Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно 112500,00 грн., вказуючи на те, що зобов`язання, які виникли у сторін за договором від 26.08.2019 р. та договором поруки від 30.08.2019 р. відповідачі не виконали. Позивач надіслав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій позов не визнав, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов до суду не надіслав. Враховуючи, що сторони у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2019 р. між компанією Grill-village в особі генерального директора [PERSON] (надалі-Продавець) та [PERSON] (надалі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу № б/н (надалі-Договір) (а.с. 42) Згідно п. 1 Договору, продавець зобов`язується передати у власність (повне господарське відання), а покупець належним чином прийняти і оплатити один павільйон для басейну (стандарт) вартістю 150000 грн. 00 коп. За п. 2.1. та п. 2.3.1 Договору, строк поставки становить тридцять днів з моменту внесення передплати на розрахунковий рахунок Продавця. Оплата здійснюється у формі передоплати в розмірі 50% від повної вартості товару протягом двох днів з моменту підписання Договору та оплати інших 50% ціни товару в момент його одержання та (згідно умов Договору) монтажу і підписання сторонами акту приймання-передачі товару, але у будь-якому випадку, не пізніше наступних двох днів з дня доставки. Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Договору, за необґрунтовану відмову або ухилення від оплати товару (у тому числі при попередній оплаті) покупець сплачує Продавцеві штраф у розмірі 50% суми, від оплати якої він відмовився або ухилився. При несвоєчасній оплаті товару (у тому числі при попередній оплаті) Покупець сплачує Продавцеві пеню у розмірі 1 (одного) відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Пунктами 5.1 та 5.5 Договору визначено, неможливість односторонньої відмови від Договору, що набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 р. або повного його виконання. Лист [PERSON] надісланий 02.03.2020 р. [PERSON] , що підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною укрпошти (а.с. 52-53), та актом № 15 від 02.03.2020 р. прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), що містить зауваження [PERSON] (а.с. 56), засвідчують виконання Продавцем п. 2.3. Договору щодо доставки товару Покупцю та невиконання останнім зобов`язання в частині здійснення оплати решти вартості товару у розмірі 50% та у сумі 75000 грн. Свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного цивільного права. У ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів. Так, ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - згідно зі звичаями ділового обігу або іншими вимогами, що висуваються. Ч. 1 ст. 530 ЦК України регламентовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Тобто, відповідно до умов таких договорів, в яких не встановлено граничного строку оплати, а також ст. 530 ЦК України, у контрагента виникає обов`язок оплатити надані послуги лише з настанням певної події. З огляду на умови Договору, добровільність його підписання та визначення всіх умов, обумовлення сторонами події - день поставки товару, з настанням якої у покупця неминуче виникає обов`язок протягом двох днів оплатити 50% вартості товару, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 50% вартості товару, що не були оплачені у закріплений договором строк. 30.08.2019 р. між [PERSON] (надалі-поручитель) та [PERSON] (надалі-кредитор) укладено Договір поруки, згідно п. 1.1. якого поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання зобов`язань [PERSON] , що виникли за Договором купівлі-продажу (підряду) від 26.08.2019 р. (а.с. 45). Згідно п. 2.1. цією порукою забезпечується обов`язок боржника сплатити залишок по Основному договору у сумі 75000,00 грн. після завершення робіт по монтажу павільйону для басейну. За п. п. 3.1., 5.1.1 поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання забезпеченого зобов`язання. При порушенні Боржником зобов`язання перед Кредитором, Поручитель зобов`язаний протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення виконати зобов`язання. 20.04.2020 р. [PERSON] направлено листа з вимогою погашення простроченої заборгованості в розмірі 133140,00 грн. (а.с. 59). Такі дії Кредитора, а також вимоги позивача, заявлені до відповідача, суд вважає передчасними, оскільки настання події за якої у поручителя виникає обов`язок з погашення боргу за Боржника - завершення робіт по монтажу павільйону для басейну, спростовується запереченнями покупця, викладеними у акті № 15 прийому-передачі виконаних робіт від 02.03.2020 р. та не підтверджується жодним іншим доказом. Установивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК), зокрема можуть пов`язувати період нарахування пені з подією, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Доказів закінчення роботи, її огляд та прийняття замовником саме 13.01.2020 р. суду не надано. Тобто, суд позбавлений можливості встановити час настання події, з якою пов`язаний період нарахування штрафу і пені, що визначені договором і перевірити правильність наданого позивачем розрахунку. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення штрафу й пені в розмірі 161250,00 грн. через недоведеність правомірності нарахувань такої. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, у тому ж числі, на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача та стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5200,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, актом наданих послуг та калькуляцією, а також 908,00 грн. сплаченого судового збору, пропорційно задоволеним вимогам (а.с. 93-98).

Outcome: partial