Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду 13.01.2017 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому з урахуванням уточнень від 12.06.2017 року просить стягнути гривневий еквівалент 25\~000 доларів США за курсом НБУ на дату винесення судового рішення, гривневий еквівалент процентів за користування позикою у розмірі 23 250 доларів за курсом НБУ на дату винесення судового рішення. Позивач мотивує вимоги тим, що 17 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена Кредитна угода. На підставі якої [PERSON] надає позику шляхом банківського переказу на банківський рахунок [PERSON] 25\~000,00 $ (двадцять пять тисяч доларів 00 центів). Факт переводу грошових коштів підтверджується Заявою на грошовий переказ від 17.10.2011 року. Згідно Кредитної угоди строк повернення грошових коштів до 31 грудня 2011 року. Однак станом на момент подання позову взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, кошти не повернув. В зв'язку з чим, виникла заборгованість, що складається з суми заборгованість у розмірі 25\~000 $ та з процентів за користування позикою у розмірі 23250$, в зв'язку з чим позивач звернулись до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~справа розглянута в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17 жовтня 2011 року між [PERSON], громадянином України, паспорт серії КЕ 371146, що зареєстрований за адресою: [INFO], та [PERSON], громадянином України, паспорт серії КК №586230, що зареєстрований за адресою: [INFO] була укладена Кредитна угода (надалі-Кредитна угода). На підставі цієї Кредитної угоди позивач надавав позику шляхом банківського переказу на банківський рахунок [PERSON] 25\~000 (двадцять пять тисяч доларів) доларів США. Факт переводу грошових коштів позивач підтвердив наданою заявою на грошовий переказ від 17.10.2011 року. Судом встановлено, що відповідно до наданої кредитної угоди строк повернення грошових коштів до 31 грудня 2011 року. Позивачем надана кредитна угода, яка укладена між фізичними особами, однак, відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Дане визначення терміну банк міститься в ст. 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України, ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Статтею 1055 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Аналізуючи норми вищевикладених статей, сторонами кредитного договору є кредитодавець (банк або інша фінансова установа, яка має дозвіл на надання фінансових послуг) та позичальник (фізична або юридична особа). Отже, суд доходить до висновку, що надана позивачем кредитна угода за своєю природою є договором позики, а не кредитним договором. Судом встановлено, що на протязі пяти років позивач та відповідач активно вели переписку по електронній пошті з приводу повернення боргу. Зокрема, 27.02.2013 року позивач надсилав електронний лист відповідачу з проханням повернути борг по кредиту. Того ж дня відповідач відповів на лист, в якому зазначив, що не має змоги повернути борг та буде шукати способи повернення боргу. Також, 22.10.2013 року позивач надіслав відповідачу ще один електронний лист з вимогою повернути борг. У своїй відповіді [PERSON] запевнив позивача, що як тільки він з партнером укладуть угоду по проекту, відповідач поверне борг зі всіма процентами. Так як відповідач запевнив позивача в тому, що поверне борг як тільки буде змога, позивач відстрочив повернення боргу, на три роки, до моменту предявлення вимоги. 31.03.2016 року позивач ще раз звернувся до відповідача з проханням повернути борг, однак відповідач знов зазначив, що підтверджує свої зобовязання, але не має змоги повернути борг. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-63цс13 письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного Кодексу України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, суд доходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та у звязку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути гривневий еквівалент 25\~000 доларів США, що за курсом НБУ на дату прийняття рішення становить 663\~750 грн., курс НБУ на дату прийняття рішення становить 26,55 грн. за один Долар США. Окрім того, згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що відповідно до Договору розмір процентів за користування грошовими коштами складає 1,5 % від суми, щомісяця. Враховуючи те, що відповідач користувався коштами протягом 62 місяців, починаючи з 17 жовтня 2011 р. по 29.12.2016 р. (день звернення з позовом), розмір процентів за увесь час користування грошовими коштами які були надані у якості позики за договором складає 23 250 доларів (62 місяця х на 375 доларів США). Суд доходить до висновку, що у звязку з тим, що відповідач не виконав свої зобовязання, щодо повернення грошових коштів в строк, передбачений Договором, на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти за користування позикою протягом всього терміну дії договору до моменту звернення до суду з цим позовом, розмір яких складає 23 250 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США на момент прийняття рішення складає 617\~287,50 грн. (шістсот сімнадцять тисяч двісті вісімдесят сім гривень 50 копійок), курс НБУ на дату прийняття рішення становить 26,55 грн. (двадцять шість гривень 55 копійок) за 1 (один) Долар США. Враховуючи той факт, що позивач відстрочив повернення боргу до моменту предявлення вимоги, відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою ст. 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. Судом було встановлено, що 31.03.2016 року позивач надіслав електронний лист відповідачу з проханням повернути борг, але ніяких дій щодо повернення боргу відповідач не здійснив. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, в розумінні ст. 610 Цивільного Кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до передбаченого\~ст.11 ЦПК України\~принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1\~ст.60 ЦПК України). Крім того, відповідно\~ст. 88 ЦПК України, позивачу на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує понесені ними і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved