Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у сумі 32 765,00 грн. на підставі письмової розписки. Позивач - у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Поштова кореспонденція неодноразово направлялась на адресу відповідача, проте була повернута до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Станом на 01 серпня 2018 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 2017 року позивач [PERSON] дав в борг відповідачу [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Приморським РВ ОМУ України в Одеській області 26.02.2005 року грошові кошти в сумі 38 055,00 (тридцять вісім тисяч п'ятдесят п'ять) грн. Відповідно до розписки від 22 серпня 2017 року [PERSON] зобов'язався повернути кошти до 25.03.2018 року. Однак на момент звернення до суду з позовом відповідач не повернула борг в повному обсязі. На підтвердження виникнення зобов'язання по договору позики Відповідачем надана розписка, з якої випливає, що [PERSON] взяла у [PERSON] в борг 38 055.00 (тридцять вісім тисяч п'ятдесят п'ять) грн. із зобов'язанням повернути вказану суму до 25.03.2017 року. Також судом встановлено, що відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 18 квітня 2018 року Відповідачем було повернуто частину коштів згідно розписки, а саме: 18 листопада 2017 року [PERSON] було перераховано на картку Приватбанку грошові кошти в розмірі 5 290,00 грн. Таким чином, несплачена сума за договором позики становить: 38 055.00 грн. - 5 2.90.00 грн. - 32 765.00 грн. Суд знаходить, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного ними договору позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону, відповідач надав позивачеві розписку про отримані грошові кошти. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник [PERSON] не виконавши належним чином, взяті на себе за договором позики від 22 серпня 2017 року зобов'язання, на вимогу позикодавця [PERSON] повинна сплатити останньому по договору позики від 22 серпня 2017 року у розмірі 32765,00 гривен. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачем зобов'язання за договором позики, Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи квитанцією та меморіальним ордером, на зазначені суми, та договором про надання правової допомоги. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і задовольняє їх повністю.

Outcome: approved