Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.06.2011 року між ним та відповідачем була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви №004-18300-170611 та боржникові відкрито картковий рахунок № 26254904739944 в національній валюті України - гривні. Банк надав держателю кредит шляхом відкриття відповідної кредитної лінії , що передбачена п. 1.3 кредитного договору на загальну суму 4300 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 100000 грн.. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 25.09.2014 року не виконує належним чином зобов'язання за Договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 5357 грн. 01 коп., яка складається з тіла кредиту - 5357 грн. 01 коп. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та витрати, пов'язані з розглядом справи. В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає і просить розгляд справу проводити у його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином і не надіслав заяву про причини своєї неявки. На підставі ст. 169 п.4 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача на підставі наявних в справі документів про права та взаємостосунки сторін та за погодженням з представником позивача приймає заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. ст. 526, 1054 та ст. 1049, 1050 ЦК України. В судовому засіданні було встановлено, що 17.06.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № 004-18300-170611, згідно з яким на ім'я відповідача було відкрито картковий рахунок № 26254904739944 в національній валюті України - гривні, та встановлений ліміт Кредитної лінії у розмірі 4300 (чотири тисячі триста) грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу вищевказаний кредит. Згідно з розрахунком позивача, по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» кредитному договору № 004-18300-170611 від 17.06.2011 року (а.с.3) станом на 25.09.2014 року заборгованість становить 5357 грн. 01 коп., яка складається з тіла кредиту на вказану суму. Відповідно до ст. 526 та ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 610 - 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню та на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, сплачені позивачем відповідно платіжного доручення №85140265 від 22.10.2014 року ( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved