Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 43 587,65 доларів США, що еквівалентно 951\~954,37 грн., а також судовий збір в розмірі 3 654,00 грн., зазначивши, що згідно договору № ZPМ0GА0000000922 від 08 серпня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 16\~510,43 доларів США на термін до 08 серпня 2018 року включно, а відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, кредит не погашає, відсотки, комісії та інші витрати відповідно до умов договору не сплачує. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнав частково, оскільки одночасне стягнення пені та штрафних санкції є недопустимим та порушує приписи ст. 61 Конституції України, отже в стягненні з відповідача пені просить відмовити. Також, просить зменшити суму стягнення за тілом кредиту до 3\~000 доларів США, оскільки відповідачем згідно виписки установи банку було сплачено 11\~025,028 доларів США. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представників сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 08 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № ZPМ0GА0000000922. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит в сумі 16 510,43 доларів США на споживчі цілі, на умовах, визначених договором, на термін до 08 серпня 2018 року включно. Позивач свої зобовязання за договором виконав. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. З вимог\~ст. 525 ЦК України\~вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідач станом на 10 липня 2015 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. У відповідності до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Уклавши з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушує свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Відповідно до наданого суду позивачем розрахунку заборгованість за відповідачем по укладеному з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» станом на 10 липня 2015 року складає 43 587,65 доларів США, а саме: - заборгованість за кредитом 11\~893,05 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом 9\~068,53 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом 2\~240,31 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18\~299,26 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: - штраф (фіксована частина) 11,45 доларів США; - штраф (процентна складова) 2 075,06 доларів США. Суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 11\~893,05 доларів США та процентів в розмірі 9\~068,53 доларів США підлягають стягненню з відповідача, оскільки останні за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами. Однак, згідно з ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається\~ст. 610 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитування передбачено сплату пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що відповідно до\~статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до положень\~статті 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача комісії, пені, а також штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості підлягає до часткового задоволення в частині стягнення штрафу в розмірі 11,45 доларів США та 2\~075,06 доларів США та комісії в розмірі 2\~240,31 доларів США. Згідно інформації Національного банку України станом на 23 лютого 2017 року встановлено курс української гривні до долару США, а саме за 1 долар США 2 697,2870 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивач не заявляв вимогу про стягнення суми боргу еквіваленту станом саме на момент ухвалення рішення суду, тобто на 23 лютого 2017 року, тому з урахуванням задоволеної частини позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення суми боргу в межах, заявлених позивачем позовних вимог, а саме 552\~298,66 грн. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносини за кредитним договором застосовуються положення про договори позики. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо зменшення заборгованості за тілом кредиту до 3\~000 грн., оскільки таке зменшення суперечить вимогам укладеного між сторонами договору, нормам чинного законодавства, спростовується вищенаведеним, до того ж представником позивача не обґрунтовано та не наведено підстав та доказів такого зменшення. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № ZPМ0GА0000000922 від 08 серпня 2008 року в розмірі 25\~288,40 доларів США, що еквівалентно 552\~298,66 грн., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

Outcome: partial