Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.08.2019 близько 13:50 год водій [PERSON] , яка є відповідачем по справі, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ваз 219060», державний номерний знак [NUMBER] , із пасажиром [PERSON] , рухаючись по автодорозі сполученням «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський», 296 км + 700 м в смт. Стрижавка, не врахувала дорожню обстановку при переїзді регульованого пішохідного переходу, проїхала на забороняюче червоне світло світлофора, допустила зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Вказує, що відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 815 від 20.12.2019, відповідач [PERSON] порушила вимоги п.п. 8.7.3(e), 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 8.7.3(e) «Червоний сигнал, у тому числі миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год». Порушення [PERSON] вимог п.п. 8.7.3(e) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2020, яка набрала законної сили, закрито кримінальне провадження № 12019020100000781, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2019, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням її з потерпілою. Зазначає, що діями відповідачки [PERSON] йому завдано майнову шкоду в розмірі 264 961, 26 грн., згідно звіту про оцінку вартості розміру збитків, крім того, вартість експертного автотоварознавчого дослідження була сплачена ним в розмірі 2 500 грн. та понесені витрати послуг евакуатора в розмірі 700 грн. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та на підставі страхового полісу страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 97 544, 74 грн. Тому позивачем розраховано розмір завданої йому відповідачем шкоди в сумі 170 616, 52 грн. Також позивач вказує, що йому була завдана моральна шкода, зокрема після ДТП його госпіталізували до «Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги», де йому діагностували численні травми, забої та крововиливи. Зазначає, що він перебував на лікарняному, починаючи з 29.08.2019 по 03.10.2019, та крім втрати працездатності моральна шкода проявляється також душевними стражданнями, пережитими у зв`язку із самим фактом знищення належного позивачу майна, автомобіль був поміщений на штраф майданчик та відновлення автомобіля є досить дорогим, тому фактично позивач був позбавлений можливості користуватис належним йому майном та вимушений до зміни звичного ритму життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20 000 грн. За вказаних обставин, в зв`язку з відсутністю будь-якого відшкодування від відповідача, позивач просить суд стягнути з відповідача 170 616, 52 грн. завданих матеріальних збитків в якості відшкодування за пошкоджений автомобіль та 20 000 грн. завданої моральної шкоди. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 43). Відповідач на підставі ст. 178 ЦПК України, надала суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки матеріали, надані позивачем до суду, не містять доказів вартості спричинених йому збитків та того, що автомобіль не підлягав відновленню. Вважає, що наданий позивачем звіт № 19-274 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу не є належним та допустимим доказом по справі. Також вважає, що [PERSON] є неналежним позивачем по даній справі і не має права вимоги до неї, тому що право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник та/або особи, які мають речове право на чуже майно, водночас згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу, який пошкоджено внаслідок ДТП, є [PERSON] , яка і замовляла наданий позивачем звіт та яка вимоги про відшкодування шкоди до неї не висуває. Крім того, вказує, що відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, такі відшкодування здійснюються страховою компанією, а не страхувальником, тому також просила залучити до участі в справі ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп»» в якості третьої особи і зобов`язати її надати матеріали страхової справи із розрахунками. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.04.2021 за заявою представника відповідача залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та витребувано від Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» належним чином засвідчені копії матеріалів страхової справи щодо випадку дорожньо-транспортної пригоди 29.08.2019, який забезпечений страховим полісом № АК 9122179 (а.с. 63 - 64). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 154). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача адвокат Ткач Ю.А. попередньо надав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести у його відсутність, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про повідомлення представника відповідача [PERSON] , що відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вважається врученням повістки і відповідачу. Про причини неявки ні відповідач, ні її представник суд не повідомили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання також не з`явився з невідомих причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судовий розгляд за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Та враховуючи подання відзиву на позовну заяву відповідачем, підстави для ухвалення заочного рішення відсутні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2020, кримінальне провадження № 12019020100000781, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2019, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням її з потерпілою. Вказана ухвала суду набрала законної сили 28.12.2020 (а.с. 9 - 10 т. 1). Згідно копії вказаної ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2020, [PERSON] обвинувачувалась в тому, що 29.08.2019 року близько 13:50 год водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ваз 219060», державний номерний знак [NUMBER] , із пасажиром [PERSON] , рухаючись по автодорозі сполученням «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський», 296 км + 700 м в смт. Стрижавка, не врахувала дорожню обстановку при переїзді регульованого пішохідного переходу, проїхала на забороняюче червоне світло світлофора, допустила зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначено, що відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 815 від 20.12.2019 водій [PERSON] порушила вимоги п.п. 8.7.3(e), 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 8.7.3(e) «Червоний сигнал, у тому числі миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год». Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 8.7.3(e) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Honda Accord», 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 11 т. 1). Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №_274 від 13.11.2019, ФОП [PERSON] прийнято від [PERSON] 2 500 грн. за оцінку майна (а.с. 12 т. 1). Відповідно до копії Звіту № 19-274 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 17.11.2019 ФОП [PERSON] , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Honda Accord 2.0 МТ, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 264 961, 26 грн. (а.с. 13 - 25 т. 1). З копії акту № 77 виконаних робіт від 04.01.2021 та копії квитанції до прибуткового касового ордера №77 від 04.01.2021, за замовленням [PERSON] було здійснено перевезення автомобіля із арешт майданчика у с. Стрижавка за місцем проживання, а також завантаження та розвантаження автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер [NUMBER] , виконавецем робіт ФОП [PERSON] , за що [PERSON] сплатив 700 грн. (а.с. 26 - 28 т. 1). Відповідно до копії виписки по надходженням по картці/рахунку [PERSON] , [INFO] на рахунок [PERSON] було перераховано страхове відшкодування від СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в сумі 98 000 грн. (а.с. 31 т. 1). З копії довідки № 9041, виданої КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» 12.09.2019, та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9041 у ЦПМСД від 12.09.2019 вбачається, що позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні МКЛ ШМД з 29.08.2019 по 12.09.2019 з діагнозом: сполучена травма тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки голови, забій шийного, поперекового відділів хребта, забій, підшкірний крововилив лівого надпліччя, забій ділянки лівого плечового та ліктьового суглобів, та йому рекомендовано продовження лікування у сімейного лікаря, нагляд невролога, СКТ головного мозку (а.с. 32, 36 т. 1). 20.09.2019 позивача [PERSON] направлено на обстеження в ВЦРКЛ до спеціаліста по спеціальності травматолог, про що свідчить копія направлення лікаря [PERSON] від 20.09.2019 (а.с. 33 т. 1). Відповідно до листків непрацездатності серія АДФ №529130, серія АДФ №689267, [PERSON] перебував на лікарняному з 29.08.2019 по 12.09.2019 та з 13.09.2019 по 03.10.2019 (а.с. 34, 35 т. 1). З копії матеріалів страхової справиПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № АК 9122179, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Ваз 219060», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 9122179, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи згідно полісу становить 2 000 грн. (а.с. 76 - 145, 159 - 246 т. 1). Відповідно до наявних в матеріалах вказаної страхової справи копій Страхового акту № 190000246672 від 27.03.2020, розрахунку суми страхового відшкодування від 27.03.2020, № 19-274 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 17.11.2019 ФОП [PERSON] , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі звіту ФОП [PERSON] здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та прийнято рішення про виплату 98 000 грн. [PERSON] за настання страхового випадку, з урахуванням передбаченого розміру франшизи 2 000 грн, на яку було зменшено встановлений ліміт страхового відшкодування за полісом в розмірі 100 000 грн. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.11.2020 у справі №753/10416/17. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оскільки ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2020, яка набрала законної сили 28.12.2020, встановлено обставини зіткнення 29.08.2019 автомобіля марки «ВАЗ 219060», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] з автомобілем марки «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , суд вважає доведеним пошкодження автомобіля, яким керував позивач, внаслідок протиправних дій відповідача. Суд критично оцінює посилання сторони відповідача у відзиві на те, що [PERSON] є неналежним позивачем у даній справі, оскільки особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові, ухваленій 11.10.2017 у справі № 6-1365цс17, а також Верховний Суд у постанові, ухваленій 14.02.2018 у справі № 344/10730/15-ц. Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою виплаченого страхового відшкодування та витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Водночас, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат, понесених за оплату звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, в розмірі 2 500 грн., оскільки в межах спірних правовідносин отримання такого звіту відбулося до подання даної позовної заяви, на момент проведення оцінки завданої шкоди судочинство у справі не здійснювалось, а відносини між замовником такої оцінки та оцінювачем виникли поза судовим процесом, при цьому зазначені витрати були понесені не позивачем по справі. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 264 961, 26 грн. (вартість заподіяних збитків пошкодженням транспортного засобу, згідно наданого позивачем звіту № 19-274, який відповідачем не спростовано жодним належним та допустимим доказом) + 700 грн. (витрати позивача на евакуацію транспортного засобу) - 98 000 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування, згідно нарахованої до виплати суми) = 167 661, 26 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На переконання суду, своїми діями, які виразилися у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, за результатом якої було завдано шкоди здоров`ю позивача та автомобілю, яким він володів на законній підставі, відповідачем завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях позивача через необхідність звернення до суду для поновлення своїх порушених прав, необхідності лікування після дорожньо-транспортної пригоди, що доведено наданими суду письмовими доказами, а також порушенням звичайного ритму життя в зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженого транспортного засобу, яким він користувався. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача, суд враховує наступні обставини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2020 по справі № 752/17832/14-ц наголосила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, §62, 12.07.2007). З огляду на викладене, враховуючи, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим проходив відповідне лікування у період з 29.08.2019 по 03.10.2019, також автомобіль, яким керував позивач, було пошкоджено в результаті протиправних дій відповідача, в результаті чого позивач фактично був позбавлений можливості користування транспортним засобом, який перебував у його законному володінні, що безумовно вплинуло на його усталений спосіб життя, та враховуючи, що стороною відповідача суду не доведено дійсного матеріального становища відповідача, суд,

Outcome: approved