Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19.11.2015 року із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження виявилось невдалим. Спочатку сімейне життя проходило нормально, але через деякий час ставлення відповідача до сімейного життя почало погіршуватися. Між ним та відповідачкою виникли напружені відносини, конфлікти. Як зясувалось під час шлюбу, характери виявились несумісними. Вони втратили одне до одного почуття любові та поваги, не переймаються турботами один одного. З відповідачкою майже 8 років вони не ведуть спільне господарство, сімейні та подружні відносини не підтримують, мешкають окремо. На теперішній час він бажає створити іншу родину, однак зробити цього не має змоги, адже перебуває в зареєстрованому шлюбі. Оскільки сімя фактично розпалась, він вважає збереження шлюбу недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків недоцільним. 14 березня 2016 року\~ відповідачка звернулась до суду з заявою про надання строку для примирення. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 18 березня 2016 року надано подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення 2 (два) місяця. В судовому засіданні 18 травня 2016 року позивач просив задовольнити позов та розірвати шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з 2007 року, він перебуває у фактичних відносинах з іншою жінкою, бажає створити нову сімю. Реальних спроб для відновлення сімейних стосунків відповідачка не здійснювала, за цей час відносини тільки погіршились. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1981 року, про що свідчить актовий запис № 2117 зроблений Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 2007 року. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб і на сімю. Позивач довгий час перебуває у фактичних відносинах з іншою жінкою, бажає створити нову сімю. Таким чином, в сім'ї склалися ненормальні стосунки, з 2007 року по теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. 19 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Судом сторонам надавався строк для примирення, однак примирення між сторонами до теперішнього часу не досягнуто. Реальних спроб для подальшого сумісного життя та збереження сімї ніхто з подружжя не робив, проте чоловік наполягає на припиненні шлюбу. Відповідно до роз'яснень, даних в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а більш того в подружніх відносинах.

Outcome: approved