Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2-4), який згодом уточнив (а.с.58-60, 87), та просить поставити рішення, яким провести виділ у власність 857/1000 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно наявного порядку користування з відповідачем по даній справі [PERSON]., наступним чином: -виділити в окремий об'єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси і здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером [PERSON], нежитлового приміщення продовольчого магазину, загальною площею 44.4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS]; -визнати за [PERSON] право власності на нежитлового приміщення продовольчого магазину, загальною площею 44.4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS]; -виділити в окремий об'єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси і здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером [PERSON], житловий будинок під літ. «І-пЖ», і, І» загальною площею 232.3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] з господарськими спорудами: вбиральня літ. «Д», сарай літ. «К», та дворовими спорудами №2, 7, 8, 9, 10 за цією ж адресою; -визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок під літ. «І-пЖ, і, І», загальною площею 232.3 кв.м. за адресою: [ADDRESS], з господарськими спорудами: вбиральня літ. «Д», сарай літ. «К», та дворовими спорудами №2,7,8,9,10. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що він та [PERSON] є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 857/1000 частки даного житлового будинку належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 01 липня 1997 року виданим Болградською міською радою Одеської області, договору дарування від 16 лютого 2001 року, свідоцтва про право на спадщину від 01 грудня 1986 року, рішення суду від 29 листопада 2002 року. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2009 року [PERSON] є власником 143/100 часток вищезазначеного спільного будинку. За даними Болградського БТІ, а також за даними Болградської реєстраційної служби йому з відповідачкою належать долі в загальному житловому будинку без якого-небудь визначення ким-небудь їх в натурі. Таким чином, той факт, що вони користуються відокремленими приміщеннями свідчить лише про те, що між ними давно склався певний порядок користування. Отже він позивач користується такими приміщеннями в спільному житловому будинку, це приміщення позначені у вищезазначеному договорі як: в будинок під літ. «А-1ж», на плані земельної ділянки в технічному паспорті: приміщення: «№12- 6.5 кв.м., №9-28.8 кв.м.. На даний час ці приміщення складають закінчений будівництвом продовольчий магазин згідно Акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта: з господарських споруд: вбиральня літ. «Д», сарай літ. «К», та дворовими спорудами №2, 7, 8, 9, 10. Весь цілком будинок під літ. «І-пЖ, і, І», загальною площею 332.5 кв.м., що складає належні йому 857/1000 часток у житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. На даний час йому необхідно мати окрему поштову і юридичну адресу, а це неможливо без документа, яким би визначались конкретні приміщення, які закріплені за належною йому часткою, отже він вимушений звернутись до суду з даним позовом про виділення в натурі йому частки в спільному будинку, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. 11 жовтня 2018 року виконавчий комітет Болградської міської ради Одеської постановив рішення про присвоєння нежитловому приміщенню, тобто належній йому будівлі продовольчого магазина, поштову адресу: [ADDRESS]. Другим житловим приміщенням, якими він користуються, тим же рішенням була залишена поштова адреса: [ADDRESS]. Оскільки немає правовстановлюючого документа, яких би підтвердив його право власності саме на ті приміщення, якими він користується фактично, він змушений звернутись до суду з позовом. В підготовче засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, та наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог, які підтримав (а.с.86). Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.43, 55,78). В судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у його відсутність (а.с.84). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином (а.с.43,44). Подала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення, просила розглядати справу у її відсутність (а.с.46,81). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за наступних підстав. Згідно з положеннями ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Судовим розглядом встановлено: Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.1986 року, видним державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №1162, [PERSON] успадкував 6/25 частин житлового саманного домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В цілому будинок з прибудовами складається: літ. «А» житловий будинок, літ. «Б» кухня, літ. «В» - сарай, літ. «Г, Д» - вбиральні, літ. «Е» - підвал, басейн №5, 6, споруди №1-4 (а.с.20). Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 01.07.1997 року за №11, виданим виконавчим комітетом Болградської міської ради Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №49, а саме [PERSON] належить право власності на 82/100 часток житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). За договором дарування частки житлового будинку від 16.02.2001 року зареєстрованого в реєстрі за № 1634, посвідченим державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв 3/100 частини жилого глиняно-цегляного домоволодіння, жилою площею 14.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В цілому домоволодіння складається з: жилого будинку літ. «А», вбиралень літ. «Г, Д.», гаражу літ. «З», жилого будинку літ. «И», курника літ. «К», побутових споруд №1-8 (а.с.22). На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 29.11.2002 року по справі №2-1510/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON], Бессарабської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу частини домоволодіння дійсним та визнання права власності, було прийнято рішення про задоволення позовних вимог. Договір купівлі-продажу 7/1000 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] від 06.08.2002 року, який оформлений на Бессарабській товарній біржі визнано дійсним. Визнано за [PERSON] право власності на 7/1000 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). На підставі Акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 08 травня 2003 року, прийнято в експлуатацію продовольчий магазин за адресою: [ADDRESS], загальною площею 45.12 кв.м. розміром 9.28 м. х 4.50 м (а.с.25-27). Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 02.09.2003 року за №552 затверджено Акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 08.05.2003 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - продовольчого магазину, розташованого в [ADDRESS] (а.с.24). Щодо відповідача, то згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2009 року серії [NUMBER], виданого Болградською міською радою Одеської області, [PERSON] є власником 143/1000 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]: загальною площею 344.3 кв.м., житловою площею 145.1 кв.м., житловий будинок літ. «А» - 112.0 кв.м., житловий будинок літ. «І» - 232.3 кв.м., вбиральня літ. «Г» - 2.1 кв.м., вбиральня літ. «Д» - 1.5 кв.м., сарай літ. «К» - 6.2 кв.м., дворові споруди №1-10 (а.с.28). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.01.2009 року виданого КП «Болградське БТІ» реєстраційний номер 21388720, громадянка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 19.01.2009 року є власником 143/1000 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). У подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 11.10.2018 року за №356, об'єктам нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] присвоєно поштові адреси, наступним чином: 1) Закріпити за об'єктом нерухомого майна - житловим будинком літ. «И», загальною площею - 232.3 кв.м., в тому числі житловою площею - 77.2 кв.м.: приміщення №1 - 19.3 кв.м, №2 - 10.0 кв.м., №3 - 23.2 кв.м., №4 - 1.9 кв.м., №5 - 3.3 кв.м., №6 - 2.1 кв.м., №7 - 12.9 кв.м., №8 - 14.2 кв.м., №9 - 13.3 кв.м., №10 - 16.2 кв.м., №11 - 13.9 кв.м., №12 - 16.6 кв.м., №13 - 16.3 кв.м., №14 - 1.9 кв.м., №15 - 11.1 кв.м., приміщення підвалу №І - 19.0 кв.м., №ІІ - 37.1 кв.м., сарай під літ. «К», вбиральня під літ. «Д», дворові споруди №2, 7, 8, 9, 10, розташованого за адресою: [ADDRESS], належного [PERSON], поштову адресу: [ADDRESS]. 2) Присвоїти об'єкту нерухомого майна - нежитловому будинку літ. «А», загальною площею - 44.4 кв.м., що складається з приміщень: №9 - 28.8 кв.м, №10 - 4.0 кв.м., №11 - 5.1 кв.м., №12 - 6.5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], належному [PERSON], поштову адресу: [ADDRESS]. 3) Присвоїти об'єкту нерухомого майна - житловому будинку під літ. «А», загальною площею 67.6 кв.м., в тому числі житловою площею - 39.1 кв.м.: №1 - 3.2 кв.м., №2 - 3.0 кв.м., №3 - 7.3 кв.м., №4 - 2.8 кв.м., №5 - 6.9 кв.м., №6 - 12.0 кв.м., №7 - 12.8 кв.м., №8 - 8.2 кв.м., приміщення підвалу №І - 12.2 кв.м., вбиральня літ. «Г», дворові споруди - №1,3, 4, 5, 6, розташовані за адресою: [ADDRESS], належні [PERSON] - поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.30). За даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Болградським БТІ від 28.09.2017 року, інвентарна справа №1466, реєстрований номер 21388720, за адресою: [ADDRESS], власниками є: [PERSON] [PERSON], без зазначення часток (а.с.6-14). Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого КП «Болградське БТІ» від 15.05.2003 року, за реєстраційним номером №49, за адресою: [ADDRESS], частка, що належить [PERSON] становить 857/1000 (а.с.15-16). Оціночна вартість належних позивачу [PERSON] - 857/1000 часток, за адресою: [ADDRESS] - складає 143 920.00 гривен (а.с.31-39). Окрім цього, позивачем окремо замовлено, та КП «Болградське БТІ» виготовлено 18.12.2018 року технічні паспорти: - на громадський будинок, нежитлова будівля, за адресою: [ADDRESS], загальною площею 55 кв.м. (а.с.61-64); - на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.65-69). Комунальним підприємством «Болградське БТІ» 20.09.2018 року за №31 підготовлено висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON]. (а.с.71), за результатами якого враховуючи технічний стан, забезпечення необхідним системами інженерного обладнання, функціональне (цільове) використання та фактичну відокремленість, спеціаліст БТІ дійшов висновку, що поділ виконати можливо. А саме (а.с.83): -[PERSON] - нежитлову будівлю, загальна площа 44.4 кв.м.; основна - 28.8 кв.м. з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №9 - 28.8 кв.м., літ. №10 - 4.0 кв.м., №11 - 5.1 кв.м., №12- 6.5 кв.м., -[PERSON] - житловий будинок літ. «І» загальною площею 232.3 кв.м., житловою 77.2 кв.м., приміщення: №1 - 19.3 кв.м., №2 - 10.0 кв.м., №3 - 23.2 кв.м.,№4 - 1.9 кв.м., №5 - 3.3 кв.м., №6 - 2.1 кв.м., «№7 - 12.9 кв.м., №8 - 14.2 кв.м., №9 - 13.3 кв.м., №10 - 16.2 кв.м., №11 - 13.9 кв.м., №12 - 16.6 кв.м., №13 - 16.3 кв.м., №14 - 1.9 кв.м., №15- 11.1 кв.м., приміщення підвалу №І - 19.0 кв.м., №ІІ - 37.1 кв.м., літ. «К» - сарай; літ. «Д» - вбиральня; дворові споруди №2, 7, 8, 9, 10 - дворові споруди. -[PERSON] - загальна площа 67.6 кв.м., житлова площа - 39.1 кв.м., з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №1 - 3.2 кв.м., №2 - 3.0 кв.м., №3 - 7.3 кв.м., №4 - 2.8 кв.м., №5 - 6.9 кв.м., №6 - 12.0 кв.м.. №7 - 12.8 кв.м., №8 -8.2 кв.м., приміщення підвалу №І - 12.2 кв.м., «Г» - вбиральня, №1, 3, 4, 5, 6 - дворові споруди Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст.16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.6, 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності. На підставі викладеного, з урахуванням позитивного висновку КП «Болградське БТІ» від 20.09.2018 року за №31, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved