Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що йому та [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. З відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі до 29.07.2010 року. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про вселення з вказаної квартири, проте вона відмовила та постійно погрожувала розправою та нанесенням йому тілесних пошкоджень. У зв'язку з чим, він звернувся до Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області. У зв'язку з тим, що молодший син продовжував навчання, між ним та відповідачем була усна домовленість, що вона проживає з сином на час його навчання, проте, відповідачка не виселилася зі спірної квартири, змінила замки на вхідних дверях, чим вчиняє перешкоди йому у користуванні майном. З огляду на викладене просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні 1/3 квартирою [ADDRESS] та вселити його до квартири, а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 580,00 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Представник третьої особи - Херсонської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частинах по 1/3 частині кожний квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 08.11.2006 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2007 року № 13949621 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 29.07.2010 року, про що зроблено актовий запис № 217. Згідно висновку Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 06.11.2014 року [PERSON] звернувся до чергової частини з заявою, в якій просить застосувати заходи до його колишньої дружини [PERSON], оскільки вона не впускає його до помешкання квартири за адресою [ADDRESS]. Йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], однак у квартирі не проживає, оскільки його колишня дружина [PERSON] не впускає його та не дозволяє там проживати. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач обмежує доступ позивача до належної йому квартири, чим порушує його право користуватись та розпоряджатись належним йому майном, тому відновлення порушеного права позивача можливе шляхом усунення перешкод у користуванні та вселенні його до належної йому на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 580,00 грн. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved