Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що з 09.02.2012 року за переводом з КЖЕП №7 до КП «Жилсевіс-2» Дніпропетровської міської ради позивач працює в Житлово-експлуатаційній ділянці №2 двірником. З 2007 року позивачеві КЖЕП №7 надав дозвіл на вселення та проживання у квартирі №89б будинку №27 по вул. Артема у м. Дніпропетровську. З того часу та до тепер позивач постійно проживає за цією адресою та іншого житла немає. При зверненні позивача до Сектора реєстрації фізичних осіб щодо реєстрації місця проживання за спірною адресою, він отримав відмову у звязку з тим, що у нього відсутні документи, що підтверджують право на проживання в зазначеній квартирі. Позивач просить визнати за ним право користування житловою площею в квартирі №89б будинку №27 по вул. Артема у м. Дніпропетровську, що є підставою для реєстрації позивача за вищевказаною адресою та підставою для переоформлення особового рахунку за цією адресою на імя позивача. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти винесення рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник КП «Жилсервіс-2» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, поти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив винести рішення відповідно до чинного законодавства України. В судове засідання сторони не зявилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно ч.1,2 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно ч.1 ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Судом встановлено, з 09.02.2012 року за переводом з КЖЕП №7 до КП «Жилсевіс-2» Дніпропетровської міської ради позивач працює в Житлово-експлуатаційній ділянці №2 двірником, що підтверджується КП «Жилсевіс-2». З 2007 року позивачеві КЖЕП №7 надав дозвіл на вселення та проживання у квартирі №89б будинку №27 по вул. Артема у м. Дніпропетровську. З того часу та до тепер позивач постійно проживає за цією адресою та іншого житла немає. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивач постійно мешкав за спірною адресою з 2007 року з дозволу КП «Жилсервіс-2» ДМР. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач має право користуватися спірним житловими приміщенням, оскільки він користується житловим приміщенням в спірній квартирі з 2007 року, з реєстрацією позивача за цією адресою та оформленням особового рахунку в зазначеній квартирі на імя позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved