Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно до судового наказу Чигиринського районного суду від 18.08.2017 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим у нього на утриманні перебуває дочка [PERSON], [INFO], від першого шлюбу та мати, яка являється пенсіонеркою і потребує матеріальної підтримки з його боку. Оскільки він працює в м. Києві, а дочка і мати проживають в Київській області, то він витрачає додаткові грошові кошти на поїздки до них. До того ж на даний час він проживає в цивільному шлюбі з жінкою, яка також має своїх дітей, а тому йому необхідно матеріально забезпечувати ще й цю сімю. За таких обставин просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 800 гривень. В судове засідання позивач не зявився, прохаючи розглянути справу у його відсутності та задовольнити позов. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що вона, щоб забезпечити сина, змушена працювати, хоча має проблеми зі здоров`ям, до того ж у неї на утриманні знаходиться ще одна дитина. Позивач же матеріальної допомоги на утримання сина взагалі не надає. А тому на зменшення розміру аліментів вона не згідна. Вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що згідно до судового наказу Чигиринського районного суду від 18.08.2017 року, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.20). Як передбачено ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням положень ст., ст. 182, 183 СК України, оскільки після набрання чинності 08.07.2017 року Закону України № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року текст ст. 184 СК України викладено в новій редакції, з якого вилучено підстави визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі як-то нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст., ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як зазначалося вище, відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року. Так, судом встановлено та не заперечується позивачем, що малолітній син сторін [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Позивач з 01.07.2013 року офіційно працевлаштований за основним місцем роботи на посаді машиніста екскаватора та щомісячно отримує заробітну плату, про що свідчать довідки № 18 та № 19 від 25.09.2017 року, видані ТОВ «МОДУЛЬ І КО» (а.с.18-19). Як вбачається з свідоцтва про народження № 222268, позивач дійсно є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою Стрижавської сільської ради Ставищенського району Київської області № 465 від 11.09.2017 року, і яку він виховує самостійно, оскільки мати дитини [PERSON], судячи з свідоцтва про смерть серії І-ОК № 303541, померла 21.03.2007 року (а.с.7, 8, 15). Разом з тим, з'ясовуючи обставини справи, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що крім дочки і сина він утримує ще й свою матір-пенсіонерку, оскільки з довідки № 482 від 05.10.2017 року, виданої Стрижавською сільською радою Ставищенського району Київської області, випливає, що остання є пенсіонеркою, тобто отримує пенсію (а.с.24), при цьому позивачем суду не надано жодних доказів того, що вона перебуває на його утриманні. Доводи позивача про те, що він проживає в цивільному шлюбі з жінкою, яка має своїх дітей, та він утримує і їх, також належними доказами не підтверджені, а тому суд не може взяти їх в основу доказів, до того ж вони мають своїх батьків, які і зобов`язані їх утримувати. Більше того, як зазначено в ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Також ч.1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачка, на чию користь було стягнуто аліменти з позивача, заперечувала проти зменшення та зміни розміру аліментів з відповідної частки від заробітку (доходу) останнього на аліменти у твердій грошовій сумі. Таким чином, позивачем не доведено, що вищенаведені та досліджені судом обставини перешкоджають йому у повному об'ємі утримувати сина [PERSON] та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а наявність в нього на утриманні ще однієї дитини не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, до того ж у відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з цього, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу), згідно до судового наказу Чигиринського районного суду від 18.08.2017 року, задоволенню не підлягають, при цьому судом враховується і відсутність доказів значного погіршення матеріального становища позивача після стягнення з нього вказаних аліментів, які він почав сплачувати нещодавно. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed