Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з цивільним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 08.06.2007\~року №\~CSK0GA00000182 у загальній сумі 116\~886,59 грн., а також судові витрати у розмірі 1\~762 грн. В обґрунтовування позовних вимог вказано, що між сторонами 08.06.2007 року укладено кредитний договір №\~CSK0GA00000182, на підставі якого [PERSON] отримала від позивача грошові кошти у розмірі 111\~250,00 грн., які зобовязувалась повернути в обумовлені у договорі строки, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами. Однак відповідач, отримавши кредитні кошти банку, своє зобовязання щодо своєчасного їх повернення та сплати відсотків за їх користування належним чином не виконала, як наслідок, станом на 26.09.2018 року виникла заборгованість у сумі 1\~155\~418,19 грн., з яких: 89\~886,59 грн. заборгованість за тілом кредиту; 332\~675,39\~грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 17\~666,17 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 715\~190,04 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Водночас позивач вважає за необхідне вимагати повернення не всієї суми боргу, а лише його частину, мотивуючи це відсутністю законодавчої заборони, у розмірі 116\~886,59 грн., з яких: 89\~886,59 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27\~000,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Ухвалами суду від 11.12.2018 року та 04.01.2019 року задоволено клопотання представника позивача про його участь у розгляді справи у режимі відеоконференції з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Водночас через технічні несправності системи відеоконференцзвязку представник позивача у судовому засіданні участі не приймав, відповідно до телефонограми підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач 18.12.2018 року отримала ухвалу про відкриття провадження, позов з додатками, однак відзиву на позов у встановлений судом строк не надала. У судовому засіданні 16.01.2019 року просила відкласти розгляд справи у звязку з вирішенням питання щодо укладення мирової угоди, а у подальшому 06.02.2019 року надала письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. З огляду на вказане, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України, крім іншого, обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, яка видана Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк», що внесений до державного реєстру банків 19.03.1992 року за № 92, має право надання банківських послуг. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 119 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Згідно кредитного договору №\~CSK0GA00000182, укладеного від 08.06.2007\~року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 111\~250,00 грн. на строк до 08.06.2017 року, що не заперечується нею. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] за користування кредитними коштами, крім іншого, повинна сплачувати відсотки у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку кредиту, а також щомісячно погашати наявну заборгованість у сумі 1\~716,83 грн. Згідно наданих представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачем умов зазначеного договору станом на 26.09.2018 року залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом становить 89\~886,59\~грн., а заборгованість по відсоткам за його користування 332\~675,39 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, тобто надав відповідачу кредит у взаємоузгодженому розмірі. Відповідач зобовязання належним чином та своєчасно не виконала, оскільки не повернула банку отримані кредитні кошти у повному обсязі та відсотки за користування ними. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно змісту ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. З огляду на вказане, враховуючи позицію відповідача, яка не заперечувала обставини вказані у позові щодо неналежного виконання нею зобовязання за кредитним договором від 08.06.2007 року №\~CSK0GA00000182, та не оспорювала факт отримання кредитних коштів, докази, надані стороною позивача, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, що становить 881 грн., сплаченого позивачем при поданні позову відповідно до платіжного доручення АТ КБ «ПриватБанк» від 27.09.2018\~року №\~ІНВ97В1ХКG, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved