Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, укладений 29.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2454, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Спільне життя суперечить його інтересам. З 2014 року шлюбні відносини припинені. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.09.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та справу призначено у підготовчє судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 09.11.2018 року сторонам надано строк на примирення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 08.02.2019 року закрито підготовчє провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач до судового засідання не зявився, прохав розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлений\~ належним чином. Причини\~ неявки суду не відомі. У судовому засіданні 09.11.2019 року представник відповідача зазначила, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність належно повідомленого відповідача. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 29.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №2454 (а.с.21) Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [INFO]. В силу ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Сторони припинили подружні відносини з жовтня 2017, спільного господарство не ведуть, втрачені фізичні та духовні зв'язки, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Причини розірвання шлюбу обєктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved