Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона №2-4205/07 від 30.10.2007р. та 2-4205/07 від 11.03.2008р. з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача 46119 грн. Проте до теперішнього часу вказана сума відповідачем не повернута. З урахуванням уточнень, остаточно позивач просить суд стягнути вказану суму з урахуванням індексом інфляції 3.73 та 3% річних, та з урахуванням індексу інфляції за 2018 рік, яка становить 207460,67 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2018 року по справі вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона №2-4205/07 від 30.10.2007р. з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача 46119 грн. Проте до теперішнього часу вказана сума відповідачем не повернута. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір трьох процентів від простроченої суми та сума заборгованості з врахуванням індексі інфляції станом на 01.03.2018р. складає 207460,67грн. Однак, оскільки рішенням суду по справі №2-4205/07 від 30.10.2007р з відповідача [PERSON] вже стягнуто на користь позивача 46119 грн. і рішення відповідно до ст.129-1 Конституції України повинно бути виконано, суд вважає, що вказана сума не можу бути вдруге стягнута з відповідача, тому стягненню підлягає сума у розмірі 207460,67 46119 = 161 341,67 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того в силу ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial