Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ9370046 від 13.03.2014 року видане на імя [PERSON] на автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 МАТІС», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JBF71ЕХ8А36922; скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ9370046 від 29.03.2014 року, видане на імя [PERSON] на автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 МАТІС», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JBF71ЕХ8А36922; визнати право власності на автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 МАТІС», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JBF71ЕХ8А36922 за [PERSON], зареєструвавши його у встановленому законом порядку, з видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON], автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 МАТІС», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JBF71ЕХ8А36922 на користь [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі в обґрунтування яких зазначили наступне. Автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, державний реєстраційний номер [NUMBER], вибув з власності позивача поза його волею. У звязку з вказаними обставинами, [PERSON] та [PERSON] не є добросовісними набувачами спірного майна, а тому належним захистом порушеного права позивача є скасування свідоцтв, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог не заперечував. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував, пояснив суду наступне. Йому та [PERSON] належав автомобіль, що є предметом спору у даному суді (автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220). Знайомий відповідача [PERSON] попросив вказану автомобіль зїздити до Одеської області, після чого не повернув його власнику у звязку з реалізацією його по підробленому паспорту [PERSON] В судові засідання, призначені на 29.03.2016 року та 26.04.2016 року, відповідач 3 не прибув, про час, дату та місце судових засідань був повідомлений належним чином. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, в обґрунтування чого зазначили наступне. Спірне майно - автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 МАТІС», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JBF71ЕХ8А36922, було придбано на законних підставах, його власником є саме [PERSON] Підстав вважати, що [PERSON] є недобросовісним набувачем відсутні, у звязку з чим вимоги щодо скасування свідоцтв, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають. В судові засідання, призначені на 29.03.2016 року та 26.04.2016 року, представник третьої особи не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав письмові заперечення з проханням слухати справу без його участі. В обґрунтування заперечень представником третьої особи вказано на ту обставину, що зняття спірного автомобіля з реєстрації проводилось на підставі поданих документів у відповідності до існуючого порядку. Справу просили слухати без участі представника третьої особи (а.с. 56-58). Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 та відповідача 4, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року позивачем було придбано автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, державний реєстраційний номер [NUMBER], за дорученням у гр. [PERSON], [INFO], право власності якого підтверджувалось Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № САР896815 від 11.06.2013 року (а.с. 17). На підтвердження укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу та передачі грошових коштів, а також з метою подальшого переоформлення автомобіля на позивача, 27.12.2013 року [PERSON] нотаріально оформив на імя позивача та імя його дружини, з якою [PERSON] перебуває у цивільному шлюбі, доручення з правом розпорядження автомобілем, яке склав власноруч та видав розписку про отримання грошових коштів, в сумі еквівалентній 40000 у.о. (доларів США), передав техпаспорт і два комплекти ключів (а.с. 18). Зазначені грошові кошти також отримав в рівній частці компаньйон [PERSON] [PERSON], який також фактично був співвласником автомобіля марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент продажу та посвідчення доручення на автомобіль на імя позивача. 02 березня 2014 року вказаний автомобіль був переданий позивачем у тимчасове користування своєму знайомому [PERSON], [INFO]. При цьому, позивач передав останньому комплект ключів та технічний паспорт № САР896815 від 11.06.2013 року на автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Через деякий час позивач зясував, що [PERSON] вказаний автомобіль продав, щоб розрахуватись зі своїми боргами, але до даного часу останній грошові кошти власнику автомобіля (позивачу) не повернув. За таких обставин, 06.03.2015 року позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення відносно його майна кримінального правопорушення. 07.03.2015 року Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, яке зареєстровано за № 12015220480001263, розпочато досудове розслідування та визнано позивача потерпілим у кримінальному провадженні (а.с. 16). Під час проведення слідства, автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, державний реєстраційний номер [NUMBER], було оголошено в розшук та згодом затримано в м. Одесі. В ході досудового розслідування слідчим було встановлено, що вказаний автомобіль 13.03.2014 року було перереєстровано на нового власника гр. [PERSON] у центрі № 5 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, підпорядкованому УДАІ ГУМВС України в м. Києві, на підставі довідки-рахунку ВІА 141695 від 13.03.2014 року, виданої ТОВ «[PERSON] Груп», код ЄДРПОУ 36047719; видано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ937046 на імя [PERSON] та державний реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому, як підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12015220480001263, допитані [PERSON] та [PERSON] показали, що до міста Києва не виїздили, ніяких правочинів з автомобілем не здійснювали, нових доручень на автомобіль не видавали та нікому не здійснювали його продаж. Вказані обставини також підтверджуються поясненнями інших свідків по справі, які містяться у протоколах слідчих дій в рамках кримінального провадження № 12015220480001263 (а.с. 79-94). Таким чином, автомобіль був відчужений без участі його власників, документи, на підставі яких гр. [PERSON] здійснив перереєстрацію автомобіля на нового власника сфальсифіковані, і як в подальшому було встановлено слідством, копія паспорта [PERSON], за яким здійснювалась перереєстрація автомобіля, не відповідає дійсності. 13.03.2014 року гр. [PERSON] оформив нотаріальне доручення на вказаний автомобіль на гр. [PERSON], реєстраційний номер 40772871, який у свою чергу на наступний день - 14.03.2014 року, оформив доручення на автомобіль, в порядку передоручення, на гр. [PERSON] та [PERSON], реєстраційний номер 40778238. 14.03.2014 року, громадянин [PERSON], діючи за дорученням гр. [PERSON], зняв з обліку у центрі № 6 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, підпорядкованому УДАІ ГУМВС України в м. Києві вказаний автомобіль для реалізації та отримав транзитні номерні знаки 11НЕ4134. В подальшому, в ході досудового розслідування було встановлено, що вказаний автомобіль вже 29.03.2014 року у ВРЕР № 3 м. Іллічівськ Одеської області, було зареєстровано за новим власником гр. [PERSON], [INFO], на підставі довідки-рахунку ВІА 278714 від 29.03.2014 року, виданої Одеською філією ПП «Виробничо-торгівельного підприємства «Гермес», код ЄДРПОУ 38445328, про що видано інше свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ787085 від 29.03.2014 року на імя [PERSON] та державний реєстраційний номер [NUMBER]. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області у справі № 638/16023/15-к від 15.10.2015 року на автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, накладено арешт у вигляді заборони [PERSON] розпоряджатися вказаним автомобілем, шляхом здійснення з ним цивільно-правових угод та його перереєстрації у відповідних органах (а.с. 74-78). 19.11.2015 року, на виконання висновку УДАІ ГУМВС України в м. Києві від 29.10.2015 року, було анульовано в базі даних запис про зняття з обліку транспортного засобу [PERSON] 19.11.2015 року, на виконання висновку регіонального сервісного центру № 27/15-12 від 19.11.2015 року автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, знято з обліку у звязку зі скасуванням реєстрації за [PERSON] (а.с. 23). Таким чином, на день звернення з позовом право власності на автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JGBF71EX8A369220, що належить позивачу, 13.03.2014 року було перереєстровано на гр. [PERSON] (технічний паспорт САТ937046) та 29.03.2014 року на гр. [PERSON] (технічний паспорт САТ787085), чим порушено охоронювані законом права та інтереси законного власника майна [PERSON] Крім того, в рамках кримінального провадження № 12015220480001263 за постановою слідчого, ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса було проведено судову авто-товарознавчу експертизу, відповідно до Висновку № 8874 від 22.09.2015 року за якою визначено, що середня ринкова вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC» на момент вчинення злочину (06.03.2015 року) становить 801396,58 грн. (а.с. 29-31). За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не відчужував свій автомобіль, а ні особисто, а ні через уповноважених осіб. Діями групи осіб у складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], працівників ТОВ «[PERSON] Груп», Одеської філії ПП «ВТП «Гермес», вказаний автомобіль було вилучено із власності позивача та на підставі підроблених документів двічі перереєстровано: спочатку зареєстровано на імя [PERSON], а потім на імя [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] жодних документів на оформлення у власність автомобіля нікому не видавали, про що свідчать протоколи допитів в рамках кримінального провадження № 12015220480001263 (а.с. 79-94), а отримані під час досудового розслідування дані свідчать, що реєстрація вказаного автомобіля відбувалась на підставі договору купівлі-продажу, який уповноважені особи не підписували, суд вважає встановленим, що вказані особи ([PERSON], [PERSON], [PERSON] та ін.), безпідставно заволоділи автомобілем позивача, двічі його перереєстровуючи з метою набуття статусу добросовісного набувача, а також уникнення від відповідальності та унеможливлення повернення майна, отриманого незаконним шляхом. Вказані обставини також підтверджуються Висновком Сектору організації РЕР УДАІ ГУМВС України в м. Києві від 29.10.2015 року, при цьому позивача визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 12015220480001263 саме за обставин, викладених вище (а.с. 28). Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Згідно з ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений прав власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України, а також виходячи із загальних положень ст. 15 цього кодексу та ст. 3 ЦПК України, необхідною умовою для застосування відповідного способу судового захисту (крім наявності самого права, що захищається) є, зокрема, факт його порушення (невизнання або оспорювання). Відповідно до ст.ст.\~214,\~360-7 ЦПК України\~при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 355 цього Кодексу. Так, постановою Верховного Суду України від 18.12.2013 року у справі № 6-104цс13 визначено, що вимога титульного володільця про визнання права власності є додатковою до вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння і є такою, що супроводжує віндикаційний позов. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 визначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Судом встановлено, що діями відповідачів та інших осіб, автомобіль було вилучено із власності позивача та безпідставно перереєстровано; відчудження автомобіля відбулось поза волею позивача та [PERSON], а тому такий правочин від імені [PERSON] не був оформлений та посвідчений належним чином, чим порушено встановлений законом публічний порядок. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 визначено, що спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За таких умов, суд приходить до висновку, що належний на праві власності позивачеві автомобіль вибув із його власності поза його волею, внаслідок вчинення діяння, що містить ознаки складу злочину та яке розслідується у рамках встановленої чинним КПК України процедури (кримінальне провадження № 12015220480001263). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 року № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (правомірність придбання транспортних засобів). Враховуючи, що [PERSON] не мав права на здійснення повноважень від імені [PERSON] та [PERSON], зокрема, відчужувати автомобіль, або при необхідності зняти його з обліку, не можна визнати правомірними і наступні його реєстрації: 13.03.2014 року за [PERSON] на підставі свідоцтва САТ937046 та 29.03.2014 року за [PERSON] на підставі свідоцтва САТ787085. З інформації, наданої слідчим Шевченківського відділення Холодногірського відділу поліції (м. Харків) ГУ НП в Харківській області [PERSON], судом встановлено, що в провадженні відділу поліції перебуває кримінальне провадження № 12015220480001263, відкрите за заявою [PERSON] за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом шахрайським шляхом. В рамках даного провадження слідчим встановлено, що справжній паспорт на імя [PERSON], був виданий Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області; у свою чергу, паспорт на імя [PERSON], [INFO] серії МК № 540410, вказаній особі Дзержинським РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області не видавався та вказаний документ є підробленим (а.с. 113-114, т. 2). В судовому засіданні відповідачем [PERSON] було підтверджено викладені у інформації Шевченківського відділення Холодногірського відділу поліції (м. Харків) ГУ НП в Харківській області обставини та наданий справжній паспорт на імя [PERSON], [INFO], серії МТ № 109298 (а.с. 130-131, т. 2). З наданої завіреної копії довідки Ф-1 судом встановлено, що [PERSON], [INFO], у відповідному органі внутрішніх справ 06.05.2010 року отримав паспорт серії МТ № 109298 (а.с. 132, т. 2). Крім цього, відповідно до завіреної копії листа Дзержинського РВ у м. Харкові ГУДМСУ в Харківській області від 20.04.2016 року № 13/6544, паспорт серії МК № 540410, відповідним органом не отримувався та не видавався (а.с. 127, т. 2). Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Пунктом 23 вказаної Постанови вказано, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до ст.ст.\~214,\~360-7 ЦПК України\~при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 355 цього Кодексу. Так, постановою Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року № 6-52цс14 у справі щодо правового статусу майна, яке вибуло з володіння власника поза його волею визначено, що важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин. Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна. Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, в провадженні Київського районного суду м. Одеси з листопада 2015 року перебуває справа за цивільним позовом [PERSON] до Територіального сервісного центру № 5141 ГУМВС України в Одеській області про визнання права власності. Правовою позицією постанови Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року № 6-52цс14 визначено, що недобросовісним володільцем є та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. Оскільки, як вважає відповідач [PERSON], вона є власником та добросовісним набувачем спірного майна, при цьому станом на час звернення до Київського районного суду м. Одеси її правам ніщо не загрожувало. У той же час, провадження у Коломацькому районному суді Харківської області було порушено лише у січні 2016 року, а тому подання нею позову до Київського районного суду м. Одеси з вимогами до Територіального сервісного центру № 5141 ГУМВС України в Одеській області про визнання права власності (предмет позову - автомобіль марки (моделі) «MERCEDES-BENZ GL450 МАТІС», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) 4JBF71ЕХ8А36922), свідчить про те, що вказана особа знала та/або повинна була знати, що її володіння незаконне, а тому [PERSON] не може вважатись добросовісним набувачем. За таких обставин, вбачається, що автомобіль «MERCEDES-BENZ GL450 4 MATIC», який раніше належав позивачу, вибув поза волею власника, внаслідок дій сторонніх осіб, шляхом перереєстрації транспортного засобу на [PERSON] та [PERSON], чим порушено охоронювані законом права та інтереси [PERSON], відновлення яких можливе лише за умови визнання права власності, скасування свідоцтв про реєстрацію транспортного засобі та витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до п. 22 Рішення ЄСПЛ «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року (заява № 63134/00) суд повторює, що поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права, і, таким чином, як власність в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач у даній справі має право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1, оскільки майно, яке раніше належало позивачу, вибуло поза волею власника, а дії відповідачів щодо його придбання порушують публічний порядок, а тому цивільний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області\~ про скасування свідоцтв, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved