Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, та відповідно до уточненої позовної заяви просив суд: визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] при засвідчені 14 липня 2014 року згоди на продаж квартири [ADDRESS]; Зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вжити заходів щодо скасування згоди [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS] засвідчену 14 липня 2014 року та зареєстровану в реєстрі за реєстровим №626; Ухвалою суду від 13.07.2018 року провадження у вказаній цивільні справі в частині позовних вимог про стягнення з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 109 000,00 грн. - закрито за заявою позивача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його дружина [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач є співвласником вищезазначеної квартири, оскільки квартира була набута за час шлюбу і є об'єктом права спільної сумісної власності. В кінці травня 2015 року, позивач дізнався, що належна йому на праві спільної сумісної власності квартира була відчужена відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 29 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., за реєстровим №2299. Позивачу стало відомо, що під час укладання договору купівлі-продажу, ним, нібито, була надана письмова згода на продаж квартири, яка засвідчена 14 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. за реєстровим №626. Позивач зазначає, що його дружина [PERSON], від імені якої вчинявся правочин, належну їм квартиру не продавала, договір купівлі-продажу, посвідчений 29 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим №2299, укладався на підставі довіреності, виданої дружиною позивача [PERSON], та посвідченої 11 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. за реєстровим №672. Позивач не надавав згоди на продаж квартири, підпис на відповідній заяві виконано не ним, що встановлено висновком експертзи, призначеної в межах кримінального провадження, що розслідується Шевченківським УП ГУНП в м. Києві. Позивач вважає, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яка 14 липня 2014 року засвідчила письмову згоду [PERSON] на продаж квартири, вчинила неправомірно, оскільки в заяві про надання позивачем згоди на продаж квартири невірно зазначено серію та номер його паспорту. При посвідченні заяви не було встановлено факту реєстрації шлюбу, та нотаріусом на заяві про згоду на відчуження майна застосовано форму посвідчу вального напису №64 замість форми №44, яка не потребує встановлення фактів викладених в заяві, що не відповідає вимогам законодавства. За засвідченням заяви про згоду на продаж квартири він до приватного нотаріуса Дінпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. не звертався. Позивач та його представники в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що до неї звернулася особа, яка пред'явила свій паспорт на ім'я [PERSON] Сумнівів дійсності паспорту у приватного нотаріуса не виникло. Відповідачем в згоді від 14.07.2014 року, було засвідчено справжність підпису, та не посвідчувалися факти, викладені у документі. Оскільки встановити факт реєстрації шлюбу за поданими особою документами можливості не було, [PERSON]. було застосовано форму 64 засвідчення підпису, відповідно до правил ведення нотаріального діловодства. Підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було, тому приватним нотаріусом засвідчено справжність підпису на заяві [PERSON] за реєстровим номером 626. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] вважав, що позов задоволенню не підлягає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій вважала, що позов підлягає задоволенню та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснив, що відчуження квартири за адресою: кв. [ADDRESS], відбувалося без його згоди. Нотаріуса [PERSON]. він не бачив до березня 2017 р. 14.07.2014 р., в офісі нотаріуса [PERSON]. ніколи не був. Свій паспорт позивач не губив і нікому не надавав, ніякої заяви у нотаріуса не засвідчував. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - подружжя, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданого 27.12.1986 р. відділом РАГС Радянського РВК м. Києва. [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 19.04.2000 р. Першою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим №23-924. Позивач є співвласником вищезазначеної квартири, оскільки квартира була набута під час шлюбу, а тому є об'єктом права спільної сумісної власності. В кінці травня 2015 року позивач дізнався, що 09 липня 2014 року вищевказа квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим №2299. При укладанні договору, нотаріусу було надано заяву-згоду [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS], засвідчену 14 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №626. 24.12.2015 р. в межах досудового розсілідування кримінального провадження №12015100100005943 від 25.05.2015 р., що здійснюється Шевченківським УП ГУНП в м. Києві, була проведена почеркознавча експертиза, відповідно до висновку якої, рукописний напис та підпис, від імені [PERSON], в заяві від 14.07.2014, завіреній приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, виконано не [PERSON] а іншою особою. На запит [PERSON] Міністерством юстиції України було надано відповіді № 8-20154/13.1 від 26.10.2015 р., №І-2917-04.2 від 13.01.2017 р., особу [PERSON], при вчиненні нотаріальної дії, було встановлено за паспортом серії [NUMBER], виданим Харківським РУ МУ МВС України в м. Києві 10.12.1999, в той час, як паспорт [PERSON] серії [NUMBER], виданий Харківським РУГУ МВС України в м. Києва виданий 10.12.1999 р. При проведенні перевірки за скаргою [PERSON], Міністерством юстиції України №11252/КО-6978/19 від 27.03.2017, встановлено, що 14.07.2014 за реєстровим №626 приватним нотаріусом [PERSON]. засвідчено справжність підпису на заяві про згоду на укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. Приватним нотаріусом [PERSON]. під час засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві про згоду на відчуження майна, замість форми №44 посвідчувального напису було застосовано форму посвідчувального напису №64, яка не потребує встановлення факту реєстрації шлюбу, що не відповідає вимогам додатку 25 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за №1318/18613. За наслідками вищевказаної перевірки діяльність приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаірального округу [PERSON]. тимчасово зупинена на час проходження нею підвищення кваліфікації. Вищевказані результати перевірки є чинними, ніким не скасовувалися та приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаірального округу [PERSON]. не оскаржувалися. З вищевикладеного вбачається, що дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]., під час засвідчення заяви [PERSON] про згоду на продаж майна були неправомірними. Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] при засвідчені 14 липня 2014 року згоди на продаж квартири [ADDRESS] за реєстровим №626, підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про зобов'язання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вжити заходів щодо скасування згоди [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS], засвідчену 14 липня 2014 року, за реєстровим №626, то вона задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство не передбачає такий спосіб захисту права. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За вказаних обставин, позов [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial