасного випадку, що стався 05березня 2010 року о 08 год. 05 хв. в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» (акт Форми Н-5 - а.с. 16-18) Згідно п.6 акту Форми Н-1, компетентною комісіє з розслідування нещасного випадку було встановлено що видом події, який призвів до настання нещасного випадку являється падіння потерпілої під час пересування. Окрім цього, вина Відповідача підтверджується протоколом №3 засідання комісії з охорони праці ТОВ «Екоспецтранс» від 24 червня 2010 року, відповідно до якого, прийнято рішення про зменшення одноразової допомоги Позивачу на 5%, що в свою чергу вказує на ступінь вини потерпілого на зазначений відсоток, тим самим встановлюючи ступінь вини Відповідача, який становить - 95%. (а.с. 19-20) Таким чином, суд погоджується, що нещасний випадок стався внаслідок неналежного виконання Відповідачем передбаченого законодавством обов`язку по створенню та підтриманню безпечних умов праці. Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, Позивач 16.06.2010 року, вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності - 20% та встановлено необхідність у медикаментозному, амбулаторному, стаціонарному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 22.06.2011 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності - 20%, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 19.06.2013 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15%, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 15.07.2015 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15%, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 23.08.2017 року Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% - безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. (а.с. 8-11) Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних обставин вбачається, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, наявність вини позивачки у нещасному випадку, вважає можливим стягнути на її користь 18000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial