Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову зазначив, що відповідач по справі - [PERSON] є його донькою та матір'ю [PERSON], [INFO], проте вихованням та утриманням дитини вона не займається, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про її фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується. Більш того, вона написала заяву, в якій зазначила, що погоджується на позбавлення її батьківських прав та взагалі самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, а тому її необхідно позбавити батьківських прав. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та дату проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис на повідомлені про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи мається копія її нотаріально засвіченої заяви про слухання справи за її відсутності, [PERSON] не заперечує щоб її позбавили батьківських прав та надає згоду на усиновлення дитини з присвоєнням дитині прізвища та по-батькові усиновителя. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з'явилася, заявою просить розглянути справи за її відсутності, позовні вимоги підтримують, просять врахувати висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] р. у м. Мелітополь, батько - [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER]./а.с.8/. [INFO] народився [PERSON], мати - [PERSON], батько - [PERSON]./а.с.9/ Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [NUMBER] від 06.07.2018 державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Згідно довідки КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» від 03.04.2018 [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку у диспансерному відділенні Мелітопольського міського психіатричного диспансеру./а.с.10/ 02.04.2018 головою квартального комітету видано довідку про склад сімї, згідно якої [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], до складу сім'ї входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] р.н./а.с.11/ Згідно характеристики [PERSON] від 10.04.2018 з КЗ «Терпіннівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР дитина з діагнозом: системне недорозвинення мовлення середнього ступеню, характеризується позитивно, потребує уваги./а.с.12/ 15.03.2018 приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. засвідчено заяву [PERSON] про те, що вона не може виконувати батьківські обов'язки по відношенню до своєї дитини [PERSON], [INFO], дає згоду на усиновлення дитини, з присвоєнням дитині прізвища та по батькові усиновителя. Просить слухати судову справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна. /а.с.13/. Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради №154/16 від 26.07.2018 враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню сина, не цікавиться його життям та здоров'ям, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради вважає, що на відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов'язання піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, протягом тривалого часу не виявляє інтересу до існування своїх дітей, не спілкується з дітьми у обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не цікавиться долею дітей, про їх фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується, матеріальної допомоги не надає, письмовою заявою добровільно відмовився від батьківських прав відносно дітей. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]

Outcome: approved