Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначив, що у 2009 році позичив [PERSON] 5000 дол. США, які останній зобов'язався повернути до 30 січня 2009 року. Відповідач у встановлений строк своє зобов'язання щодо повернення суми позики не виконав та його заборгованість у розмірі 5000 дол. США станом на 15 лютого 2011 року за курсом НБУ становить 39700 грн. Оскільки ця сума була отримана відповідачем [PERSON] під час перебування у шлюбі з відповідачкою [PERSON], то позивач з посиланням на те, що ці кошти були спрямовані на потреби сім'ї, просить їх стягнути в солідарному порядку з відповідачів. Також позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Згідно розрахунків позивача, інфляційне збільшення суми боргу за період з 30 січня 2009 року по 30 січня 2011 року складає 8019 грн. 40 коп., 3% річних за 23 місяці складає 2282 грн. 72 коп., які він також просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів. Крім того, позивач вказує, що внаслідок неповернення позики він зазнав моральної шкоди, яка ним оцінюється у 10000 грн. Моральна шкода виразилася в тому, що неповернення відповідачами суми боргу призвело до проблематизації його життя, зниження самоцінності для родини, порушення душевної рівноваги, погіршилися гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності, з'явилися негативні психоемоційні почуття та інші негативні наслідки. Позивач просив стягнути 10000 грн в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди також солідарно з відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачу 5000 дол. США на строк до 30 січня 2009 року. Укладення між позивачем та відповідачем вказаного договору позики підтверджується розпискою позичальника (без дати складання) (а.с. 68). У встановлений строк відповідач своє зобов'язання по поверненню позики не виконав. Наявність вказаних правовідносин між сторонами також підтверджується постановою Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.03.2011 року (матеріали ЖРЗПЗ №3594 від 03.03.2011 року), зі змісту якої вбачається, що опитаний [PERSON] не заперечував факт отримання позики від [PERSON] у 2008 році, вказавши, що ці кошти були вкладені в бізнес-проект по реалізації мінеральних добрив. За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 39700 грн. боргу за договором позики згідно розписки (суму, еквівалентну 5000 дол. США за курсом НБУ станом на 15 лютого 2011 року згідно позовних вимог). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз ч. 2 ст. 625 ЦК України свідчить про те, що внаслідок знецінення підлягає індексації лише грошова одиниця України - гривня, оскільки індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей, ціни в Україні встановлюються в національній валюті, тому вказана норма може бути застосована лише у разі прострочення грошового зобов'язання у гривні. В свою чергу вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу за 23 місяці прострочення у розмірі 2282 грн. 72 коп. (в межах позовних вимог) згідно розрахунків, наведених в позовній заяві, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги про стягнення боргу в солідарному порядку з відповідачів не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Докази того, що відповідачі на час отримання позики [PERSON] перебували у шлюбі, позивачем не надані. Крім того, позивачем не доведено, що сума позики була використана в інтересах та на її потреби. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав, для того, щоб відповідачка [PERSON] несла цивільно-правову відповідальність за зобов'язаннями [PERSON] перед [PERSON] за договором позики. Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки позивачем не надано суду доказів заподіяння йому моральної шкоди, на яку він посилається, внаслідок неповернення суми позики, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати: 419 грн 83 коп. державного мита та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 539 грн 83 коп. На підставі ст.ст. 23, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 61, 73 СК України,

Outcome: partial