Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 листопада 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1442_0790, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у загальному розмірі 41000,60 грн, строком на 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26 листопада 2024 року, зі сплатою 56 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 16 квітня 2021 року її заборгованість становить 26305,38 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 26305,38 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 11 червня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; відповідач відзив на позов суду не надала. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 листопада 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1442_0790, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у загальному розмірі 41000 грн, строком на 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26 листопада 2024 року, зі сплатою 56 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 16 квітня 2021 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 26305,38 грн та складається з: 22317,31 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом), 3395,13 грн - проценти за користування кредитом, 75,18 грн - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 19,89 грн - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 401,75 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 96,12 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною першою статті1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16. Отже, позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2102 грн.

Outcome: approved