Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 14 березня 2014 року помер батько позивача - [PERSON]. Після смерті батька він прийняв спадщину в установлений законом строк. Коли він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, дізнався про те, що 14.12.2011 року батьком був складений заповіт, відповідно до якого він заповів своє майно іншому своєму синові - [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 14.12.2011 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 5971. На його думку, батько за власним бажанням не міг скласти заповіт лише на одного сина, його брата - [PERSON], оскільки він відносився до обох добре та з ним не було ніяких непорозумінь. Більш того, батько на час укладання цього заповіту був тяжко хворим, він переніс декілька інсультів. 18.09.2008 року після огляду психіатром, йому був поставлений діагноз - судова деменція, та вже на час укладання заповіту його батько не розумів значення своїх дій та не міг керуватися ними, в цьому він повністю впевнений та наполягає на цьому. Він неодноразово в усній та письмовій формі звертався до КУ «Запорізької міської поліклініки їм. 8 березня», яка обслуговує Комунарський район м. Запоріжжя, КУ «Запорізька Обласна клінічна лікарня» ЗОР, КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про надання необхідної йому інформації, однак отримував відмову. Оскільки [PERSON], [INFO], за життя, не був визнаний офіційно недієздатним, але він уклав спірний заповіт в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки він був обмежено дієздатним, тому не мав повної цивільної дієздатності для укладання цього заповіту, як і волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У звязку з чим звертається до суду про визнання вищезазначеного заповіту недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву. Представник відповідача та відповідач просили відмовити в позовній заяві на підставі заперечень, які знаходяться в матеріалах справи. Допитаний позивач [PERSON] в якості свідка пояснив, що є сином померлого [PERSON] в 2008 року його батько переніс інсульт після чого він був поміщений в обласний інсультний центр де він проходив реабілітацію. На той час з ним постійно була його мати. По виходу з лікарні йому стало гірше. А після смерті матері він взагалі почував себе погано. Позивач є водієм далекобійником, тому сидіти з батьком він не міг. Таким чином вони з відповідачем вирішили, що доглядати батька буде відповідач. Його брат постійно проживав з батьком та доглядав його, також його брат отримував пенсію їх батька. Він сам у звязку з важким графіком роботи зявлявся рідко за місцем проживання батька. На його думку батько не міг в такому стані скласти заповіт. Допитаний відповідач [PERSON] в якості свідка пояснив, що є сином померлого [PERSON] В 2008 року його батько переніс інсульт після чого він його помістив в обласний інсультний центр після чого він проходив реабілітацію з кінця 2008 року та на початку 2009 року. Після інсульту батько самостійно приймав їжу, їздив на рибалку разом з [PERSON], але не міг рухатись самостійно. Його брат зявлявся дуже рідко, приблизно 4 рази з 2008 року по 2011 року. Він вважає що його батько розумів свої дії та керував ними в погной мірі при складанні заповіту, свідками чого були Борисенко і Рибакова, які були присутні під час складання заповіту та нотаріус яка складала заповіт. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] з ним вона проживає з 2005 року. В 2008 року у батька її чоловіка трапився інсульт. Після чого він був поміщений в обласний інсультний центр після чого він проходив реабілітацію. Ходити, приймати їжу самостійно батько не міг. На весь час його недуги за ним доглядала його дружина. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її другом. Вона інколи приносила поїсти померлому, їв він сам, за столом який стояв біля нього, розмовляв. Крім того, вона робила з ним зарядку, гуляли на вулиці. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знає з 2000 року. В 2011 році відповідач звернувся до нього з проханням привезти нотаріуса бо батько хотів скласти заповіт на своїх синів. В подальшому він був свідком складання заповіту померлий сказав що заповідає своє майно відповідачу [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] після того як з ним трапився інсульт стан його бил тяжкий він потребував сторонньої допомоги. Старший син [PERSON] проживав постійно з ним, а син [PERSON] інколи приходив. Свідок [PERSON] пояснила, що вона з позивачем є кумами. Після інсульту [PERSON] до нього інколи приходила [PERSON]- дружина позивача, а вона в цей час знаходилась на вулиці з дітьми. Конкретних пояснень з приводу стану померлого надати не змогла. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], єдині проблеми, які у нього зі здоров»ям, це те що він не ходив та мова була не завжди внятною. За ним доглядав його старший син [PERSON] він водив батька на прогулянки, возив його на рибалку. При складанні заповіту вона була присутня, [PERSON] чітко розумів що заповіт який був зачитаний нотаріусом. Також пояснила, що заповіт він підписав сам. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знає років вісім. Відповідач [PERSON] є кращим сином для свого батька, він завжди брав його на рибалку, доглядав його. Основна проблема [PERSON] те що не ходив, а розмовляв він добре, мислив свідомо. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] він постійно спілкувався, розмовляв по телефону відхилень вона у нього ніяких не помітила. Єдині проблеми які були у нього це те що він не ходив. Свідок [PERSON], пояснив, що [PERSON] мав проблеми з ногами, він не міг рухатись самостійно, але його син [PERSON] водив на прогулянки та возив на рибалку. Поводив себе [PERSON] адекватно. Приватний нотаріус [PERSON] пояснила, що в 2011 році був прийнятий виклик на адресу для складання заповіту. Заповіт був складений у відповідності до закону України який діяв на той час у присутності двох свідків. Заповіт нотаріус писала власноручно. Вимагати будь-яких документів про складність хвороби заповідача законом не передбачено. Тому нотаріус на власний розсуд оцінила ситуацію з приводу здатності розуміти заповідачем свої дії. [PERSON] не плутався при складанні заповіту та чітко все розумів тому в нотаріуса не виникло жодних сумнівів у його дієздатності. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та інші докази, допитавши свідків, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України). 14 березня 2014 року помер батько позивача - [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 14.12.2011 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 5971, що підтверджується копією спадкової справи Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За нормами ч. 1ст. 1234 ЦК України заповідачем може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Статтею 1235 ЦК України передбачено однозначне право заповідача на свободу волевиявлення щодо призначення своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб. Тобто заповідач має право на свій розсуд заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначати частки спадкоємців у спадщині, позбавляти спадщини спадкоємців за законом, не вказуючи причин такого позбавлення, а також включати до заповіту інші розпорядження, скасовувати або змінювати заповіт. Таким чином, свобода заповіту є концептуальною правовою категорією, яка може втілюватися в будь-яких заповідальних розпорядження. Ряд медичних документів які витребувані судом підтверджують що [PERSON] хворів. Однак відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 20 від 16.01.2017 року [PERSON] в момент посвідчення заповіту 14.12.2011 року виявляв ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (ішемічний інсульт 02.09.2008). Відповісти на питання, в якому психічному стані знаходився [PERSON] '09.08.1938р.н. в момент посвідчення 14.12.2011 року заповіту та чи міг він розуміти значення своїх дій та керувати ними не можливо, у зв'язку з відсутністю опису психічного та соматичного стану на період що цікавить суд. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які виступали в суді з боку позивача, будувались не на особистому баченні, а лише зі слів когось, більш того саме під час складання заповіту жоден з них не бачив заповідача, в тому числі і зацікавлені особи, якими є позивач та його дружина. Натомість як пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] абсолютно сторонніх людей, допитаних судом свідчать про те, що заповідач під час складання заповіту усвідомлював свої дії, його свідомість була світлою та річ впевненою. Дані свідки безпосередньо спілкувались та бачили померлого. Крім того, згідно з пояснень приватного нотаріуса [PERSON] заповіт був складений у відповідності до закону України який діяв на той час у присутності двох свідків. Заповіт нотаріус писала власноручно. Вимагати будь-яких документів про складність хвороби заповідача законом не передбачено. Тому нотаріус на власний розсуд оцінив ситуацію з приводу здатності розуміти заповідачем свої дії. Також вказала, що [PERSON] не плутався при складанні заповіту та чітко все розумів, аналогічні пояснення надали свідки, які безпосередньо перебували під час складання заповіту а саме: [PERSON], [PERSON] Враховуючи вище вказане, жоден із досліджених доказів, а саме як письмові документи, так і пояснення свідків не підтверджують те, що під час складання заповіту у померлого виявлені будь-які психічні розлади, розлади особистості, ознаки того, що він не усвідомлював значення своїх дій та не керував ними. Навпаки за даними медичних документів, в яких містяться висновки фахівців, чітко встановлено, що під час хвороби заповідача, його свідомість не змінюється. Так, у висновку судово - психіатричної експертизи зазначено, [PERSON] під час складання заповіту виявляв ознаки органічного ураження головного мозку, яким виступає ішемічний інсульт, що ніяк не може бути пов'язано зі зміною свідомості, психічного та соматичного стану заповідача, щоб унеможливлювало здійснення ним правочину, яким виступає заповіт. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається. На думку суду позивач не довів обставини викладені в позовній заяві. Згідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р. за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним,якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою,яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Отже правом розпорядитися своїм майном померлий [PERSON] скористався, шляхом складання заповіту, який нотаріально було посвідчено у присутності двох незалежних свідків. Зазначені свідки були допитані судом, та підтвердили особисте волевиявлення та бажання заповісти свою частку у квартирі саме Відповідачу. При цьому під час складання заповіту [PERSON] чітко усвідомлював свої дії, мав ясну свідомість та бажання розпорядитися своєю часткою у квартирі на користь Відповідача. Всі дії щодо складання заповіту було проведено у відповідності до норм чинного законодавства, яке регулює зазначені правовідносини. Будь яких порушень не виявлено.

Outcome: dismissed