Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є матір'ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], а відповідач є батьком [PERSON]. [PERSON] на праві приватної влансоті належить частина житлового будинку [ADDRESS]. У батьків відібрано дітей без позбавлення батьківських прав. Розпорядженнями голови Лебединської РДА над [PERSON] та [PERSON] було призначено опіку, опікуном над неповнолітніми є [PERSON] Відповідачі не працюють, зловживають спиртними напоями, не цікавляться життям та здоров'ям дітей, не надають матеріальної допомоги дітям. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON]. Накласти заборону відчуження житлового будинку по [ADDRESS] без дозволу органу опіки та піклування Лебединської райдержадміністрації. Представник позивача в судовому засіданні ствердила позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином і від них не надійшло повідомлення про причини неявки свого представника. Третя особа підтримав позовні вимоги. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, він вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є матір'ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7), [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Батьком [PERSON] є [PERSON], який рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 11.02.2011 справа №2-116/11 позбавлений батьківських прав. Батьком [PERSON] є [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8), у якого відповідно до рішення Лебединського районного суду Сумської області №2-606/09 р. від 09.10.2009 (а.с. 10) було відібрано неповнолітнього сина [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації від 29.10.2009 №491 (а.с. 13) над [PERSON] та розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації від 24.02.2011 №94 (а.с. 12) над [PERSON] було призначено опіку. Опікуном є [PERSON], яка являється дітям рідною бабою. З моменту відібрання дітей у матері і по даний час неповнолітні проживають у сім'ї опікуна в с. Штепівка Лебединського району Сумської області. Ні [PERSON], ні [PERSON] офіційно ніде не працюють, часто змінюють своє місце проживання, обоє зловживають спиртними напоями, за що неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності. [PERSON] та [PERSON] з часу влаштування дітей під опіку і по даний час не цікавляться життям, здоров'ям дітей, ніякої матеріальної допомоги не надають, не приймають участі у вихованні, не відвідують батьківські збори та не спілкуються з класним керівником та вихователем щодо успіхів у навчанні, досягненнях та труднощах, з якими стикаються їх діти, що стверджується довідками, виданими виконкомом Штепівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 25.02.2014 №02-15/89, (а.с. 15) від 10.04.2014 №02-15/170 (а.с. 16), довідками, що видані Штепівським НВК Лебединського району Сумської області від 27.02.2014 №32, та № 33 (а.с. 17,18). Також даний факт стверджується поясненнями сусідів (а.с. 24,25). Також слід відмітити, що за час перебування дітей під опікою, [PERSON] та [PERSON] не вжили ніяких заходів щодо повернення їм на виховання дітей. Дані факти свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виховання та утримання неповнолітніх дітей та свідомо не виконують свої батьківські обов'язки щодо виховання дітей [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що стверджується довідкою Лебединського МВ УМВС України в Сумській області від 11.04.14 р. № 3285 (а.с. 20). 30.08.10 р. за невиконання батьківських обов'язків також притягувалася до адміністративної відповідальності і [PERSON], що стверджується довідкою № 2261 від 14.03.14р. (а.с. 21). Висновком комісії з питань захисту прав дитини Лебединської районної держадміністрації від 15.04.14 року (а.с. 27), також висновком органу опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації від 25.04.14 р. за № 01-44/989 було вирішено що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON]. Згідно довідки № 111 від 13.05.2014 р. виданої КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» (а.с. 38) квартира по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності виданого відділом приватизації Лебединського міськвиконкому 14.12.95 р. № 1532 належить [PERSON] а [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх - [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на вихованню до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства та ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Частиною 1 статті 248 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247, п.3 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, дитина-сирота має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Як зазначено в узагальненнях Верховного суду України від 11.12.2008 про практику розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми - відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України, а також п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. Право дитини на збереження за нею права користування житлом встановлено законом і є безспірним. Згідно ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної ради від 27.02.1991 дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Отже суд, доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, також в частині накладення заборони відчуження житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], оскільки його частина належить відповідачці на праві приватної власності, а права дітей на збереження за ними права користування житлом встановлено законом і є безспірним. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір на користь держави в розмiрi 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved