Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та є побутовим споживачем електроенергії на яку відкрито особовий рахунок [NUMBER], що підтверджується договором про користування електричною енергією [NUMBER], укладеним 05.03.2015 року між сторонами. 31.05.2016 року при проведенні перевірки за вказаною адресою виявлено порушення відповідачем п. п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, а саме самовільне підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника з порушення схеми обліку, та зафіксовано актом № 000647 від 31.05.2016 року, у зв`язку з чим сума збитків за період з 01.06.2013 року по 31.05.2016 року становить 24 191,67 грн., яку відповідач добровільно сплатити відмовився. У зв`язку з тим, що на теперішній час зазначені збитки не погашені, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму збитків в наслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення у сумі 24 191, 67 грн., а також судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, а також раніше надав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що звернувся до суду з вказаним позовом в межах строку позовної давності, оскільки його право на звернення до суду виникло після отримання відповідачем несплаченого ним рахунку разом із рішенням комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 17 від 21.06.2016 року. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечував, раніше надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що факт порушення з боку відповідача, а саме самовільне підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника з порушення схеми обліку, було виявлено позивачем 26.05.2019 року, а отже саме з цього часу почався перебіг позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, який закінчився 26.052019 року. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом лише 07.06.2019 року, тобто після спливу строку позовної давності, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Суд, заслухавши думку представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 13.06.2019 року № 808 (а.с. 23). 05.03.2015 року між ТОВ «ЛЕО» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією [NUMBER] (а.с.13). Актами № 182827 технічної перевірки/заміни/встановлення електролічильника, збереження пломб у побутового споживача та № 000647 про порушення від 31.05.2016 року встановлено, що споживачем - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] порушено п. п. 42. 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме самовільне підключення до електромережі (а.с.7, 8-9). Актом № 000647 від 31.05.2016 року про усунення порушень «Правил користування електричною енергією для населення», зазначене вище самовільне підключення було відключено (а.с.10). Згідно із розрахунком обсягу та вартості не облікованої електричної енергії за актом про порушення споживачем «Правил користування електричною енергією для населення» № 000647 від 31.05.2016 року за період з червня 2013 року по травень 2016 року (1096) становить 34721 кВт/рік, сума збитків складає 24 191, 67 грн. (а.с.12, 14-15). Протоколом № 17 засідання комісії про розгляд акту № 000647 від 25.05.2016 року про порушення «Правил користування електричною енергією для населення» від 21.06.2016 року визнано, що зазначений акт складено правомірно, а вартість не облікованої електричної енергії складає 24 191 грн. 67 коп. на 34 721 кВт (а.с.11). Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правилами користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 9 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків передбачених цими Правилами. У квартирах або інших об`єктах споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один прилад обліку незалежно від кількості господарських будівель. За наявності декількох наймачів (власників) квартири прилад обліку встановлюється для кожного з них. Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору. Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що відповідач неналежне виконував умови договору про користування електричною енергією [NUMBER] від 05.03.2015 року, самовільно підключившись до електромережі, а позивачем в свою чергу у відповідності із законом прийнято належні заходи попередження вказаних дій. Однак суд зазначає, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Таким чином, беручи до уваги, що позивач виявив порушення своїх прав з боку відповідача, а саме самовільне підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника з порушення схеми обліку, 31.05.2016 року про що склав відповідні акти, з якими особисто під підпис було ознайомлено відповідача (а.с.7, 8-9), його право на звернення з позовом про стягнення збитків внаслідок зазначеного порушення, виникло саме 31 травня 2016 року, а тому суд дійшов висновку, що позивач звернувшись до суду з даним позовом лише 07 червня 2019 року пропустив трирічний строк позовної давності, обумовлений ст. 257 ЦК України. Крім того, суд відзначає, що позивач не звертався до суду із будь-якими заявами з приводу поновлення пропущеного строку позовної давності та будь-яких доказів поважності пропуску строку позовної давності до матеріалів справи не надав. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності, а відтак підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків у розмірі 24 191,67 грн., відсутні, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed