Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS] . Поверхом вище, в квартирі №65 проживає відповідачка [PERSON] . Починаючи з січня 2018 року його квартиру неодноразово було затоплено з квартири відповідачки, про що складались відповідні акти про залиття комісією КП «Жилсервіс-2». Відповідно до висновку судового експерта від 28.03.2019 року вартість ремонтних робіт для усунення наслідків залиття, визначена в розмірі 11222 грн. 40 коп. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачки у рахунок відшкодування завданої в наслідок залиття матеріальної шкоди 11222 грн. 40 коп., моральну шкоду в сумі 15000 грн., вартість витрат для проведення оцінки заподіяних збитків в сумі 2500 грн., судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп., комісійні витрати на послуги банку в розмірі 20 грн. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2019 року позов [PERSON] було задоволено частково. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2019 року за заявою відповідачки [PERSON] заочне рішення від 20.06.2019 року було скасовано та справу призначено до нового розгляду. Під час нового розгляду позивачем [PERSON] було подано уточнену позовну заяву, в якій останній посилаючись на ті ж саме підстави, просив стягнути на його користь у рахунок відшкодування завданої в наслідок залиття матеріальної шкоди 11222 грн. 40 коп., моральну шкоду в сумі 15000 грн., а також судові витрати по справі в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як співвласників квартири з якої відбулось залиття. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в наданому відзиві та її представник під час розгляду справи в суді проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт залиття його квартири з вини відповідачів та з квартири, що їм належить. Також посилався на те, що в 2009 році квартира позивача була затоплена бабусею [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.07.2012 року у справі №2-1905/11. В зв`язку з цим, оскільки акти обстеження були складені без участі відповідачки, то можливо, що в них було зафіксовано ті ж наслідки, які виникли після затоплення квартири в 2009 році, оскільки позивач не надав доказів, що після залиття квартири в 2009 році, ним було зроблено ремонт та відновлено квартиру. Відповідач [PERSON] за неодноразовими викликами до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа явку свого представника за викликами не забезпечила, про причини неявки не повідомила, пояснень по суті справи не надала. Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідачки, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, допитавши свідка та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1998 року та свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.08.2008 року є власником квартири [ADDRESS] . Поверхом вище над квартирою позивача розташована квартира №65 , власниками якої згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на момент залиття були відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яким належало по Ѕ частині вказаної квартири. З наданих позивачем актів від 22.01.2018 року, 25.01.2018 року, 21.03.2018 року, 06.03.2018 року, 01.10.2018 року, складених комісією в складі працівників КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, що є балансоутримувачем будинку, вбачається, що останніми зафіксовано факт залиття квартири [ADDRESS] . У вказаних актах зафіксовані приміщення квартири №61 , які було залито, пошкодження та площу залиття. Згідно актів від 22.01.2018 року, 25.01.2018 року та 21.03.2018 року, конкретні причини залиття не зазначено через недопуск комісії до квартири №65 її мешканцями. Відповідно до акту від 06.03.2018 року зафіксовано, що причиною залиття квартири №61 стало халатне відношення мешканців квартири №65 при використанні сантехнічних приладів. Факт складання вказаних актів працівниками КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради підтверджено відповідними листами вказаного підприємства на звернення позивача, що долучені до матеріалів справи. Таким чином, суд враховує, що вказані акти, складені комісією у складі працівників балансоутримувача будинку, підтверджують факт залиття квартири позивача, містять відповідну інформацію щодо дати залиття, пошкоджених приміщень квартири, площі залиття. В зв`язку з цим, суд вважає вказані акти належними та допустимим доказами і відхиляє відповідні заперечення відповідачки [PERSON] та її представника. Також суд вважає безпідставними та відхиляє заперечення сторони відповідача стосовно того, що залиття квартири №61 з квартири №65 мало місце в 2009 році та позивачем не доведено, що пошкодження, зафіксовані в актах про залиття, складених в 2018 році, не є наслідками залиття його квартири в 2009 році. При цьому, суд враховує, що з моменту залиття квартири позивача в 2009 році до повторного залиття в 2018 році минуло близько дев`яти років, що виключає можливість залишення свіжих затікань з моменту затоплення в 2009 році та станом на 2018 рік, а також спростовується зазначеними вище актами та показаннями свідка [PERSON] , яка під час розгляду справи в суді пояснила, що протягом близько трьох років, зокрема в 2018 році, надавала допомогу позивачу по господарству, в зв`язку з цим приходила до нього та особисто бачила затікання на стелі, що з`явились внаслідок її затоплення зверху. В частині заперечень останніх щодо недоведеності позивачем факту залиття його квартири саме з вини відповідачів, з належної останнім квартири, суд враховує, що в актах про залиття зафіксовано факт недопуску мешканцями квартири №65 працівників комісії балансоутримувача до приміщення квартири для з`ясування причин залиття. Також суд враховує, показання свідка [PERSON] , яка також підтвердила, що після залиття позивач неодноразово звертався до мешканців розташованої зверху квартири №65 , залишав повідомлення, проте останні допуску до квартири не надавали та причини залиття не усували. Крім того, суд приймає до уваги, що квартира №65 розташована поверхом вище безпосередньо над квартирою №61 , що належить позивачу. Не надавши допуску до своєї квартири та заперечуючи факт залиття квартири позивача з їх вини, відповідачі будь-яких доказів стосовно того, що такі неодноразові залиття відбулось з інших приміщень будинку та не з їх вини суду не представили. В той час, як у даних правовідносинах саме на відповідачів покладається обов`язок доведення належними доказами відсутності їх вини у заподіянні шкоди, а на позивача лише обов`язок щодо доведеності факту її заподіяння та розміру шкоди. Згідно ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду. Аналізуючи зазначені вище положення закону та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт залиття належної позивачу квартири [ADDRESS] з розташованої поверхом вище квартири №65 , яка на праві спільної часткової власності в рівних частках належить відповідачам та які в даному випадку повинні нести солідарну відповідальність за завдані позивачу збитки. Факт пошкоджень внутрішніх приміщень квартири №61 та заподіяння збитків, а також їх розміру, підтверджено позивачем належними та допустимими доказами, а саме: зазначеними вище актами про залиття, а також висновком №1252-03 від 28.03.2019 року за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи, складеного судовим експертом Івченко В.В., згідно якого розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , становить 11222 грн. 40 коп. Вказаний висновок складений за замовленням позивача, з попередженням експерта про кримінальну відповідальність за ст.384 КПК України, поданий в порядку, передбаченому ст.ст.102,106 ЦПК України. Правильність вказаного висновку та його повнота відповідачами під час розгляду справи не заперечувалась. Відповідно до договору №1252-03 від 20.03.2019 року, акту виконаних робіт від 28.03.2019 року та розрахункової квитанції від 20.03.2019 року за проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 2500 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Суд вважає доведеним, що внаслідок неодноразового залиття належної позивачу квартири з вини відповідачів, йому було заподіяно моральну шкоду, що полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна; в погіршенні умов для проживання, що завдавало позивачу незручності у повсякденному житті; потягло за собою необхідність витрачати додатковий час та зусилля з метою відновлення звичних та належних умов для проживання, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., частково задовольнивши вказані позовні вимоги. З урахуванням наведеного позов слід задовольнити частково, стягнувши на користь позивача в солідарному порядку з відповідачів у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири кошти в сумі 11222 грн. 40 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., витрати з проведення оцінки завданих збитків в сумі 2500 грн. та судовий збір в сумі 1409 грн. 80 коп., а всього стягнути 18132 грн. 20 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial