Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 27 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLXRRX11790194 згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1468 грн. 75 коп. з кінцевим терміном повернення до 27.03.2008 року та сплатою 12 % річних за користування кредитом. Позивачем виконано його зобовязання за вказаним кредитним договором, проте відповідач свої зобовязання не виконує, в результаті чого позивачем нараховано заборгованість, що складається із відсотків на прострочену заборгованість по кредиту, які за період з 05.12.2012 по 05.12.2017 становлять 11221,20 грн. Таку заборгованість банк просить стягнути з відповідача. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.03.2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви (надалі - Заява), в якій міститься підпис зроблений від його імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 6, 7-10). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 5) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Право позикодавця на отримання процентів за користування позикою позичальником, передбачене статтею 1056-1 ЦПК України. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачем, він ознайомлений та згоден з Тарифами банку (а.с. 6). З розрахунку заборгованості (а.с. 5) вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 05.12.2017 року становить 87573,66 грн. і складається із заборгованості за кредитом у сумі 1229,72 грн., за процентами за користування кредитом 22945,41 грн., по комісії 359,90 грн., по пені 63038,63 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст.259 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору від 27.03.2007 і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Судом встановлено, що частину заборгованості по даному договору було стягнуто рішенням Карлівського районного суду від 24.04.2012; в частині, в якій просить стягнути заборгованість позивач, рішення не приймалось. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору № PLXRRX11790194 від 27.03.2007 в сумі 11221,20 грн., які є відсотками, що нараховані на прострочену заборгованість по кредиту в період з 05.12.2012 по 05.12.2017 Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє, то з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України,

Outcome: approved