Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26 965,12 грн., яка складається з наступного: 14 427,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 376,76 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 4 386,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 260,24 грн. - штраф (процентна складова), а також судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп., зазначивши, що вказана сума заборгованості виникла, в звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору № АВН0F9130340737 від 24 липня 2015 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Уточнив позовні вимоги, відповідно до яких просив стягнути з відповідача витрати у звязку з опублікуванням оголошення в пресі в розмірі 330 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Запорізька правда» № 46 (23730) від 24 листопада 2016 року, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до умов укладеного договору № АВН0F9130340737 від 24 липня 2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 14\~427,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно умов договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 13 вересня 2016 року має заборгованість 26 965,12 грн., яка складається з наступного: 14 427,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 376,76 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 4 386,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 260,24 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання, що є порушенням вимог ст. 610 ЦК України. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 26 965,12 грн., яка складається з наступного: 14 427,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 376,76 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 4 386,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 260,24 грн. - штраф (процентна складова), судового збору в розмірі 1378,00 грн. та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 330,00 грн.

Outcome: approved