Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що в 2006 р. між ним та [PERSON] досягнуто домовленість про купівлю-продаж належному йому автомобіля «Volkswagen passat» д.н. [NUMBER] за 25 000,00 грн. На підтвердження укладання договору [PERSON] написав розписку, в якій зазначив, що одержав від [PERSON] вказану грошову суму в рахунок плати за автомобіль. (а.с.7) 12.12.2011 року в м. Біла церква [PERSON] зупинили працівники Державтоінспекції і повідомили, що на автомобіль «Volkswagen passat» д.н. [NUMBER] накладено арешт, як на майно [PERSON] в зв'язку з чим просив суд визнати угоду купівлі-продажу даного автомобіля укладеною та визнати за ним право власності на нього та зняти арешт з вказаного майна. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання в якому зазначив, що проти позову не заперечує, та просив розглядати справу без його участі. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, в 2006 р. між [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленість про купівлю-продаж належному йому автомобіля «Volkswagen passat» д.н. [NUMBER] за 25 000,00 грн. На підтвердження укладання договору [PERSON] написав розписку, в якій зазначив, що одержав від [PERSON] вказану грошову суму в рахунок плати за автомобіль та склав доручення на право користування та розпорядження автомобілем «Volkswagen passat» д.н. [NUMBER] ( а.с.10 ). [PERSON] провів державно реєстрацію транспортного засобу в органах державтоінспекції про що отримав тимчасовий реєстраційний талон, який дійсний до 31 грудня 2015 року, де у графі власник зазначений «[PERSON]». 12.12.2011 р. в м. Біла Церква [PERSON] зупинили працівники Державтоінспекції і повідомили, що на автомобіль «Volkswagen passat» д.н. [NUMBER] накладений арешт Державною виконавчою службою Святошинського РУЮ, як на майно [PERSON] Відповідно до вимог ст.153 ЦК України, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем під час придбання спірного автомобіля досягнуто згоди по всіх істотних умовах купівлі-продажу автомобіля. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль за [PERSON], оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому, за приписами ч. 1 ст. 60 вказаного закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Згідно ч. 1, п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку. Частинами 1, 2 ст. 57 вищезазначеного Закону визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішень. Арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходиться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вчинені державним виконавцем дії в межах виконавчого провадження щодо спірного автомобіля відповідають вимогам закону, а тому в цій частині підстави для задоволення вимог позивача відсутні. На підставі зазначеного,

Outcome: partial