Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником 1/3 частини трикімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інша частина квартири належить по 1/3 частині відповідачам. На даний час відповідачі чинять перешкоди в користуванні квартирою, а саме не допускають до квартири. Відповідачі обмежили право позивача щодо користування квартирою, а тому у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і просить встановити порядок користування квартирою шляхом виділення позивачу в користування житлову кімнату № 4 площею 11,1 м.кв. та лоджію площею 1,5 м.кв., відповідачам залишити в користуванні житлові кімнати №5 площею 7,7 м.кв. та № 3 площею 18,7 м.кв. разом із балконом площею 1,3 м.кв. Інші приміщення вбиральню площею 1,3 м. кв. під № 7, ванну кімнату площею 2,8 м.кв. № 6, коридор площею 10,2 м.кв. №1, кухню площею 6,7 м.кв. № 2 залишити в спільному користуванні та зобов»язати позивача провести перепланування шляхом закладення дверного пройму з кімнатою №3 та влаштування дверної пройми в коридор з кімнати №4. Також, у відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, а тому позивач просить усунити перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення та передачі йому дублікату ключей від вхідних дверей. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що є власником частини квартири, однак відповідачі не допускають його до квартири, він змушений винаймати житло. Просить позов задовольнити. Відповідачі позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що позивач не проживає та не буде проживати в квартирі, вони його не пустять проживати в квартирі, оскільки проживають в квартирі своєю сім»єю і хоча відповідач і має у власності 1/3 частину квартири, однак вони не бажають, щоб позивач проживав в квартирі. Просять відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частини трикімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS], інша частина квартири належить відповідачам, що підтверджується довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.05.2015 № 200 та вказані обставини сторонами визнаються і не оспорюються. На даний час відповідачі чинять перешкоди в користуванні квартирою позивача, а саме не допускають останнього до квартири, що підтверджується актом депутата № 664 від 02.07.2015, згідно якого відповідач [PERSON] перешкоджала використанню свого права на користування майном [PERSON] і відмовилась впускати останнього до спірної квартири в присутності працівників міліції. Також, відповідачі в судовому засіданні підтвердили факт того, що вони не пускають проживати позивача до квартири і останній не буде в ній проживати. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні та згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а як встановлено судом, то відповідачі не допускають позивача до спірної квартири, чинять останньому перешкоди в користуванні власністю, то відповідно вимоги позивача щодо встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні шляхом вселення і передачі дублікату ключем від вхідної двері підлягають до задоволення і суд визначає порядок користування квартири, що знаходиться в [ADDRESS], з врахуванням часток сторін, за яким виділяє позивачу в користування, згідно технічного паспорту, житлову кімнату № 4 площею 11,1 м.кв. та лоджію площею 1,5 м.кв., відповідачам залишає в користуванні житлові кімнати №5 площею 7,7 м.кв. та № 3 площею 18,7 м.кв. разом із балконом площею 1,3 м.кв. Інші приміщення вбиральню площею 1,3 м. кв. під № 7, ванну кімнату площею 2,8 м.кв. № 6, коридор площею 10,2 м.кв. №1, кухню площею 6,7 м.кв. № 2 залишає в спільному користуванні. Також, виходячи з вимог ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, а тому позивач підлягає вселенню в квартиру. Вимоги позивача в частині зобов»язання останнього провести перепланування задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, а як встановлено судом, то спору між сторонами з даного приводу на даний час не існує та крім того, позивач фактично пред»являє таку вимогу щодо перепланування до самого себе, що суперечить загальним принципам цивільного судочинства, а згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення по 243грн. 60 коп. з кожного сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial