Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом, яким просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. У подальшому представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги уточнила, просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на ? частку вказаної квартири, житлова площа якої 45,11 кв.м, загальна 65,7 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 жовтня 2015 року померла його мати, [PERSON], якій на праві власності згідно договору дарування від 15 вересня 1998 року належала ? частка квартири [ADDRESS]. Однак за життя мати не отримала витяг про реєстрацію права власності на вказану частку квартири, у звязку з чим йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Через наведені обставини звертається з даним позовом до суду. Позивач до зали судових засідань не прибув з невідомих причин. Представник позивача за довіреністю [PERSON] остаточні позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати за її відсутності, про що зазначила у заяві від 18 липня 2016 року. Представник позивача за довіреністю [PERSON] також до зали суду не прибула, надавши заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, остаточні позовні вимоги підтримує. Представник Маріупольської міської ради Донецької області [PERSON]І, діюча на підставі довіреності, також до судового засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх наданими письмовими доказами, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО № 927596, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 12 жовтня 2015 року, [PERSON] померла 11 жовтня 2015 року, про що складено актовий запис № 1719. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оглянутими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи до майна [PERSON], померлої 11 жовтня 2015 року, встановлено, що її син [PERSON] на підставі ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги, та у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, в якій зазначив, що до складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з договору дарування квартири, посвідченого 15 вересня 1998 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частину квартири загальною площею 65,7 кв.м, у тому числі жилою 45,11 кв.м, за адресою: місто Маріуполь, вулиця Пашковського, 67. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 19 січня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS] після померлої [PERSON] через відсутність витягу про реєстрацію права власності на вказану частину квартири. У теперішній час зареєструвати право власності [PERSON] на частку квартири за вказаною адресою у встановленому законом порядку неможливо, оскільки за ч. 4\~ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. З урахуванням наведених обставин, та в сенсі викладених норм, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, або в будь-який інший спосіб оформити свої спадкові права, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивачки, дійшов переконливого висновку про задоволення позову у повному обсязі. Та ж обставина, що [PERSON] за свого життя не зареєструвала право власності на майно та не отримала витяг про реєстрацію, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved