Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 22.06.2015 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № ФЛ-64-06/15Д, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 450 000 грн., а позичальник повернути у визначений договором строк шляхом внесення щорічних платежів у сумі по 150 000 грн. та сплатити проценти, визначені договором. Грошові кошти у сумі 300 000 грн. були перераховані 25.06.2015 року на поточний рахунок позичальника в ПУАТ «Фідобанк», а позичальником жодний платіж не вносився, прострочена заборгованість на дату звернення з позовом до суду складає 150 000 грн. Оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору, то позивач просив суд стягнути з відповідача достроково заборгованість у сумі 300 000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, 08.06.2017 року до суду не зявилася, надіслала письмове клопотання щодо розгляду справи без її участі. Відповідач, представник відповідача позов не визнали, надали зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним, в якій відповідач посилається на те, що вона кредитного договору з ТОВ ФК «Альфа-Кредит» не укладала, ніяких коштів не отримувала, вона погодилася підписати чисті аркуші паперу за обіцяну їй винагороду, надала копію свого паспорта та ідентифікаційного коду, отже, вона не брала на себе жодних кредитних зобовязань, а наданий позивачем договір є підробкою, створеною з використанням чистих аркушів паперу, які вона підписала в березні 2015 року. Крім того, від імені ТОВ ФК «Альфа-Кредит» договір підписано [PERSON], який значиться керівником товариства тільки з 17.08.2015 року, ТОВ ФК «Альфа-Кредит» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення оспорюваного договору, оскільки не мало статусу банківської чи іншої фінансової установи, як того вимагає чинне законодавство. А тому відповідач просила суд визнати недійсним з моменту його вчинення кредитний договір № ФЛ-64-06/15Д від 22.06.2015 року. За ухвалою суду від 14.11.2016 року зустрічний позов [PERSON] було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Відповідач та її представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов, представник позивача ТОВ ФК «Альфа-Кредит» зустрічний позов не визнала. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 22.06.2015 року між ТОВ ФК «Альфа-Кредит» в особі директора [PERSON], який діє на підставі Статуту /кредитодавець/, та [PERSON] /позичальник/ укладено кредитний договір № ФЛ-64-06/15Д, за умовами якого ФК надає позичальнику грошові кошти /кредит/ в сумі 450 000 грн. на поточні потреби строком на 36 місяців, термін повернення кредиту до 01.04.2018 року включно, а позичальник зобовязується забезпечити повернення кредитних коштів та сплату процентів та інших платежів за користування ними шляхом перерахування коштів через касу банку чи зі свого поточного рахунку на поточний рахунок кредитодавця в ПУАТ «Фідобанк» в строки, передбачені у договорі, що стверджується копією цього кредитного договору /а.с. 5-7/, оригінал договору оглядався в судовому засіданні. Згідно п.п.1.1, 1.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 24 % річних від суми кредиту, що фактично перебуває у користуванні позичальника, з щорічною сплатою процентів протягом перших пятнадцяти робочих днів наступного календарного року, а при поверненні кредиту-сплата відсотків в день повернення кредиту. Повернення кредиту, сплата процентів та інших платежів здійснюється позичальником щорічно відповідно до п.4.1 договору та Графіку повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом: до 01 квітня 2016 року -150 000 грн.; до 01 квітня 2017 року 150 000 грн.; до 01 квітня 2018 року -150 000 грн. Відповідно до п.2.1 договору надання кредитних коштів здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на поточний рахунок позичальника протягом 20 банківських днів з дня підписання цього договору : п/р 26258007608773 в ПУАТ «Фідобанк», або отримання готівкою через касу ТОВ ФК «Альфа-Кредит», Днем надання кредиту вважається день перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на поточний рахунок позичальника /п.2.2 договору/. З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2015 року з рахунку ТОВ ФК «Альфа-Кредит» на поточний рахунок [PERSON] № 26258007608773 в ПУАТ «Фідобанк» було перераховано кошти в сумі 300 000 грн. згідно вказаного вище кредитного договору, що стверджується банківською випискою ПУАТ «Фідобанк» /а.с.8/. На запит суду ПУАТ «Фідобанк» було надано виписку по рахунку позичальника [PERSON] за період з 30.03.2015 року по 10.10.2016 року /а.с.77-89/, з якої вбачається, що 25.06.2015 року на вказаний вище рахунок [PERSON] було перераховано кошти згідно кредитного договору № ФЛ-64-06/15Д від 22.06.2015 року в сумі 300 000 грн. Вказану суму коштів позивач просить стягнути з відповідача. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до копії Статуту ТОВ ФК «Альфа-Кредит», затвердженого загальними зборами учасників 15.01.2015 року /а.с.145-158/, метою діяльності товариства є одержання прибутку від надання фінансових послуг юридичним та фізичним особам. Виключним предметом діяльності товариства є надання фінансових послуг, а саме: надання фінансових кредитів за рахунок власних та залучених коштів /п.п. 5.1, 5.2/. ТОВ ФК «Альфа-Кредит» зареєстровано як фінансова установа, що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 93, виданого 01.11.2012 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг /а.с.159/. Також ТОВ ФК «Альфа-Кредит» на підставі рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 09.07.2013 року № 2119 було видано ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів серії АЕ № 199974, строк дії якої з 09.07.2013 року по 09.07.2016 року, що слідує з копії ліцензії /а.с.160/. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено і вище в рішенні вказано на те, що позивачем умови кредитного договору були виконані, на підтвердження чого надані належні докази, тоді як відповідачем умови укладеного між сторонами договору щодо повернення у визначені договором строки кредитних коштів не виконуються. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.5.3 кредитного договору кредитодавець має право достроково припинити кредитування і вимагати від позичальника достроково повернути кредит, оплатити проценти, штрафні санкції, інші витрати в т.ч. при утворенні в позичальника простроченої заборгованості понад 1 місяць. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязана була сплатити черговий платіж на погашення кредиту в сумі 150 000 грн. до 01.04.2016 року, на день звернення позивача з позовом до суду 06.07.2016 року ця сума не була сплачена. Позивачем на адресу позичальника надсилалася вимога від 15.06.2016 року про погашення заборгованості, про що свідчить копія вимоги та копії поштових документів про відправлення кореспонденції /а.с.9-10,12/. Оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору, то вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитних коштів в сумі 300 000 грн. підлягають до задоволення на підставі наведених вище правових норм та умов кредитного договору. Заперечуючи проти позову, відповідач та її представник посилалися на недійсність кредитного договору з тих підстав, що відповідач кредитний договір не підписувала, ніяких коштів не отримувала, вона погодилася підписати чисті аркуші паперу за обіцяну їй винагороду, надала копію свого паспорта та ідентифікаційного коду, наданий позивачем договір є підробкою, створеною з використанням чистих аркушів паперу, які відповідач підписала в березні 2015 року. За клопотанням відповідача та її представника по справі було призначено судову технічну експертизу документа - кредитного договору № ФЛ-64-06/15Д від 22 червня 2015 року, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертам поставлено слідуючі питання: у якій послідовності виконувались фрагменти кредитного договору № ФЛ-64 06/15Д від 22 червня 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альфа-Кредит» та [PERSON], а саме: що у розділі 9 договору «Реквізити сторін» виконано першим підпис від імені [PERSON], чи нанесення на цей аркуш друкованого тексту за допомогою компютерної техніки ? Згідно висновку експерта від 27.03.2017 року за № 19/8-4/13-СЕ/17, фрагменти кредитного договору, а саме: у розділі 9 договору «Реквізити сторін», в першу чергу було виконано друкований текст /лінії графлення/ за допомогою монохромного знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом нанесення зображень, потім підпис від імені [PERSON], виконаний рукописним способом, за допомогою пасти кулькової ручки синього кольору /а.с.191-194/. Отже, посилання відповідача на те, що вона підписала чисті аркуші паперу, на які потім було нанесено текст договору, що кредитний договір є підробленим, не підтверджено жодними доказами, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено положеннями ст.203 ЦК України, для чинності правочину особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту ч. 1 ст.627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При вирішенні спору суд також виходить з того, що відповідач є особою з повною цивільною дієздатністю, яка цілком усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, укладений між сторонами договір за формою та змістом відповідає вимогам діючого законодавства, містить всі істотні умови, які є необхідними для договорів про надання кредиту, а отже, кредитний договір є таким, що укладений в рамках чинного законодавства України та повністю відповідає положенням ст. 203 ЦК України. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання відповідача та її представника на те, що від імені ТОВ ФК «Альфа-Кредит» договір підписано [PERSON], який значиться керівником товариства тільки з 17.08.2015 року, ТОВ ФК «Альфа-Кредит» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення оспорюваного договору, оскільки не мало статусу банківської чи іншої фінансової установи, як того вимагає чинне законодавство. Як вказано вище в рішенні, ТОВ ФК «Альфа-Кредит» зареєстровано як фінансову установу, на дату укладення оспорюваного кредитного договору товариство мало відповідну ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Кредитний договір від імені товариства підписано директором [PERSON], який згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.06.2015 року /а.с.97-100/ значиться керівником ТОВ ФК «Альфа-Кредит» з 17.03.2015 року. А відповідно до п.10.6.4 Статуту ТОВ ФК «Альфа-Кредит» директор має право провадити без доручення юридичні дії від імені товариства, в т.ч. укладати договори та інші угоди. Отже, оспорюваний кредитний договір було підписано від імені товариства уповноваженою особою. В ч.1 ст.215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що відсутні підстави згідно положень ст.215 ЦК України для визнання кредитного договору, укладеного між ТОВ ФК «Альфа-Кредит» та [PERSON] 22.06.2015 року, недійсним. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 4500 грн.

Outcome: approved