Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі розписки від 25.11.2016 року [PERSON] отримав від позивача в борг 60911 гривень, які зобов'язався повернути до 15.12.2016 року, але свої зобов'язання не виконав. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою борг у сумі 60911 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву до суду про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судові засідання не з'являвся, на електрону адресу суду 13.02.2017р. та 13.03.2017р. надійшли заяви від відповідача про перенесення розгляду справи у зв'язку із перебуванням відповідача на лікарняному. Проте, жодних доказів перебування на лікарняних відповідачем суду так і не надано, що суд розцінює як штучне затягування розгляду справи, яка повинна бути розглянута відповідно до положень ст. 157 ЦПК України протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. З огляду на викладене, суд визнає причини повторної неявки відповідача у судове засідання неповажними та відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 25.11.2016 року, написаною [PERSON], останній отримав у позивача у борг кошти в сумі 60911 гривень, грошові кошти зобов'язався повернути позивачу у строк до 15.12.2016 року. Судом в судовому засіданні було досліджено оригінал розписки від 25.11.2016 року, написаною [PERSON], та приєднаної до матеріалів справи. Місцем виконання зобов'язання є місто Херсон, про що зазначено у розписці. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу позики. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Укладання договору позики та умов її надання підтверджується розпискою від 25.11.2016 року [PERSON]. [PERSON] отримав гроші у сумі 60911,00 грн., що ні ким не спростовувалось. Проте, до зазначеного строку, а саме: до 15.12.2016 року, відповідач не виконав зобов'язання перед позивачем, суму боргу у розмірі 60911,00 грн. до теперішнього часу не повернув, що відповідачем не спростовувалось. Згідно з ст.599 Цивільного кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки згідно з договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. При цьому, позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики, а позичальник повинен повернути позикодавцю предмет позики у строк та в порядку, встановленим договором, тому суд вважає позовні вимоги про стягнення суми боргу обґрунтованими, такими що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові втрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 609,12 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved