Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Зняти [PERSON], [INFO], з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 31.05.2016. В будинку, який належить позивачу на праві приватної власності зареєстрований [PERSON] Відповідач зареєстрований, але фактично не проживає з грудня 2006 року, його речей в будинку не має, де фактично проживає повідомляти не бажає, в добровільному порядку зніматися з реєстрації не бажає. Позивач не може скористатися пільгами, передбаченими законодавством України та отримувати субсидію на комунальні послуги, чим об'єктивно порушуються його права, тому він змушений звертатися до суду з даним позовом. Відповідач втратив право користування житловим приміщенням, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові відправлення, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. Представник третьої особи Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден в повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 31.05.2016 посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Мордовцевою О.В. зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.05.2016 №58. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2016, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований під номером [NUMBER], власник [PERSON], форма власності приватна. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 19 грудня 2000 року Сватівським РВ УМВС України в Луганській області, громадянин [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки №207, виданої 14 лютого 2017 року виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 14 листопада 2006 року, але фактично з грудня 2006 року не проживає. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З акту обстеження проживання від 28 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований, але фактично з грудня 2006 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Оскільки, відповідач в житловому будинку не проживає з 2006 року, то він втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], так як відсутній за зазначеною адресою. Таким чином, враховуючи намір позивача щодо усунення перешкод у здійсненні ним права розпоряджатися своїм майном, а також те, що відповідач відсутній за вищевказаною адресою, суд вважає відповідача [PERSON], [INFO] такими, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.п.3,4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо зняття відповідача з реєстрації. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно із ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. За вимогами ст. 11 Закону орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Задовольняючи позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, суд не вправі вирішувати питання щодо зняття відповідача з реєстрації, оскільки реєстрація осіб за певним місцем проживання або зняття з реєстрації не входить до компетенції суду. Знаття осіб з реєстрації проводиться відповідним органом на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням.

Outcome: partial