Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до Макарівського районного суду з позовом посилаючись на те, що 30 травня 2008 року відповідач по справі, діючи на підставі довіреності від імені свого батька [PERSON] від 22 лютого 2008 року уклав з ним договір позики на суму 850 000 гривень. Гроші у сумі 850 000 гривень були ним передані відповідачу до підписання договору позики. 06.05.2014 року рішенням Макарівського районного суду визнано недійсною довіреність від 22.02.2008 року. 01.12.2014 року Апеляційний суд Київської області своїм рішенням визнав договір позики укладений 30 травня 2008 року недійсним та стягнув з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 850 000 гривень. [INFO] помер батько відповідача [PERSON]. [INFO] відповідач письмово відмовився від спадщини після померлого батька і спадщину прийняв [PERSON]. Проте, вважає, що відмова відповідача від спадщини спрямована на ухилення від сплати боргу, відповідно до вимог статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, які вчиняються завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Доведеність наміру спадкоємця уникнути задоволення вимоги свого кредитора завдяки відмови від спадщини вважається підставою для констатації факту зловживання ним своїм правом на відмову від спадщини і в результаті - підставою для задоволення вимоги кредитора про визнання відмови від спадщини недійсною і про накладення стягнення на частину спадщини , яка становила його частку, а тому просив суд визнати відмову відповідача [PERSON] від спадщини від [INFO] недійсною та накласти стягнення на частину спадщини [PERSON], яка становить його частку. Ухвалою Макарівського районного суду на підставі частини 1 статті 35 ЦПК України до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимог підтримав, викладене у позові підтвердив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] до зали суду не прибув, подав заяву з проханням слухати цивільну справу у його відсутність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , матеріали спадкової справи №1/2013 до майна померлого [PERSON] , судом було встановлено, що [INFO] у селі Мостище Макарівського району Київської області помер громадянин [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області , актовий запис №10. ( а.с. 10 спадкової справи) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на спадкове майно, яке відповідно до письмових матеріалів спадкової справи складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Мостище Макарівського району Київської області , вулиця Леніна-5. ( а.с. 16 спадкової справи) Третя особа по даній справі [PERSON], як спадкодкоємець першої черги за законом та син померлого ( а.с. 13 спадкової справи) [INFO] подав приватному нотаріусу Макарівського районного нотаріального округу Ольшевському В.С. письмову заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. ( а.с. 4 спадкової справи) Відповідач по справі, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом та син померлого ( а.с. 19 спадкової справи) [INFO] подав приватному нотаріусу Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевському В.С. письмову заяву про відмову від прийняття спадщини. ( а.с. 4 спадкової справи) Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За вимогами статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 вказаної статті відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Як слідує з письмових матеріалів спадкової справи, яка була витребувана Макарівським районним судом та приєднана до матеріалів справи, спадкоємець першої черги за законом та син померлого [INFO] громадянина [PERSON] відповідач по справі [PERSON] протягом шестимісячного строку подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 та 233 цього Кодексу. Позивач, подавши позовну заяву, свій позов обґрунтовував вимогами статті 5 ЦК України та статті 13 ЦК України. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 статті 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як слідує з письмових матеріалів справи, 01 грудня 2014 року Апеляційним судом Київської області в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним та стягнення коштів, було винесено рішення, яким позов задоволено , визнано недійсним договір позики, укладений 30 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та стягнуто з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 850 000 гривень. ( а.с. 8-12) За вимогами статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Проте, позивач у судовому засіданні не довів ті обставини на які посилався у позові, а саме те, що відмова від спадщини відповідача [PERSON] спрямована на ухилення сплати боргу, оскільки рішення Апеляційного суду Київської області щодо стягнення з [PERSON] боргу у сумі 850 000 гривень було винесено 01 грудня 2014 року , тобто після спливу одного року і 10 місяців подання письмової заяви про відмову від спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів обставини на які посилався як на підставу свої вимог, не подав доказів, що підтверджували б обставини, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed