Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить зменшити розмір стягнених з нього аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2011 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак в теперішній час змінився його матеріальний стан, він одружився та у нього народилась друга дитина, його дружина доглядає дитину та державну допомогу не отримує, отже вони перебувають на його утриманні, при цьому він офіційно не працевлаштований та має тимчасові підробітки, а тому просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2011 року з 1/3 частини на 1/5 частину з усіх видів заробітку (доходу). В судове представник позивача не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява, з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2011 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2011 року і до повноліття сина /а.с.11/. Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 06 вересня 2016 року у позивача заборгованість по аліментам складає 25\~015,44 грн. /а.с.15,16/. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 05 вересня 2015 року, серія І-ЖС, № 162713, позивач уклав шлюб з [PERSON] /а.с.7/. Від даного шлюбу у позивача народилась дитина [PERSON], 08 вересня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 23 вересня 2016 року, серія І-ЖС № 316020 /а.с.6/. Відповідно до довідок, виданих 30 листопада 2016 року виконавчим комітетом Новобогданівської сільської ради, позивач зареєстрований за адресою: [INFO]. Одружений, виховує дитину до 3-річного віку. Працює по домовленості з приватними підприємцями по ремонту /а.с.8,10/. Як вбачається з довідки УСЗН Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № 29/03 від 11 листопада 2016 року, [PERSON] державну допомогу не отримує /а.с.9/. Тобто, під час судового розгляду було встановлено, що у позивача змінився матеріальний стан, стабільного заробітку він не має, у нього на утриманні перебуває інша дитина та дружина, яка доглядає дитину та державну допомогу не отримує. Таким чином, судом було встановлено, що наявні підстави зменшити розмір аліментів з 1/3 частини до 1/5 частини, оскільки це бути відповідати вимогам ст. 192 СК України та інтересам сторін з урахуванням їх сімейного і матеріального стану та стану здоров'я, а також не погіршить забезпеченість малолітньої дитини, на яку утримуються аліменти. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та зменшення розміру стягнутих з позивача на користь відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, та урахування ст. 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved