Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду, за уточненими позовними вимогами просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Гюрза» (надалі за текстом ТОВ «Гюрза») завдану внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором охоронних послуг шкоду у розмірі 27486,80 гривень вартості матеріальної шкоди автомобіля «MITSUBISHI PAJERO Wagon», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 450,0 гривень - оплата за проведення експертного автотоварознавчого обстеження; 27,84 гривень оплата відправки експертом телеграми; 2500,0 гривень - оплата послуг адвокатської допомоги; 6458,50 гривень - сума інфляційних збитків; 5000,0 гривень - завдана моральна шкода, а разом 41923,14 гривень. На обґрунтування позову позивач посилався на наступне. Позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO Wagon», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. У період з 01 по 10 січня 2014 року автомобіль, який знаходився у підземному паркінгу за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б (машино-місце №55), був пошкоджений невідомими особами як зовні, так й у салоні. Вказане вище машино-місце №55 належить на праві власності [PERSON], яка придбала його за договором купівлі-продажу машино-місця від 24.09.2012 року, про що також свідчить витяг з державного реєстру прав від 09.10.2012 року. Відповідно до договору №01/02/13-00 про надання охоронних послуг від 01.02.2013 року, укладеного між Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Середньофонтанський, 19-Б» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Гюрза», ОСББ «Середньофонтанський, 19-Б», членом якого є позивач, передало, а ТОВ «АБ «Гюрза» прийняло під фізичну охорону підземний паркінг, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-6. Підпунктом 1.1. пункту 1 додатку №2 до договору охоронних послуг передбачено, що охорона несе матеріальну відповідальність за збитки, спричиненні внаслідок неналежного виконання охороною своїх зобовязань нанесені знищенням або пошкодженням майна (у тому числі шляхом підпалу) сторонніми особами, які проникли на обєкт в результаті неналежного виконання охороною прийнятих за договором зобовязань. Таким чином, на думку позивача, вся повнота відповідальності за збереженість майна користувачів паркінгом, лежить на ТОВ «АБ «Гюрза». В судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. В судове засідання зявився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Гюрза», позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їхньому задоволенні у повному обсязі з огляду на їхню необґрунтованість. Третя особа подала до суду заяву, якою просила розглядати справу за їхньої відсутності. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову має бути відмовлено за наступних обставин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, показань свідків, представлених письмових доказів. Щодо фактичних обставин спору. Позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO Wagon», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 887749. Протягом періоду з 01 по 10 січня 2014 року зазначений автомобіль, що знаходився у підземному паркінгу будинку за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б (машино-місце №55), було пошкоджено невідомими особами як зовні, так й у салоні. Факт пошкодження автомобіля визнаний обома сторонами, а, отже, вказана обставина відповідно до положення ст.61 ЦПК України не підлягає доведенню. Зазначене машино-місце №55 належить на праві власності дружині позивача [PERSON], яка придбала його за договором купівлі-продажу машино-місця від 24.09.2012 року, про що свідчить витяг з державного реєстру прав від 09.10.2012 року. Щодо оцінки обґрунтованості підстав заявлених до ТОВ «Гюрза» вимог про відшкодування шкоди. Відповідно до договору №01/02/13-00 про надання охоронних послуг від 01.02.2013 року, укладеного між Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Середньофонтанський, 19-Б» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Гюрза», ОСББ «Середньофонтанський, 19-Б», членом якого є позивач та його дружина [PERSON], передало, а ТОВ «АБ «Гюрза» прийняло під фізичну охорону підземний паркінг, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-6. Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Таким чином, для вирішення питання щодо відповідальності виконавця послуг з охорони підлягали зясуванню предмет договору, обсяг прав та обовязків сторін, а також межі відповідальності Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство безпеки «Гюрза». Згідно з п.1.1 договору №01/02/13-00 про надання охоронних послуг від 01.02.2013 року предметом цього договору є приймання під охорону підземного паркінгу, зазначеному в додатку № 1, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б, шляхом виставлення одного посту охорони для надання наступних послуг: комплексна охорона майна замовника, тобто в цьому провадженні третьої особи, та забезпечення встановленого замовником внутрішньо-обєктного режиму на території обєкту, який охороняється. За п.8.3 вказаного договору усі додатки до цього договору є невідємною його частиною. При цьому, в якості обґрунтування позову позивач посилався на положення підпункту 1.1. пункту 1 додатку №2 до зазначеного договору охоронних послуг, згідно із яким охорона несе матеріальну відповідальність за збитки, спричиненні внаслідок неналежного виконання охороною своїх зобовязань, нанесені знищенням або пошкодженням майна (у тому числі шляхом підпалу) сторонніми особами, які проникли на обєкт в результаті неналежного виконання охороною прийнятих за договором зобовязань. Разом з тим, сторони договору відповідач та третя особа по справі у п.1.6 додатку №4 до названого договору послуг з охорони визначили, що за пошкодження чи крадіжку транспортного засобу, а також схоронність речей, які зберігаються у транспортному засобі, охорона відповідальності не несе. Відповідно до п.1.8 додатку №4 до договору факт вїзду на території паркінгу підтверджує згоду володільців транспортних засобів з цими правилами. Під час тлумачення зазначеного договору про надання охоронних послуг суд має виходити з усіх його умов, втім вирішальне значення має надавати визначеному цим договором його предмету, що не має в якості правової мети охорону майна членів названого ОСББ. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За правилом ч.4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не було порушено будь-яких зобовязання перед [PERSON], внаслідок чого у ТОВ «Агентство безпеки «Гюрза» виник би обовязок з відшкодування шкоди, завданої позивачу пошкодженням сторонньою особою належного йому автомобіля, оскільки договором надання охоронних послуг від 01.02.2013 року встановлено обмеження відповідальності відповідача у випадку пошкодження транспортних засобів, що знаходились на обєкті, який знаходився під охороною агентства безпеки. Судом додатково враховано, що позивач в якості обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди посилається на договір №01/02/13-00 про надання охоронних послуг від 01.02.2013 року, втім, між позивачем та відповідачем не існує договірних правовідносин з охорони майна, оскільки відповідний договір між сторонами не укладався. Згідно з правовим обґрунтуванням позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача суму збитків завданих пошкодженням його майна в силу невиконання чи неналежного виконання договірного зобовязання, учасником якого позивач не виступає. При цьому, сама сторона договірного зобовязання Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Середньофонтанський 19-Б» - як замовник послуг та їх споживач, майно якого й мав охороняти відповідач, претензій з приводу порушення відповідачем договору не предявляв, таким чином не вважаючи порушеним свої права та інтереси у вказаному договорі. Виходячи з предмета договору про надання охоронних послуг, визначеного в пункті 1.1. договору, а також беручи до уваги правило про обмеження відповідальності відповідача, викладеного у п.1.6 додатку №4 до названого договору послуг з охорони, відповідач не зобовязаний був здійснювати охорону майна позивача та відповідати за його пошкодження іншими особами навіть в тому випадку, якщо буде доведено неналежне виконання самого договору охоронним агентством. Суд має констатувати, що укладений між ТОВ «Агентство безпеки «Гюрза» та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Середньофонтанський 19-Б» договір № 01/02/13-ФО про надання охоронних послуг від 1 лютого 2013 року не мав на меті охорону майна позивача від дій сторонніх осіб, лише майна ОСББ. Таким чином, позивач не вправі вимагати від ТОВ «Агентство безпеки «Гюрза» відшкодування шкоди внаслідок невиконання умов договору про надання охоронних послуг від 01.02.2013 року, оскільки, по-перше, зазначений договір укладений між відповідачем та третьою особою, а по-друге, предметом цього договору не є надання позивачеві послуг з охорони належного йому автомобіля арки «MITSUBISHI PAJERO Wagon». Під час ухвалення рішення суд також має врахувати загальні правила виникнення відповідальності за спричинену шкоду, встановлені ст.1166 ЦК України, згідно із якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із правовою позицією, викладеною у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Як визнано усіма учасниками розгляду спору, шкоду майну позивача завдано злочинними діями інших осіб, які не беруть участь у розгляді справи, тобто шкоду позивачу завдано в результаті вчинення проти нього злочину, про що й повідомив позивач та його представник дружина. Отже, позивачем не було доведено, що відповідач є належним субєктом відшкодування шкоди на загальних позадоговірних підставах, оскільки не довів вину відповідача, неправомірність діянь та безпосередній причинний зв'язок між діяннями та шкідливими для майна позивача наслідками. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, оскільки позивачем не доведено належним чином обставини, на які він посилається в якості обґрунтування позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди у повному обсязі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: dismissed