Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з відповідача - приватного підприємця - [PERSON] на її користь заподіяні матеріальні збитки у сумі 3110 грн.; пеня (неустойка) 13 435,20 грн., моральної шкоди 3000 грн., а всього на загальну суму 19.545,20 грн.. Позивач в судове засідання не з'явився але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди позивача, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані частково, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що 6 червня 2013 року позивачка уклала письмову угоду з приватним підприємцем [PERSON] щодо придбання двох метало пластикових вікон загальною вартістю 3107 грн.. На час підписання вищевказаної угоди у позивачки було лише 1510 грн. і тому їй було запропоновано оформити споживчий кредит для повного розрахунку з відповідачкою. Позивачкою 06.06.2013 року було оформлено кредит в ПАТ «ОТП Банк» у розмірі 1600 гривень, які не вистачало для розрахунку у повному обсязі та перераховано на рахунок відповідачки. Тобто позивачка надала відповідачці кошти у розмірі 3110 грн., що підтверджується товарним чеком на суму 1510 грн. та договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 06 червня 2013 року у розмірі 1600 грн.. Позивачка у своїй позовній заяві зазначає про те, що відповідачка згідно угоди повинна була виконати свої зобов'язання на протязі двох тижнів з дня складення угоди, тобто до 20 червня 2013 року. У зв'язку з порушенням начебто встановленого строку виконання зобов'язання з боку відповідачки, позивачка 01.08.2013 року звернулась до Орджонікідзевського МВ УМВС з заявою про шахрайство. 05.08.2013 року позивачка отримала постанову про закриття кримінального провадження у в'язку з відсутністю у діях Відповідачки складу кримінального правопорушення. На підставі ст..10 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивачка зробила розрахунок майнової шкоди який їй як вона вважає було спричинено, а саме: неустойка у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання зобов'язання, із суми у 3110 грн.,та з 20 червня 2013 року по 11 листопада 2013 року, тобто за 4 місяці 22 днів ( 144 дні). Сума пені на 11 листопада 2013 року складає 13 435,20 грн. з наступного розрахунку: 3% від 3110 грн. складає 93,30 грн., тому 93,30 грн. х 144 днів = 13435,20 грн. Також позивачка у своїй позовній заяві зазначає про спричинення їй моральної шкоди в наслідок порушення її прав як споживача, нервових напружень, погіршення стану здоров'я та конфліктів, що тривали у зв'язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов'язань, а також і тим, що позивачка тривалий час була вимушений сплачувати телефонні рахунки та декілька разів проїзд до м. Нікополя, не мала можливості нормально користуватися своєю квартирою та своєчасно виконати ремонт до настання холодів, як планувала, яку вона оцінює у розмірі 3000 грн.. Але суд з даними твердженнями позивачки погодитись не може виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 10 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно укладеної між сторонами угоди від 06 червня 2013 року, жодної дати або настання окремої події для виконання відповідачкою зобов'язання в угоді не вказано, що підтверджується їх відсутністю у самій угоді. Тобто нарахування позивачкою у відповідності до ст.. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» неустойки з 20 червня 2013 року по 11 листопада 2013 року, тобто за 4 місяці 22 днів (144 дні) у розмірі 13435,20 грн. є безпідставною та необґрунтованою. Як вбачається з викладених позивачкою обставин, їй було заподіяно як вона вважає моральну шкоду яку вона оцінила у розмірі 3000 грн.. Твердження позивачки про порушення її права як споживача, що призвело до нервових напружень, погіршення стану здоров'я та конфліктів, що тривали у зв'язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов'язань, а також і тим, що позивачка тривалий час була вимушений сплачувати телефонні рахунки та декілька разів проїзд до м. Нікополя, не мала можливості нормально користуватися своєю квартирою та своєчасно виконати ремонт до настання холодів, як планувала, суд вважає безпідставними та голослівними у зв'язку з тим, що позивачка в обґрунтування усіх своїх позовних вимог зазначає як підставу для відшкодування матеріальної та моральної шкоди порушення відповідачкою строку виконання зобов'язання, що як з'ясувалось раніше не відповідає дійсності. Тому, у зв'язку з відсутністю протиправності діяння з боку відповідачки по відношенню до позивачки, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн. задоволенню не підлягають. Також, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача - приватного підприємця - [PERSON] на користь [PERSON] заподіяні їй матеріальні збитки у сумі 3110 грн..

Outcome: approved