Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь 5011,67 (п'ять тисяч одинадцять) грн. 67 коп. недостачі матеріальних цінностей,що були ввірені відповідачці на підставі укладеного між сторонами письмового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, 243,60 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору понесеного позивачем при подачі позову до суду, а всього у загальній сумі 5255,27 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят п'ять) грн. 27 коп. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, підтримав позовні вимоги позивача посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, подавши до суду відповідну письмову заяву. З позовної заяви вбачається, що 14 серпня 2014 року ревізійною комісією була проведена ревізія в магазині №? 16 в с.Красноліси Сквирського району Київської області, на підставі розпорядження № 65 від 14 серпня 2014 року. Згідно порівняльної відомості недостача матеріальних цінностей в магазині № 16 станом на 14 серпня 2014 року склала 9987,02 (дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 02 коп. 14 серпня 2014 рокувідповідачкою [PERSON] на ім'я голови правління Сквирського районного споживчого товариства Мельника А.В. власноручно написана розписка про те, що з результатами ревізії згодна, претензій не має, суму 8882 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні) недостачі матеріальних цінностей вона зобов'язується повернути позивачеві Сквирському районному споживчому товариству в термін до 18 серпня 2014 року. Дана заборгованість була погашена частково на суму 4975,35 (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 35 коп. На адресу матеріально-відповідальної особи відповідачки [PERSON] повторно було направлено лист-вимога за № 286 від 21 жовтня 2014 року про те, що вона повинна внести кошти в сумі 5011,67 (п'ять тисяч одинадцять) грн. 67 коп.в касу Сквирського районного споживчого товариства до 30 жовтня 2014 року. Заявлений лист-вимога позивача за № 286 від 21 жовтня 2014 року відповідачкою залишено без задоволення та відповіді. Станом на 31 жовтня 2014 року недостача матеріальних цінностей по магазину №?16 в с.Красноліси Сквирського району Київської областізалишилася в сумі 5011,67 (п'ять тисяч одинадцять) грн. 67 коп., згідно довідки за № 292 від 31 жовтня 2014 року. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] перебувала у фактичних трудових відносинах з Сквирським районним споживчим товариством, працюючи завідуючою магазином №? 16 у с. Красноліси, Сквирського району Київської області, що не заперечується сторонами по справі. 02 квітня 2014року між уповноваженим органом товариства, в особі голови правління Мельника А.М. та відповідачкою [PERSON], з метою забезпечення збереження цінностей Сквирського районного споживчого товариства, укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідачки за збереження нею товарно-матеріальних цінностей (товарів, що продаються населенню), що підтверджується відповідним договором доданим до матеріалів справи. 14 серпня 2014 року ревізійною комісією Сквирського районного споживчого товариства в магазині №? 16 в с.Красноліси Сквирського району Київської області була проведена ревізія на підставі розпорядження № 65 від 14 серпня 2014 року. Згідно порівняльної відомості була виявлена недостача матеріальних цінностей в магазині, що станом на 14 серпня 2014 року склала 9987,02 (дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 02 коп. Матеріально-відповідальна особа [PERSON] у порівняльній відомості не розписувалася, що вбачається із порівняльної відомості складеної 14 серпня 2014 року, та не заперечується у позові позивачем. 14 серпня 2014 року відповідачкою [PERSON] на ім'я голови правління Сквирського районного споживчого товариства Мельника А.В. власноручно написана розписка про те, що з результатами ревізії згодна, претензій не має, суму 8882 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні) недостачі матеріальних цінностей вона зобов'язується повернути позивачеві Сквирському районному споживчому товариству в термін до 18 серпня 2014 року, що вбачається із відповідної розписки доданої до матеріалів справи. Вищевказана заборгованість в сумі суму 8882 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні) відповідачкою [PERSON] була погашена частково на суму 4975,35 (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 35 коп., що також не заперечується сторонами. На адресу матеріально-відповідальної особи відповідачки [PERSON] повторно було направлено лист-вимога за № 286 від 21 жовтня 2014 року про те, що вона повинна внести кошти в сумі 5011,67 (п'ять тисяч одинадцять) грн. 67 коп.в касу Сквирського районного споживчого товариства до 30 жовтня 2014 року. Станом на день ухвалення судового рішення за відповідачкою [PERSON] рахується недостача матеріальних цінностей на суму 5011,67 (п'ять тисяч одинадцять) грн. 67 коп., що не заперечується відповідачкою та підтверджується матеріалами справи. До матеріалів справи також додане свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи - Сквирського районного споживчого товариства з датою проведення державної реєстрації від 21.04.1999 року (дата заміни свідоцтва - 04.03.2008 року), ідентифікаційний код юридичної особи: 30353539, та свідоцтво № 14039868 (серія НВ №900435) про реєстрацію платника податку на додану вартість. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України зазначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Так, згідно ст. 1351 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затверджений Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977 року № 447/24 (із змінами і доповненнями), до п. 24 якого відносяться роботи з продажу (відпуску) товарів (продукції), їх підготовки до продажу незалежно від форм торгівлі та профілю підприємства (організації). До таких робіт належать роботи, що виконуються продавцями (старшими продавцями, молодшими продавцями), буфетниками, офіціантами, лоточниками). Відповідно до ч.1 ст. 1353 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 136 КЗпП України, у випадках встановлених законом, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином,позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. Суд, зважаючи на часткове відшкодування відповідачкою [PERSON] позивачеві Сквирському районному споживчому товариству недостачі товарно-матеріальних цінностей за наслідками проведеної 14.08.2014 року ревізії в сумі 4975,35 (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 35 коп., враховуючи нанесення позивачеві з боку відповідачки прямої дійсної шкоди, що виразилась в недостачі товарно-матеріальних цінностей ввірених відповідачці на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та виявлених порівняльною відомістю шляхом проведення ревізії, при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховуючи ступінь вини відповідачки, конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно, вважаєухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь Сквирського районного споживчого товариства 5011,67 (п'ять тисяч одинадцять) грн. 67 коп.недостачі товарно-матеріальних цінностей. Крім того, оскільки позов задоволений на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені судові витрати у формі судового збору підлягають на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України відшкодуванню з боку відповідачкив сумі 243,60 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Таким чином,

Outcome: approved