Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням голови Цюрупинської РДА від 01.08.2014р. №336 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення зі змінами цільового призначення на землю промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення для подальшого будівництва комплексу по переробці сільськогосподарської продукції, загальною площею 25,5000га, яка перебуває у власності [PERSON] для ведення фермерського господарства згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ЯД №745136 в адміністративних межах Підстепненської сільської ради за межами населеного пункту. Відповідно до п.2.2 вказаного рішення [PERSON] зобовязано в двомісячний строк відшкодувати втрати сільськогосподарських угідь внаслідок їх вилучення для потреб не повязаних із сільськогосподарським виробництвом, у розмірі 137875,00грн. Відділом Дерземкомагенством у Цюрупинському районі 25.12.2014 здійснено перерахунок розміру втрат сільськогосподарського виробництва та визначено розмір втрат у сумі 130715,00грн. у звязку з чим розпорядженням РДА №7 від 16.01.2015р. внесено зміни до п.2.2 розпорядження голови Цюрупинської РДА від 01.08.2014р. №336 щодо розміру сільськогосподарських витрат, які підлягають відшкодуванню у сумі 130715,00гр. У встановлений законом строк і станом на час предявлення позову відповідач обовязок щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість складає 130715,00грн., з яких Херсонській обласній раді - 32678,75грн., Цюрупинській районній раді 19607,25грн.; Підстепненській сільській раді 78429,00грн. У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування вартості втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 130715,00грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях долучених до матеріалів справи та просив відмовити в їх задоволенні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що відповідно до заяви [PERSON] від 08.07.2014р. до Голови Цюрупинської державної адміністрації з проханням прийняти рішення про зміну цільового призначення належної йому земельної ділянки 25,5га позамежами с.Підстепне Цюрупинського району, яка надавалась йому для ведення фермерського господарства як сільськогосподарська на землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення для подальшого будівництва комплексу по переробці сільськогосподарської продукції видано розпорядження Цюрупинської районної державної адміністрації №336 від 01.08.2014р. про затвердження проекту відведення та зміни цільового призначення земельної ділянки, а саме: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільського господарського призначення зі змінами цільового призначення на землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення для подальшого будівництва комплексу по переробці сільськогосподарської продукції, загальною площею 25,500га, яка перебуває у власності громадянина [PERSON] для ведення фермерського господарства згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ЯД №745136 в адміністративних межах Підстепненської сільської ради за межами населеного пункту, розроблений «Херсонським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою», а [PERSON] в місячний строк необхідно здати до Відділу Держземагентства Цюрупинському районі державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД №745136 та в двомісячний строк відшкодувати втрати сільськогосподарських угідь внаслідок їх вилучення для потреб не повязаних із сільськогосподарським виробництвом, у розмірі 137875,00грн.; начальнику відділу Держземагентства Цюрупинському районі [PERSON] внести зміни до земельно-облікової документації. Відповідно до розпорядження Цюрупинської районної державної адміністрації №7 від 16.01.2015р. внесено зміни до розпорядження голови районної державної адміністрації від 01.08.2014р. №336, а саме: змінено в тексті пункту 2.2 суму відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва з «137875,00грн.» на «130715,00грн». Відповідно до листа Цюрупинської районної державної адміністрації Фінансового управління №02-19/20 від 13.01.2015р. районне фінансове управління на виконання листа районної державної адміністрації № 01-17/5-4375 від 13.11.2014р. інформує, що від [PERSON] кошти від відшкодування втрат сільськогосподарських угідь внаслідок їх вилучення для потреб не повязаних із сільськогосподарським виробництвом земельної ділянки, загальною площею 25,5га у розмірі 137875грн. до бюджету району не надходили (60%- на рахунок Підстепненської сільської ради, 15% - до районного бюджету). Відповідно до листа-нагадування №04-13/4902 від 26.11.2014р. Державною інспекцією сільського господарства в Херсонській області від 09.10.2014р. №04-13/4786/4455 [PERSON] направлено лист про усунення порушень земельного законодавства в частині відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва. У встановлений законом строк і станом на час ухвалення рішення відповідач обовязок щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість складає 130715,00грн., з яких Херсонській обласній раді - 32678,75грн., Цюрупинській районній раді 19607,25грн.; Підстепненській сільській раді 78429,00грн., що підтверджується розрахунком. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, яке знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, право власності на землю - це право володіти, користуватися, розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України. Згідно частин 1 -3 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення і викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 207 цього ж кодексу втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв'язку з виключенням сільськогосподарських угідь, [лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення | охоронних, санітарних та інших захисних зон. Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 209 Земельного кодексу передбачено, що втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України. Кошти, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, використовуються на освоєння земель для сільськогосподарських і господарських потреб, поліпшення відповідних угідь, охорону земель згідно до розроблених програм та проектів землеустрою, а також на ведення інвентаризації земель, проведення нормативної грошової оцінки іі. Використання цих коштів на інші цілі не допускається. Пунктом 4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і господарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1279 від 7.11.1997р., передбачено, що відшкодування втрат сільськогосподарського і с господарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, що зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, 15 відсотків - до районних бюджетів, 60 відсотків - до бюджетів міст районного значення, селищ і сіл. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконав своїх обовязків по поверненню втрат, тому суд приходить до висновку, що дії відповідача є неправомірними, а отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартості втрат сільськогосподарського виробництва в розмірі 130715,00грн. підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, від якого позивач звільнений при подачі позову до суду, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню складає 1% від ціни позову, як передбачено Законом України «Про судовий збір» - 1307,15грн.

Outcome: approved