Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після померлого [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна. Позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв»язку з відсутністю державної реєстрації права власності на земельну ділянку за померлим [PERSON] В судове засідання представник позивача не з»явився попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від третіх осіб до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 06 лютого 2015 року, помер - [PERSON], і це підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Полтавського району, серія 1-КЕ № 287845. За час свого життя спадкодавець [PERSON] залишив заповіт, яким усе своє майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а також приватизовану земельну ділянку площею - 0,20 га, що знаходиться за адресою: Полтавський район, с. Бричківка, вул. Радянська 10 заповів - [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 02-14 від 12 серпня 2015 року, виданої Полтавською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що на майно померлого 06.02.2015 року [PERSON] згідно даних Спадкового реєстру , - відкрита спадкова справа за заповітом, посвідченим 02.09.2011 року [PERSON] сільською Радою Полтавського району та області за заявою [PERSON], спадкоємець [PERSON] відмовився від належної йому частки спадщини згідно поданої заяви. Отже, встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - [PERSON], так як спадкоємиць за заповітом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на приватизовану земельну ділянку площею - 0,20 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 1999 року, що видане державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори [PERSON] Крім того встановлено, що [PERSON] за життя отримав державний акт на право приватної власності на землю (серія ІІ-ПЛ № 023277), який було видано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого він є власником земельної ділянки, площею 0,20 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак, Державний акт серія ІІ-ПЛ № 023277 не містить: печатки сільської ради та відсутні відомості про реєстрації акту в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Отже, судом встановлено факт того, що право власності на вказану земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Полтавський район, с. Бричківка, вул. Радянська 10 не було зареєстроване у встановленому законом порядку за померлим [PERSON] і це позбавляє спадкоємця за заповітом можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на неї та одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved