Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 17.06.2009 року між КП БМР «Тролейбусне управління» і фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг орендарю № 113 з терміном дії до 31.12.2011 року. Пунктом 6.4 цього договору передбачена неодноразова пролонгація дії договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення. 29.08.2014 року сторони підписали додаткову угоду про розірвання з 01.09.2014 року договору № 113 від 17.06.2009 року. Відповідно до договору № 113 від 17.06.2009 року, надання комунальних послуг оформляється щомісячними актами здавання-передачі комунальних послуг, а оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється відповідачем не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем. За період з 01.01.2013 року по 01.09.2014 року за відповідачем утворилась заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг в сумі 53 357,35 грн., яка залишається непогашеною і станом на 01.12.2015 року. Заборгованість підтверджується актами надання послуг за січень-грудень 2013 року та актами за січень-серпень 2014 року. Також підтвердженням заборгованості є акт звірки взаємних розрахунків від 01.11.2015 року. Як стало відомо позивачу, 11.06.2015 року ФОП [PERSON] припинив свою діяльність про що в Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців зроблено запис № 235300600100002355. В звязку з цим, позивач звертається не до господарського суду, а до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання нежитлового приміщення в розмірі 53 357,35 грн., пеню, яка складає 14 238,37 грн., інфляційні нарахування в сумі 28 279,40 грн., та 3% річних в сумі 1 999,80 грн., а разом 97 874,92 грн., а, також, стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. В подальшому представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача основної суми боргу, пені та 3 % річних. В частині стягнення з нього інфляційних нарахувань позов не визнав, підстави незгоди з стягнення вказаних нарахувань обґрунтувати належним чином не зміг. В подальшому відповідач до суду не з»явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Заслухавши учасників судового процесу, оглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином. Так, судом встановлено, що 17.06.2009 року між позивачем КП БМР «Тролейбусне управління» та відповідачем [PERSON], який на той час був фізичною особою-підприємцем, був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг орендарю № 113 з терміном дії договору з 17.06.2009 року до 31.12.2011 року. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] припинив свою діяльність як ФОП. Відповідно до п. 1.1 договору, балансоутримувач КП БМР «Тролейбусне управління», забезпечує надання в адміністративно-побутовий та головний корпуси балансоутримувача, комунальних послуг з метою створення необхідних побутових умов для здійснення господарської діяльності, в тому числі орендарю і його співробітникам, згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Відповідно до п. 1.2 договору, орендар ФОП [PERSON], відшкодовує балансоутримувачу витрати на оплату спожитих комунальних послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором, за взаємною згодою сторін. Відповідно до п. 3.1.1 договору, орендар зобов»язувався своєчасно та в повному обсязі відшкодувати балансоутримувачу витрати на оплату спожитих ним комунальних послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Відповідно до п. 5.1 договору, за невиконання або неналежне виконання зобов»язань за цим договором сторони несуть відповідальність, згідно з чинним законодавством України. Відповідно до п. 5.2 договору, за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги орендар сплачує балансоутримувачу пеню, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період її нарахування, від заборгованості суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.3 договору, сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього договору. Пунктом 6.4 цього договору передбачена неодноразова пролонгація дії договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення. 29.08.2014 року сторони підписали додаткову угоду про розірвання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг орендарю віж 17 червня 2009 року № 113, з 01.09.2014 року договору. Відповідно до договору № 113 від 17.06.2009 року, надання комунальних послуг оформляється щомісячними актами здавання-передачі комунальних послуг, а оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється відповідачем не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем. За період з 01.01.2013 року по 01.09.2014 року за відповідачем утворилася заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг в сумі 53 357,35 грн., яка залишається непогашеною і станом на 01.12.2015 року. Заборгованість підтверджується копіями актів здачі-прийняття робіт за січень-грудень 2013 року та актами за січень-серпень 2014 року. Також, підтвердженням заборгованості є акт звірки взаємних розрахунків від 01.11.2015 року. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума заборгованості відповідача перед позивачем по відшкодуванню витрат на утримання нежитлового приміщення складає 53 357,35 грн.. Крім того, договором та законом на відповідача покладено обовязок відшкодувати пеню, яка складає 14 238,37 грн., інфляційні нарахування в сумі 28 279,40 грн., та 3% річних в сумі 1 999,80 грн., а разом 97 874,92 грн. Позивач довів названі суми належно проведеним розрахунком, який міститься в матеріалах справи, а відповідач доказів відсутності у нього заборгованості перед позивачем не надав. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача суму утвореної заборгованості. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 468,12 грн., відповідно до наданого платіжного доручення, і тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved