Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 24.11.2006 року між банком та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №2006/840-МК/235 відповідно до якого відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію в сумі 60000 дол. США терміном до 23.11.2011 року з відсотковою ставкою 15,0% річних. В подальшому 24.11.2006 року відповідно до умов додаткової угоди №1 позичальнику було надано транш у розмірі 60000 дол. США. Крім того до вказаного договору між позивачем та позичальниким неодноразово укладались додаткові угоди відповідно до яких змінювався термін дії договору, встановлено новий графік погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. Вказував на те, що позичальник належним чином не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у нього станом на 28.04.2014 року утворилась заборгованість в сумі 7145,33 дол. США та 7360,52 грн. і яка складається з наступного: заборгованість за кредитом: 5557,91 дол. США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 967,02 дол. США; заборгованість по підвищеним відсоткам - 620,40 дол. США; пеня за несвоєчасно сплачений кредит - 3965,72 грн., що станом на 28.04.2014 року за курсом НБУ еквівалентно 349,18 дол. США; штраф за порушення вимог кредитного договору - 3394,80 грн., що еквівалентно 298,91 дол. США. У зв'язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором №2006/840-МК від 24.11.2006 року в сумі 7145,33 дол. США та 7360,52 грн., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не зважаючи на те, що належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, від [PERSON] надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності, [PERSON] про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, заяву відповідача про визнання позову слід прийняти. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 24.11.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №2006/840-МК/235 банк відкриває позивальнику відновлювальну кредитну лінію в сумі 60000 дол. США на термін з 24.11.2006 року по 23.11.2011 року (а/с 7). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальниким взятих на себе зобов'язань за вище вказаним договором кредитної лінії (а/с 11). Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем ми укладались до додаткові угоди до укладених між ними договорів (а/с 12,16). Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до матеріалів справи, позичальник належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього станом на 28.04.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 7145,33 дол. США та 7360,52 грн. і яка складається з наступного: заборгованість за кредитом: 5557,91 дол. США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 967,02 дол. США; заборгованість по підвищеним відсоткам - 620,40 дол. США; пеня за несвоєчасно сплачений кредит - 3965,72 грн., що станом на 28.04.2014 року за курсом НБУ еквівалентно 349,18 дол. США; штраф за порушення вимог кредитного договору - 3394,80 грн., що еквівалентно 298,91 дол. США (а/с 4-6). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідачів з досудовою вимогою про погашення наявної заборгованості, проте останні належним чином на вказані вимоги банку не відреагували (а/с 17-19). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань повинен нести в повному об'ємі відповідач. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved