Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 02.11.2004 року, але фактично ніколи не проживала за місцем реєстрації. Відповідач не проживає у вказаному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не буру, особистих речей в будинку не має, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки відповідач створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування і розпорядження майном. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавити права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.10.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача та розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.10.2018 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1483, договору дарування частки в праві власності на житловий будинок від 05.10.2018 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 04.08.2020 року [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , ніколи не проживала за місцем реєстрації. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved