Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що їй на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З 17.02.2009 р по 24.09.2010 р сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мешкали однією сім`єю, мають двох неповнолітніх синів. З 28.08.2016 р відповідач не проживає в її будинку. На вимоги позивача знятись з реєстрації він не реагує. Наявність реєстрації відповідача в будинку позивача заважає їй, як власнику, розпоряджатися своїм майном, оформити субсидію, а також вирішувати інші побутові питання. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 13.01.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, так як згідно з вимогами ч.6\~ст.19 ЦПК України\~поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4\~ст.19 ЦПК України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. В судове засідання позивач не з`явився, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем її проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, відзивів на позов не подано. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в позовній заяві думку позивача про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини: Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26680328 від 12.07.2010 року та копією рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28.01.2010 р (а.с.6-7). Факт реєстрації місця проживання відповідача в будинку позивача підтверджується довідкою виконавчого комітету Кам`янсько Дніпровської міської ради Запорізької області № 5207 від 09.12.2019 року. (а.с.16) Факт того, що з 2016 року відповідач не проживає за місцем реєстрації підтверджується довідкою виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради № 5217 від 10.12.2019 року.(а.с.8) Відповідно ст. 41 Конституції \~України \~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися \~своєю \~власністю. \~Право приватної власності набувається в порядку, \~визначеному законом. \~\~Ніхто \~не \~може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст.\~317\~ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~За приписами ч. 2 ст.\~317\~ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. При цьому згідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до Першого\~протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~\~ Згідно\~ст. 158 ЖК України\~наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.\~\~ Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства\~\~\~(наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. \~\~Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~\~ Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку,що позовні вимоги законні та обґрунтовані, оскільки відповідач зареєстрований в будинку позивача,але більш ніж шість місяців в ньому не проживає, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved