Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги до суду тим, що відповідно до судового наказу Решетилівського районного суду Полтавської області від 14.03.2019 року з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що його матеріальне становище змінилось в зв`язку з сезонністю роботи, має нерегулярний і мінливий характер заробітку, він є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує кошти на лікування та реабілітацію, позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] до 1500,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розпорядженням в.о. голови Решетилівського районного суду Полтавської області № 24 від 09.01.2020 року справу передано на розгляд до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 28, 29). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.01.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.01.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову до суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу Решетилівського районного суду Полтавської області від 14.03.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Як вбачається з довідки ТОВ «Решетилівський цегельний завод» № 50 від 09.12.2019 року позивач [PERSON] працює у вказаному підприємстві сезонно та має нерегулярний і мінливий характер заробітку (а.с. 20). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи за станом здоров`я потребує постійного тривалого лікування, реабілітаційних заходів (а.с. 14-19). Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватись разовим збільшенням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі за №143цс13. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п. 1 ст. 18, п.п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» змінено мінімальний розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 50%. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Необхідно змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно судового наказу Решетилівського районного суду Полтавської області від 14.03.2019 року, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений, в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved