Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням , а саме будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником 1 /2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач, який є її онуком , у вказаному будинку не проживає з 2015 року без поважної причини , комунальні послуги не сплачує , чим порушують її права власника. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2018 провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав, в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімЧї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімЧї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником 1 /2 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.11.2000 року. Іншим співвласником будинку є [PERSON] . Відповідач [PERSON] , [INFO], зареєстрований у спірному житлі з 05.02.2008 року . Разом з тим, довідкою Квартального комітету № 3 Олександрівського району м. Запоріжжя підтверджено, що відповідач [PERSON] в будинку не проживає з 2016 року. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше одного року без поважної причини, його реєстрація в квартирі порушує права [PERSON] як власника , тому позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України,

Outcome: approved