Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 13.12.2005 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 979\\п\\2005 840 згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит на придбання нерухомого майна, загальною сумою 30000 доларів США зі сплатою відсотків 12% на рік. В рахунок забезпечення виконання даного кредитного договору було укладено 13.12.2005року договір поруки з [PERSON] Позичальник зобовязувалася щомісяця до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімальний необхідний платіж у розмірі 412 доларів США, але порушила умови договору щодо вчасного повернення боргу та станом на 07.11.2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 38516,18 доларів США та 937818,30 грн. неустойки, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначений борг. Відповідач [PERSON] подала суду зустрічний позов до ПАТ «КБ «Надра» та посилаючись на порушення банком норм ст.ст. 53,55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на норм Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», просила суд визнати п.1.3.2. «плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,3 % від фактичної суми заборгованості за Кредитом (без урахування розміру процентів, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним п.1.1. цього Договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожен календарний місяць, протягом якого позичальник користується Кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, на протязі яких позичальник користується кредитом» - кредитного договору № 979\\П\\2005-840 від 13.12.2005 року - недійсним та зобовязати ПАТ «КБ «Надра» зарахувати грошові кошти в сумі 3438,09 доларів США, сплачені [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» як плату за управління кредитом, в рахунок погашення заборгованості по кредиту, що стягується вимогами первісного позову. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, напарвили письмово викладені заперечення на зустрічний позов та клопотання про розгляд даної справи без участі їхнього представника. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON], за довіреністю, в судовому засіданні первісний позов визнав частково та підтримав зустрічні позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, жодних клопотань чи\\або заяв до суду не направив. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 13.12.2005 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 979\\п\\2005840, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит на придбання нерухомого майна, загальною сумою 30 000 доларів США зі сплатою відсотків (12% на рік), строком на 240 місяців. Кінцевий термін повернення кредиту 12.12.2025 року. Позичальник повертає кредит та сплачує інші передбачену кредитним договором платежі шляхом здійснення перерахування на визначений рахунок мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Валютою. Кредиту є долар США. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 412 доларів США. Черговий платіж має бути внесено щомісячно до 10 числа поточного місяця. Згідно п.4.2.4 Договору банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін визначений п.3.3.3 цього договору. Дане підтверджено копією Кредитного договору та меморіальним ордером про отримання коштів (а.с. 14,15-19). Встановлено, що 13.12.2005 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки за яким поручитель [PERSON] зобовязався безвідривно і безспірно відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих зобовязань за кредитним договором № 979\\п\\2005840 (а.с.20-21). Встановлено, що позичальник порушила взяті на себе зобовязання щодо вчасного і належного повернення боргу, а тому позивач за первісним позовом зазначає, що станом на 07.11.2014 року утоворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 38 516,18 доларів США та 937818 грн. Банк вказав, що заборгованість складається з : заборгованості за кредитом- 27548,76 доларів США; заборг7ованості по сплаті відсотків 10967,42 доларів США; заборгованості по сплаті комісії 5581,14 дол. СШАЩо згідно курсу НБУ станом на 07.11.2014 р. становить 80762,78 грн.; пені за прострочення сплати кредиту 56227,12 дол. США, що в еквіваленті станом на 07.11.2014 р. становить 813643,54 грн.; штраф за порушення умов кредитного договору -3000 дол. США, еквівалент 43411,98 грн. станом на 07.11.2014 р. Зазначене позивач за первісним позовом обґрунтував наданими розрахунками заборгованості (а.с.5-8). При вирішенні даного спору за обома позовами, суд виходив з наступного. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як передбачено ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Частиною 2 ст.554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Первісний позов підлягає до часткового задоволення, оскільки суд критично ставиться до наданого банком розрахунку заборгованості. Так, банк зазначає, що з відповідачів за первісним позовом підлягає стягненню штраф за порушення умов кредитного договору, оскільки п. 5.3. Кредитного договору передбачено, що у разі порушення відповідачем вимог п.п. 4.3.2., 4.3.4. ,4.3.9., 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13. цього договору, позичальник має сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеної п.1.1. цього договору, за кожен випадок. Та на підставі зазначеного в договорі, банк нарахував штраф в сумі 3000 дол. США за порушення умов кредитного договору. Однак, банк не зазначив жодного порушення умов договору, що передбачені переліченими пунктами (п.п. 4.3.2., 4.3.4. ,4.3.9., 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13). Натомість, вивчивши позиції вказаних пунктів кредитного договору, вбачається безпідставність нарахування позичальнику штрафу в сумі 3000 дол. США, банк не обґрунтував жодного порушення позичальником вказаних умов договору, не навів жодного випадку такого порушення з посиланням на докази, передбачені законом. Серед інших своїх заперечень на первісний позов, [PERSON] просить суд при вирішенні даного позову врахувати її скрутне матеріальне становище та обставину щодо значного перевищення розміру збитків. Суд приймає до уваги та погоджується з клопотанням [PERSON] і її представника про зменшення суми нарахованої пені відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України. Пеня в розмірі 56 227 дол. 12 центів США значно перевищує суму заборгованості за кредитом і за відсотками та підлягає зменшенню. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 р. за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Щодо заперечень представника відповідача за первісним позовом про визначений банком розмір заборгованості по сплаті відсотків та застосування при цьому положення про строки позовної давності, - суд вважає дане клопотання таким, що не підлягає до задоволення. Так, аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Суд звертає увагу, що згідно наданого банком розрахунку та таблиці загальної суми платежів по кредиту - позичальник [PERSON] сплачувала мінімально необхідний черговий платіж і частково погашала заборгованість саме по відсотках 29.10.2012 року та 25.02.2013 року, а тому є необґрунтованим посилання представника позивача за зустрічним позовом на положення ст. 267 ЦК України . З жовтня 2009 року банк набув права на звернення до суду за захистом свого порушеного права згідно положення ч.5 ст.261 ЦК України. Однак, згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. І як було вже зазначено, та вбачається з розрахунку боргу і таблиці здійснених платежів за кредитним договором, - що за графіком погашення кредиту в лютому 2013 року мало бути сплачено позичальником відсотки за кредитом в сумі 257,12 дол. США, а [PERSON], фактично, сплатила 553,56 дол. США, що було зараховано, як оплату відсотків по кредиту, відповідно до пункту 3.4 даного кредитного договору та положень ст. 534 ЦК України. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено протиправність умови кредитного договору щодо нарахування коштів за управління кредитом (п. 1.3.2.). Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні вказав, що управління кредитом це навязана [PERSON], як споживачу, послуга, яку вона, фактично, не отримувала. [PERSON] не фахівець в сфері фінансових послуг, що і призвело до помилкового укладення кредитного договору з цією умовою та проведення деякий час відповідних проплат. Крім того, положення п.1.3.2 кредитного договору суперечить імперативним нормам законодавства, а саме положенням ст.627, ч.1 ст. 1054 ЦК України, ст. 53, 55 Закону України «Про банки і банківську діляність» та ч.1 ст.1, 9 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», а тому, пункт 1.3.2. кредитного договору підлягає визнанню недійсним. Згідно ч.1ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення та підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 38516 доларів 18 центів США та сума нарахованої комісії 80762,78 грн. і пеня в сумі 13017 грн. 79коп. , а зустрічні позовні вимоги не підлягають до задоволення. При цьому слід зазначити, що згідно ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Застосування іноземної валюти як засобу платежу врегульовано і дозволено Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки і банківську діяльність». Крім того, згідно Закону України «Про виконавче провадження» рішення судів про стягнення коштів в іноземній валюті підлягають виконанню таким же чином, які і про стягнення коштів в гривнях. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів за первісним позовом на користь держави судові витрати по справі в сумі 6090 грн.

Outcome: partial