Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири № 109 в буд. 29 корпус № 1 по вул. Володимира Великого у місті Херсоні. За даною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які є колишніми власниками квартири. За вищевказаною адресою відповідачі не проживають, однак в порушення умов договору купівлі-продажу не знялись з реєстрації, що порушує її права як власника. Просить суд визнати [PERSON], [PERSON]такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 109 в буд. 29 корпус № 1 по вул. Володимира Великого у місті Херсоні. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони не одноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідачі відсутні за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, \~- за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. \~ Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у йог відсутність. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.09.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні передали у власність [PERSON] належну їм двокімнатну квартиру № 109 в буд. 29 корпус № 1 по вул. Володимира Великого (Ворошилова) у місті Херсоні. З актів від 03.10.2016 року та 14.03.2017 року, виданих ОСББ «Володимира Великого 29» вбачається, що [PERSON] та [PERSON]зареєстровані за адресою [INFO], к. 1, кв. 109, але більше року за даною адресою не проживають, не сплачують комунальні платежі, не отримую кореспонденцію, за даною адресою особистих речей та речей повсякденного використання в квартирі не має. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved