Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що АТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір №б/н від 27.12.2016 року, за умовами якого, позивач відкрив картковий рахунок із початковим лімітом у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому збільшився до 8000,00 грн.. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позивач умови договору виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач, в свою чергу, неналежно виконує свої зобов`язання за договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 19.05.2020 року становить 13422 грн. 32 коп., що позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду клопотання де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не подала та відповідно до положень ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що 27.12.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем була підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до цієї Анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач посилається на те, що відповідач була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, що підтверджується підписом відповідача у заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банком на підставі договору надання банківських послуг було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 грн.. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.63 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту в разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Позивач вказує, що в порушення умов кредитного Договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання щодо належного та вчасного повернення коштів і станом на 19.05.2020 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 13422,32 грн.. Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листата телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший Інтернет/SМS- ресурс. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. У постанові від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку; при цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Також, одночасно із вищезазначеним, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, згідно п. 2.1.1.2.1. Договору для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначається в пам`ятці клієнта і заяві, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, яка вказана у заяві. Згідно п. 2.1.1.2.12 Договору після настання зазначеного на картці останнього місяця її дії банком випускається картка на новий термін, за що клієнтом вноситься плата згідно діючих тарифів. Термін дії Картки не підлягає продовженню банком в разі надання клієнтом до початку останнього місяця дії картки письмової заяви про закриття рахунку, за умови відсутності простроченої заборгованості клієнта перед банком за відповідним рахунком. Закінчення терміну дїї Картки, її втрата або пошкодження не спричиняє припинення договірних відносин між банком і клієнтом та/або закриття пов`язаного з нею поточного рахунка клієнта. В п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Договору, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт. Згідно п. 2.1.1.2.4 Договору підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Договору у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку Згідно п.2.1.1.12.6 Договору за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочення зобов`язань за борговими зобов`язаннями згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.12.10 Умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 11-15) вбачається, що відповідач не виконала умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом внаслідок чого, станом на 19.05.2020 року, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 13422 грн. 32 коп., яка складається з: 9016,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3164,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1241,40 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Тобто, як випливає зі змісту даного договору, сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору, що також підтверджується витягом з тарифів. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України то слід зазначити, що Умовами і Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, які були погоджені відповідачем в 2016 році, не було передбачено нарахування відсотків, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання від суми неповернутого в строк кредиту. Так, позивач в позовній заяві посилається на те, що з 01.03.2019 року почав діяти п.2.1.1.2.12 Умов та правил, тобто сторони дійшли згоди, що в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Однак, відсутні докази погодження відповідачем змін до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Позивач стверджує, що з 01.03.2019 року почав діяти п.2.1.1.2.12 Умов та правил, але при цьому не надано доказів про ознайомлення відповідача з такими змінами та підписання даних змін. Всі додаткові умови, чи зміни до договору мають бути погоджені обома сторонами договору. Тому, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення відсотків, що нараховані у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України на підставі п. 2.1.1.2.12. в редакції від 01.03.2019 р. (1241,40 грн.). Надаючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 12180,92 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту + заборгованість за відсотками). На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1907 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial