Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 16.11.2002 Павленківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 6. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 16 листопада 2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося. Вони не мають того відношення один до одного як раніше до реєстрації шлюбу, вони не ведуть спільного господарства, у них з відповідачем різний бюджет. На теперішній час шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Спір щодо місця проживання спільних дітей між ними відсутній. Час на примирення просить не надавати. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.06.2019 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19.07.2019. 19 липня 2019 року підготовче судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Підготовче судове засідання призначено на 20.08.2019. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить підготовче судове засідання та судовий розгляд проводити без його участі. Відповідач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі відповідача, позов визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати, строк на примирення не потрібний. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 16 листопада 2002 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 27 жовтня 2018 року Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 04 червня 2019 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 04 червня 2019 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, відповідно. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved