Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 22.10.1994 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В наслідок чого введення між ними спільного господарства та сумісного проживання припинено. Головною причиною розпаду сім'ї стали різниця характерів та відсутність взаєморозуміння. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжувались протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан відносин між ними та продовжить їх перебіг в часі. В зв'язку з цим, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідачка в наданій заяві також просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №541. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що шлюбні відносини сторони фактично припинили, останні тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві відповідачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved