Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вироком суду на його користь із засудженого гр. [PERSON] стягнуто матеріальну та моральну шкоду. Оскільки, в ході примусового виконання вказаного рішення суду встановлена неплатоспроможність засудженого, просить постановити рішення, яким на підставі ст.. 1177 ЦК України, в редакції, що діяла на дату відкриття виконавчого провадження, за рахунок Державного бюджет відшкодувати йому заподіяну злочином матеріальну шкоду в сумі 354843,62 грн. Крім того, на думку позивача, Відповідач ухиляється від виконання такого обов'язку, в зв'язку з чим на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ст. 625 ЦК України просить стягнути заборгованість з урахуванням інфляційної складової та 3% річних. Представник позивача в судову засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення заявленого позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, подав письмові заперечення, згідно яких звернув увагу на те, що позивачем в належний спосіб не доведено обов'язок Відповідача відшкодувати завдану йому злочином шкоду. Посилання на положення ст.. 1177 ЦК України не є підставою для задоволення позовних вимог, зважаючи на законодавчу неврегульованість механізму реалізації вказаної норми. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні встановлено, сторонами не заперечується, що ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.12.2012 змінено вирок Бородянського районного суду Київської області від 20.09.2012 та [PERSON] пом'якшено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, а також змінено вирок в частині цивільного позову [PERSON], та стягнуто із засудженого [PERSON] на її користь 354843,62 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди. Виконавче провадження за вказаним судовими вироком триває. Позивач зазначає, що протягом тривалого часу примусового виконання вказаного судового рішення на його адресу жодних платежів не надходило, рухомого або нерухомого майна, яке б належало засудженому [PERSON] державними виконавцями не виявлено, що свідчить про повну неплатоспроможність боржника на відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як на підставу заявлених позовних вимог позивач посилається на положення ч. 1 ст. 1177 ЦК України, що діяла на дату відкриття виконавчого провадження, згідно якої: майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Згідно ч.1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Враховуючи вищевикладене, правові підстави для застосування положень ст.. 1177 ЦК України в редакції, яка на час розгляду справи, є нечинною - відсутні, а тому, позов задоволенню не підлягає. Станом на день розгляду справи діє нова редакція ст.. 1177 ЦК України, згідно якої: шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (у редакції Закону України від 16.05.2013 р. N 245-VII) Отже, є цілком очевидним, що положення вказаної статті передбачають можливість компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення за рахунок Державного бюджету України, однак, лише у випадках та порядку, передбачених законом. Разом з тим, станом на сьогоднішній день законодавчо не визначено такого механізму відшкодування шкоди. Також судовим розглядом встановлено, що Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУ відкрито виконавче провадження № 36571521 з примусового виконання виконавчого листа № 1/1006/162, виданого 16.01.2013 Бородянським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі 364843,00 грн. Виконавче провадження триває. Таким чином, право позивача на відшкодування заподіяної йому злочином шкоди, позивачем реалізується за рахунок засудженого [PERSON] В зв'язку з відмовою у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди за рахунок Державного бюджету, не підлягають задоволенню і похідні від нього позовні вимоги про відшкодування такої шкоди з урахуванням інфляційної складової та 3% річних З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed