Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати запис про іпотеку в Державному реєстрі речових прав за № 5268293 та запис про обтяження за № 5267786 від 09.07.2007. Разом з тим, просить стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між [PERSON] та ВАТ „Банк Універсальний 09.07.2007 було укладено кредитний договір № 32/33/172 на загальну суму 15\~000 дол. США з терміном повернення кредиту до 08.07.2012, процентна ставка становить 12,5 % річних. Для забезпечення виконання зобовязань по даному кредитному договорі між позивачем та ПАТ „Універсал Банк 09.07.2007 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] за № 5267786. На підставі даного договору іпотеки приватним нотаріусом було здійснено записи в Єдиному державному реєстрі іпотек та заборон. Відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.02.2014 зі [PERSON] стягнуто на користь ПАТ „Унівсал Банк 13 428, 55 дол. США, з яких 10 250,9 дол. США заборгованість по кредиту та 3 177,65 дол. США заборгованість по відсотках, що еквівалентно 107 294,12 грн, яку позивач сплатив у повному розмірі. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до ПАТ „Універсал Банк про видачу довідки про відсутність заборгованості по кредитному договорі та скасування заборон накладених приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], проте такої довідки так і не отримав. Крім того, починаючи з 2015 року звертався до ПАТ „Універсал Банк про те, щоб останні направили повідомлення до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], однак, жодної відповіді не отримав. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач двічі в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, приєднані до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1.6 Статуту Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк, затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ „Універсал Банк від 16.01.2017 (протокол № 1-2017) та погодженого Національним банком України 13.02.2017, банк є правонаступником усіх прав та обовязків відкритого акціонерного товариства „Банк Універсальний, який у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ „Банк Універсальний (протокол № 4-2007 від 27.08.200) було перейменовано на Відкрите акціонерне товариство „Універсал Банк. У відповідно до п. 1.1 Статуту ПАТ „Універсал Банк Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк (надалі „Банк) є правонаступником усіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства „Універсал Банк, що існував у формі відкритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ „Універсал Банк (протокол № 2-2009 від 22.06.2009) було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк. Як вбачається із матеріалів справи, 09.07.2007 між [PERSON] та ВАТ „Банк Універсальний було укладено кредитний договір № 32/33/172 на загальну суму 15\~000 дол. США з терміном повернення кредиту до 08.07.2012 та процентною ставкою 12,5% річних. Для забезпечення виконання зобовязань по даному кредитному договорі між позивачем та ПАТ „Універсал Банк 09.07.2007 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2247. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 78561468 від 21.01.2017 на підставі вищевказаного договору іпотеки приватним нотаріусом було здійснено записи в Єдиному державному реєстрі іпотек та заборон. Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України „Про іпотеку іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх. Забезпечувальне зобовязання (взаємні права і обовязки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням). Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною пятою статті 3 Закону України „Про іпотеку передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 17 Закону України „Про іпотеку іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених законом. Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. В п. 6.3 договору іпотеки від 09.07.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 2247, сторони узгодили, що цей договір діє до повного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.02.2014 зі [PERSON] стягнуто на користь ПАТ „Унівсал Банк 13 428, 55 дол. США, з яких 10 250,9 дол. США заборгованість по кредиту та 3 177,65 дол. США заборгованість по відсотках, що еквівалентно 107 294,12 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Апеляційний суд Львівської області у рішенні від 06.11.2014 по справі № 442/3913/14 за позовом ПАТ „Універсла банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором встановив, що зобовязання позивача перед ПАТ „Унівсал Банк по сплаті заборгованості по кредиту виконано повністю. Таким чином основне зобовязання на підставі якого виникла іпотека вважається припиненим. Відповідач в свою чергу повинен був зняти арешт і скасувати заборону відчуження, однак цього не зробив. Записи в державних реєстрах є чинними на даний час, що обмежує права позивача, як власника майна. У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки зобовязання забезпечене іпотекою є припиненим, то на підставі п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України „Про іпотеку, п. 6.3 договору іпотеки від 09.07.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 2247, іпотека теж вважається припиненою. З урахуванням того, що відповідач не вчиняв дії щодо скасування записів в єдиному реєстрі іпотек та єдиномсу реєстрі обтяжень, то позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1\~280 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved