Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21974,05 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 07 грудня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач щодо змін кредитного ліміту керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та Банком договір. Також банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Банк умови кредитного договору виконував належним чином, однак відповідач порушував умови кредитного договору, у звязку з чим станом на 31 березня 2015 року має заборгованість у розмірі 21974,05 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до укладеного договору б/н від 07 грудня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк щодо змін кредитного ліміту керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Також банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Банк умови кредитного договору виконував належним чином, однак відповідач порушував умови кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до договору, [PERSON] зобовязався погашати кредит та сплачувати проценти, пеню та комісію в строк, визначений умовами цього договору. З вимог\~ст. 525 ЦК України\~вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідач станом на 22 січня 2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. У відповідності до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Уклавши з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, [PERSON] систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Відповідно до наданого суду позивачем розрахунку заборгованість за відповідачем по укладеному з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» станом на 31 березня 2015 року складає 21974 (двадцять одна тисяча девятсот сімдесят чотири) гривні 05 копійок, а саме: - заборгованість за кредитом 11006 (одинадцять тисяч шість) гривень 01 копійка; - заборгованість по відсоткам 8395 (вісім тисяч триста девяносто пять) гривень 47 копійок; - заборгованість за пеню та комісію 1050 (одна тисяча пятдесят) гривень 00 копійок; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: штраф (фіксована частина) 500 (пятсот) гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) 1022 (одна тисяча двадцять дві) гривні 57 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносини за кредитним договором застосовуються положення про договори позики. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 07 грудня 2012 року, в розмірі 21974 (двадцять одна тисяча девятсот сімдесят чотири) гривні 05 копійок, а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Outcome: approved