Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.09.2016 року між третьою особою та відповідачем, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4990483, предметом якого сторони визначили страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб «LDV CONVOY», д.н.з. [NUMBER]. Умовами якого встановлена сума страхового відшкодування за шкоду завдану майну третіх осіб в розмірі 100000 грн. В звязку із настанням страхового випадку, який мав місце 17.11.2016 року приблизно о 12 год. 10 хв. поблизу будинку №96 по вул. Київська в м. Біла Церква, позивач звернувся до відповідача з проханням вжити заходів щодо виплати страхового відшкодування, але відповідач з надуманий підстав відмовляє у виплаті страхового відшкодування, а тому позивач просить суд стягнути з ПАТ «СК «Країна» на її користь 21097,71 грн. в рахунок відшкодування страхового платежу та судові витрати : 1600 грн. за проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги, 640 грн. судового збору. В судове засідання позивачка та її представник не зявились, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, направили до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просили суд стягнути з ПАТ «СК «Країна» на користь позивачки 8869,18 грн. в рахунок відшкодування страхового платежу та судові витрати : 1600 грн. за проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 4000 грн. витрат за надання юридичної допомоги, 640 грн. судового збору. В подальшому, представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Представник відповідача ПАТ «СК «Країна» за дорученням в попередньому судовому засіданні позов не визнала, в подальшому направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення щодо позову, в яких обґрунтовує свої заперечення на позов наступним: 23.12.2016 року від позивача на адресу відповідача надійшла заява про погодження розміру страхового відшкодування в сумі 12228, 53 грн., а отже сторони дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування на рівні вказаної суми. 23.05.2017 року зазначена сума страхового відшкодування була виплачена позивачу в повному розмірі. Оскільки ПАТ «СК «Країна» у визначений законом строк направила свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин страхового випадку та розміру збитків, а отже у страховика не виникає обовязку перед позивачкою щодо відшкодування втрат на проведення експертизи, а також на відшкодування витрат на правову допомогу та судового збору. Третя особа [PERSON] до суду не зявився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши письмові пояснення сторін по справі, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» визначає поняття добровільного страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути: страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту )включаючи відповідальність перевізника); Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. П.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved