Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.07.2009 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] передала позичальниці грошові кошти в сумі 38450 гривень. Договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] За умовами договору, [PERSON] повинна була повернути отриману позику в строк до 01.01.2011 року. В зв'язку з невиконанням даного зобов'язання приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 39854 та 3% річних від вказаної суми в розмірі 598 грн. Виконавчий напис був переданий до ВДВС Голопристанського РУЮ для виконання. З метою виконання вказаного виконавчого документу, працівниками ВДВС був накладений арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який належав позичальнику. В серпні 2013 року, [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. В зв'язку з цим, [PERSON] звернулася в нотаріальну контору з письмовою претензією до спадкоємців померлої. Однак, в нотаріальну контору ніхто зі спадкоємців [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не звертався. Проте, на момент смерті разом з спадкодавцем проживав її онук - [PERSON], а тому в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким що прийняв спадщину. Виходячи з цього, [PERSON] просить звернути на свою користь майно, яке було одержано в натурі відповідачем, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині в рахунок погашення боргу [PERSON] за договором позики. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що на момент укладення договору було еквівалентно 38450 гривням. Договір посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] Відповідно до п. 3 укладеної угоди, позичальник зобов'язаний був повернути позикодавцеві позику в доларах США за таким графіком: до 01.08.2010 р. - 3000 доларів США, а до 01.01.2011 року - ще 2000 доларів США. У вказаний строк кошти повернуті не були. 10.08.2011 року [PERSON] було вчинено виконавчий напис, згідно якого підлягало стягненню з [PERSON] 39854 гривень сума боргу за договором позики (еквівалент 5000 доларів США), а також 3% річних від вказаної суми в розмірі 598 гривень. Виконавчий напис був пред'явлений до виконання в ВДВС Голопристанського РУЮ на підставі якого було відкрито виконавче провадження та в ході примусового виконання накладено арешт на житловий будинок по [ADDRESS] Як вбачається з листа начальника відділу ДРАЦС реєстраційної служби Голопристанського РУЮ Херсонської області, 24 серпня 2013 року в с. Кардашинка, Голопристанського району, Херсонської області померла [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст.1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] Судом також встановлено, що до дня своєї смерті, [PERSON] не повернула [PERSON] суму боргу згідно договору позики в розмірі 39854 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів на спростування цієї обставини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. (положення ч.1 ст. 1282 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1-2 ст. 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1268, 1269 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Голопристанського нотаріального округу, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто зі спадкоємців не звертався та відомостями про них контора не володіє. Свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Письмова претензія надійшла від [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив від неї. Посилаючись на вказане положення Цивільного кодексу України, позивач просив задовольнити його вимоги, оскільки [PERSON] являється внуком померлої та на момент смерті [PERSON] постійно проживав разом з нею. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Однак, в ході розгляду справи, позивачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що [PERSON] насправді є внуком [PERSON] та на день смерті спадкодавця дійсно проживав разом з нею. Виходячи з того, що дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовних вимог без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed