overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 26.03.2013р. шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-28352-260313. Згідно вказаної угоди, відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 35000грн. Відповідач скористався кредитною лінією, проте станом на 06.08.2013року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 44096,68грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі в розмірі 440,97грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить провести розгляд справи без його участі. Оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановленим є те, що 26.03.2013року позивач та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-28352-260313. Згідно з п.п.2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України, та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 35000грн. Встановлений є те, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання відкривши картковий рахунок, та встановивши ліміт кредитної лінії, а відповідач скориставшись кредитними коштами допустив заборгованість на суму 44096,68грн. Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, за відповідачем станом на 06.08.2014року рахується заборгованість на загальну суму 44096,68грн.,яка складається з тіло кредиту-23771,68грн.; прострочене тіло кредиту-8950грн.;заборгованість за відсотками-0,00грн.;заборгованість за комісіями-11375,00грн. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, з врахуванням наведеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість за кредитною лінією в розмірі 44096,68грн. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі - 440,97 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ «Дельта Банк» та відповідач уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-28563-061212, за умовами якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 5000грн. Станом на 05.06.2014року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 9122 грн. 07 коп., яку і просить позивач стягнути з відповідача та судові витрати по справі в сумі 243, 60 грн. Позивач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали суду заяву де просять розглядати справу без участі представника позивача. Так, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі, а тому, суд вважає, за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 06.12.2012року була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 002-28563-061212,за умовами якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 5000грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 05.06.2014року, не виконує належним чином зобов'язання за договором , в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 9122грн. 07коп., яка складається з тіло кредиту - 2767,07грн.; прострочене тіло кредиту - 2191,50грн.; заборгованість за відсотками - 0,00грн.; заборгованість за комісіями - 4162,50грн. Так, за ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитною лінією в розмірі 9122грн.07коп. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. відповідно до наданого платіжного доручення. На підставі ст.ст. 526, 530, 631, 1046-1056 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ «Дельт Банк» та [PERSON] 12.05.2008р. уклали кредитний договір, відповідно до якого позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок в національній валюті, надав відповідачу платіжну картку. Відповідач станом на 25.12.2012р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на суму 4200 грн62 коп., яку просить позивач стягнути з відповідача в судовому порядку та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи були повідомлені належно, подали заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думку відповідача, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановленим та визнаним відповідачем є те, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 005-05998-120508 від 12.05.2008 року, тобто порушив умови цього кредитного договору та станом на 25.12.2012 року прострочена заборгованість становить 4200 грн. 62 окп. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, з врахуванням наведеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 005-05998-120508 від 12.05.2008 року в розмірі 4200,62 грн. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі - 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2017 року, від шлюбу дітей не мають, спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, також, була викликана в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подала, та відповідно до положень ст.ст.128, 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 03.03.2017 року зареєстрували шлюб, у Білоцерківському міськрайонному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 190, від шлюбу дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя та шлюбні стосунки у сторін відсутні, подружжя проживає окремо. Позивач зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, шлюб існує формально. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2013 року, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі, просила визначити проживанння їх спільної дитини разом з нею. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 04.06.2013 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовних вимог вбачається, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, з червня 2019 року проживають окремо, позивач вважає шлюб формальним та зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат. Відповідач не подала клопотання про зміну прізвища. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 07.03.1987 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі, залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 07.03.1987 року зареєстрували шлюб, від шлюбу неплвнолітніх дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовних вимог вбачається, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, тривалий час проживають окремо, позивач вважає шлюб формальним та зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернувся\~ до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] \~ у зареєстрованому шлюбі з\~ 07.08.2016 року, від шлюбу\~ дітей не мають,\~ спільне сімейне життя з [PERSON] \~ не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач\~ в\~ судове засідання не з`явився,\~\~\~ подав\~\~ суду заяву в якій вказав,\~\~\~ що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його\~ участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася,\~ подала\~\~ суду заяву в якій вказала,\~\~\~ що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її\~ участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 07.08.2016 року зареєстрували шлюб, у Солом`янському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у м.Києві, актовий запис № 1860,\~ від шлюбу\~\~ дітей не мають.\~\~\~ Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що\~ спільне життя та шлюбні стосунки у сторін відсутні, з квітня 2017 року\~ подружжя проживає окремо.\~ Позивач зазначив,\~ що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам,\~ шлюб існує формально. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить\~ їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2001 року, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 07.09.2001 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовних вимог вбачається, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, тривалий час проживають окремо, позивач вважає шлюб формальним та зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved