Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вищезазначеним позовом до відповідачів посилаючи на наступні обставини. Він є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2007. У зазначеному будинку зареєстровані за місцем проживання відповідачі, які з 2014 року за вказаною адресою не проживають. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідачі знятися не бажають. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.10.2021 прийнято цей позов до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні, з викликом сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; 22.11.2021 представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі ( а.с.37). Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов суду не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судове засідання за адресою їх місця реєстрації, відповідно відомостей Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS] , які були повернуті на адресу суду з позначками «за зазначеною адресою не проживає» ( а.с.- 32,33,34,35). Крім того,виклики відповідачів у судове засідання було опубліковано та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме» (а.с.- 43,44,45,46). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно частин 4, 10 статті 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутність заяви про розгляд справи за їх відсутності, неповідомлення відповідачами про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до дублікату /який має силу оригіналу/ свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2007 зареєстрованого в реєстрі за № 229 і виданого 31.01.2020 державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області замість втраченого ( а.с.-3), а також згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2020 № 223568578 ( а.с.-4), позивач є власником будинку [ADDRESS] . З Витягу № 71687 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданого 27.09.2021 адміністратором Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, у будинку [ADDRESS] , зареєстровані за місцем проживання: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ( а.с.5). З 2014 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] не проживають, що підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання від 03.08.2021, засвідченого Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 6). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у спірному будинку як члени сім`ї власника - позивача, відсутні у будинку без поважної причини з 2014 року, тобто більше року, а тому є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved