Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював слюсарем-ремонтником у ПрАТ «Концерн Стирол» та 07 липня 2017 року був звільнений за згодою сторін, на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2017 р. по день звільнення в розмірі 24000,86 гривень, яку не сплатив до теперішнього часу. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 24000,86гривень. Позивач будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Концерн Стирол» - адвокат Луньов В.О., який діє на підставі ордеру серії ДН № 0008336 від 13 вересня 2019 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, проте надав суду заяву, у якій позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, а справу розглянути у його відсутність. Крім того, відповідачем було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено наступне. Місцезнаходженням і офісних приміщень, і виробничих потужностей ПрАТ «Концерн Стирол» є місто Горлівка Донецької області. В зв`язку з початком проведення антитерористичної операції, в тому числі у місті Горлівка Донецької області, та приймаючи до уваги існуючу загрозу обстрілів і потраплянь засобів ураження до інфраструктури підприємства, а також враховуючи неможливість забезпечення безпеки технологічних процесів, з метою збереження життя й здоров`я як працівників підприємства, так і мешканців міста керівництвом ПрАТ «Концерн Стирол» 15 квітня 2014 року було прийнято рішення про повну зупинку виробництва, завершення розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства. В зв`язку з цим, трудові правовідносини між ПрАТ «Концерн Стирол» та [PERSON] з цього часу фактично були припиненні, однак у встановленому законом порядку розірвати трудовий договір з позивачем відповідач не мав можливості, оскільки [PERSON] не повідомив його про засоби зв`язку з ним. Крім того, ПрАТ «Концерн Стирол» у своєму відзиві зазначає, що 15 травня 2018 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 12018050510000891 за фактом захоплення у червні 2014 року ПрАТ «Концерн Стирол» невстановленими озброєними особами. Отже ПрАТ «Концерн Стирол» вважає, що вказана обставина спростовує доводи позивача про виконання ним у спірний період трудових обов`язків, оскільки, починаючи з червня 2014 року відповідач не міг фактично виконувати ані господарську, ані виробничу діяльність за місцем свого розташування, а саме у місті Горлівка Донецької області. Крім того, вказане захоплення відповідач у своєму відзиві розцінює як дію непереборної сили, що унеможливлює виконання ним покладених на нього трудовим законодавством обов`язків щодо виплати ним працівникам заробітної плати та вважає зазначену обставину підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання ним зазначеного обов`язку. Крім того, ПрАТ «Концерн Стирол» зазначає, що надана позивачем довідка з Пенсійного Фонду України по формі ОК-5 з відображенням індивідуальних відомостей про застраховану особу - [PERSON] на підтвердження нарахування ПрАТ «Концерн Стирол» позивачу заробітної плати не відповідає дійсності, оскільки відповідачем було направлено до органів Державної фіскальної служби України відкориговані відомості щодо відсутності нарахувань з боку відповідача заробітної плати позивачу. За таких обставин, оскільки позивач, на думку відповідача, не надав суду жодного доказу на підтвердження виконання ним у період з січня 2017 року по липень 2017 року включно трудових обов`язків у ПрАТ «Концерн Стирол», а відповідач з червня 2014 року втратив контроль над власними потужностями внаслідок захоплення його невстановленими озброєними особами, ПрАТ «Концерн Стирол» просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] відповідно наказу №582к від 07.07.1994 року був прийнятий на роботу у ПрАТ «Концерн Стирол» слюсарем аварійно-відновлювальний робіт 4 розряду, в подальшому працював слюсарем-ремонтником 5 розряду ремонтної служби та звільнений 07.07.2017 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України згідно наказу № 602 к від 07.07.2017 року, що вбачається з копії дублікату трудової книжки серії [NUMBER] від 10.10.2007 року. Згідно з індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України про застраховану особу [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , долученими до матеріалів справи позивачем слідує, що страхувальником [PERSON] за період січень 2017 року по червень 2017 року включно було ПрАТ «Концерн Стирол» (код ЄДРПОУ 05761614), страхові внески за цей період не сплачувались, сума заробітку у січні 2017 року склала 3695,52 грн., у лютому 2017 року 4288,80 грн., у березні 2017 року 4957,36 грн., у квітні 2017 року 4072,40 грн., у травні 2017 року 2781,58 грн., у червні 2017 року 2781,58 грн. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.07.2018 рік місцезнаходженням ПрАТ «Концерн Стирол» (код ЄДРПОУ 05761614) є м. Горлівка Донецької області, відомості про перебування юридичної особи в процесі припинення відсутні. Як вбачається з наказу ПАТ «Концерн Стирол» № 1341/1 від 15.04.2014 року Про зупинення виробництва на всіх структурних підрозділах концерну через нестабільну та небезпечну ситуацію у м. Горлівка вирішено здійснити повну зупинку технологічних процесів на всіх виробничих структурних підрозділах концерна. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 12018050510000891 від 28.04.2018 року вбачається, що Слов`янським відділом поліції ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування за повідомленням ПрАТ «Концерн Стирол» про те, що у червні 2014 року невстановлені озброєні особи на території ПрАТ «Концерн Стирол» вчинили дії, пов`язані з захопленням приміщень та майна підприємства. Відповідно до науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3799/2/21-10.2, наданого ПрАТ «Концерн Стирол», унеможливлення виконання обов`язку, передбаченого ч.1 ст. 47, ч.1 ст. 83 і ст. 116 КЗпП України, а саме провести розрахунок з кожним звільненим працівником у день звільнення, зокрема 29 вересня 2017 року, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території міста Горлівка Донецької області, яке знаходиться під контролем незаконних збройних формувань, які, починаючи з квітня 2014 року і на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Згідно з випискою по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2017 р. по 03.07.2017 р., відкритому в ПАТ Державний ощадний банк на ім`я [PERSON] наданою на виконання ухвали суду про забезпечення доказів, було зараховано: - 13.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 748,00 грн.; - 20.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 374,00 грн.; - 23.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 561,00 грн.; - 24.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 282,00 грн.; - 25.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ Концерн Стирол за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 282,00 грн.; - 27.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 246,13 грн.; - 21.02.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 328,00 грн.; - 01.03.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 461,00 грн.; - 02.03.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 210,00 грн.; - 13.04.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 148,00 грн. Відповідно до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, поданого ПрАТ «Концерн Стирол» до Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС з урахуванням уточнення 25.08.2018 р., [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , у лютому 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала -4288,80 грн. (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала -943,54 грн.), у березні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала -4957,36 грн. (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала -1090,62 грн.), у квітні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала -2046,74 грн. (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала -450,28 грн.), у травні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала -2781,58 грн. (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала -611,95 грн.), у червні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала -2781,58 грн. (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала -611,95 грн.), у липні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала -1423,62 грн. (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала -313,20 грн.). Як вбачається з індивідуальних відомостей Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про застраховану особу [PERSON] від 03.10.2018 р., надану відповідачем за січень 2017 р. сума заробітної плати становить 3695,52 грн., у лютому 2017 р. - 0,00 грн., у березні 2017 р. - 0,00 грн., у квітні 2017 р. - 0,00 грн., у травні 2017 р. - 0,00 грн., у червні 2017 р. - 0,00 грн. Україна як соціальна, правова держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, а також право на належні умови праці, своєчасне отримання винагороди (стаття 1,частини 1,2,4,7 ст.43 Конституції України). Відповідно до Конституції України зазначені права захищаються судом (частина перша статті 55). Правосуддя в Україні здійснюється з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права. Положенням ч.1 ст.2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованоїЗаконом України від 14 вересня 2006 року № 137-V Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої), усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці. У частині 1 статті 94 КЗпП України міститься дефініція поняття заробітна плата. Так, згідно законодавчого визначення заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне визначення заробітної плати міститься у ст.1 Закону України «Про оплату праці». Положеннями ст.115 КЗпП України закріплено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювануним суму. Таким чином, законодавець покладає обов`язок щодо нарахування заробітної плати та надання відомостей про розмір нарахованої заробітної плати саме на роботодавця. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі ч.1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.8 ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Виходячи з положень ст.168.1.1 Податкового кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену встатті 167 цього Кодексу; ст. 168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Отже, на відповідача покладено обов`язок по утриманню податків та інших обов`язкових платежів із доходів позивача, отриманих за місцем роботи. З наданих позивачем індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України вбачається наявність нарахованої заробітної плати за спірний період. Однак відповідачем подано до органу Державної фіскальної служби уточнений звіт про корегування відомостей про нараховану заробітну плату працівнику[PERSON]Так, в матеріалах справи наявні відкориговані відомості про нарахування заробітної плати застрахованій особі [PERSON] за 2017 рік, наданий ПрАТ «Концерн Стирол» 25 серпня 2018 року до органів Державної фіскальної служби України, де були внесені зміни у сумах доходу за ряд працівників, в тому числі і стосовно [PERSON] . Згідно п.8 розділу ІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015р.№ 435, звіт страхувальником має подаватися в повному обсязі. Звіт,складений з порушенням вимог цього Порядку,у тому числі без обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 6 цього розділу, та поданий без необхідних таблиць, не вважається Звітом і вважається таким,що не подавався. Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб. Відповідно до п.15розділу ІІ цього Порядку за відсутності зауважень відповідальна особа органу доходів і зборів, яка приймає Звіт від страхувальника, реєструє Звіт датою фактичного отримання органом доходів і зборів та обов`язково засвідчує власним підписом. На примірнику, що залишається у платника за його бажанням, проставляється штамп «ОТРИМАНО». Такий Звіт вважається прийнятим. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації Звіту та реєстраційний номер. Підсумовуючи вищенаведене, суд приймає до уваги відомості персоніфікованого обліку про застраховану особу [PERSON] з врахуванням їх корегування відповідачем шляхом подання уточнюючого звіту, який був прийнятий 26 серпня 2018 року Бахмутською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, що підтверджується штампом та реєстраційним номером 9179489349. Аналізуючи відомості персоніфікованого обліку [PERSON] з урахуванням їх подальшого уточнення, суд приходить до переконання, що розмір заробітку [PERSON] у ПрАТ «Концерн Стирол» у січні 2017 р. склав 3695,52 грн., за період з лютого 2017 р. по червень 2017 р. включно 0,00 грн. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької та Луганської областей розпочато антитерористичну операцію. Термін антитерористична операція визначено в статті 1 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV Про боротьбу з тероризмом, згідно якої антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Відповідно до статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»:період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України»; територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014. До теперішнього часу Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції не видавався. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Горлівка Донецької області належить до населених пунктів, в яких здійснювалася антитерористична операція. Місто Горлівка Донецької області згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-рвходить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приватне акціонерне товариство «Концерн Стирол», основним видом діяльності якого є виробництво добрив і азотних сполук, внесено до державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, про що видане відповідне свідоцтво територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Донецькій області та зроблено запис у журналі обліку реєстру об`єктів підвищеної небезпеки за № 14.59 від 17 листопада 2003 року зі змінами від 16 жовтня 2013 року. Внаслідок нестабільної та небезпечної ситуації, яка склалася в результаті проведення бойових дій на території міста Горлівки Донецької області, та пов`язаною з цим неможливістю забезпечити безпечні умови праці на підприємстві, управління та контроль за технологічними процесами, з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я, як працівників підприємства, так і мешканців міста головою правління ПАТ «Концерн Стирол» 15 квітня 2014 року був виданий вищезазначений наказ № 1341/1 Про зупинення виробництва в усіх структурних підрозділах концерну, згідно якого прийнято рішення здійснити повну зупинку виробництва, завершити розпочаті технологічні процеси за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства. Так, зупинення господарської діяльності ПрАТ «Концерн Стирол» є вимушеним заходом, зумовленим запобіганням виникненню техногенної та екологічної катастрофи через потенційну загрозу проведення терористичних актів на території Донецької області, у тому числі міста Горлівка, а також фізичною неможливістю ведення виробничої діяльності через перебування під контролем незаконних збройних формувань його виробничих потужностей з квітня 2014 року і по цей час. Втратою можливості ведення нормальної господарської діяльності на виробничих потужностях ПрАТ «Концерн Стирол» внаслідок впливу дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) фактично ПрАТ «Концерн Стирол» позбавлено можливості виконати обов`язок, передбачений законодавством України про працю, зокрема: частиною 1 статті 47, частиною 1 статті 83 і статтею 116 КЗпП України, а саме: провести розрахунок з кожним звільненим працівником у день звільнення. Отже, зазначеними обставинами та доказами підтверджується, що з червня 2014 року відповідач виробничу діяльність у місті Горлівка Донецької області внаслідок впливу дії форс-мажорних обставин не здійснює та втратив контроль над виробничими потужностями внаслідок їх захоплення незаконними збройними формуваннями. Відповідач факт виконання позивачем трудових обов`язків в період з червня 2014 року по день звільнення, а саме 07 липня 2017 року не визнає та на підтвердження своїх доводів надав суду індивідуальні відомості Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про застраховану особу [PERSON] з реєстру застрахованих осіб за формою ОК-7, які сформовані станом на 03 жовтня 2018 року, згідно яких заробітна плата позивача [PERSON] страхувальником якої був ПрАТ «Концерн Стирол», за 2017 рік складає: січень 2017 року - 3695,52 грн., лютий 2017 року - 0,00 грн., березень 2017 року - 0,00 грн., квітень 2017 року - 0,00 грн., травень 2017 року - 0,00 грн., червень 2017 року - 0,00 грн. Тобто, в період з лютого по червень 2017 року заробітна плата позивачу не нараховувалася. Отже, наданими відповідачем уточненими відомостями з Реєстру застрахованих осіб за формою ОК-7 доводиться, що заробітна плата позивача за січень 2017 року складає 3695,52 грн., після чого заробітна плата не нараховувалась. Згідно з випискою по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2017 р. по 03.07.2017 р., відкритому в ПАТ Державний ощадний банк на ім`я [PERSON] заробітна плата за січень 2017 року йому виплачена у сумі 1147,00 грн., а саме на картковий рахунок було зараховано заробітну плату за січень 2017 року ПАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 року: 21 лютого 2017 року у сумі 328,00 грн., 01 березня 2017 року у сумі 461,00 грн., 02 березня 2017 року у сумі 210,00 грн., 13 квітня 2017 року у сумі 148,00 грн. Долучені ПрАТ «Концерн Стирол» до матеріалів справи платіжні доручення № 7084_ST від 02 березня 2017 року, № 7224_ST від 13 квітня 2017 року, 7050_ST від 21 лютого 2017 року й 7078_ST від 01 березня 2017 року, а також виписки з платіжної відомості для зарахування сум на карткові рахунки щодо [PERSON] до номерів платіжних доручень № 7084_ST від 02 березня 2017 року, № 7224_ST від 13 квітня 2017 року, 7050_ST від 21 лютого 2017 року й 7078_ST від 01 березня 2017 року, свідчать про перерахування відповідачем позивачу заробітної плати за січень 2017 року, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб, військового збору та профспілкового внеску у розмірі 1% від суми заробітної плати, у сумі 1147,00 гривень, що підтверджується й Випискою по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я [PERSON] в зв`язку з чим й підстави для задоволення клопотання відповідача щодо витребування такої виписки, яке надійшло на електронну адресу суду 23 жовтня 2019 року, відсутні, адже відповідна довідка вже є в матеріалах справи. Таким чином, заборгованість відповідача по заробітній платі позивачу за січень 2017 року складає 2548,52 грн. (3695,52 - 1147,00), оскільки відповідачем не надано суду ні доказів того, що в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України за січень 2017 року внесено неправильні відомості щодо нарахованої позивачу страхувальником ПрАТ «Концерн Стирол» заробітної плати, ні доказів про виплату позивачу заробітної плати за січень 2017 року у повному розмірі, а саме у розмірі 3695,52 грн. за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В той же час позивачем не надано суду доказів про те, що у спірний період з лютого 2017 року по 07 липня 2017 року він виконував трудові обов`язки. Відповідач такий факт не визнає та посилається на те, що у цей період позивач не міг виконувати трудові обов`язки у зв`язку із повною ще у квітні 2014 року зупинкою виробництва та подальшим у червні 2014 року захопленням підприємства незаконними збройними угрупуваннями. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2017 року по 07 липня 2017 року відсутні. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-948цс16, з огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Настання обставин непереборної сили, що встановлені висновком торгово-промислової палати, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що зазначена вище сума заборгованості з заробітної плати за січень 2017 р. у розмірі 2548,52 грн., з якої підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі, повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розмірі 1 762 гривень. Так, враховуючи, що ціна вищевказаного позову [PERSON] становить 24000,86 гривень, то сума судового збору за його подання повинна складати 704, 80 гривень. Разом з тим, сума задоволених позовних вимог становить 10,6 % (2548,52 грн. * 100% / 24000,86 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 74 грн. 70 коп. (704,80 грн. * 10,6 % / 100%). Таким чином з ПрАТ «Концерн Стирол» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 74 грн. 70 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial