Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому вказав, що 15квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, предметом якого стала сума грошей 10000 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту 15 квітня 2015 року. Додатково між Кредитною спілкою та [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки від 15 квітня 2013 року, згідно яких останні несуть солідарну відповідальність з первісним позичальником за виконання договору кредиту. Оскільки позичальник та поручителі своєчасно не забезпечили виконання договору кредиту, утворилася заборгованість 6055,15 грн., яка складається з основної суми боргу 5072,72 грн., та відсотків 982,43 грн., а також судовий збір 243,60 грн., а загалом 6298,75 грн. Представники позивача в судовому засіданні вимоги зменшили та вказали, що відповідач [PERSON] частково погасив заборгованість та на даний час вона складає 3409,13 грн., яку вони і просять стягнути. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Раніше в судовому засіданні факт отримання грошових коштів та невиконання ним зобовязання перед позивачем підтвердив. Також вказав, що в день укладення кредитного договору поручителі були разом з ним в КС «Компаньйон». Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечували та вказали, що грошові кошти не можуть стягуватися в солідарному порядку. Також представника позивача заявлено зустрічний позов про визнання договорів поруки, мотивуючи це тим, що поручителі не підписували договори поруки та не заповнювали графи в цих договорах. Суд, вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов кредитної спілки «Компаньйон» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за необґрунтованістю. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами виникли договірні відносини з приводу отримання в борг суму грошей 10000 грн. (а.с. 8,10), що підтверджується заявою та видатковим касовим ордером (а.с. 4,5,9). Між КС «Компаньйон» та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки, згідно яких кожен з відповідачів відповідає разом з первісним позичальником солідарно за невиконання умов договору кредиту (а.с. 11-17, 129). Внаслідок невиконання умов договору виникла заборгованість 3409,13 грн. яка відповідає розрахунку та уточненням з боку сторони позивача в судовому засіданні (а.с. 18-19). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З вищевикладеного суд вбачає, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, позичальник та поручителі умови договору не виконували, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 3409,13 грн., з яких основна заборгованість 1772,72 грн. та відсотки 1636,41 грн. та вона підлягає повному стягненню з відповідачів. Разом з тим, враховуючи положення ст. 554 ЦК України та правові позиції, що викладені в постанові Пленуму ВСУ № 6-745цс15 від 1 липня 2015 року, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість солідарно з первісного позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] як солідарних, оскільки договори поруки укладені між ними окремо. Зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні позивачами та їх представниками доказів на підтвердження недійсності правочинів не надано, так як почеркознавча експертиза, яка була призначена за клопотанням [PERSON] та [PERSON], не проведена, так як особи, на яких покладено обовязок її сплатити не провели такої оплати. На противагу цьому свідок [PERSON] вказала, що договори поруки підписували особисто [PERSON] та [PERSON] Підстав для сумніву у оригінальності підписів поручителів у суду не виникає. Представниками відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судових дебатах питання щодо зустрічного позову не піднімалося. Вимоги ст. 60 ЦПК України стороною відповідачів не виконано. А тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за необґрунтованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки судові витрати стягуються пропорційно до задоволених або відмовлених вимог, то кінцева сума судових витрат повинна складати 243,60 грн., а тому кожен з відповідачів повинен понести по 81,20 грн. судових витрат на користь позивача. Суд, на підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 536, 553-556, 625, 629, 651, 1046-1050 ЦК України та

Outcome: approved