Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що позивачем надаються послуги з вдопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де проживає відповідач та на [PERSON] , як відповідального квартиронаймача, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , по якому станом на 01.05.2019 року заборгованість становить 11711 грн. 61 коп. В зв`язку з цим, оскільки відповідач не виконує свої обов`язки щодо оплати наданих позивачем комунальних послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, відповідно до ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 7233 грн. 29 коп. та три відсотки річних в сумі 1371 грн. 16 коп., а всього стягнути 20316 грн. 06 коп. В поданій до суду заяві представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав та будь-яких заяв та клопотань по справі не заявляв. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надаються послуги з водопостачання і водовідведення за адресою [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач та на [PERSON] , як відповідального квартиронаймача, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно наданої до позову довідки вбачається, що станом на 01.05.2019 року по вказаному особовому рахунку обліковується заборгованість в сумі 11711 грн. 61 коп. Враховуючи вищенаведені обставини та положення діючого законодавства, не надання відповідачем відзиву із запереченнями проти позову, суд вважає обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача зазначеної вище заборгованості. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. В зв`язку з цим, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 7233 грн. 29 коп. та трьох відсотків річних в сумі 1371 грн. 16 коп. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, що виникла станом на 01.05.2019 року в сумі 20316 грн. 06 коп., з яких: сума основного боргу - 11711 грн. 61 коп., інфляційні витрати - 7233 грн. 29 коп., три відсотки річних - 1371 грн. 16 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved