Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 19.06.2012 року зареєстрований та проживає в кімнаті №108 гуртожитку по вул.Січеславська Набережна,17а в м.Дніпро, є відповідальним (основним) квартиронаймачем та на його імя відкрито особовий рахунок, що свідчить про укладання з ним договору найму житлового приміщення. У вказане приміщення він був вселений на підставі ордеру, виданого на підставі протоколу засідання адміністрації та профкому ДП «Укрдіпромез». Будинок по вул.Січеславська Набережна,17а в м.Дніпро перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. В липні 2018 року, з метою реалізації права на приватизацію займаного житлового приміщення, він звернувся з відповідною заявою до Дніпровської міської ради. Однак, листом від 19.07.2018 року йому було відмовлено у підготовці проекту рішення виконкому Дніпровської міської ради щодо передачі житлового приміщення в гуртожитку у власність, з посиланням на відсутність в нього законного права на приватизацію, оскільки згідно довідки КП «ДМБТІ» від 14.07.2018 року №9270, ним використано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: м.Дніпро, вул.Коробова,8/81. З такою відмовою він не згоден, оскільки на законних підстав проживає в кімнаті гуртожитку та лише частково використав свій житловий чек при здійсненні приватизації за адресою: м.Дніпро, вул.Коробова,8/81. Тобто частково скористався своїм правом на приватизацію. В звязку з цим, позивач просив суд визнати за ним право на приватизацію житлового приміщення кімнати №108 в будинку №17а по вул.Січеславська Набережна в м.Дніпро. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений останнім позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на правомірність відмови позивачу в приватизації, в звязку з використанням цього права раніше. Третя особа явку свого представника не забезпечила, пояснень по суті позову не надала та будь-яких клопотань по справі не заявляла. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~В силу ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно п.п.2,3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. \~ \~ \~ \~Статтею 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до ст.26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п.1-3 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим ст.3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. Пунктом 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Рішенням Конституційного Суду України у справі №15-рп/2010 від 10.06.2010 року визначено, що в аспекті конституційного звернення положення\~п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; - весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що позивач з 19.06.2012 року зареєстрований та постійно проживає в кімнаті №108 гуртожитку по вул.Січеславська Набережна,17а в м.Дніпро, є відповідальним (основним) квартиронаймачем та на його імя відкрито особовий рахунок. У вказане приміщення позивач був вселений в передбаченому законом порядку (ст.ст.128,129 ЖК України), згідно ордеру, виданому на підставі протоколу засідання адміністрації та профкому ДП «Укрдіпромез» №31 від 27.04.2012 року. Іншого житла позивач не має та проживаючи в гуртожитку на законних підставах на протязі більше пяти років, останній відповідно до наведених вище положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», набув право на приватизацію займаного у гуртожитку житлового приміщення. Також судом встановлено, що гуртожиток по вул.Січеславська Набережна,17а в м.Дніпро перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради та на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. В липні 2018 року, з метою реалізації права на приватизацію займаного житлового приміщення, він звернувся з відповідною заявою до Дніпровської міської ради. Однак, листом від 19.07.2018 року йому було відмовлено у підготовці проекту рішення виконкому Дніпровської міської ради щодо передачі житлового приміщення в гуртожитку у власність, з посиланням на відсутність в нього законного права на приватизацію, оскільки згідно довідки КП «ДМБТІ» від 14.07.2018 року №9270, ним використано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: м.Дніпро, вул.Коробова,8/81. Позивачем копія листа від 19.07.2018 року до позовної заяви не долучалась, але факт його складання та відмови позивачу в приватизації займаного приміщення в гуртожитку не заперечувався представником відповідача під час розгляду справи. А тому вказана обставина в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1997 року вбачається, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачу, а також громадянам [PERSON], [PERSON] у власність було передано квартиру №81, загальною площею 62,2 кв.м в будинку №8 по вул.Коробова в м.Дніпропетровську, яка в подальшому за договором купівлі-продажу була відчужена. Таким чином, позивач при приватизації в 1997 році квартири [ADDRESS], загальною площею 62,2 кв.м., у складі сім'ї з трьох осіб, використав право на приватизацію житла в обсязі 20,73 кв.м, при нормі, яка відповідно до положень ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», становить 21 кв.м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, тобто в даному випадку 24,33 кв.м (10 кв.м : 3 + 21 кв.м). Наведене у свою чергу свідчить, що позивач має право на приватизацію займаної ним кімнати в гуртожитку в межах санітарної норми безоплатно, а в решті із використанням житлового чеку або з частковою доплатою, як вказано в законі та розтлумачено в рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2010 від 10.06.2010 року. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість і необхідність задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права на приватизацію житлового приміщення - кімнати №108 в будинку №17а по вул.Січеславська Набережна в м.Дніпро Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved