Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він 05.12.2012 року надав відповідачу [PERSON] позику в сумі 2700,00 доларів США терміном до 31.12.2012 року. У звязку з тим, що відповідач кошти не повернув, від добровільного виконання взятих на себе зобов'язань відмовляється, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 2700,00 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення до суду становить 64800,00 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився. На початку розгляду справи відповідач [PERSON] не заперечував позику зазначеної суми, просив час для мирного вирішення спору в позасудовому порядку, але в подальшому у судові засідання не зявлявся, тому справу вирішено без його участі у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України за згодою позивача. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що позивач 05.12.2012 року надав відповідачу [PERSON] позику в сумі 2700,00 доларів США терміном до 31.12.2012 року, що підтверджується розпискою відповідача ( а.с.6). На даний час відповідач коштів не повернув, а термін їх повернення минув 31.12. 2012 року. На неодноразові пропозиції позивача повернути кошти, відповідач уникав зустрічі і телефонних розмов. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.ст. 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи наведене позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, підтверджені доказами, тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму позики. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати судового збору, а також на користь держави недосплачену суму судового збору у відповідності до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved