Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5121083900:02:002:0067, що знаходиться за адресою: с. Маяки вул. Садова, 26 Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 05.10.2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що 05 жовтня 2013 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на присадибну земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою. При житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла йому вказану земельну ділянку у розмірі 0,15 га, а [PERSON] - 0,10 га. Після смерті матері він як спадкоємець за заповітом звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як 29 червня 2016 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за зазначеною вище адресою і до нього перейшло право власності на ? частину земельної ділянки, на якій розміщений цей житловий будинок, хоча у заповіті зазначена частка, яка є більшою, ніж ?. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду. До судового засідання позивач не зявився, але подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, і просив справу розглянути у його відсутність. Відповідачі до судового засідання не зявилися, але подали заяви, в якій вказали, що позовну заяву визнають в повному обсязі і просили справу розглянути без їх участі. Частиною 4\~ст. 174 ЦПК України\~ визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 05 жовтня 2013 року померла [PERSON] матір позивача та відповідачів, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 41). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку у розмірі 0,2500 га, загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: с. Маяки вул. Садова, 26 Біляївського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 355982 від 15.04.2005 року (а.с. 10). 02 серпня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 49, яким заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах житловий будинок, який розташований за адресою: с. Маяки с. Маяки вул. Садова, 26 Біляївського району Одеської області та земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за зазначеною вище адресою, у розмірі 0,15 га [PERSON] та 0,10 га [PERSON] (а.с. 5). Таким чином, відповідно до заповіту від 02 серпня 2010 року, який не змінений і не відмінений, позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], згідно ст. 1223 ЦК України. Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач у встановлений законом строк звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину. Але листом № 2794/02-14 від 15.07.2016 року державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду, так як 29 червня 2016 року за реєстровим № 2-1291 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під № 26, що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Маяки, вулиця Садова і до нього перейшло право власності на ? частину земельної ділянки, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення, а саме: площею 0,2500 га за зазначеної вище адресою, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 7). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно до ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивач є власником ? частини житлового будинку, йому на праві приватної власності має належати і ? частина земельної ділянки (тобто частка, яка відповідає частці будинку), а тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved