Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просила зняти арешт та заборону відчуження 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , що накладені Постановою державного виконавця Суворовського РВ ДВС України в м. Одесі Медведєвою О. В. 10 липня 2000 року за № ДВ 10210 від 10 липня 2000 року, котрі було накладено при примусовому виконанні 2-х виконавчих написів №1610 та №1061, що видані 05.04.2000 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 3400 гривень та 863 гривень, реєстраційні номери обтяжень №8158077 та №8158104. В обґрунтування позову посилалась на те, що їй, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Інші 2/3 квартири за адресою: [ADDRESS] , належать її матері, [PERSON] та її доньці, [PERSON] . (по 1/3 кожній). Зазначене підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, що видано 15 липня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів №92487, зареєстровано та записано в реєстраційну книгу за №16-4092 на підставі Розпорядження органу приватизації від 15 липня 1997 року №92487; Технічним паспортом на зазначену квартиру. Право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за ними 30 липня 1997 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі 234 пр - стр. 186 - р №149. [INFO] на 93 році померла мати позивачки, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 01 липня 2019 року, що видано Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 742, Серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . 12 листопада 2019 року Суворовською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №896/2019, номер у спадковому реєстрі №65036509. Як зазначила позивачка у своєму позові, інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. Під час звернення до Суворовської державної нотаріальної контори [PERSON] дізналась, що на спадкове майно померлої матері було накладено арешт та заборону відчуження нерухомого майна, 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , Першою одеською державною нотаріальною конторою 19 липня 2000 року на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Суворовського РВ ДВС України в м. Одесі 10 липня 2000 року за № ДВ 10210. На звернення [PERSON] до Одеського державного нотаріального архіву, зазначений орган 03 квітня 2020 року надав архівну довідку за №1123/01-18 разом із копією Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Суворовського РВ ДВС України в м. Одесі 10 липня 2000 року державного виконавця Медведєвої О. В. Зазначений арешт та заборону було накладено при примусовому виконанні 2-х виконавчих написів №1610 та №1061, що видані 05.04.2000 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 3400 гривень та 863 гривень. За життя мати зазначену заборгованість сплатила, однак доказів зазначеного за такий тривалий проміжок часу не збереглось. Виконавче провадження знищено. Таким чином іншої можливості скасувати арешт та заборону відчуження майна у позивачки немає. Таким чином, на теперішній час існують обставини, які перешкоджають [PERSON] у реалізації своїх спадкових прав, після смерті матері [PERSON] та дають ґрунтовні підстави для судового захисту, шляхом пред`явлення зазначеного позову. У зв`язку з зазначеним позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою, т.я. врегулювання зазначеного судового спору позасудовим порядком не представляється можливим. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 25 вересня 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачам строк для надання відзиву на позов. (а.с. 32,33). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 35). Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи не звертались. Відзиву чи заперечень на позовну заяву на адресу суду не надали. (а.с. 36,38,39). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представників відповідачів. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Інші 2/3 квартири за адресою: [ADDRESS] , належать її матері, [PERSON] та її доньці, [PERSON] . (по 1/3 кожній). Зазначене підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, що видано 15 липня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів №92487, зареєстровано та записано в реєстраційну книгу за №16-4092 на підставі Розпорядження органу приватизації від 15 липня 1997 року №92487; Технічним паспортом на зазначену квартиру. (а.с. 14,19-23). Право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за ними 30 липня 1997 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі 234 пр - стр. 186 - р №149. [INFO] на 93 році померла мати позивачки, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 01 липня 2019 року, що видано Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 742, Серія [NUMBER] . (а.с. 28). Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . 12 листопада 2019 року Суворовською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №896/2019, номер у спадковому реєстрі №65036509. (а.с. 15). Під час звернення до Суворовської державної нотаріальної контори [PERSON] дізналась, що на спадкове майно померлої матері було накладено арешт та заборону відчуження нерухомого майна, 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , Першою одеською державною нотаріальною конторою 19 липня 2000 року на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Суворовського РВ ДВС України в м. Одесі 10 липня 2000 року за № ДВ 10210. На звернення [PERSON] до Одеського державного нотаріального архіву, зазначений орган 03 квітня 2020 року надав архівну довідку за №1123/01-18 разом із копією Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Суворовського РВ ДВС України в м. Одесі 10 липня 2000 року державного виконавця Медведєвої О. В. (а.с. 24,25). Зазначений арешт та заборону було накладено при примусовому виконанні 2-х виконавчих написів №1610 та №1061, що видані 05.04.2000 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 3400 гривень та 863 гривень. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, ст.ст.\~386,\~381 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.319 ЦК України\~власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Згідно з ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13\~ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43\~ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки зазначений арешт порушує її законні права, оскільки він перешкоджає їй у реалізації спадкових прав після померлої матері, [PERSON] .

Outcome: approved