Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської радита просив суд встановити факт належності правовстановлюючого документу та визнати право власності на спадщину за ним. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові вказує, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки для ведення селянського /фермерського/ господарства на території Шевченківської сільської ради загальною площею 2,68 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія I-ОД № 060450, виданого Шевченківською сільською Радою народних депутатів 25.05.1998 року. Однак, в вищевказаному акті не вірно зазначено прізвище спадкодавця як « [PERSON] », в той час як у свідоцтві про смерть зазначено вірно прізвище « [PERSON] », тому необхідно встановити відповідний факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю. Позивач, чоловік померлої, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Позивач прийняв спадщину фактично відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті постійно проживав зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 735 від 12.04.2021 року, згідно якого [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживав з нею в [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої [PERSON] та йому приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М. було відмовлено в оформленні спадкових прав листом № 37/01-16 від 06.04.2021 року та рекомендовано звернутися до суду, для вирішення цього питання. Після смерті спадкодавця стало відомо, що у державному акті на право приватної власності на землю є розбіжності у прізвищі спадкодавця, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд: - встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] земельної ділянки для ведення селянського /фермерського/ господарства на території Шевченківської сільської ради загальною площею 2,68 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія I-ОД № 060450, виданого Шевченківською сільською Радою народних депутатів 25.05.1998 року « [PERSON] ». - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] право власності на земельну ділянку для ведення селянського /фермерського/ господарства на території Шевченківської сільської ради загальною площею 2,68 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія I-ОД № 060450, виданого Шевченківською сільською Радою народних депутатів 25.05.1998 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив судрозглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області 23.02.1974 р., рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] », зареєстрували шлюб 23.02.1974 року, про що зроблено актовий запис за № 11. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.01.2015 р., Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 15, [PERSON] , померла [INFO] . Згідно довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 735 від 12.04.2021 року, [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживав з нею в [ADDRESS] . З копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 060450 від 25.05.1998 р., виданого на підставі рішення ХІ сесії ХХІІ скликання Шевченківської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 19 лютого 1998 р. № 4, вбачається, що [PERSON] передається у приватну власність земельну ділянку площею 2,68 гектарів, розташовану на території Шевченківської міської ради, для ведення товарного селянського /фермерського/ господарства. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 64792719 від 19.05.2021 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., інформація відносно [PERSON] , відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 64792718 від 19.05.2021 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., інформація відносно [PERSON] , відсутня. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності [PERSON] , померлій [INFO] земельної ділянки для ведення селянського /фермерського/ господарства на території Шевченківської сільської ради загальною площею 2,68 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія I-ОД № 060450, виданого Шевченківською сільською Радою народних депутатів 25.05.1998 року « [PERSON] », беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимоги. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved