Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення ним двадцяти трьох років, на час навчання, мотивуючи тим, що він є студентом Горлівського вищого професійного училища, строк навчання до 30.06.2014 року, форма навчання - денна, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач по справі є його батьком, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, але може надавати таку допомогу, оскільки є працездатною особою. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позов в повному обсязі, мотивував свої доводи аналогічно викладеному в позові. Зазначив, що навчається на денному відділенні Горлівського вищого професійного училища і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яка складається з плати за проїзд, харчування, придбання методичної літератури, тощо. Отримувана ним стипендія не забезпечує достатній рівень його життя та не дає можливість продовжувати навчання. Представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, на час навчання відповідача, тобто до 30.06.2014 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідач по справі [PERSON] відповідно до запису в свідоцтві про народження є батьком [PERSON], цей факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні /а.с. 5/. [INFO] року [PERSON] досяг повноліття. Як вбачається з довідки за вих.№417 від 06.09.2013 року, [PERSON] є студентом Горлівського вищого професійного училища (за бюджетом), форма навчання - денна; кінцевий термін навчання 30.06.2014 року. Надані докази не викликають сумніву у їх достовірності. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зазначених нормах права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умов, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи, що форма навчання позивача [PERSON] є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, позивач потребує матеріальних витрат на проїзд до місця навчання, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо її потреби в матеріальній допомозі відповідача. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача позов визнав та будь-яких заперечень проти розміру аліментів визначеного позивачем не надав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову судом при наявності для цього законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Підстави для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дітей, передбачені ст. 188 СК України, відсутні. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі в даному випадку немає, тому відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, повинний бути визначений у частці заробітку (доходу) батька. За таких обставин з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, виходячи з положень ст. ст. 199, 200 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь повнолітньої дитини на її утримання повинен складати ? частину всіх видів його доходів, оскільки саме такий розмір визначений з урахування усіх фактичних обставин справи не порушує права будь-якої зі сторін та відповідає вимогам ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік». Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача також підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved