Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 20 серпня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 33. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що подружнє життя в шлюбі з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, в сім'ї часто виникали сварки. Стверджував, що між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Протягом останнього року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач стверджував, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу не має. В підготовче судове засідання сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно (а.с. 17, 18), через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач підтримав позов у повному обсязі, на примирення не згоден, судовий збір на його користь з відповідачки просив не стягувати. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]» (а.с. 15, 16). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 серпня 1994 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, про що складено відповідний актовий запис за № 33, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 16 вересня 2016 року Печенізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 3). На даний час у сторін від цього шлюбу повнолітні діти. Судом встановлено, що стосунки в родині позивача та відповідача погіршились, однією сім'єю вони не проживають протягом останнього року, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинились, почуття любові та взаєморозуміння втрачені, у зв'язку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді суд, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей або їх відсутність та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, за наявності яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини розірвання шлюбу є об'єктивними, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечитиме інтересам, як позивача, так і відповідачки. За таких обставин, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, в порядку статті 112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved