Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем На даний час сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Відповідач перешкоджає усілякими способами у спілкуванні його з дитиною, при цьому жодних мотивів та причин відповідач йому не повідомляла. На неодноразові прохання надати йому можливість бачитись з сином відповідач відмовляє. На теперішній час позивач працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічних диспансерах не перебуває. До кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. За місцем проживання характеризується позитивно. Просить суд визначити способи участі його у спілкуванні та вихованні дитини: а саме, систематичні побачення кожної пятниці, суботи та неділі, з можливістю залишатися у нього з ночівлею та в день народження дитини з 12.00 год. до 19.00 год., а також виїзд до моря в літні місяці з метою оздоровлення. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, пояснили обставини справи таким чином як вони викладені вище та просили їх задовольнити, також позивач пояснив, що раніше відповідач дозволяла забирати сина з пятниці по неділю, тобто з ночівлями. А потім відповідач заборонила забирати сина, посилаючись на те що він погано виховує сина. Позивач купує одяг, продукти харчування, мешкає один, нецензурних слів в присутності сина він не виказує, вважає, що відповідач перебільшує. Інколи забирав дитину у хворому стані до себе додому, так як вважає, що має можливість сам відвезти сина до лікарні. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнала, крім того позивач зазначила, що працює у м. Запоріжжі має мінливий графік вихідних, та теж бажає бачить та спілкуватися з сином, вважає, що син може залишатися у позивача на ніч лише один раз на тиждень, так як після відвідування батька, син не піддається вихованню. На її думку вона не перешкоджає позивачеві відвідувати сина, але вважає це можливим тільки в ті дні та періоди, які вона вважає за потрібне. Позивач має негативний вплив на сина, так як після побачень з батьком, син висловлює нецензурні слова та каже, що ці слова почув від батька, крім того під час спілкування з сином, позивач не повідомляє їх місце знаходження. Скарг на батька від сина ніколи не було. Стан здоровя сина добрий, він завжди розповідає про обставини таким чином, як він їх бачить, до перебільшень та фантазувань не здатен. Представник третьої особи до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та надав висновок де зазначена позиція органу опіки та піклування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач її рідна донька, а позивач колишній зять, відносини з ним неприязні. Перешкод у вихованні та спілкуванні з сином відповідач ніколи не чинила. Були випадки, що позивач забирав сина з четверга по ранок понеділка. Після спілкування з батьком, від [PERSON] вона чула нецензурні слова, при цьому останній повідомив, що чув їх від батька. Вона мешкає разом з відповідачем, протягом двох останніх років, позивач коли забирав дитину, жодного разу не повідомляв відповідача про місцезнаходження його та сина. Був випадок, коли [PERSON] розказав, що Вероніка, з якою проживає позивач, застосовувала до нього фізичну силу і це було декілька разів. Тілесних ушкоджень у дитини не було, до медичних закладів з цього приводу не звертались. Заслухавши пояснення сторін їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Між сторонами 25 листопада 2014 року був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, їх син проживає разом з відповідачем в Синельниківському районі, с. Андріївка, вул. Придніпровська, буд. 5, позивач проживає в Синельниківському районі, с. Славгород вул. Весела, буд. 65. З пояснень сторін встановлено, що між ними виник спір щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з їх сином [PERSON]. Позивач за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює електромонтером району контактної мережі Славгород Запорізької дистанції електропостачання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Варварівської сільської ради було рекомендовано суду врахувати позитивні характеристики з місця роботи та проживання [PERSON]. Але також врахувати вік дитини, адже малу дитину не варто на тривалий час розлучати з матірю, тому опікунська рада рекомендує зустрічі батька з дитиною проводити в присутності матері або того з дорослих, хто проживає разом з дитиною. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, згідно якої держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятків випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливо його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька, а і дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ним регулярних стосунків та прямих контактів. Батько має рівні з матір»ю права та обов'язки відносно дитини, проживання окремо не впливає на обсяг таких прав та обов'язків. Вирішуючи даний спір суд враховує рівність прав та обов'язків батька й матері щодо свого сина, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність сина до кожного з них, вік дитини, яка являється малолітньою і в силу свого віку має дотримуватись певного режиму життя, особисті якості батьків, характеристику позивача, наявність у батьків належних умов для виховання, спілкування та повноцінного розвитку їх сина. Доводи відповідача та її представника суд вважає належним чином необґрунтованими, оскільки не надано суду жодного доказу, що позивачеві необхідно відмовити у спілкуванні з сином. Покази свідка [PERSON] в частині, що під час спілкування з позивачем до дитини застосовувалось фізичне насильство та дитина після спілкування з позивачем висловлюється нецензурними словами, ні яким чином не підтверджені, та носять лише характер припущень, які викликані неприязними стосунками сторін та не враховують інтереси дитини. Згідно норм вищезазначеного законодавства мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо своєї дитини. Судом не встановлено жодних обставин, за яких позивача необхідно позбавити спілкування з сином та його виховання. Отже, враховуючи вищевказані обставини, а також пояснення сторін, малолітній вік дитини, суд вважає необхідним врахувати висновок органу опіки та піклування щодо способу, порядку та періодичності спілкування позивача зі своїм сином, а саме: встановити позивачу систематичні побачення кожної суботи з 10.00 години до 18.00 години за місцем його проживання, а саме: Синельниківський район с. Славгород вул. Фрунзе, (Весела), 65, а також в день народження дитини визначити побачення з 15.00 години до 19.00 години за адресою проживання [PERSON], [INFO], а саме: Синельниківський район с. Андріївка Варварівська сільська рада вул. Придніпровська, 5. Що стосується вимоги позивача виїзд до моря в літні місяці з метою оздоровлення сина, то вони є належним чином не обґрунтованими, а також даний період є дуже тривалим для такої дитини, яка ще потребує присутності матері, у звязку з чим дані вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 157, 159 Сімейного Кодексу України, Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial