Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на підставі договору про іпотечний кредит № 004-2012 від 28.03.2012, укладеного з ПАТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до умов договору, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань між сторонами договору було укладено іпотечний договір 1/2012, при цьому було внесено відповідний запис (обтяження) до Єдиного Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зазначає, що належним чином виконує зобов`язання, покладені на нього як на позичальника. Крім вищезазначеного нерухомого майна, він є власником 1/4 частини житлового приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS] . Разом зі співвласниками житлового приміщення у 2018 році було вирішено відчужувати дане приміщення. Підготувавшись до укладення договору купівлі-продажу він подав відповідні документи до Торецької державної нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу. Однак, згодом нотаріус повідомив, що в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна існує архівний запис, який зареєстровано першою Ялтинською державною нотаріальною конторою 20.06.2008 (реєстраційний номер обтяження - 7424145), підставою для якого була постанова слідчого відділу м. Ялта АР Крим. Так, при реєстрації вказаного обтяження було застосовано обтяження всього майна [PERSON] , без зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків та інших відомостей, які ідентифікують особу, щодо якої вчинено запис. Позивач зазначає, що вказана заборона, жодним чином не стосується його, [PERSON] , який народився та продовжував весь час мешкати на території м. Торецька (попередня назва міста - Дзержинськ), до кримінальної відповідальності не притягався та навіть жодного разу не перебував в м. Ялта. Вказаний архівний запис в реєстрі заборон стосується зовсім іншої людини, прізвище, ім`я та по-батькові якої збігається з його даними. Існування такої заборони, не дозволяє йому розпоряджатись на власний розсуд нерухомим майном та значною мірою впливає на реалізацію його прав, оскільки реєстр містить відомості про накладання арешту на «все» майно [PERSON] , без зазначення РНОКПП особи. Таким чином, він не може продати належну йому частку житлового приміщення, а в подальшому також не зможе розпорядитися майном, за яке на даний час сплачує чималі грошові суми. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом, в якому [PERSON] просить припинити вказане обтяження та доручити проведення процедури внесення запису про припинення обтяження будь-якому державному реєстратору на території України. Представник позивача - адвокат Саєнко О.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом надсилання судових повісток про виклик разом з копіями відповідних документів. Беручи до уваги думку позивача, який не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Оцінив докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду, враховуючи норми чинного законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: partial