Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 58562 грн. 64 коп., мотивуючи свої вимоги наступним. Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» є суб`єктом господарювання, який на момент виникнення спірних правовідносин здійснював підприємницьку діяльність з розподілу електричної енергії на території Київської області. [PERSON] отримував вказану послугу за адресою: [ADDRESS] , уклавши договір про постачання електричної енергії шляхом оплати рахунку, отриманого від постачальника та фактичного споживання електричної енергії. З грудня 2018 року відповідач споживав електричну енергію, але оплату за неї не здійснював та про розірвання договору з заявою не звертався. Таким чином, заборгованість у відповідача виникла заборгованість за спожиту електроенергію, яка склала 58562 грн. 64 коп. Оскільки відповідач заборгованість не сплачує, позивач просить стягнути з неї вказану заборгованість та понесені судові витрати. 18 червня 2020 року прийнято заочне рішення по справі № 372/1476/20, яким позовні вимоги позивача задоволені повністю. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області 21 липня 2020 року за заявою відповідача скасовано заочне рішення від 18 червня 2020 року та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 15.09.2020 року представником подано заяву про залучення до участі у справі ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» в якості правонаступника позивача ПрАТ «Київобленерго», і таке правонаступництво прийнято судом та змінено. 10.12.2020 року представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про зменшення позовних вимог, згідно до яких просила стягнути з відповідача 11 813 грн. 80 коп. та судові витрати в розмірі 2102 грн., крім того розгляд справи просила здійснювати за її відсутності, та позов, з урахуванням змінених позовних вимог, просила задовольнити. 10.12.2020 відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зі зміненими позовними вимогами ознайомлений та проти їх задоволення не заперечував, крім того, просив борг розстрочити на 4 місяці в зв`язку із тяжким матеріальним станом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] на використання електроенергії у вказаній квартирі відкрито на ім`я [PERSON] . Відповідач - [PERSON] , всупереч п. 3 ПКЕЕН та п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звертався до енергопостачальника з приводу укладення Договору про користування електричною енергією, тому фактично, користування електроенергією здійснюється відповідно до ст. 714 ЦК України, що сторонами не заперечується. Судом встановлено, що ПрАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території Київської області. Згідно витягу з особової картки споживача та рахунку за електроенергію, станом на 01.01.2019 року, згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів встановлених Постановою НКРЕКП №220 від 26.02.2015 року, за спожиту відповідачем електричну енергію нараховано 58562 грн. 54 коп. Однак, представник відповідача в процесу розгляду справи змінив позовні вимоги шляхом зменшення суми стягнення до 11 813 грн. 80 коп. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п.4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно абз. 2 п.4.10 ПРРЕЕ, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Виходячи з положень п.4.12 ПРРЕЕ, рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п.4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактичну спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Як передбачено в п5.5.5 ПРРЕЕ, боржника зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі Договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно ч.1 ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що за вказаною адресою між сторонами не укладено договору про постачання електроенергії, відповідач не звертався до постачальника із заявою про припинення електропостачання до квартири, яка перебуває у його власності, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення заборгованості за використану електричну енергію, оскільки відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати ці послуги, згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач відзив на позов з належними та допустимими доказами, які б спростовувати доводи позивача, не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, а також визнання відповідача зменшених позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 264 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує, зокрема, матеріальний стан відповідача, а тому вважає за можливим за клопотанням відповідача розстрочити виконання рішення, та призначити стягнення заборгованості 4 рівними платежами щомісячно до повної сплати боргу. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved