Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.08.2016 року Херсонський міський суд Херсонської області виніс рішення у цивільній справі №667/10174/15-ц, яким задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщення. На вказане рішення Херсонського міського суду Херсонської області Відповідачами було подано апеляційну скаргу. 28.09.2016 року ухвалою Апеляційного суду Херсонської області вказане рішення суду було скасоване та у задоволені позову [PERSON] було відмовлено. Тому, Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути на його користь з відповідача понесені ним судові витрати цивільній справі №667/10174/15-ц у розмірі 4000 гривень у якості витрат на правову допомогу та суму у розмірі 606 гривень в якості витрат, пов'язаних з поданням апеляційної скарги, та судові витрати у даній справі, а всього 5157 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач та його представник позов не визнали, просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до переконання, що у задоволені позову про стягнення судових витрат слід відмовити, виходячи з наступних обґрунтувань. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути, зокрема, договір про надання правової допомоги. Позивачем на підтвердження факту надання йому правової допомоги надано договір про надання правових послуг адвоката, який укладений 16.01.2016 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON], [PERSON] Предметом якого є: представництво та захист інтересів у суді першої інстанції за позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та надано розрахунок витрат на правову допомогу відповідно до якого правова допомога почала надаватись з 17.01.2016 року. В матеріалах цивільної справи №667/10174/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яка була оглянута у судовому засіданні, міститься договір про надання правових послуг адвоката, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON], [PERSON] 20.01.2016 року, предметом кого є: захист інтересів та представництво у суді першої інстанції. Отже, судом встановлено, що Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, за договором, який був укладений 16.01.2016р., тоді як у цивільній справі №667/10174/15-ц представництво інтересів у суді здійснювалося адвокатом [PERSON] на підставі договору від 20.01.2016р. Крім того, судом встановлено, що у цивільній справі №667/10174/15-ц правові послуги за договором, укладеним між адвокатом [PERSON] та [PERSON], [PERSON] 20.01.2016 року, надавалися не тільки [PERSON], а й [PERSON], проте позов про стягнення судових витрат поданий тільки [PERSON]. Згідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79,статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, всупереч чого Позивачем не надано обґрунтованого розрахунку витраченого часу на участь у судових засіданнях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження викладених у позові обставин, не доведено факт, що саме у цивільній справі №667/10174/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення, йому надавалася правова допомога за договором від 16.01.2016р. Стосовно стягнення з відповідача судових витрат, які були понесені позивачем при поданні апеляційної скарги на рішення суду від 26.08.2016 року, суд зазначає наступне. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК. Отже, з огляду на викладене, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed