Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, коморою, сараєм, гаражем, літнім душем, вбиральнею, двома цистернами та огорожею, що розташований по вул. Степовій, 4 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої 06 січня 2007 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті бабусі він є спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, оскільки його мати [PERSON] померла 26 вересня 2004 року. Він звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 828/02-14 від 16 березня 2016 року йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як ним не надано оригіналів правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок, що належав спадкодавцю. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду. Позивач до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Представник Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 06 січня 2007 року померла [PERSON] бабуся позивача, згідно свідоцтва про смерть (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, коморою, сараєм, гаражем, літнім душем, вбиральнею, двома цистернами та огорожею, що розташований по вул. Степовій, 4 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с.7-12). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с.5) В свою чергу, Антонова (до шлюбу [PERSON]) Н.М. є донькою [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.17), таким чином [PERSON] є онуком померлої [PERSON] З свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.42) 26 вересня 2004 року мати позивача [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.41). Відповідно до ч.1\~ст. 1266 ЦК України\~внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, а тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Він звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 828/02-14 від 16 березня 2016 року йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як ним не надано оригіналів правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок, що належав спадкодавцю (а.с.6). Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради № 568 від 23 жовтня 2015 року згідно архівів філії реєстрація прав власності на нерухоме майно за адресою: Одеська область Біляївський район с. Нерубайське вул. Степова, 4 філією не проводилась (а.с.16). Згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2944 від 01 жовтня 2015 року, житловий будинок, розташований за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області вул. Степова, 4, згідно запису в погосподарській книзі № 3 с. Нерубайське, особовий рахунок № 280 числиться за [PERSON] На даній житловій площі станом на 06.01.2007 року (на день смерті [PERSON]Є.) були зареєстровані: [PERSON], [INFO] власниця будинку; [PERSON] [INFO] онук (а.с.46). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, коморою, сараєм, гаражем, літнім душем, вбиральнею, двома цистернами та огорожею, що розташований по вул. Степовій, 4 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої 06 січня 2007 року.

Outcome: approved