Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних у розмірі 79340,42 гривень, та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 червня 2018 року, трапилось залиття квартири Позивача, причиною залиття квартири, є зірваний гнучкий шланг на внутрішньоквартирній розводці трубопроводу холодного водопостачання на кухні квартири № 21 - власниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Сума матеріальної шкоди заподіяної відповідачу становить 79340,42 грн. (сімдесят дев`ять тисяч триста сорок) гривень 42 коп., з них: 64660,87 грн. (витрати на будівельні роботи) + 5838,80 грн. (інфляційні збитки за період з 02.02.2020 по 01.05.2021 рр.) + 2418,56 грн. (3% річних за період з 02.02.2020 по 01.05.2021 рр.). Оскільки добровільно відшкодувати вартість ремонту відповідачі відмовляються, позивач вимушений звернутися до суду . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, відзив на позов не надали, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків. За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.2 ст.77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30 червня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу О.О. Китаєвою , зареєстрованим в реєстрі за № 515. Відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 240408320 від 14.01.2021 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Актами технічного стану квартири [ADDRESS] від 21.06.2018 року та повторного обстеження технічного стану квартири від 10.07.2018 року затверджених начальником відділу управління житловим фондом ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» А.В. Бабіна, підтверджено що 20.06.2018 р. відбулося залиття квартири позивача, а саме: -коридор : стіни поклеєні шпалерами , вологі сліди від залиття приблизно 6,0 м2; -кухня: потолок пофарбований , наявні вологі сліди залиття приблизно 6,0 м2, стіни поклеєні шпалерами , вологі сліди від залиття приблизно 3,0 м2; -кімната : стіни поклеєні шпалерами , вологі сліди від залиття приблизно 7,0 м2 , підлога , вздуття паркетної дошки на площі близько 9м2. Вищевказаними актами встановлено, що причиною злиття квартири [ADDRESS] є зірваний гнучкий шланг на внутрішньоквартирній розводці трубопроводу холодного водопостачання у вище розташованій квартирі № 21 . Відповідно до висновку експерта від 22 березня 2019 року № 81-19 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за заявою [PERSON] , вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень внаслідок , залиття , яке відбулося 20.06.2018 року в квартирі [ADDRESS] , на час виконання будівельно-технічного дослідження становить 27754,00 грн.. Актом № 81 здачі -приймання висновку експерта № 81-19 від 22.03.2019 року підтверджено, що позивачем сплачено вартість експертизи в розмірі 5463,60 гривень. Актом приймання виконання будівельних робіт від 31 січня 2020 року за договором № 1801/2020 від 18 січня 2020 року в квартирі [ADDRESS] встановлено, що вартість відновлювального ремонту склала 64 660,87 гривень. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку , що внаслідок залиття належної [PERSON] на праві власності квартири, яке сталося через зірваний гнучкий шланг на внутрішньоквартирній розводці трубопроводу холодного водопостачання в квартирі відповідачів , позивачу завдано майнової шкоди в сумі 64 660,87 гривень. Відповідачами не було надано суду доказів про те, що шкоди завдано не з їх вини, тому суд з огляду на встановлені обставини приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення завданої матеріальної шкоди. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних збитків за період з 02.02.2020 по 01.05.2021 рр. та 3% річних за період з 02.02.2020 по 01.05.2021 рр., суд приходить до наступного. Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. N 10-74/0/4-13). Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, з огляду на що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України , стягнувши з відповідачів судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 802,53 гривень ( по 267,51 гривень з кожного з відповідачів) , а також витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 5463,60 гривень .

Outcome: partial