overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок № 34 по вулиці Садовій в с. Вільнянка Вільнянського району, Запорізької області та земельна ділянка площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер 2321582500:13:001:0005, яка розташована за адресою Запорізька область, Вільнянський район, Любимівська сільська рада, село Вільнянка, вул. Садова, 34. Фактично в користуванні позивача перебуває земельна ділянка загальним розміром 0,800 га зі згоди колишнього користувача, з яких 0,65 га за вказаною адресою позивачка обробляє. Документи про виділ земельної ділянки площею 0,65 га колишньому користувачу [PERSON] не збереглися. Позивач прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,65 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вільнянка, вулиця Садова, 34. В судовому зсіданні представник позивача наполягає на позовних вимогах, просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи попереджені належним чином. Суд розглядає заяву в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим за наступних підстав. У відповідності до вимог ст. 397 ч.1 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично утримує його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України передбачено захист права власності у суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № 34 по вулиці Садовій в с. Вільнянка Вільнянського району, Запорізької області та земельна ділянка площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер 2321582500:13:001:0005, яка розташована за адресою Запорізька область, Вільнянский район, Любимівська сільська рада, село Вільнянка, вул. Садова, 34. Фактично в користуванні позивача перебуває земельна ділянка загальним розміром 0,800 га зі згоди колишнього користувача, з яких 0,65 га за вказаною адресою позивачка обробляє. Документи про виділ земельної ділянки площею 0,65 га колишньому користувачу [PERSON] не збереглися. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності. Крім неї значиться зареєстрованим за вказаною адресою її сестра [PERSON], яка в даній квартирі ніколи не проживала, а проживає у м. Керчі, що підтверджується актом обстеження житлово- побутових умов від 16.10.2015 року. Жодного спору щодо права власності на цей будинок між позивачем та відповідачем немає. Наявність зазначеної реєстрації сторонньої особи в будинку створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності. Зокрема, позивач не має змоги оформити субсидію, іпотечний кредит в банку і та інше. Тобто, розпорядитися за своїм бажанням належним йому нерухомими майном. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідач в судові засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Крім неї значиться зареєстрованим за вказаною адресою її сестра [PERSON], яка в даній квартирі ніколи не проживала, а проживає у м. Керчі, що підтверджується актом обстеження житлово- побутових умов від 16.10.2015 року. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. На підставі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку передбаченого законом. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що у 1991 році ним було побудований житловий будинок з господарськими надвірними та побутовими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS]. 02.02.1994 року рішенням № 6 виконавчого комітету Михайлівської сільської ради народних депутатів, 38 будівель, які раніше належали садівництву « Моторобудівельник-4» були приєднані до села Вільноандріівка, Вільнянського району, Запорізької області. 28 квітня 2009 року рішенням Михайлівської сільської ради № 12-2 Двадцять сьомої сесії п»ятого скликання надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS], та дозволено будівництво житлового будинку. На даний час виник спір між сторонами по справі пов»язані з перешкоджанням у володінні майном, а саме відповідач перешкоджає в користуванні позивачу житловим будинком, тому позивач у відповідності до ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. В судовому засіданні представник позивача наполягає на вимогах. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи у 1991 році [PERSON] був побудований житловий будинок з господарськими надвірними та побутовими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS]. 02.02.1994 року рішенням № 6 виконавчого комітету Михайлівської сільської ради народних депутатів, 38 будівель, які раніше належали садівництву « Моторобудівельник-4» були приєднані до села Вільноандріівка, Вільнянського району, Запорізької області. 28 квітня 2009 року рішенням Михайлівської сільської ради № 12-2 Двадцять сьомої сесії п»ятого скликання надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS], та дозволено будівництво житлового будинку. Відповідач надавала позивачу кошти на будівництво спірного житлового будинку, тому в даний час перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні будинком. Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України передбачено захист права власності у суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, оскільки в даний час порушуються права позивача пов»язані з володінням цим майном, для вирішення спору на підставі ст.ст. 16, 391 ЦК України він звернувся до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що у жилому будинку № 11 по вулиці Жовтневій в селі Яковлеве, Вільнянського району, Запорізької області вона проживає понад 11 років разом із своєю сім»єю. Будинок безхазяйне нерухоме майно. З приводу його користування ніхто до неї ніяких претензій не заявляв та не заявляє. Позивач користується вказаним домом, ремонтує його та поліпшувати його стан. Тобто понад 11 років позивач відкрито, безперервно володіє вказаним приміщенням. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). Позивач вважає, що він став власником вказаного майна. Право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду. В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду 9 ст. 214 ЦПК). Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи у жилому будинку № 11 по вулиці Жовтневій в селі Яковлеве, Вільнянського району, Запорізької області позивач проживає понад 11 років разом із своєю сім»єю. Будинок безхазяйне нерухоме майно. Тобто понад 11 років позивач відкрито, безперервно володіє вказаним приміщенням. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що у квартирі [ADDRESS] вона фактично проживає з вересня 2002 року без реєстрації. З цього часу позивач фактично здійснювала у квартирі ремонт, сплачувала комунальні платежі. На даний час позивач несе усі витрати по утриманню вказаної квартири. Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказує, що зазначеною квартирою вона відкрито і безперервно володіє понад 10 років, оскільки відповідачі зареєстровані в ній, але користується цією квартирою позивачка. Відповідачі дозволили позивачу оформити право власності на себе, але правовстановлюючи документи на квартиру відсутні. В судовому засіданні позивач наполягає на вимогах. Відповідач в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи попереджені належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Позивачка з вересня 2002 року проживає у квартирі [ADDRESS] без реєстрації. На даний час позивач несе усі витрати по утриманню вказаної квартири, сплачує комунальні платежі. Зазначеною квартирою позивачка відкрито і безперервно володіє понад 10 років, оскільки відповідачі зареєстровані в ній, але користується цією квартирою позивачка. Відповідачі дозволили позивачу оформити право власності на себе, але правовстановлюючи документи на квартиру відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилаєься на те, що у січня 2003 року він домовився з головою правління ПАТ « Дружба» [PERSON] щодо купівлі капітальної будівлі корівника, загальною площею 983, 2 км. м за адресою : [ADDRESS]. З січня 2003 року відповідачі дозволили позивачу користуватися вказаною будівлею, ремонтувати її та поліпшувати її стан. З зазначеного періоду позивач користується будівлею, здійснює її поточний ремонт, несе витрати на збереження даного майна. Протягом всього часу користування спірним майном, він наполягав на укладанні угоди купівлі - продажу вказаного корівника. 28.08.2014 р. між позивачем та директором ВАТ « Дружба» [PERSON] був укладений такий договір та позивачем були сплачені кошти у розмірі 15000 гривен з урахуванням ПДВ. Разом з тим, відповідачі не надали відповідних документів для оформлення угоди у нотаріуса. Позивач вважає, що він понад 11 років відкрито, безперервно володіє вказаною будівлею. Відповідно до ст. 344 ЦК України він як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно їм володіти на протязі 10 років, набув право власності на це майно ( набувальна давність). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надв суду заяву про визнання позову. Суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та розглядає справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 28.08.2014 р було укладено угоду, згідно якої позивач сплатив гроші у розмірі 15000 гривен за капітальну будівлю корівника, загальною площею 983, 2 км. м за адресою : [ADDRESS]. Даною будівлею він користується з січня 2003 року, протягом 11 років. Оскільки відповідач не надав позивачу необхідних документів для оформлення угоди у нотаріуса, позивач вважає, що він набув право на спірну будівлю у відповідності до ст. 344 ЦК України (набувальна давність). Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визначити ідеальні долі в квартирі № 22 в житловому будинку № 4 по вул.. Металістів у м. Вільнянську, Запорізької області, виділивши йому 1\\2 частину квартири, яка належить сторонам на підставі договору купівлі- продажу від 08.04.2005 року р.№ 945. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірна квартира належить їм з відповідачкою на праві спільної сумісної власності. Позивач вважає за доцільне виділити свою частку у спільній сумісній власності, однак відповідач у добровільному порядку відмовляється укласти договір про виділ часток у сумісній власності, у зв»язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача позов підтримав, відповідач в судове засідання не з»явився, своїх заперечень не надав. Суд розглядає справу за наявності у справі доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд задовольняє позов з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 357 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи спірною є квартира № 22 в житловому будинку № 4 по вул.. Металістів у м. Вільнянську, Запорізької області. Спірна квартира належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Згідно положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпоряджень своїм майном. Суд погоджується з вимогами позивача про правомірність щодо визначення часток співвласників у спільній сумісній власності, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України позивачі вправі вимагати визначити належні їм частки у праві спільної сумісної власності. Так, відповідно до ст.ст. 369,370,372 ЦК України визначення часток співвласників без виділення цих часток у натурі є обов»язковою умовою для вирішення питань про визначення порядку користування, виділ або поділ спірної нерухомості. Суд погоджується з доводами представника позивача, що відповідно до п.1 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із можливих способів захисту порушених цивільних права та інтересів. При визначенні розміру часток у праві спільної власності на зазначену квартиру суд виходив з загального принципу рівності часток співвласників спільної сумісної власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 172. В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що з часом сімейне життя не склалося, стала все більш помітна різниця у поглядах на життя, втрачено почуття любові, проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та не мають намір поновлювати шлюбні відносини. Від спільного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Наміру зберегти сім`ю вони не мають. Ухвалою суду від 24 липня 2020 року визначено судовий розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, належним чином повідомлена про розгляд справи, надала відзив. В якому зазначила, що обставини викладені в позові в повній мірі відповідають фактичним обставинам. Просила задовольнити позовні вимоги повністю. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд зазначає наступне. 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 346. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а. с. 19). Від зареєстрованого шлюбу подружжя має дитину - [PERSON] [INFO] (а. с. 11). Через відсутність взаєморозуміння і розбіжності у поглядах на сімейні відносини, спільне життя між подружжям не склалося та було фактично припинено, що вказує на недоцільність надання сторонам строку для примирення. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги позову, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та, враховуючи, відсутність спору про поділ спільного майна подружжя і домовленість сторін, щодо місця проживання дітей, є достатніми для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05.08.1988 року Кіровським відділом записів актів цивільного стану м. Свердловськ, актовий запис №1566. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду надав заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я остаточно розпалася та примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про прізвище відповідача, яка його змінила під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, суд вважає за необхідне залишити їй теперішнє прізвище - «[PERSON]», оскільки нею не висловлено бажання його змінити. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Василівського району Запорізької області, актовий запис №47. Позивач, в своїй позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутністю. Відповідач надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить залишити їй прізвище [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я остаточно розпалася та примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 21 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №103. Позивач надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я остаточно розпалася та примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved