Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.12.2011 року в розмірі 40186,01 грн., що складається з: заборгованість за тілом кредиту 3519,38 грн., заборгованість за відсотками 30976,82 грн., заборгованість з пені та комісії 3300 грн., заборгованість по штрафам 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1889,81 грн., витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Із оспорюваного виконавчого напису та доданого до нього розрахунку заборгованості неможливо встановити чи є заборгованість за кредитним договором дійсно простроченою, як і неможливо встановити коли у банку виникло право вимоги до позичальника. Зазначені обставини вказують на оспорюваність вказаних майнових вимог з бонку ПАТ КБ «Приватбанк» і такі вимоги очевидно не являються безспірними. Враховуючи те, що виконавчий документ було вчинено на підставі документів, які не свідчили про безспірність заборгованості боржника перед відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк», без повідомлення позивача про суму заборгованості та без доказів направлення на адресу позивача письмової вимоги щодо усунення порушень і погашення заборгованості за кредитом, крім цього, на момент вчинення виконавчого напису минуло значно більше трьох років з моменту вчинення у кредитора права вимоги, то є достатні підстави вважати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений із порушенням двох обов`язкових умов, встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат», а саме безспірність вимоги та сплив не більше, ніж три роки з моменту виникнення права вимоги. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.12.2011 року в розмірі 40186,01 грн.; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача всі понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.11.2019 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується, - виконавчого напису, який видано 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.12.2011 року в розмірі 40186,01 грн. Ухвалою суду від 23.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 20.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 10.03.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні вимог наполягав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву від представника відповідача до суду не надходив. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 21.12.2011 року та розрахунку заборгованість за договором станом на 31.07.2017 року, грошових коштів у сумі 40186,01 грн., що складається з: заборгованість за тілом кредиту 3519,38 грн., заборгованість за відсотками 30976,82 грн., заборгованість з пені та комісії 3300 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1889,81 грн., витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. Стягнення здійснюється за період з 21.12.2011 року по 31.07.2017 року. 30.07.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області з заявою про відкриття виконавчого провадження за зазначеним виконавчим написом. Постановою старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Воропай В.В. 25.09.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №57284433 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Постановою старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Воропай В.В. 10.10.2018 року накладено арешт на грошові кошти [PERSON] . Постановою старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Воропай В.В. 16.11.2018 року оголошено в розшук майно боржника: причіп БЗП 7-02, червоний KIA CARNIVAL, ВТС 043876, червоний HYUNDAI SONATA, [NUMBER] , чорний, що належить боржнику [PERSON] . Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі і з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності , а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність - три роки з дня виникнення права вимоги (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 справа №916/3006/17). Згідно п. 3.4 гл.16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у тому, що з дня виникнення права вимоги по вказаному кредитному договору минуло не більше трьох років. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 21.12.2011 року по 31.07.2017 року, тобто більше ніж три роки. На переконання суду, у даному випадку оспорюваний виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки заявлені вимоги за строк, що перевищує строк позовної давності, з дня виникнення права вимоги, минуло більше трьох років. Отже, заборгованість за платежами за період з 21.12.2011 року по 31.07.2017 року була включена у загальний розмір заборгованості на який був вчинений оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, а виконавчий напис же вчинено 16.11.2017 року, у самому виконавчому написі зазначено період стягнення з 21.12.2011 року, що виходить за трирічний строк, чим порушені норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а отже на час вчинення виконавчого напису, з дня виникнення у відповідача права вимоги, минуло більше трьох років, що є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1152,60 грн. (768,40 грн. + 384,40 грн.).

Outcome: approved