Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 21.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 133952,45 доларів США строком до 21.02.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, а відповідач зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, але своїх зобовязань не виконала, станом на 09.09.2015 року позичальник має заборгованість перед банком в сумі 105394,72 доларів США, яка складається: 91565,57 доларів США - заборгованість за кредитом, 7209,10 доларів США заборгованість по процентах, 257,19 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1333,44 долари США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 11,16 доларів США штраф /фіксована частина/, 5018,27 доларів США штраф /процентна складова/. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, на підставі якого поручитель відповідає перед кредитором за належне виконання зобовязань позичальником в повному обсязі. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у вказаному вище розмірі, що за офіційним курсом НБУ 22,41 грн. складає 2 361 895,69 грн. , стягнути з відповідачів солідарно судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, в іншій частині позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час розгляду справи належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, в порядку ст.76 ЦПК України повістку про виклик до суду на 22.02.2016 року було вручено члену сім»ї відповідача 13.02.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки відповідача суду невідомі. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 21.02.2008 року було укладено кредитний договір № КІСVGA00000004, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти на строк з 21.02.2008 року по 21.02.2028 року у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 133952,45 доларів США на наступні цілі: у розмірі 105 000 доларів США на покращення житлових умов, а також у розмірі 28952,45 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3 та 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2 договору, що стверджується копією кредитного договору /розділ 8 «Особливі умови»/. Періодом сплати вважати період з 14 по 20 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором /за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту/ здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти /щомісячний платіж/ у сумі згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені. Так, згідно п.8.4 договору, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. В п.5.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 договору за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Як вбачається з копії кредитного договору, позичальник його підписала, що свідчить про те, що сторони погодили всі істотні умови договору, які влаштовували відповідача при укладенні цього договору. В суді також було встановлено, що відповідач не виконала умови договору щодо своєчасної сплати щомісячного платежу на погашення кредиту. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 09.09.2015 року, відповідно до розрахунку позичальник останній платіж на погашення кредиту внесла 20.01.2015 року. Сума заборгованості згідно розрахунку складає 105394,72 доларів США, а саме: 91565,57 доларів США - заборгованість за кредитом, 7209,10 доларів США заборгованість по процентах, 257,19 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1333,44 долари США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 11,16 доларів США штраф /фіксована частина/, 5018,27 доларів США штраф /процентна складова/, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку /1 дол. США : 22,41 грн./ становить 2 361 895 грн.69 коп. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Умовами кредитного договору /п.8.1.2 / передбачено, що у разі порушення термінів сплати /в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі/ на 120 календарних днів, сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту/залишку заборгованості по кредиту/, відсотків, винагороди, пені /в повному обсязі/,- в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. З матеріалів справи вбачається, що в порядку забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 21.02.2008 року було укладено договір поруки № КІСVGA00000004/Р, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, що стверджується копією договору поруки. В п.3 договору поруки зазначено, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники /п.4 договору поруки/. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. За ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Оскільки позичальником порушено умови укладеного між сторонами кредитного договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, то суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про дострокове стягнення з обох відповідачів /позичальника та поручителя/ солідарно заборгованості за договором згідно приписів вищенаведених правових норм та умов кредитного договору і договору поруки. За ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже, якщо сторонами договору досягнуто домовленості з усіх його умов, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову в частині вимог про стягнення пені, комісії, штрафів, оскільки позивачем ці суми наведено в розрахунку заборгованості в іноземній валюті. Але суд виходить з наступного. За ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Застосування іноземної валюти як засобу платежу врегульовано і дозволено Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки і банківську діяльність». Крім того, згідно Закону України «Про виконавче провадження» рішення судів про стягнення коштів в іноземній валюті підлягають виконанню таким же чином, як і про стягнення коштів в гривнях. Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. В постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року викладено правову позицію стосовно того, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. З матеріалів справи вбачається, що позивач має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , тобто, на здійснення валютних операцій. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками в іноземній валюті є обгрунтованими. Щодо суми комісії та пені, які в розрахунку заборгованості вказані в іноземній валюті, то суд вважає, що ці суми підлягають до стягнення у гривневому еквіваленті за умовами кредитного договору, а саме: заборгованість по комісії 257,19 доларів США становить 5763 грн.63 коп. /1 долар США : 22,41 грн./; пеня 1333,44 долари США - становить 29 882 грн.39 коп. Банком нараховано до сплати штраф у розмірі 11,16 доларів США /фіксована частина/ та 5018,27 доларів США /процентна складова/. Згідно з п.5.3 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до норм ст.549 ЦК України штраф і пеня є різновидами неустойки, як одного із видів відповідальності за неналежне виконання зобовязань. Так, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Але в даному випадку банком нараховано пеню і штраф фактично за одні і ті ж самі порушення за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, що суд вважає неправомірним, оскільки за ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, в розрахунку заборгованості не зазначено, за яке саме порушення нараховано штраф, не вказано на це і представником позивача в судовому засіданні. А тому суд вважає, що не підлягає стягненню з відповідачів на користь банку штраф, вказаний у розрахунку заборгованості. З матеріалів справи також вбачається, що 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в звязку зі зміною найменування юридичної особи, що стверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. А як передбачено п.1.1 Статуту ПАТ КБ « ПриватБанк» /нова редакція/, ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», що стверджується випискою зі Статуту банку. Проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 98774,67 доларів США /заборгованість за кредитом та відсотками/, що за офіційним курсом НБУ /22,41 на день розрахунку / становить 2 213 540 грн.35 коп., 5763 грн.63 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 29 882 грн.39 коп. пеня. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України Про судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог /2 249 186 грн. 37 коп. х 1,5 % - ставка судового збору/ в сумі 33 737 грн.80 коп. по 16 868 грн. 90 коп. з кожного відповідача.

Outcome: partial