Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь суму коштів у розмірі 75 Євро, що становить 1836,75 гривень та судовий збір в сумі 487,20 гривень, посилаючись на таке: 03 червня 2015 року позивачем через касу Шевченківського відділенні номер 19 АТ «Райффайзен Банк Аваль» був здійснений платіж /передплата/ за бронювання номеру у готелі в Хорватії в розмірі 200 Євро та комісії за послуги банку в розмірі 20Євро. 27 червня 2015 року після прибуття до місця відпочинку виявилось, що номер не заброньовано, оскільки готель не отримав від нього передплату. Він був змушений просити адміністрацію готелю про виділення номеру. Номер йому було надано, але був зіпсований настрій. 08 липня 2015 року після повернення з відпочинку він звернувся до відповідача та йому стало відомо, що внаслідок помилки у платежі хорватським банком було утримано 55 євро штрафу, а решта грошей в сумі 145 євро 10 червня 2015 року повернуто в банк. Оскільки банк фактично не виконав послугу /гроші фактично не були перераховані згідно поданих ним реквізитів отримувача/ він висунув вимоги щодо повернення йому коштів, які йому до цього часу не повернуті. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що дійсно у вказаний період було перераховано 200євро за заявою позивача, але помилка сталася з вини позивача, який невірно вказав банківські реквізити. Третя особа до судового засідання не з,явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача пояснив. що третя особа не є юридичною особою та є структурним підрозділом відповідача. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню за таких підстав: як встановлено у судовому засіданні, 05 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про відкриття та ведення поточного рахунку номер [NUMBER]. У відповідності до п.1 вказаного договору зазначено, що Банк відкриває поточний рахунок та виконує операції за ним згідно з розпорядженням позивача. Згідно з п.3 Договору за здійснення розрахунково-касових операцій позивач сплачує комісію згідно з тарифами Банку. Відповідно до п.4 договору, окрім вказаного Договору Банк та Клієнт у відповідності до ст.ст.7, 1068 ЦК України керуються Правилами ведення поточних рахунків фізичних осіб,затверджених постановою Правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» номер П-10/1 від 14 лютого 2005 року в редакції, затвердженій Розпорядженням Голови Правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» номер 8Р від 09 січня 2008 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановити інші, не передбачені договором або законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. У відповідності до ст. 1168 ЦК України Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції,які передбачені для рахунку даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Розділом 2 правил встановлено, що Банк проводить за розпорядженням Клієнта операції по рахунку, що не суперечать положенням Інструкції Національного Банку України «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої Постановою Національного Банку України номер 492 від 12 листопада 2003 року. 03 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача для здійснення платежу - передплати за бронювання номеру у готелі в сумі 200євро. Відповідно до п.21.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено , що ініціювання переказу проводиться, зокрема,шляхом подання ініціатором розрахункового документу до Банку, в якому відкрито його рахунок. Платіжне доручення, яке подано позивачем до банку є розрахунком документом. Для здійснення вказаної у документі операції позивачем було подано до Банку платіжне доручення в іноземній валюті, в якому було зазначено банківські реквізити для оплати. У відповідності до п.32.2 ст.32 вказаного Закону банки зобов,язані виконувати доручення клієнтів, що містяться у документах на переказ відповідно до реквізитів, в них зазначених. Виконання переказів за дорученням фізичних осіб провадяться Банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях або в електронному вигляді. Як вбачається з платіжного доручення в іноземній валюті номер 1 від 03 червня 2015 року, дослідженого у судовому засіданні, позивачем було надано Банку та підтверджено власноруч підписом реквізити для оплати, зазначені всі дані, необхідні для здійснення платежу, включаючи міжнародний номер банківського рахунку. Саме на підставі вказаних реквізитів відповідачем було здійснено банківську операцію по перерахуванню коштів з банківського рахунку позивача в сумі 200євро. Крім того, відповідно до вимог Договору, укладеного між позивачем та відповідачем за здійснення вказаної операції з його рахунка було списано 20євро - комісію за переказ в іноземній валюті. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем своєчасно та у повному обсязі виконано зобов'язання відповідно до умов договору. Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, відповідно до ч.1ст.22.6 вищевказаного закону обслуговуючий платника Банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номери рахунку платника та коду юридичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи, серії та номеру паспорта, якщо фізична особа відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті і приймати цей документ лише у разі їх збігу. На відповідача у відповідності до чинного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України не покладено зобов'язань щодо перевірки розрахункового документу для проведення переказу. Крім того, п.33.2 ст.33 Закону визначено, що платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції щодо якої здійснюється переказ. Крім того, у платіжному доручення позивач власним підписом підтвердив правильність вказаних у платіжному дорученні реквізитів та надав право відповідачеві утримати комісійну винагороду в розмірі, визначеному тарифами Банку. 10 червня 2015 року банком-отримувачем платежу на рахунок позивача було повернуто грошові кошти в сумі 145євро. 26 серпня 2015 року позивачем вказані грошові кошти були отримані. У відповідності до умов Договору не передбачено зобов,язань банку відстежувати рух коштів на рахунку позивача. У судовому засіданні позивач не навів підстав стверджувати, що Банк несе відповідальність за утримання грошових коштів, які здійснено іншим Банком з позивача. Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 55євро відсутні. На підстави вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. На підстав ст.15,16,526,1066, 1068,1073 ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про захист прав споживачів»

Outcome: dismissed