Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду 20.04.2016 року з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 01.09.2014 року на підставі наказу № 289 від 12.08.2014 року про зарахування студентами першого курсу денної форми навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб, між позивачем та відповідачем було укладено договір № 130-іт про підготовку спеціаліста. Позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача забезпечити фундаментальну професійну підготовку [PERSON] за напрямом 603054 Економіка підприємства за спеціальністю 503050401 «Економіка підприємства» освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» та видати документ про освіту державного зразка, строк надання освітньої послуги з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року. Відповідно до договору відповідач зобов'язалась своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Загальна вартість освітньої послуги становить 22 200 грн. 01.09.2015 року [PERSON] була відрахована із числа студентів коледжу за власним бажанням. В пункті 4.3 договору, передбачено, що замовник вносить плату готівкою кожного семестру на початок. Відповідачем не виплачені кошти за надані освітні послуги в сумі 4400 грн., 11.02.2016 року адміністрація коледжу зверталась до відповідача з пропозицією погасити заборгованість в добровільному порядку, однак ні відповіді ні коштів не отримали, тому позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором № 130-іт про підготовку спеціаліста від 01.09.2014 року у розмірі 4400 грн. та судові витрати у справі в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують, та додати до матеріалів справи копію оголошення в «Урядовому кур'єрі» про виклик відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в порядку п. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов до суду не надала, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що наказом від 12.08.2014 року № 289 (а.с. 4,5) [PERSON] була зарахована з 12.08.2014 року студенткою першого курсу денної форми навчання за напрямами (спеціальностями) за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб до вищого навчального закладу Технолого-економічний коледж Білоцерківського національного аграрного університету у 2014 році. 01.09.2014 року між Технолого - економічним коледжем Білоцерківського національного аграрного університету та [PERSON] було укладено договір № 130-іт про підготовку спеціаліста (а.с. 5), згідно із яким відповідач взяла на себе обов'язок своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором та виконувати вимоги законодавства та статуту виконавця з організації надання освітніх послуг. Відповідно до п. 4.2. та 4.3. загальна вартість освітньої послуги становить 22 200 грн., замовник вносить плату готівкою щомісячно, на початку місяця за навчання в розмірі 740 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про освіту», фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Відповідно до ч. 5. ст. 61 Закону України «Про освіту», розмір плати за весь строк навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання (крім вищих навчальних закладів). Типовий договір затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) забов'язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послуги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами позивач виконав умови договору, а відповідач в свою чергу порушила умови договору, а саме не оплатила в повному обсязі надані послуги за навчання [PERSON] і має заборгованість за договором в розмірі 4400 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою від 12.04.2016 року (а.с. 6). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору була ознайомлена при його укладенні. Також, відповідач знала про існування заборгованості, оскільки 11.02.2016 року на її адресу було направлено лист про розмір заборгованості, однак будь яких дій не вчинила для погашення боргу, що не заперечується відповідачем. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Таким чином, з врахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 4400 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved