Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи уточнивши позов, остаточно зазначив, що 15.07.2013 року о 18-10 г. [PERSON], керуючи автомобілем Фольксваген д/н [NUMBER] по пр.Гагаріна в м.Дніпропетровську, в районі е/о №849 здійснив наїзд на автомобіль Тойота Авенсіс д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.08.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля Фольксваген д/н [NUMBER] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інкомстрах» (далі ПрАТ «СК «Інкомстрах»). Відповідно до звіту від 12.02.2014 року проведеного автотоварознавчого дослідження, заподіяна власнику автомобіля Тойота Авенсіс д/н [NUMBER] матеріальна шкода визначена в розмірі 39345 грн. 91 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 500 грн. З урахуванням зазначеного, посилаючись на те, що заподіяна шкода йому на теперішній час не відшкодована, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на його користь матеріальну шкоду в сумі 38345 грн. 91 коп. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 500 грн., а з відповідача [PERSON] суму франшизи в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] визнав позов в частині заявлених до останнього вимог про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. (суми франшизи). Представник ПрАТ «СК «Інкомстрах» в судове засідання потворно не з'явився, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.07.2013 року о 18-10 г. на пр.Гагаріна в м.Дніпропетровську в районі е/о №849 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілем Фольксваген д/н [NUMBER] під керування власника вказаного автомобіля [PERSON] та автомобіля Тойота Авенсіс д/н [NUMBER] під керуванням його власника [PERSON] Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.08.2013 року, що набрала законної сили, за фактом дорожньо-транспортної пригоди 15.07.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 15.07.2013 року, внаслідок якої було завдано механічні пошкодження автомобілю Тойота Авенсіс д/н [NUMBER], власником якого є позивач. Факт пошкодження автомобіля Тойота Авенсіс д/н [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.07.2013 року також підтверджується довідкою ДАІ, звітом №23-07-13Л2 від 12.02.2014 року ПП [PERSON], згідно якого вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Тойота Авенсіс д/н [NUMBER] визначена в розмірі 39345 грн. 91 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля Фольксваген д/н [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах»), що підтверджується відповідним полісом №АС/2088275 зі строком дії з 10.07.2013 року по 09.07.2014 року включно. Відповідно до даного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого встановлена в розмірі 100000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. Як зазначив позивач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, останні повідомляли страхову компанію про настання страхового випадку, останньою викликався аварійний комісар, яким в подальшому і складався звіт автотоварознавчого дослідження. Проте до теперішнього часу страхове відшкодування позивачу не виплачено та, таким чином, збитки не відшкодовано. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 вказаного вище закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. А згідно п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи зазначені вище обставини та положення ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПрАТ «СК «Інкомстрах» завданих внаслідок пошкодження транспортного засобу матеріальних збитків в сумі 38345 грн. 91 коп. та з відповідача [PERSON] в сумі 1000 грн. (розмір встановленої франшизи) є такими, що грунтуються на законі, пдітверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як встановлено судом та зазначив сам позивач під час розгляду справи, після повідомлення страховика про настання страхового випадку, останнім було направлено аварійного комісара [PERSON] для огляду пошкодженого транспортного засобу, яким в подальшому і складався звіт №23-07-13Л2 від 12.02.2014 року з визначення розміру збитків. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 500 грн. з ПрАТ «СК «Інкомстрах» не грунтуються на законі та в задоволенні позову в цій частині позивачу слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача також слід стягнути судовий збір з ПрАТ «СК «Інкомстрах» в сумі 383 грн. 46 коп. та з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial