Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та відповідно до останньої редакції позовної заяви просить суд: Визнати вимоги вкладника [PERSON] щодо повернення їй грошових коштів з депозитних рахунків у сумі 770990,00 грн. та 98098,00 доларів США, як такі, що пред'явлені до введення тимчасової адміністрації банку та підлягають задоволенню у повному обсязі у порядку, передбаченому Постановою Національного банку України від 03.06.2015 №354, тобто без застосувань обмежень, які настають після запровадження тимчасової адміністрації; Зобов'язати АТ «Банк Фінанси та кредит» виплатити [PERSON], грошові кошти з депозитних рахунків (з урахуванням коштів, виплачених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб): -[NUMBER] (договір-заява №300937/53354/5-14 від 12.09.2014); -[NUMBER] (договір-заява №300937/82633/3-14 від 26.12.2014); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2380/3-15 від 09.01.2015); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2379/3-15 від 09.01.2015); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2393/3-15 від 09.01.2015) в сумі 570990,00 грн. та 98098 доларів США; Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб при наданні цільової позики АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для виплат вкладникам банку відповідно до пункту 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врахувати суму грошових коштів, необхідну для виплати в повному обсязі за забовязаннями банку перед кредитором [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є вкладником АТ «Банк «Фінанси та кредит» (відділення №7, місто Київ). В інтересах [PERSON], її представником вже подавався позов до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа - Національний банк України, про зобов'язання вчинити дії, ухвалою суду від 08.10.2015 відкрито провадження у справі (провадження № 2/761/9930/2015, справа №761/29366/15-ц). У зв'язку з тим, що оригінали договорів про банківські строкові вклади находились на території АР Крим та для отримання яких потрібен був час, ознайомившись із запереченнями відповідача, 10.12.2015 року представником позивача було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою суду від 10.12.2015 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позов було залишено без розгляду. Після залишення позову без розгляду, [PERSON] було вжито заходів щодо отримання оригіналів договорів про банківські вклади, представник позивача вважає, що умови які були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, усунуто. Тому на підставі ч. 2 ст. 207 ЦПК України звернулися до суду повторно. Позивач зазначає, що належні їй грошові кошти були розміщені нею протягом 2014-2015 років на вкладах банку №: -[NUMBER] (договір-заява №300937/53354/5-14 від 12.09.2014); -[NUMBER] (договір-заява №300937/82633/3-14 від 26.12.2014); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2380/3-15 від 09.01.2015); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2379/3-15 від 09.01.2015); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2393/3-15 від 09.01.2015). Станом на 15.07.2015, згідно виписок з Банку, загальна сума грошових коштів на депозитних рахунках [PERSON] складає: 770990,00 грн. та 98098 доларів США. Строк дії зазначених договорів закінчився. 10.07.2015 року позивач звернулася до відділення №7 Банку з вимогою повернення їй грошових коштів з депозитних рахунків. Пропозицію Банку щодо пролонгації договорів нею було відхилено з урахуванням нестабільного фінансового становища АТ «Банк «Фінанси та кредит». Оскільки представники Банку усно відмовили [PERSON] у видачі грошових коштів, 10.07.2015 нею було подано письмову вимогу щодо повернення належних їй грошових коштів, яка була зареєстрована за вх. №6501-Г 10.07.2015). В подальшому, 11.08.2015 позивача запросили до відділення Банку №7 для врегулювання питання повернення коштів, де позивачу було запропоновано стати акціонером банку, на що [PERSON] не погодилася. 16.09.2015 року надійшов лист від Банку, щодо вимоги [PERSON] повернути їй грошові кошти, банком було підтверджено готовність повернути грошові кошти невідкладно, у порядку, встановленому законодавством. Відбиток поштового штемпелю на конверті свідчить про відправлення зазначеної відповіді 15.09.2016, коли сама відповідь датована 11.08.2015 (№9-038100/15668). Позивач зазначає, що протягом місяця, умисно, передбачаючи можливість настання неплатоспроможності, затримуючи відправку відповіді - повідомлення про можливість отримання грошових коштів, банк позбавив можливості [PERSON] повернути грошові кошти з депозитних рахунків. 18.09.2015 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано інформацію, що «На підставі останови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». [PERSON] від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб отримано 200000,00 грн. в якості гарантованої державної компенсації. Таким чином, позивач вважає, що бездіяльність АТ «Банк «Фінанси та Кредит» при розгляді вимоги про повернення грошових коштів з депозитних рахунків [PERSON], яка виразилася у неодноразовій відмові у видачі коштів про особистому зверненні вкладника до Банку, а також у затримці поштового відправлення листа - повідомлення призвело до грубого порушення прав вкладника [PERSON], зокрема права розпоряджатися належними їй грошовими коштами на власний розсуд, оскільки самостійно звернутися до Банку для повернення грошей за депозитними вкладами у передбаченому законодавством порядку неможливо через визнання його неплатоспроможності. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесений до категорії неплатоспроможних та було розпочато процедуру ліквідації, запроваджено тимчасову адміністрацію, під час якої не здійснюється примусове стягнення майна ( у тому числі коштів) банку. Зазначає, що [PERSON] не скористалася своїм правом та не звернулася до Уповноваженої особи Фонду з вимогою про включення її до реєстру кредиторів в процесі ліквідації банку у строк та в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесений до категорії неплатоспроможних та було розпочато процедуру ліквідації, запроваджено тимчасову адміністрацію, під час якої не здійснюється примусове стягнення майна ( у тому числі коштів) банку. Зазначає, що [PERSON] не скористалася своїм правом та не звернулася до Уповноваженої особи Фонду з вимогою про включення її до реєстру кредиторів в процесі ліквідації банку у строк та в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, про дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. [PERSON] є вкладником АТ «Банк «Фінанси та кредит», відповідно до договорів про банківський строковий вклад: -[NUMBER] (договір-заява №300937/53354/5-14 від 12.09.2014); -[NUMBER] (договір-заява №300937/82633/3-14 від 26.12.2014); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2380/3-15 від 09.01.2015); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2379/3-15 від 09.01.2015); -[NUMBER] (договір-заява №300937/2393/3-15 від 09.01.2015). Станом на 15.07.2015, згідно виписок з Банку, загальна сума грошових коштів на депозитних рахунках [PERSON] складає: 770990,00 грн. та 98098 доларів США. Строк дії зазначених договорів закінчився. 10.07.2015 року позивач письмовою заявою звернулася до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою повернення їй грошових коштів з депозитних, яка була зареєстрована за вх. №6501-Г 10.07.2015). Листом від 11.08.2015 №9-038100/12668, який був надісланий відповідачем 15.09.2015 та отриманий позивачем 16.09.2015, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було підтверджено готовність повернути грошові кошти невідкладно, у порядку, встановленому законодавством. У зв'язку з невиплатою банком коштів, представником позивача був поданий позов до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа - Національний банк України, про зобов'язання вчинити дії, ухвалою суду від 08.10.2015 відкрито провадження у справі (провадження № 2/761/9930/2015, справа №761/29366/15-ц). У зв'язку з тим, що оригінали договорів про банківські строкові вклади находились на території АР Крим та для отримання яких потрібен був час, ознайомившись із запереченнями відповідача, 10.12.2015 року представником позивача було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду від 10.12.2015 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позов було залишено без розгляду. 18.09.2015 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано інформацію, що «На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 26.01.2016 року [PERSON] отримала гарантовану суму відшкодування в розмірі 200000,00 грн. через Банк-агент ПАТ «Альфа банк». Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно ч. 6 ст. 1061 ЦК України, Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно із ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Статтею 629 ЦК України зазначено, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вказано, що Банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. В статті 41 Конституції України вказано Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [PERSON] звернулася до банку із заявою про повернення грошових коштів на депозитних рахунках, ще до віднесення банку до переліку неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації, однак банком не було виплачені грошові кошти та із затримкою був надісланий лист, щодо заяви, що порушило права вкладника. Відтак судом встановлено, що своїми діями, а саме невиконанням обов'язку щодо повернення позивачу належних йому грошових коштів за вкладом, відповідач порушив право позивача користуватися та розпоряджатися його майном. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved