Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Зазначив, що не дивлячись на виконання з його боку умов укладеного кредитного договору, відповідач уникає усунення йому перешкоди у користуванні його майном, яке він передав у іпотеку для забезпечення грошового зобовязання. У звязку з наведеним просить визнати іпотечний договір припиненим та зобовязати держателя іпотеки або реєстратора Державного реєстру вилучити вчинити дії щодо зняття обтяження з належного йому майна. У судове засідання позивач не зявився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Повідомив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 76). Представник відповідача подав чергову заяву про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що на даний момент АТ Дельта Банк здійснює дії, направлені на зняття обтяження з нерухомого майна, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 15 червня 2007 року та, відповідно, врегулювання спору в позасудовому порядку (а.с. 80). Вивчивши дане клопотання та інші матеріали справи, з огляду на багаторазове відкладення розгляду справи з ініціативи відповідача (а.с. 37, 44, 59, 68, 75) зі згоди сторони позивача, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 15 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] була укладено кредитний договір № 0501/0607/89-167, згідно з умовами якого банківська установа надала йому грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 31000 доларів СІІІА на строк з 15 червня 2007 року по 14 червня 2017 року включно із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12.8 (дванадцять цілих вісім десятих) % річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с. 8-9). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). За змістом ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч. 4 ст. 3 Закону України Про іпотеку). Для своєчасного забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, позивачем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], що підтверджується іпотечним договором від 15 червня 2007 року Житомирського району Житомирської області, загальною площею 60,86 кв. м., в т.ч. жилою площею 36.8 кв. м, яка складається з 3-х жилих кімнат та службових приміщень, що підтверджується іпотечним договором від 15 червня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріальної округу [PERSON], за реєстровим № 2968 (а.с. 11). На виконання положень п. 16. вищевказаного іпотечного договору приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON] були внесені реєстраційні записи до Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером 5152379, на об'єкт обтяження: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 13047281 від 16 червня 2007 року (а.с. 13) та до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5152362 на об'єкт обтяження: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 13047256 від 16 червня 2007 року (а.с. 14). Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України Про іпотеку). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України Про іпотеку іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Листом за № 05-2663710 від 09 лютого 2014 року позивача було повідомлено про те, що кредитний договір № 0501/0607/89-167, укладений 15 червня 2007 року між позивачем та банком, припинив з 09 грудня 2014 року свою дію у зв'язку з повним виконанням позивачем зобов'язань перед банком. Також у листі зазначено, що жодних фінансових чи майнових претензій до позивача з боку банку не існує (а.с. 22). Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 17 Закону України Про іпотеку). Листом начальника відділу забезпечення клієнтської підтримки Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки від 21 квітня 2017 року № 05-3357471 позивачу було повідомлено про те, що оскільки ним, як позичальником були порушені умови кредитного договору від 15 червня 2007 року № 0501/0607/89-167 в частині ненадання договору страхування предмету іпотеки зі щорічним продовженням строку його дії або новий договір страхування, що підтверджує факт страхування майна, протягом дії кредитного договору та ненадання за вимогою банку документів, що мають значення для оцінки фінансового стану позичальника протягом трьох днів позивач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен випадок порушення. Також зазначено, що оскільки позивачем, як позичальником, були порушені вказані умови кредитного договору були застосовані відповідні штрафні санкції, а саме: нарахований штраф у розмірі 34260,94 грн (а.с. 23-24). 02 червня 2017 року на адресу відповідача представником позивача був надісланий лист з проханням вчинити відповідні дії для зняття заборони відчуження з належної йому вищезгаданої квартири (а.с. 26-30). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 116669412 від 12 березня 2018 року наявна заборона на належну позивачу квартиру на підставі договору іпотеки від 15 червня 2007 року (а.с. 83-85). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З огляду на наведене, зважаючи на те, що належним чином повідомлений позивач явку свого представника не забезпечив, хоча останній неодноразово належним чином повідомлявся про розгляд справи, доказів на спростування вимог позивача не надав, суд, виходячи з наданих позивачем доказів, дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем належним чином доведено факт виконання ним своїх зобовязань по кредитному договору, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання припиненою іпотеку за іпотечним договором, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем 15 червня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріальної округу [PERSON], реєстровий № 2968, підлягають задоволенню. У частині зобов'язання відповідача як іпотекодержателя звернутися до державного реєстратора про вилучення записів з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо належної позивачу квартири, зазначені вимоги також мають буди задоволені. Стосовно зобов'язання реєстратора вилучити згадані записи із відповідних реєстрів суд зазначає наступне. У відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема, іпотека. Нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. Отже, правовий аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що державний реєстратор та нотаріус є спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та здійснення інших повноважень, передбачених законами України. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Таким чином, позови про внесення, виключення, зміну будь-яких записів в Державному реєстрі прав пред'являються до державного реєстратора органів державної реєстрації прав, утворених Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, та/або нотаріуса, як спеціального суб'єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора. Згідно із п.6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. За правилами п.17 даного Порядку, будь-які реєстраційні дії вчиняються державним реєстратором на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, само по собі рішення про припинення правовідносин з іпотеки, може бути підставою для виключення записів про іпотеку з відповідних реєстрів, і лише у разі відмови у вчиненні реєстраційних дій, позивач має право звернутися із відповідним позовом до держаного реєстратора або нотаріуса про вчинення таких дій. Крім того, оскільки державний реєстратор або уповноважена на то особа не є учасником справи, суд позбавлений можливості задовольнити дані вимоги. Виходячи з наведеного, в задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 1280 грн.

Outcome: partial