Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до цього договору позивач являється єдиним власником вищезазначеної квартири. Згідно довідки комунального підприємства «Вітряні гори Подільського району м. Києва» в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач, але фактично він там не проживає. Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири, а саме п. 12, відповідач зобов'язаний знятися з реєстраційного обліку вищевказаної квартири до 11 грудня 2013 року. На даний час відповідач з реєстраційного обліку не знятий, місцезнаходження його не відомо. Просив позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, направив заяву, де позов підтримав з тих же підстав, просив розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник Подільського РВ ГУ ДМС України в м. Києві в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права. Відповідно до положень норм статей 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (ст.346 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що 11.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №606 ( а.с.3-5). Таким чином, з моменту продажу спірної квартири право власності відповідача [PERSON] є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування квартирою, яка нерозривно пов'язана з власністю. За таких обставин єдиним власником спірної квартири є позивач [PERSON] Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивач є єдиним власником спірної квартири в якій відповідач залишається зареєстрованим й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на неї, й відповідно після припинення права користування спірною квартирою колишнім власником, чим порушує право власності позивача, тому позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом ґрунтується на вимогах закону. Також підлягає задоволенню позовна вимога про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Крім того, відповідно до п.12 договору купівлі-продажу вищевказаної квартири відповідач зобов»язаний знятися з реєстраційного обліку вищевказаної квартири до 11.12.2013 року, однак до цього часу з реєстраційного обліку не знятий ( а.с.6). З огляду на те, що даним рішенням відповідача [PERSON], визнано таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS], тому вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 15,16,317,319,346, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved