Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2009 року в справі №2а-1604/09/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2010 року, постановлено стягнути з ДПА у Львівській області на користь [PERSON] 44 086,00 грн. Державною податковою адміністрацією, правонаступником якої є Головне управління Міндоходів у Львівській області, на користь [PERSON] на виконання вказаного судового рішення було виплачено 43 711,24 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2013 року касаційні скарги ДПА України, ДПА у Львівської області задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2010 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до ДПА України, ДПА у Львівській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Постановлено стягнути з ДПА у Львівській області на користь [PERSON] середній заробіток в сумі 21 000,00 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та стягнення 3 486,00 грн. середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення - закрито. В решті позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено. Крім того, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 року в справі № 2а-6566/11/13703, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 року, постановлено стягнути з Державної податкової служби у Львівській області на користь [PERSON] 378 817,88 грн. Державною податковою службою у Львівській області, правонаступником якої є позивач, на користь [PERSON] на виконання вищезазначеного судового рішення було виплачено 289 262,80 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2013 року касаційну скаргу ДПС України, ДПС у Львівської області задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 року скасовано, а провадження у справі за позовом [PERSON] до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації у Львівській області про визнання протиправним дій, стягнення середнього заробітку - закрито. Відповідно, виплачені кошти в сумі 311 974,04 грн. підлягають поверненню Головному управлінню Міндоходів у Львівській області, як безпідставно набуті. З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 311 974,04 грн. та 24 250,72 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що грошові кошти виплачені йому ДПС у Львівській області за відсутності винних дій з його сторони. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволення позову з наступних підстав. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2009 року в справі №2а-1604/09/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2010 року, стягнуто з ДПА у Львівській області на користь [PERSON] 44 086,00 грн. Державною податковою адміністрацією, правонаступником якої є Головне управління Міндоходів у Львівській області, на користь [PERSON] на виконання вказаного судового рішення було виплачено 43 711,24 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2013 року касаційні скарги ДПА України, ДПА у Львівській області задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2010 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до ДПА України, ДПА у Львівській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Постановлено стягнути з ДПА у Львівській області на користь [PERSON] середній заробіток в сумі 21 000,00 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та стягнення 3 486,00 грн. середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення - закрито. В решті позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено. Крім того, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 року в справі № 2а-6566/11/13703, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 року, стягнуто з Державної податкової служби у Львівській області на користь [PERSON] 378 817,88 грн. Державною податковою службою у Львівській області, правонаступником якої є позивач, на користь [PERSON] на виконання вищезазначеного судового рішення було виплачено 289 262,80 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2013 року касаційну скаргу ДПС України, ДПС у Львівської області задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 року скасовано, а провадження у справі за позовом [PERSON] до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової адміністрації у Львівській області про визнання протиправним дій, стягнення середнього заробітку - закрито. З матеріалів справи вбачається, що сума надміру виплачених відповідачу коштів складає 311 974,04 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас, приписами ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Зі змісту зазначених норм вбачається, що безпідставно набуті гроові кошти підлягають поверненню лише за двох умов, зокрема, рахункової помилки та недобросовісності набувача. Будь-яких доказів наявності рахункової помилки чи недобросовісності з боку відповідача для отримання коштів позивачем суду надано не було та судом не встановлено. Крім того, суд відзначає, що відповідно до положень ст. 266 КАС України поворот виконання постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. З наведеної норми вбачається, що поворот виконання не проводиться, якщо стягувач діяв добросовісно, а судове рішення, що було виконане, стало результатом помилки суду. Тобто, якщо особа добросовісно одержувала за скасованою чи зміненою постановою певні виплати, то вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі. З ухвал Вищого адміністративного суду України від 29.10.2013 року вбачається, що відповідач отримав кошти на підставі постанови суду про присудження виплати і при цьому діяв добросовісно, а рішення судів попередніх інстанцій скасована судом касаційної інстанції не з підстав повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів, а внаслідок порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права. Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 17.08.2011 року № К/9991/9180/11 про поворот виконання рішення суду, в якій встановлено, що підставою для стягнення надміру виплачених сум може бути лише зловживання з боку відповідача або ж надання завідомо недостовірних даних. Враховуючи, що задоволення позову судом першої інстанції було зроблено в зв'язку з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та при розгляді даної справи не встановлено, що відповідачем було повідомлено завідомо неправдиві відомості або подано підроблені документи, вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача коштів в сумі 336 224,76 грн., що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed