Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач, звернувся до суду до відповідача з зазначеним позовом, вказавши, що [PERSON], 13.02.2006 року уклав кредитний договір з ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та отримав кредит у розмірі 5 000 грн., за умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору відповідач повинен здійснювати повернення кредитних коштів рівними частками та сплачувати відсотки у розмірах та у строк, які визначені кредитним договором. Останній неналежним чином виконував умови договору, кредит та відсотки повністю не сплатив. 01.08.2008 року за заявою ЗАТ КБ «Приват Банк» Жовтневим районним судом м. Маріуполя був виданий судовий наказ та з [PERSON] на їх користь стягнута заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в сумі 3802 грн. 79 коп. Станом на 31.03.2014 рік утворилась заборгованість у розмірі 16581, 69 грн., яка складається з наступного: 3432, 49 грн. - заборгованість за кредитом, 13149,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 638,94 грн. - штраф (процентна складова). На даний час сума заборгованості не сплачена. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13917, 84 грн. та витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду підстав, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач 13.02.2006 року уклав кредитний договір з позивачем та отримав кредит у розмірі 5000 грн., за умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору відповідач повинен здійснювати повернення кредитних коштів рівними частками та сплачувати відсотки у розмірах та у строк, які визначені кредитним договором. Після отримання кредиту, відповідач порушив зобов'язання по кредитному договору і станом на 31.03.2014 рік утворилась заборгованість у розмірі 16581,69 грн., яка складається з наступного: 3432, 49 грн. - заборгованість за кредитом, 13149,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 638,94 грн. - штраф (процентна складова). Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У відповідності з ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до п. 5.5 умов надання споживчого кредиту термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2008 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 3802,79 грн. Враховуючи наведені обставини та вимоги закону, суд вважає, що видача судового наказу Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 01.08.2008 року не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами Договору та не тягне за собою припинення договору, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу і в установлений строк їх виконання. Згідно з вимогами ст. ст. 546, 549 цього Кодексу, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 цього Кодексу, розмір неустойки може бути встановлений договором. Згідно зі ст. 611 даного Кодексу, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1. ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разу прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Суд вважає, що оскільки зобов'язання за кредитним договором [PERSON] до теперішнього часу не виконані, тому, заборгованість, яка утворилася станом на 31.03.2014 року підлягає стягненню з боржника. Зокрема, безспірно підлягає стягненню заборгованість в сумі 12778, 90 грн. виходячи з умов договору та розрахунку, наданого позивачем. Згідно з п. 8.6 договору про споживчий кредит, при порушенні позичальником строків по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідач на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» становить 13917, 84 грн. яка складається з наступного: 3432,49 грн. - заборгованість за кредитом, 12778,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 830, 06 грн. - штраф (процентна складова). З урахуванням положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved