Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 037,71 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.09.2008 року між АБ «Діамант», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №08-09-16-0049_166/ R92, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 30 000 грн., з терміном повернення до 15.09.2011 року та за умови сплати 30% відсотків річних, комісії в розмірі 0,6% від суми фактичної заборгованості за кредитом на останній банківський день місяця у разі її наявності. Відповідач скористався кредитом, однак своє зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту у строки, встановлені цим договором, не виконав. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що регламентовано ст.11 ЦПК України. Судом встановлено, що 16.09.2008 року між АБ «Діамант» та [PERSON] був укладений кредитний договір №08-09-16-0049_166/ R92, відповідно до якого банком відповідачу були надані кошти у розмірі 30 000 гривень під 30% річних та за умови сплати комісії у розмірі 0,6%. Зазначений кредитний договір підписано сторонами, банком - з прикладенням печатки, отже сторони прийняли на себе виконання зобов'язань, які погодженні договором. Крім того, 16.09.2008 року позичальник [PERSON] ознайомлений з умовами кредитування фізичних осіб. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено заявою про видачу готівки №TR.85757.1 від 16.09.2008 року. Таким чином, позивачем виконано умови договору, надано відповідачу в користування кредитні кошти в сумі 30 000 грн. Відповідно Статуту позивач ПАТ «ДіамантБанк» є правонаступником усіх прав та обов'язків АБ «Діамант». Відповідачем умови кредитного договору від 16.09.2008 року з повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії не виконані, про що свідчать чотири досудові вимоги позивача, копії яких містяться в матеріалах справи з доказами про їх направлення. Станом на 11 вересня 2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 18 037,71 грн., де заборгованість по тілу кредиту - 5 490,04 грн., заборгованість по відсоткам - 4280,84 грн., комісія - 1260 грн., пеня 3 191,83 грн., штраф 3815 грн. Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростовано, так само як і не спростовано в цілому грошових вимог позивача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ст.651 ЦК України, у разі істотного порушення договору однією із сторін, договір може бути розірвано на вимогу другої сторони за рішенням суду. Таким чином, відповідач, скориставшись кредитом, своє зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту у встановлені строки вона не виконав, тобто ухиляється від виконання умов договору, у зв'язку з чим суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ДіамантБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 037,71 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved