Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 05.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит на строк до 05.07.2016 року, 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-2, за умовами якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача коштів за вказаним кредитним договором. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором, але відповідач не виконала свого обовязку та перестала сплачувати кредит, в звязку з цим відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором в сумі 30661,70 грн., з яких: 25280 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5381,70 грн. нараховані відсотки за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду надіслано письмове клопотання позивача щодо розгляду справи без участі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якому вказано на те, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином згідно приписів ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем її проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки відповідача суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без її участі до суду не надходило, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважав за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 05.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти /кредит/ на споживчі цілі, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строки та виконати свої зобовязання за даним договором в повному обсязі, що стверджується копією цього кредитного договору. Згідно п.1.1 договору, сума кредиту становить 28796 грн., строк кредитування -36 місяців з 05.07.2013 року по 05.07.2016 року, розмір процентної ставки за користування кредитом -0,01 % річних. Як передбачено в п.1.4 кредитного договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в Графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п.1.1 даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в Графіку платежів. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця , одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів. З Графіку платежів, який є додатком до кредитного договору, вбачається, що позичальник має сплачувати щомісячний платіж в сумі 1362 грн, а 05.07.2016 року сума останнього щомісячного платежу складає 1345,19 грн., в складі щоміячного платежу зазначено окремо суму за кредитом, за відсотками та комісію. В суді також було встановлено, що 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-2, за умовами якого клієнт /первісний кредитор/ передає, а фактор /новий кредитор/ приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором фактор одержує право /замість клієнта/ вимагати від боржників належного виконання всіх зобов»язань за кредитними договорами. Наведене стверджується копією договору факторингу. Згідно п.2 вказаного договору, портфель заборгованості сукупність невиконаних грошових зобов»язань боржників перед клієнтом, які складаються із заборгованості боржників за тілом /основною сумою/ кредиту, за неоплаченими відсотками за користування кредитом, за неоплаченою комісією. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За положеннями ст.1078 цього Кодексу, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); За приписами ст.ст.514, 516 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно виписки з Реєстру боржників, який є невідємною частиною договору факторингу, в Реєстрі значиться під № 1345 боржник [PERSON], кредитний договір № [NUMBER], сума заборгованості за основною сумою боргу -25280 грн., сума заборгованості за відсотками -5381,70 грн., всього 30 661,70 грн. Отже, наведене свідчить про те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підтвердження факту переходу до позивача права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, до позовної заяви додано копію договору факторингу, витяг з Реєстру заборгованостей. А тому суд вважає, що позивачем надано належні докази, які підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором, який було укладено між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк». В судовому засіданні встановлено, що на адресу відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 21.01.2015 року на виконання умов договору факторингу надіслано повідомлення про відступлення права грошової вимоги, в якому було зазначено про розмір заборгованості відповідача та нові реквізити для внесення коштів на погашення цієї заборгованості, що слідує з копії повідомлення та копії опису вкладення в цінний лист. Отже, відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Крім того, п.1.5.4 кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором. А тому з врахуванням приписів вищенаведених правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів вимоги позивача, до якого перейшло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Таким чином, на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 30661 грн.70 коп. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 306 грн.62 коп., оскільки позов подано 31.08.2015 року до внесення змін в Закон України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, що вбачається з інформації відстеження пересилання поштових відправлень Реєстру «Укрпошта».

Outcome: approved