Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 30.11.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ВКФ «Квардем» укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 12.2-165, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 31.07.2008 року укладеної до основного договору, відповідно до якого товариство отримало кредит в межах суми максимального ліміту у розмірі 253000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік з кінцевим терміном повернення 29.11.2010 року. В забезпечення виконання ТОВ ВКФ «Квардем» зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки №02-23-12.2.-165-1853 від 30.11.2007 року, відповідно до якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності. Згідно умов кредитного договору ТОВ «Квардем» повинен виконувати взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту щомісяця, надаючи банку грошові кошти(щомісячні платежі). За вказаним договором банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, третьою особою взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми кредиту не виконуються, внаслідок чого станом на 25.07.2013 року ТОВ ВКФ «Квардем» має заборгованість перед банком в сумі 148067,27 грн., з яких: 94563,41-заборгованість за кредитом; 32703,51 грн. - заборгованість по відсоткам; 7052,85 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2170,75 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 11567, 74 грн. - розмір нарахованої комісії за кредитом. У зв'язку із цим, позивачем до третьої особи та відповідача 16.07.2013 було спрямовано повідомлення про виниклу прострочену заборгованість і необхідність її сплатити. Однак, зобов'язання по сплаті заборгованості ні відповідачем ні ТОВ «Квардем» не виконуються. Позивач вважає, що такими діями порушуються його права та інтереси, з огляду на що просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №02-23-12.2.-165-1853 від 30.11.2007 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 12301, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу відповідно до іпотечної вартості, визначеною за згодою сторін у розмірі 316543,00 грн, за рахунок чого задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 12.-2.-165 від 30.11.2007 року, з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.07.2008 року, укладених з ТОВ ВКФ «Квардем» на загальну суму 148067,27 грн. Представник позивача у судовому засіданні на процесуальній стадії розгляду клопотань та їх вирішення був присутньою, у подальшому у судові засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду надав заяву, у якій просив справу слухати без участі представника на підставі наданих документів. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у передбаченому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилали. Адвокат [PERSON] , який діє на захист інтересів [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, свою позицію виклав у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. У подальшому у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву у якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням та викликом осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності учасників судового засідання на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 30.11.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ВКФ «Квардем» укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 12.2-165, відповідно до якого товариство отримало кредит в межах суми максимального ліміту у розмірі 253000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік з кінцевим терміном повернення 29.11.2010 року. Згідно кредитного договору № 12.2-165 від 30.11.2007 р. позичальник щомісяця повинен надавати банку кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії тощо( стаття 2,3 договору) Згідно умов зазначеного договору позичальник зобов'язався при порушенні строків погашення заборгованості по кредиту, відсотків сплачувати Кредитору пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка буде діяти на період нарахування пені, від суми несвоєчасно сплачених грошових сум за кожен день прострочки. Також відповідно до умов зазначеного договору за порушення строків сплати за кредитом позичальник сплачує кредитору штраф(стаття 4 договору). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ ВКФ «Квардем» порушив взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту, що призвело до утворення заборгованості. За наданим позивачем розрахунком вбачається, що станом на 25.07.2013 р. заборгованість ТОВ ВКФ «Квардем» перед банком дорівнює 148067,27 грн, з яких: 94563,41-заборгованість за кредитом; 32703,51 грн. - заборгованість по відсоткам; 7052,85 грн-пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2170,75 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 11567, 74 грн. - розмір нарахованої комісії за кредитом. На час розгляду справи борг банку не повернуто, заборгованість не погашена. Відповідно до кредитного договору № 12.2-165 від 30.11.2007 р. забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором в тому числі виступає договір іпотеки(п.1.3 договору). Відповідно до договору іпотеки від №02-23-12.2.-165-1853 від 30.11.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 12301., [PERSON] надала банку в іпотеку нерухоме майно в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ ВКФ «Квардем» перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами позичальника. Відповідно до п. 2.4.3 договору іпотеки №02-23-12.2.-165-1853 від 30.11.2007 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до №02-23-12.2.-165-1853 від 30.11.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно(предмет іпотеки), а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №6202, укладеного 08.06.2000 року на товарній біржі «Ізумруд», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових угод за №6202, право власності на яку зареєстровано ХДБІ в книзі 135, за № 53107, за реєстраційним № 11649792, та належить [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003р. №898-ІУ, згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень у не менш ніж тридцяти денний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Встановлено, що письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону №898-ІУ долучена позивачем до матеріалів справи, однак відомостей щодо отримання такого повідомлення адресатом [PERSON]. суду надано не було та не зазначалось представником позивача про наявність поштового реєстру, який містить інформацію про відправлення листа іпотекодавцю, доказів щодо вручення листа іпотекодавцю, у вказаних матеріалах відсутні відомості про отримання іпотекодавцем цієї вимоги, що у свою чергу унеможливлює її виконання останнім. Недотримання зазначених правил та вимог Закону України «Про іпотеку» є на думку суду, перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону №898-ІУ. Як роз'яснює п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Враховуючи зазначене та беручи до уваги нараховану суму заборгованості яку має позичальник у розмірі 148067,27 грн. та враховуючи спосіб захисту, який обрано позивачем відповідно до вимог Закону «Про іпотеку» шляхом продажу на прилюдних торгах предмету іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною продажу узгодженою сторонами при укладанні договору іпотеки у розмірі 316543,00 грн. та враховуючи вимоги ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», суд також вважає не співмірною заборгованість боржника з вартістю іпотечного майна, з огляду на що вважає не співмірною і заявлену позовну вимоги щодо звернення стягнення на заставне майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що недотримання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки та не співмірність простроченої заборгованості за кредитним договором із вартістю предмета іпотеки є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підстави для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача відсутні. На підставі ст. 526, 610 ЦК України, ст. 6, 33, 35,39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed