Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що [PERSON] звернулася до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.06.2006 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, в результаті чого, станом на 20.09.2020 року має заборгованість 10407,50 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Згідно ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно наданих копій: відомостей з ЄДРПОУ (реєстраційний номер відомостей ГУС_3384), банківської ліцензії, нової редакції Статуту Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач є юридичною особою, фінансовою установою, яка має право на надання банківських послуг. Згідно з частиною 1\~статті 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6 ЦК України,\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із анкети заяви [PERSON] від 26.06.2006 року вбачається, що відповідач звернулася до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач погодилася з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вказаною заявою було визначено тип карти: «Кредитка універсальна» 30 днів пільгового періоду. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для кредитки «Універсальна». Згідно п. 3.2, 3.3 Договору, [PERSON] дала згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини внаслідок приєднання [PERSON] до умов банку та таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Позивач, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору. Відповідно до п. 6.5 Договору, відповідач зобов`язалася погашати заборгованість по кредиту, процентів за його використання по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.12.2008 року, укладеного між ПриватБанк та [PERSON] , внаслідок порушення умов кредитного договору, станом на 20.09.2020 року, заборгованість відповідача перед банком становить 10407,50 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 7764,34 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 2643,16 грн. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~ Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів укладення між сторонами договору, наявності заборгованості по ньому,\~і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за договором у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку на користь позивача, а отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ч.2 ЦПК України.

Outcome: approved