Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 04.08.2021 року від працівників бухгалтерії КП «Центральна міська лікарня Покровської міської ради Дніпропетровської області» де він працює лікарем, йому було повідомлено, що від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. надійшов супровідний лист від 22.07.2021 року за вих. №0129/9835 та постанова про звернення стягнення на зарплату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.07.2921 року №ВП 66154244. В постанові приватного виконавця зазначено, що постанова складена на підставі виконавчого напису №146593 від 11.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. підлягає стягнення як з боржника за кредитним договором №810232/ФЛ від 14.04.2008 року, укладеного із первісним кредитором ПАТ «Комерційний банк «Надра», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгрупп», відповідно до Договору №GL48N718070 blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, відповідно до якого ТОВ ФК «Дніпрофінансгрупп» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. В подальшому, 14.04.2021 року між ТОВ ФК «Дніпрофінансгрупп» та ТОВ «Брайт ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір з AT «Правекс банк» №GL48N718070 blank_06 про відступлення прав вимоги від 14.04.2021 року, відповідно до якого ТОВ «Брайт ІНВЕСТМЕНТ» набуло право нового кредитора до Позичальника за кредитним договором. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.04.2019 року по 20.04.2021 року. Сума заборгованості становить 43214,18 грн., що складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8339,17 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 34875,01 грн. Крім цього, за вчинення цього виконавчого напису вчиненого нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» підлягає стягненню із стягувача 50,00 грн., а всього на суму 43264,18 грн. з наступного розрахунку (43214,18 грн. +50,0= 43264,18 грн.). Згідно постанови приватного виконавця, крім зазначених сум, з нього ще підлягає стягнення основної винагороди приватного виконавця у сумі 4326,42 грн., а всього на загальну суму 47990,60 грн. з наступного розрахунку (43264,18 грн. + 4326, 42 грн. = 47990,60 грн.). Ніяких договорів, у тому числі кредитних і нотаріально завірених, він з ПАТ «Комерційний банк «Надра», ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгрупп», ТОВ «Брайт ІНВЕСТМЕНТ» не укладав і ніякі кошти не отримував, а тому вимога стягувача була та є безпідставною. Вважає, що виконавчий напис №146593 від 11.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. є таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить суд позовні вимоги задовольнити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, також на виконання ухвали суду надав копії документів, вчинених приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №146593, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість в розмірі 43214,18 грн. 21.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, згідно якого з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» підлягає стягненню заборгованість в сумі 43214,18 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8339,17 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 34875,01 грн. Крім цього, з боржника підлягає стягненню за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. та основна винагорода приватного виконавця в сумі 4326,42 грн. 22.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. була винесена постанова про звернення стягнення на зарплату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, складена на підставі виконавчого напису №146593 від 11.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Судом встановлено, що приватний нотаріус в своєму виконавчому написі посилається на договір №810232/ФЛ від 14.04.2008 року, по якому минуло 13 років до моменту вчинення виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 затвердженого «Переліком», для одержання виконавчого напису подаються; а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. На сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису по безспірному боргу лише на підставі нотаріально посвідченого договору, якого взагалі у відповідача не було і не має, так як позивач такий договір ні з ким не укладав. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру (№310/9293/15ц від 23.01.2018). Борг зазначений у виконавчому напису є спірний, так як позивач до цього боргу не має будь-якого відношення. Відповідач при зверненні до приватного нотаріусу не надавав доказів безспірного боргу, так як такі докази відсутні, а тому приватний нотаріус повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Отримання коштів без нотаріального посвідчення цього отримання не являється безспірним боргом. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем,,тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. (Постанова ВС України від 20.05.2021 року по справі №756/8279/18). Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 150 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу; а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до положень абз.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками Відповідача, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018р. №910/3033/17). Тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь [PERSON] судові витрати по справі в загальній сумі 1442,00 грн. (454,00 грн. - за сплату судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову; 30,00 грн. - послуги банку; 908,00 грн. - сплати судового збору за звернення з позовною заявою; 30,00 грн. - послуги банку) На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved