Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] Позивач надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду з заявою, у якій позовні вимоги визнав та просив справу розглядати за його відсутності. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 05.05.2000р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між відповідачем та [PERSON], актовий запис № 183 (а.с.4). Під час шлюбу в них народилась донька [PERSON] [INFO] (а.с.5). З позовної заяви вбачається, що відповідач з 2012 року, момент припинення подружніх відносин, повністю припинив спілкування з зі своєю дитиною, не цікавився її життям та здоров'ям, не брав участі у її вихованні та утриманні. [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис 356 (а.с.6). Після смерті матері, неповнолітня [PERSON], залишилась проживати зі своїм братом, [PERSON], та його дружиною, які спільно займаються її утриманням та вихованням (а.с.7, 9). Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Факт самоусунення відповідача від батьківських обов'язків підтверджується наявною в матеріалах справи заявою, яка 03.02.2016р. засвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., в якій відповідач відмовився від своїх батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO], а також наявною заявою, в якій вказаний позов визнав та просив розглядати справу без його участі. Крім того, згідно з висновком, складеним 26.04.2016р. за № 1/14-119 Орган опіки та піклування Новокадацької районної у місті ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] відносно до його доньки [PERSON], [INFO] (а.с.11-12). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку про свідоме ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно неї. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved