Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість у розмірі 363364 грн. 19 коп., та понесені судові витрати у розмірі 5450 грн. 46 коп. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 23.10.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «Укрсоцбанк») в особі начальника Обухівського відділення КОФ АКБ «Укрсоцбанку» Кривця В.О. та [PERSON] був укладений договір кредиту № 384/112/07-А, згідно з п.п. 1.1 якого, [PERSON] було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 102609 грн., зі сплатою 14,05 % річних з кінцевим терміном повернення 22.10.2014 року. Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки FORD, модель C-MAX, рік випуску 2007, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 123/ф від 15.10.2007 року, укладеним з ТОВ «ОЛ Сервіс». 31.07.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 384/112/07-А від 22.10.2007 року, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди про викладення п.п. 1.1 договору в новій редакції: «кредитор надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 112941 грн. 08 коп., зі сплатою 21% річних починаючи з 01.11.2008 року та з кінцевим терміном повернення 21.10.2016 року». Крім того було змінено графік погашення кредиту та надано додатково 10332 грн. 08 коп. на поточні потреби. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23.12.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 04/П-71, згідно умов якого [PERSON] зобов'язалася перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов, щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту № 384/112/07-А від 22.10.2007 року. Зобов'язання позивача, передбачені у договорі про надання кредиту № 384/112/07-А від 22.10.2007 року та додатковій угоді № 1 від 31.07.009 року на купівлю автотранспортних засобів, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі. Станом на 17.06.2016 року загальний розмір заборгованості [PERSON] складає 363364 грн. 19 коп., з них: сума заборгованості за кредитом 95833 грн. 08 коп., сума заборгованості за відсотками 142164 грн. 84 коп., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 39977 грн. 76 коп., сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 61619 грн. 25 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом 9250 грн. 98 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 14518 грн. 28 коп. В порушення умов договору кредиту, [PERSON] протягом тривалого часу не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені терміни, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у поданій позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. Судом встановлено, що 23.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі начальника Обухівського відділення Київської обласної філії кредитора Кривця В.О. та [PERSON] був укладений договір кредиту № 384/112/07-А, відповідно до умов якого, позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 102609 грн., зі сплатою 14,05% річних, та порядком погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця, з кінцевим терміном повернення останньої його частини в сумі 1183 грн. не пізніше 22.10.2014 року, а також обов'язком дострокового повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або договорів, що забезпечують (забезпечуватимуть) виконання позичальником його обов'язків за цим договором, та/або чинного законодавства України. Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки FORD, модель C-MAX, рік випуску 2007, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 123/ф від 15.10.2007 року, укладеним з ТОВ «ОЛ Сервіс». 31.07.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 384/112/07-А від 22.10.2007 року, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди про викладення п.п. 1.1 договору кредиту в новій редакції: «кредитор надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 112941 грн. 08 коп., зі сплатою 21% річних починаючи з 01.11.2008 року та з кінцевим терміном повернення 21.10.2016 року». Також було змінено графік погашення кредиту та надано додатково 10332 грн. 08 коп. на поточні потреби. 23.12.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 04/П-71, згідно умов якого [PERSON] зобов'язалася перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов, щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту № 384/112/07-А від 22.10.2007 року. 23.12.2008 року позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 04/П-71 від 23.12.2008 року, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди про викладення п.п. 2.1.1.1 договору поруки в новій редакції: «повернення кредиту в сумі 112941 грн. 08 коп., з порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом, що визначений договором кредиту та кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту до 21.10.2016 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту». Позивач свої зобов'язання, передбачені договором про надання кредиту № 384/112/07-А від 22.10.2007 року та додаткової угоди № 1 від 31.07.009 року на купівлю автотранспортних засобів, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 24.10.2007 року. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 17.06.2016 року, у [PERSON] перед банком сума заборгованості становить 363364 грн. 19 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 95833 грн. 08 коп., сума заборгованості за відсотками 142164 грн. 84 коп., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 39977 грн. 76 коп., сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 61619 грн. 25 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом 9250 грн. 98 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 14518 грн. 28 коп. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved