Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом в уточненому варіанті якого зазначив, що 17.8.2007 року між позивачем та [PERSON] (надалі позичальник) укладений кредитний договір № 5-4137-087И за яким позивач надав позичальникові кредит в розмірі 51837 доларів США під 14% річних за умовами повернення до 17.8.2027 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору того же дня, між тими же ж сторонами укладений іпотечний договір № 5-4137-087І за яким позичальник передав в іпотеку позивачеві житловий будинок № 203 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі, в якості забезпечення виконання умов кредитного договору. 18.1.2008 року позичальник помер. 3.3.2009 року позивач звернувся до нотаріальної контори з листом про наявність вимог до спадкоємців померлого позичальника. Листом від 16.3.2009 року з нотаріальної контори позивача повідомлено про прийняття претензії до спадкоємців позичальника. 5.1.2010 року рішенням Заводського районного суду постановлено заочне рішення по справі 2-78/2011 за позовом позивача по даній справі до Запорізької міської ради та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки будинок № 203 по вул. О.Невського в м. Запоріжжі шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок стягнення суми боргу. Рішення суду набрало законної сили. Рішення суду від 5.1.2010 року по справі № 2-78/10 не виконано з підстав реєстрації права власності на будинок по вул. О.Невського, 203 в м. Запоріжжі за позичальником і відсутності майна належного відповідачам по вказаній справі за вищезазначеною адресою. Після смерті позичальника ніхто з заявами про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальної контори не звертався, у звязку з чим у Запорізької міської ради, як органу місцевого самоврядування виникла підстава для звернення до суду про визнання спадщини відумерлою, про що позивач листом від 18.4.2014 року повідомив Запорізьку міську раду. Листом від 28.5.2014 року Запорізька міська рада повідомила позивача, що в спірному будинку проживає відповідач [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] і, що на теперішній час Запорізька міськрада вважає недоцільним визнання спірного будинку відумерлою спадщиною. На 6.10.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 5-4137-087И від 17.8.2007 року становить 669122,31 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 51316,47 доларів США, (що за курсом НБУ на 6.10.20145 року становить 664496,97 грн.); строкова заборгованість по відсоткам 339,37 доларів США, (за курсом НБУ 4394,50 грн.); пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках складає 230,84 грн. На підставі вищенаведеного, посилаючись на Закон України «Про іпотеку» позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 5-4137-087И від 17.8.2007 року укладеного з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в розмірі 669122,31 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок № 203 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі, реєстраційний номер 16214954, шляхом визнання за позивачем права власності на зазначений будинок за ціною, визначеною, на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить вимоги задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської ради, позовні вимоги не визнав лише в частині стягнення судових витрат, зазначивши, що спірні правовідносини між позивачем та іншими відповідачами виникли не з вини Запорізької міської ради, тому вважає, що стягнення судового збору повинно проводитися з винної сторони, якою не є Запорізька міська рада. Представник відповідача [PERSON], яка в справі діє за себе та в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] - [PERSON], надала заперечення про невизнання позовних вимог у повному обсязі та відмови в їх задоволенні. В обґрунтування зазначає, що спірний будинок є спадковим майном, яке залишилося після смерті померлого 18.1.2008 року [PERSON], мати якого [PERSON] 25.6.2008 року подала до нотаріуса нотаріальної території «Котайк» Республіка Вірменія відповідну заяву, але не зявилася до контори для прийняття спадщини, вона може скористатися свої правом, передбаченим ст.1272 ЦК України. Окрім того, в спірному будинку зареєстровані та проживають малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і їх виселення буде порушенням прав малолітніх. Окрім того, вражає, що сума заборгованості нарахована невірно, оскільки на момент підписання кредитного договору 17.8.2007 року сума кредиту за договором складала 261776,85 грн., що за курсом НБУ на той час становило 51837 доларів США. Посилаються на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань за споживчими кредитами, наданими йому в іноземній валюті, і якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позивальника. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, своєї думки з приводу позовних вимог не висловила. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що у разі його задоволення будуть порушені права неповнолітніх. Від Заводського РВ в м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, вирішення справи залишено на розгляд суду. Реєстраційна служба ЗМУЮ представника до суду не направила, своєї думки з приводу заявлених позовних вимог не висловила. Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні й проти чого не заперечують сторони 17.8.2007 року між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір № 5-4137-087И (а.с.190-193), за яким останній отримав кредитні ресурси в розмірі 51837 доларів США, з оплатою 14% річних (п.2.1. договору) на строк до 17.8.2027 року (п.3.2. договору). Кредит наданий за цільовим призначенням придбання будинку № 203 по вул. О.Невського в м. Запоріжжі (п.2.3 договору). Умови погашення кредиту визначені п.3.2. договору, де зазначено, що погашення проводиться в доларах США за курсом на дату погашення, встановлену графіком (а.с.192-193). З чого суд робить висновок про безпідставність доводів заперечень представника відповідача, про розрахунок заборгованості за курсом НБУ долару США по відношенню до гривні на час укладення договору, й приймає як належний доказ розрахунок заборгованості наданий позивачем за яким на 6.10.2014 року заборгованість за кредитним договором № 5-4137-087И від 17.8.2007 року становить 669122,31 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 51316,47 доларів США, (що за курсом НБУ на 6.10.20145 року становить 664496,97 грн.); строкова заборгованість по відсоткам 339,37 доларів США, (за курсом НБУ 4394,50 грн.); пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках складає 230,84 грн.(а.с.189). В забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору № 5-4137-087И від 17.8.2007 року, відповідно до п.5.1. договору того ж дня між позивачем і позичальником був укладений іпотечний договір № 5-4137-087І (а.с.194-195), за яким останній передав в іпотеку позивачеві, в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 5-4137-087И будинок № 203 по вул. Олександра Невського в м.Запоріжжі, реєстраційний номер 16214954 (п.1,п.4 договору № 5-4137-087І). Рішенням Заводського районного суду міста Запоріжжі від 5.1.2010 року по справі № 2-78/2011р за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги задоволено частково, звернуто стягнення на житловий будинок № 203 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі, реєстраційний номер 16214954, шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок стягнутої суми. В тому ж рішення встановлено, що загальна сума боргу за кредитним договором на 1.4.2010 року час звернення до суду, становить 773381,04 грн. Рішення суду не оскаржене, набрало законної сили 18.1.2011 року (а.с.197-198). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються про розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. 7.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5-4137-087И від 17.8.2007 року в розмірі 669122,31 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок № 203 по вул. О.Невського в м. Запоріжжі, реєстраційний номер 16214954, шляхом визнання за позивачем права власності на зазначений будинок за ціною, визначеною, на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та виселення відповідачів з вищезазначеного будинку. Рішенням суду від 5.1.2010 року по справі № 2-78/2011р за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] вже звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором, за яким просять звернути стягнення й в даній справі, посилаючись на ті ж самі докази й підстави, що й в справі № 2-78/2011р. В своїх позовних вимогах позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним і іпотечним договорами, укладеними з позивачем [PERSON], який помер 18.1.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки будинок № 203 по вул. О.Невського В м. Запоріжжі. До теперішнього часу право власності на будинок № 203 по вул. О.Невського в м. Запоріжжі зареєстровано за [PERSON] Позивач, звернувся за позовом до Запорізької міської ради, [PERSON], яка діє за себе та в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON], які не являються власниками спірного будинку, не є боржниками та майновими поручителями за договорами, тобто не являються належними відповідачами по справі. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, як предявлених до неналежних відповідачів. Окрім вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки будинку № 203 по вул. О.Невського в м. Запоріжжі, позивач просить висилити [PERSON], яка діє за себе та в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON] з вказаного будинку. Згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно довідки від ДМС України Управління ДМСУ в Запорізькій області Заводський РВ в м. Запоріжжі від 24.4.2015 року № 2311-863, відповідачі зареєстровані в спірному будинку: [PERSON] 8.7.2011 року; [PERSON], [INFO] 11.9.2013 року та [PERSON] 8.11.2007 року (а.с.168). Договір іпотеки № 5-4137-087И, укладений 17.8.2007 року, тобто реєстрація відповідачів проведена вже після укладення договору. Пунктом 8.1.10 іпотечного договору реєстрація будь-яких осіб дозволяється лише з письмового дозволу іпотеко держателя тобто банку. Доказів дозволу позивача на реєстрацію відповідачів в спірному будинку судові не надано, з чого суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів була проведені в порушення умов іпотечного договору. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не є власниками предмету іпотеки, а право користування набули вже після укладання іпотечного договору. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог й в частині виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки за обставинами справи позивачем повинно бути поставлено питання (заявлені вимоги) про скасування реєстрації відповідачів за вказаною адресою, однак така вимога відсутня. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням позивача, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи. На підставі вищенаведеного суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed