Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивачзвернувся до суду з вищезгаданим позовом, за яким зазначив: «19.04.2017 року я [PERSON] на підставі Свідоцтва про придбання майна з Електронних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися зареєстрованого в реєстрі за № 939, набув у власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мечникова/Північна буд. 27/17 загальною площею 64,00 кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 0,0531 га, кадастровий № 2310100000:07:034:0087. Що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності № 85343649 від 19.04.2017 року. Отже, я як позивач у встановленому законом порядку набув право власності на зазначене майно. Проте, до теперішнього часу відповідач - попередній власник, добровільно вищезазначене домоволодіння не звільнив. А також не знявся з реєстрації місця проживання за адресою домоволодіння». На підставі викладеного позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні та володінні майном шляхом виселення відповідача з домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мечникова/Північна буд. 27/17, та вселення позивача; зняти відповідача з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) за адресою вказаного домоволодіння. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися. При цьому, відповідач, повідомлений через свого представник про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки не повідомив, представник відповідача просив справу відкласти розглядом через зайнятість у іншому судовому розгляді, проте доказів на підтвердження вказаного не надав, у звязку із чим суд визнав неявку сторони відповідача як таку, що відбулася без поважних причин. При цьому, представник позивача, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечивши на заочний розгляд справи. Отже, у порядку ст. 223 ч.3 п. 1 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності учасників справи. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом установлено, що 19.04.2017 року [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися, зареєстрованого в реєстрі за № 939, набув у власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мечникова/Північна буд. 27/17 загальною площею 64,00 кв.м, що розташоване на земельній ділянці, площею 0,0531 га, кадастровий № 2310100000:07:034:0087. Право власності позивача було належно зареєстровано, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності № 85343649 від 19.04.2017 року. Отже, позивач є власником спірного домоволодіння, яке є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Натомість, жодних правовідносин з приводу користування спірною квартирою між сторонами судом встановлено не було, отже, відповідач з набуттям права власності позивачем на спірне домоволодіння втратив і право користування ним. Відповідач до теперішнього часу не звільнив спірне домоволодіння, не знявся з реєстрації місця проживання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на викладене, позивач, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм домоволодінням, у тому числі вимагати виселення позивача та, відповідно, наділений правом вселитися до належного йому житла, через що позов в названій частині й підлягає задоволенню. Натомість, в частині вимог про зняття відповідача з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) зі спірного домоволодіння заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів позивача не відповідає положенням ст. 16 ЦК України. При цьому суд зауважує, що саме судове рішення про виселення особи із спірного житла і є підставою для припинення реєстрації її адреси місця проживання, але не судом, а відповідним уповноваженим органом. На підставі викладеного,

Outcome: partial