Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 1 182 719 гривень 21 копійки за кредитним договором № DN81AR03110052 від 6 вересня 2007 року, що складається з заборгованості за основним зобовязанням у розмірі 113 451 гривні 13 копійок; заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 246 749 гривень 41 копійки; заборгованості за комісією за користування кредитом в розмірі 52 098 гривень 89 копійок; заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобовязання за договором у розмірі 770\~419 гривень 78 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору № DN81AR03110052 від 06 вересня 2007 року, у звязку з чим, виникла заборгованість у наведеному вище розмірі. Позивач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а. с. 25, 26, 27, 28, 40), свої вимоги підтримав у повному обсязі, в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу за відсутності його представника (а. с. 37). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 23, 24, 29), через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 55). Зазначав, що проти позову заперечує повністю, просив застосувати строк позовної давності до пені та врахувати під час розгляду справи грошові кошти, отримані позивачем від продажу заставленого майна. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено принцип обовязковості виконання договору сторонами, а відповідно до положень статей 526, 527, 530 цього ж Кодексу зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. 6 вересня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № DN81AR03110052 (далі за текстом кредитний договір), на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 236\~194 гривень 00 копійок у вигляді не відновлюваної кредитної лінії на наступні цілі: 144\~000 гривень 00 копійок на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34 гривень 00 копійок для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до пункту 1.2.; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DN81AR03110052 від 6 вересня 2007 року, договором особистого страхування № DN81LK03110052 від 6 вересня 2007 року на строк до 5 вересня 2008 року у сумі 10\~080 гривень 00 копійок, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 11\~520 гривень 00 копійок, та у розмірі 70\~560 гривень 00 копійок на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченого пунктами 2.1.3., 2.2.7. цього договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50 % від суми виданого кредиту на придбання автомобілю (а. с. 9 зворотній бік). На виконання вимог статті 1054 Цивільного кодексу України позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 236\~194 гривень 00 копійок у вигляді не відновлюваної лінії. Згідно з умовами договору, зокрема, пунктів 2.2.2., 2.2.3. та 2.2.4., відповідач зобов'язувався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, винагороди за проведення додаткового моніторингу, а також погашення відсотків за користування кредитом (а. с. 7). Відповідно до пункту 3.1. Кредитного договору погашення заборгованості (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен був надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 3\~503 гривні 59 копійок для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди ( пункт 7.1. кредитного договору) (а. с. 9 зворотній бік). Разом з тим, пункт 3.8. кредитного договору передбачає, що у разі непогашення кредиту в строки, встановлені пунктами 7.1. та 2.3.3. цього договору, заборгованість в частині своєчасно не погашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості за простроченою сумою кредиту розрахунок відсотків здійснюється згідно пунктами 3.2. та 7.4. цього договору з дати виникнення простроченої заборгованості, тобто у розмірі 3,00 % на місяць (а. с. 8 зворотній бік). Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що договір в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно пункту 7.1. вступає в дію з моменту його підписання сторонами, в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах вказаних в них сум, та діє в обємі виданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором (а. с. 9). Крім цього, відповідно до пункту 7.1. кредитного договору передбачено, що договір діє до 5 вересня 2014 року (а. с. 9- зворотній бік). Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, відповідно до статті 11, частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про те, що в порушення вимог статті 1056-1 Цивільного кодексу України відповідачем не виконано зобовязання з повернення кредиту та сплати процентів за Кредитним договором. Як убачається з наданих суду документів (меморіального ордеру від 10 листопада 2011 року, довіреності, акту, звіту про експертну оцінку) позивачем з метою погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором було реалізовано предмету застави автомобіля SKODA SUPERB, реєстраційний номер [NUMBER], та перераховано 108\~278 гривень 00 копійок на погашення, зокрема: основного зобовязання у розмірі 54\~139 гривень 00 копійок, послуг банку у розмірі 1\~754 гривень 94 копійок, штрафу у розмірі 21\~312 гривень 00 копійок та пені у розмірі 31\~072 гривень 06 копійок (а.с. 41-54). Цей правочин та розподіл коштів відповідачем не оспорювались та не оскаржувались, зазначені вище суми відображені у розрахунку заборгованості. З огляду на вищевикладене, станом на 31 серпня 2015 року у відповідача виникла обґрунтована належними і допустимими доказами заборгованість за кредитним договором (а.с. 4-6), яка підлягає стягненню на користь позивача, у вигляді основного зобовязання у розмірі 113 451 гривні 13 копійок, відсотків за користування кредитом у розмірі 246 749 гривень 41 копійки та комісії у розмірі 52\~098 гривень 89 копійок. Разом з тим, суд задовольняє заяву відповідача про застосування спеціальної позовної давності в один рік до заборгованості з пені за несвоєчасність виконання грошового зобовязання відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України. Згідно з пунктом 4.1. Кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених пунктами 2.2.2., 2.2.3., 7.5. цього Договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення (а.с. 9). Банком було нараховано пеню за період з 10 вересня 2007 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 770\~419 гривень 78 копійок (а.с. 6 зворотній бік). Виходячи зі змісту статей 258, 261, 267 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки, при цьому перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Згідно з пунктом 7.1. Кредитного договору кошти були надані відповідачеві на строк з 6 вересня 2007 року по 5 вересня 2014 року (а.с. 9 зворотний бік). Оскільки основне зобовязання за кредитним договором є таким, щодо якого визначено строк його повного виконання, то перебіг позовної давності за неустойкою відповідно до частини 5 статті 261 Цивільного кодексу України починається зі спливом такого строку, тобто з 6 вересня 2014 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки лише 2 жовтня 2015 року (а.с. 16), тобто після спливу строку спеціальної позовної давності в 1 рік, що згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у позові. Виходячи з положень частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд розподіляє судові витрати між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с. 1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial