Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 25.04.2008 року був укладений договір кредиту № 384/047/08-1, згідно з яким Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 210 000 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном погашення до 24.04.2018 року. Позивач умови договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу вказані кошти, який повинен був повертати їх рівними платежами щомісячно. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без нього. Представником відповідача через канцелярію суду була подана заява про застосування строків позовної давності від 21.12.2016 року та заява про розгляд справи без нього, в якій представник проти позову заперечив та просив врахувати раніше подану заяву щодо застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 25.04.2008 року був укладений договір кредиту № 384/047/08-1, згідно з яким Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 210 000 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном погашення до 24.04.2018 року. Відповідно до п. 3.3.7. даного Договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п.1.1.,2.4. цього Договору. Відповідно до п. 4.4. даного Договору, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8 цього Договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається із розрахунку позивача станом на 01.06.2016 року за відповідачем є заборгованість в розмірі 553 180, 19 доларів США, що є еквівалентом 13 907 855 грн. 56 коп. Відповідно до цього розрахунку останній платіж був зроблений відповідачем 14.11.2008 року. Інших підтверджень позивач не надав. Відомостей щодо звернення позивача до відповідача з вимогою погашення заборгованості також не має. Як вбачається з умов кредитного договору, п. 4.4., позичальник повинен був погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції через 90 днів після виникнення заборгованості по кредиту, тобто до 14.02.2009 року. Таким чином, строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 91 день після виникнення заборгованості, тобто з 15.02.2009 року, та у позивача виникло право вимоги до позичальника. Згідно з ч. 1,2 ст. 251 ЦК України, строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно зі ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як зазначив Верховний суд України в правовій позиції у справі від 21 травня 2012 року за № 6-68цс11, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін чи певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності у три роки. В ст. 260 ЦК України зазначено, що Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи те, що відповідно до п. 4.4. кредитного договору, право позивача пред'явити вимогу до відповідача щодо повернення заборгованості по кредиту виникло з 15.02.2009 року (зі спливом 90 днів після останнього платежу) та протягом трьох років (щодо основного зобов'язання), тобто до 15.02.2012 року, суд вважає, що позивач знав про порушення своїх інтересів та мав можливість звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з боку відповідача. Однак, позивач цього не зробив завчасно та пропустив строки позовної давності. За таких обставин (та з урахуванням поданої представником заяви про застосування строків позовної давності), суд вважає за необхідне відмовити позивачу у позові в повному обсязі з підстав застосування строків позовної давності в цих правовідносинах.

Outcome: dismissed