Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду 20.04.2017р. з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №15-299 від 19.07.2007р. в розмірі 86485,18 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо порядку повернення кредитних коштів. Представник позивача [PERSON] надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без її участі до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 19.07.2007р. між сторонами був укладений договір, на підставі заяви відповідача, за яким позивач (кредитодавець) надав відповідачеві (позичальник) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Укладений між сторонами договір складається з заяви позичальника, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». З моменту отримання кредиту відповідач систематично допускала порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснювала платежів, передбачених договором та достатніх для погашення її договірних зобов'язань з оплати кредиту, відсотків за його користування та пені за несвоєчасність виконання грошових зобов'язань. У зв'язку з порушенням відповідачем умов повернення кредиту, позивачем були нараховані штрафні санкції до відповідача, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківського кредиту, розрахунок яких наданий позивачем . Внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань за кредитним договором №15-299 від 19.07.2007р та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається з наступних сум: - заборгованість за кредитом- 31524,00 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 91482,71 грн; - заборгованість за комісією 1840,20 грн; Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.04.2012 року з [PERSON] було стягнуто 42956,26 грн., різниця становить -81890,65 грн. - фіксована суму штрафу 500 грн; - відсоткова сума штрафу - 4094,53 грн. За таких обставин позивач вимагає стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 86485,18 грн. Тож між сторонами кредитні правовідносини та існує спір щодо виконання кредитних зобов'язань, який регулюється нормами глави 71 Цивільного кодексу України (далі -ЦК). Відповідно до ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов'язання, в контексті ст.ст.546,549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно із ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно із ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тож на підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1600грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved