Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CL-143782 від 01 листопада 2018 року в розмірі 71 566,20 гривень, покликаючись на невиконання останнім взятих на себе зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 22 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 18 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач скористався правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце такого, причин неявки не повідомив та не подав суду відзив на позовну заяву. Клопотання про продовження процесуального строку у зв`язку із карантинними заходами не заявлено. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені\~ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4\~ст.223 ЦПК України). За умовами\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України). У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 01 листопада 2018 року між ПАТ «КРЕДОБАНК, кредитодавцем, та відповідачем [PERSON] , позичальником, укладено кредитний договір № CL-143782, згідно з яким банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 35000 грн строком 24 місяці терміном до 30 жовтня 2020 року, а позичальник зобов`язався повернути суму отриманого кредиту, сплати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 84,99 % річних (реальна процентна ставка 127,23 % річних) в строк та на умовах, визначених договором. Договором встановлено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту (п.7.1) кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Сторонами погоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту (погашення кредиту здійснюється щомісячно в розмірі 3097,00 грн) Додаток № 1 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право вимоги до третьої особи (боржника). На підставі договору факторингу № 06/19-2 із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20 червня 2019 року, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» (клієнт) та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (фактор), останній набув право грошової вимоги за грошовими зобов`язаннями позичальника [PERSON] за кредитним договором № CL-143782. Згідно із додатком № 1 до договору факторингу, що є його невід`ємною частиною, загальна заборгованість за наведеним кредитним договором станом на 19 червня 2019 року складає 50\~591,71 грн, з яких: 34\~378,88 грн сума основного боргу, 16\~212,83 грн сума процентів за користування кредитом. З урахуванням вимог ст.ст.512-514 ЦК України новий кредитор ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набув права первісного кредитора банку у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги до відповідача - позичальника за кредитним договором. У даному випадку діє презумпція правомірності правочинів (ст.204 ЦК України), яка не спростована. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, а тому заборгованість за кредитним договором станом на 20 червня 2019 року складає 50\~591,71 грн, що відповідачем не оспорено. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком позивача за період з 20 червня 2019 року по 07 грудня 2020 року інфляційні збитки складають 2362,63 грн, 3 % річних 2229,08 грн, а також пеня у розмірі 16\~382,78 грн. такий розрахунок відповідачем не заперечено, а тому береться судом до уваги. З урахуванням взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, який ним не виконувався належним чином, та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача як нового кредитора щодо стягнення суми боргу у розмірі 71\~566,20 грн з відповідача з наданням переконливих доказів є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку.\~ У матеріалах справи відсутні відомості, що б спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного судочинства як свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).Суд вирішив справу за наявними матеріалами за відсутності відзиву відповідача. У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 102 грн судового збору.

Outcome: approved