Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду 30.03.2013 р. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] і внаслідок неналежного виконання обов»язку щодо оплати наданих послуг за період з 01.01.2008 року до 01.03.2013 р. виникла заборгованість у розмірі 1 946,35 грн. Ухвалою суду від 01.04.2013 року було відмовлено у видачі судового наказу. Позивач просив стягнути заборгованість та судові витрати у розмірі 229,40 грн. (а.с.3). Позивач 06.02.2014 року уточнив свої вимоги та просив стягнути солідарно з [PERSON], якому належала на праві власності вказана квартира до 21.06.2012 р., та [PERSON] суму заборгованості та судові витрати (а.с.40). Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 09 квітня 2014 року задоволено позов комунального підприємства «Бахмут - Вода» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь комунального підприємства «Бахмут - Вода» заборгованість за надані послуги у розмірі 1 946,35 грн. та судовий збір - 229,40 грн. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить рішення суду скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову до нього, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 21.06.2012 року з [PERSON] йому належить квартира [ADDRESS] і п.11 вказаного договору передбачено, що на момент підписання договору заборгованості за комунальні послуги не має, в квартирі ніхто до цього часу не зареєстрований. 03.07.2012 року він дізнався про наявність боргу за водопостачання у розмірі 2 532,17 грн. і позивач змусив його підписати зобов»язання про оплату заборгованості попереднього власника, оскільки він не є правонаступником [PERSON] Суд не звернув уваги на те, що договір про надання послуг з ним не укладався, в квартирі він не зареєстрований, строк позовної давності для стягнення заборгованості сплинув і зобов»язання за боргами по договору купівлі-продажу він на себе не брав, а особисто за ним боргу не існує. В судове засідання апеляційного суду сторони не з»явилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача [PERSON] слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог з наступних підстав. Задовольняючи позов комунального підприємства «Бахмут - Вода» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 21.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON], останній придбав у власність квартиру [ADDRESS]. За вказаною адресою відповідачам надаються послуги з водопостачання та водовідведення. Оскільки [PERSON] є правонаступником [PERSON], то він несе обов»язок по оплаті заборгованості за надані послуги солідарно із [PERSON] За період з 01.01.2008 року до 01.03.2013 року внаслідок неналежного виконання відповідачами обов»язків щодо оплати наданих послуг виникла заборгованість у розмірі 1 946,35 грн.. Від укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідачі відмовилися. Крім того, 03.07.2012 р. відповідач [PERSON] зобов»язався протягом 24 місяців погасити заборгованість, яка виникла у [PERSON] у розмірі 2 532,17 грн. та сплачувати поточні платежі, тому позов задоволено. Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки вони суперечать вимогам матеріального та процесуального права. Так, відповідно до ст..1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Відповідно до п.30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до ст..509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст..322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким [PERSON] став власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] знявся з реєстрації 20.06.2012 року (а.с.53). [PERSON] у вказаній квартирі ніколи не був зареєстрований (а.с.45). Згідно п.11 зазначеного договору [PERSON] продав, а [PERSON] придбав вказану квартиру і сторони стверджують, що заборгованості по всім комунальним платежам на момент підписання договору не має.(а.с.42) З особового рахунку [NUMBER] на ім»я [PERSON] вбачається, що за період з січня 2008 року до 01.06.2012 року значиться заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 2 532,17 грн. (а.с.8) та з липня 2012 року до 01.04.2013 року заборгованості не має (нараховано 807,53 грн., а оплачено 1 393,36 грн.). Таким чином, заборгованість існує по вказаній квартирі за попереднім власником [PERSON] у розмірі 2 532,17 грн., тому позивач має право на стягнення заборгованості за надані послуги саме з нього. Посилання позивача на те, що 03.07.2012 р. [PERSON] було надано зобов»язання про погашення заборгованості у розмірі 2532,17 грн. протягом 24 місяців і навіть 02.07.2012 р. оплачено в рахунок боргу 564,34 грн., не є підставою для стягнення з нього заборгованості, яку він не допускав і згідно умов договору купівлі-продажу не брав на себе (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.528 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам. Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані вимоги закону і дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та слід стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованості за надані послуги, та відмовити у задоволенні позову до [PERSON] Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: approved