Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 17 листопада 2005 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: Білоцерківський район м. Узин вул.. Висока 113 та земельну ділянку, розміром 0,27 га (0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,17 га для введення особистого підсобного господарства), яка розташована по вул.. Висока буд. 113 в м. Узин Білоцерківського району Київської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку позивач не має можливості, так як державний акт не пройшов відповідну реєстрацію на право власності на землю, а тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування зазначеної земельної ділянки. В судове засідання представник позивача не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги свого довірителя в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] ради в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмову заяву, в якій просив справу заслухати без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що повністю підтверджується наданими суду письмовими доказами, позивач по справі являється сином спадкодавиці і відповідно спадкоємцем першої черги за заповітом на спадкове майно: у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: Білоцерківський район м. Узин вул.. Висока, 113 та земельну ділянку, розміром 0,27 га, що розміщена за адресою: Білоцерківський район Київської області м. Узин вул.. Висока буд.113. Земельна ділянка складається із 2-х частин: 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,17 га для введення особистого підсобного господарства. Право власності спадкодавці на вказану земельну ділянку підтверджено договором дарування від 18.05.2004 року. В передбачений шестимісячний строк позивач прийняв спадщину, так як постійно проживав та був зареєстрований з спадкодавицею за однією адресою та вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На 1/2 частину житлового будинку за адресою: вул.. Висока 113 у м. Узин Білоцерківського району Київської області, позивач одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді земельної ділянки в [PERSON] міській державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, так як державний акт не пройшов відповідну реєстрацію в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю. Тому 07 квітня 2015 року нотаріус [PERSON] міської державної нотаріальної контори видала йому постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом. Наведені обставини у позовній заяві підтверджені письмовими доказами, а саме: копією паспорта позивача, копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією договору дарування земельної ділянки, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій. Спадкоємцем першої черги є позивач, як син спадкодавця, який у шестимісячний строк вчасно звернувся із заявою в [PERSON] міську державну нотаріальну контору і прийняв спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, так як державний акт не зареєстрований в управління Держкомзему. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходять до спадкоємця на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, враховуючи, що факт прийняття спадщини позивачем після смерті його матері знайшов своє підтвердження в суді, позовні вимоги слід задовольнити і слід визнати право позивача на отримання у власність спадкового майна у вигляді зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved