Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору №LGP7SE00000016 від 11.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати в розмірі 1,5% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.4.10. договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. договору, з кінцевим строком повернення кредиту 11.10.2010. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого загальна сума заборгованості станом на 24.11.2016 склала 207\~887,20 грн. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13.03.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 104\~269,45 грн., залишок становить 103\~617,75 грн. Разом з тим, реалізовуючи право вимагати повернення боргу в частині, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 90\~000 грн., що складається з заборгованості за відсотками у сумі 20\~900,14 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань у сумі 69\~099,86 грн., а також судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, про причини незявлення не повідомив. Таким чином, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено кредитно-заставний договір №LGP7SE00000016 від 11.10.2007 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати в розмірі 1,5% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.4.10. договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. договору, з кінцевим строком повернення кредиту 11.10.2010. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого загальна сума заборгованості станом на 24.11.2016 склала 207\~887,20 грн. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13.03.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 104\~269,45 грн. Згідно розрахунку, наданого представником позивача суду 20.03.2017, відповідачу станом на 24.11.2016 нараховано заборгованість за тілом кредиту в сумі 6693,80 грн., стягнуто за рішенням суду 6693,80 грн.; за процентами 52483,61 грн., стягнуто за рішенням суду 31583,47 грн., залишок 20900,14 грн.; за комісією 3360,00 грн., стягнуто за рішенням суду 3360,00 грн.; пені 150820,56 грн., стягнуто за рішенням суду 62632,18 грн., залишок 88188,38 грн. До стягнення позивачем визначено заборгованість за процентами у сумі 20900,14 грн., пені 69099,86 грн. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Використання позивачем звернення з позовом до суду як способу захисту своїх прав не припиняє нарахування процентів за користування кредитом та неустойки. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за процентами. Разом із тим, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач проживає в [INFO] (Леніна), буд.138 кв.30. Відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м. Попасна Луганської області відноситься до переліку таких населених пунктів. Таким чином, оскільки місце проживання відповідача - в зоні АТО, враховуючи стягнення заборгованості по пені, нарахованої раніше, рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми пені у розмірі 69099,86 грн. Отже, задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення відсотків в розмірі 20900,14 грн. Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1 378 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 320 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial