Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], третя особа: фізична особа-підприємець [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 07.12.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2006542, згідно з умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 207645,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,99% на строк до 06.12.2014 включно. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту того ж дня між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано житловий будинок № 21 та земельну ділянку, розташовані по вул. Нефьодова в м. Севастополь АР Крим. Позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 27.11.2017 заборгованість за кредитним договором становить 621543,62 грн. та складається з наступного: 138820,23 грн. - сума заборгованості за кредитом, 215206,92 грн. - сума заборгованості по процентам, 266536,85 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 979,62 грн. - розмір 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам. Посилаючись на наведене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості ФОП [PERSON] за договором кредитної лінії № ВКЛ-2006542 від 07.12.2011 в розмірі 621543,62 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 48,4 кв.м, що складається з житлового будинку (літера А), підвалу (літера під А), огородження (літера 1-6), інших споруд (літера 8,1) та земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON]; визначити спосіб реалізації предмета іпотека шляхом його продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 9323,15 грн. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2017, у порядку Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», визначено Оболонський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду даної справи. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. Від представника ПАТ «Дельта Банк» Лисай О.П. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомила, відзиву, заяв, клопотань на адресу суду не надіслала. Третя особа ФОП [PERSON] також до суду не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань на адресу суду не направив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності по наявним в справі доказам та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступне. 07.12.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП [PERSON] укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2006542, згідно з умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 207645,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,99% на строк до 06.12.2014 включно. За умовами п. 9.1. договору за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0% від простроченої суми за кожний день прострочення. Також 07.12.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № ВКЛ-2006542, належне їй нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 48,4 кв.м, та земельну ділянку, загальною площею 0,0377 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п. 6.2. іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, кредитним договором або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством. Іпотечний договір укладений між сторонами в письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Руденко Е.О., та зареєстрований в реєстрі за № 4106. У відповідності до положення ст. 526 ЦПК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою та змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором. Розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням в кредит грошових коштів, на підставі підписаного третьою особою договору кредиту. На виконання договірних зобов'язань банком позичальнику надано в кредит грошові кошти на суму 207645,00 грн. Позичальник неналежним чином виконував свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, що спричинило утворення заборгованості по договору кредиту. Станом на 27.11.2017 заборгованість за кредитним договором становить 621543,62 грн. та складається з наступного: 138820,23 грн. - сума заборгованості за кредитом, 215206,92 грн. - сума заборгованості по процентам, 266536,85 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 979,62 грн. - розмір 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст.ст. 575, 577 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. За приписами ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Судом встановлено, що позичальник за кредитним договором порушив строки повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому за вказаними вище положеннями закону банк має право задовольнити свої вимоги, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 9323,15 грн. З викладеного,

Outcome: approved