Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 01.12.2007 р., обґрунтовуючи вимоги втратою почуття любові один до одного в наслідок чого вони тривалий час разом не проживають та спільного господарства не ведуть, через що шлюб носить формальний характер. Позивач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, підтримавши позовні вимоги та наполягаючи на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, визнавши позовні вимоги та не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, розгляд вказаної справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 01.12.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 01.12.2007 року, актовий запис №545. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії 1-КГ №060522, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області. Сторони дійшовши згоди щодо місця проживання дитини, шлюбні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно дост.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved