Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк»(правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-501/016/2008, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 50000,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 5,49% з остаточною датою повернення 04.02.2023р. Станом на 17.06.2015р. [PERSON] не виконує умови погашення кредиту і заборгованість складає 1016581,87грн.(екв.45900,11 доларів США). 04.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк»(правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-501/016/2008, згідно з умовами якого він взяв на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму. Представник позивача позов підтримав наполягав на його задоволенні, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідачів в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, надав заяву про застосування строків позовної давності, суду пояснив, що кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців(частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Також він зазначив, що порука за вказаним договором поруки припинена на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявив вимог до поручителя. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. З кредитного договору №ML-501/016/2008 від 04.02.2008р., укладеному між ЗАТ «ОТП Банк»(правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] видно, що банк зобовязується надати кредит відповідачу у сумі 50000,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 5,49% з остаточною датою повернення 04.02.2023р., а [PERSON] в свою чергу зобовязався повернути одержаний кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання згідно графіку погашення кредиту. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З договору поруки №SR-501/016/2008 від 04.02.2008р. укладеного між ЗАТ «ОТП Банк»(правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] видно, що він взяв на себе прямі зобовязання боржника по зазначеному вище кредитному договору. Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Унаслідок невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором 19 квітня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» направило позичальнику та поручителю вимогу про дострокове погашення заборгованості протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Таким чином, кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, а тому позовна давність обчислюється від цієї дати. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. За таких обставин, суд доходить висновку, що сплив строк позовної давності по стягненню основної суми боргу, процентів та пені, та про застосування вказаного строку позовної давності представником відповідачів подано відповідну заяву. Тому суд відповідно до ст.257 ЦК України застосовує ці строки та відмовляє у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строків позовної давності. Крім того, суд також звертає увагу на те, що порука за вказаним договором поруки припинена на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявив вимог до поручителя. Висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією ВСУ в постанові № 6-990цс15 від 27 січня 2016р. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed