Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 12.05.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №222-0241006/ФКВ-08. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 18 011,88 доларів США з розрахунку 11,2% річних на строк до 11.05.2015 року. Зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно п.2.4. договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 214,13 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем отримання кредиту. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 30.12.2015 наявна заборгованість у сумі 32\~326,54 грн., з яких тіло кредиту 18\~515,60 грн., відсотки 577,16 грн., сума заборгованості за комісією 3\~411,32 грн., пеня 9\~282,53 грн., сума за ставкою 3% річних від простроченого тіла кредиту 394,90 грн., сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 145,03 грн. Відповідно до ст. ст. 512-519 ЦК України, ст. ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та НБУ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанка» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед НБУ, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а згідно п.4.2. внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банку» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №222-0241006/ФКВ-08 від 12.05.2008. Зважаючи на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 32\~326,54 грн., судові витрати у сумі 1378 грн. Позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлено позивачем у національній грошовій одиниці України гривні. Представник позивача в судове засідання не зявився, у позовній заяві, а також у неодноразово наданих на адресу суду письмових заявах позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні усно та у письмових запереченнях (а.с.90-91) позов не визнав, пояснивши, що дійсно укладав кредитний договір з ТОВ «Укрпромбанк», який потім перейшов до ПАТ «Дельта Банку», на придбання автомобілю в сумі 18\~011,88 доларів США. Перед ліквідацією банку йому запропонували достроково погасити кредит, на що він погодився та вніс 09.01.2015 на погашення кредиту 23\~850 грн. Після цього до нього будь-яких претензій не було. [PERSON] [PERSON] сам назвав суму, яку слід було сплатити, та пообіцяв видати документи, що кредит погашено. Сума складала 50% від залишку по тілу кредиту, тобто тіло кредиту повністю не погашалось. Але йому пояснили, що це пільгові умови у звязку з достроковим погашенням кредиту. Вважає, що зобовязання перед банком виконав у повному. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №222-0241006/ФКВ-08 від 12.05.2008, що підтверджується копією договору з підписами сторін (а.с.139-142) та не заперечується сторонами. ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №222-0241006/ФКВ-08 від 12.05.2008 на підставі ст. ст. 512-519 ЦК України, ст. ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», договору про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь [PERSON] від 30.06.2010 (а.с. 25-37). Відповідно до розділу 1 укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 18 011,88 доларів США з розрахунку 11,2% річних на строк до 11.05.2015 року з метою придбання автомобілю, комісія за надання кредиту - 1% від суми кредиту, комісія за управління кредитом 0,15% від суми кредиту, комісія за видачу готівкових коштів 0,3 % від суми кредиту, комісія за дострокове проведення розрахунків по кредиту відсутня, комісія за надання кредиту в післяопераційний час розміщена у кожному операційному (касовому) залі банку 100 грн. За п.п.1.11. договору відповідач зобовязаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісії [PERSON], сукупних послуг, які надаються позичальнику у звязку з укладенням цього договору. Відповідно п.2.4. договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 214,13 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем отримання кредиту. Судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, так як своєчасно та у повному обсязі не сплатив передбачені договором платежі. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Внаслідок порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, його заборгованість перед позивачем згідно розрахунку (а.с.135-138) станом на 30.12.2015 становить 32\~326,54 грн., з яких тіло кредиту 18\~515,60 грн., відсотки 577,16 грн., сума заборгованості за комісією 3\~411,32 грн., пеня 9\~282,53 грн., сума за ставкою 3% річних від простроченого тіла кредиту 394,90 грн., сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 145,03 грн. Так, розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками є повністю обґрунтованим відповідно до розрахунку (а.с.135-138). Пояснення позивача з приводу дострокового погашення ним зобовязань за договором спростовуються розрахунком та не підтверджено іншими доказами у справі. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у січні 2015 року [PERSON] зателефонували з банку та запропонували достроково погасити зобовязання, так як банк ліквідується. 09.01.2015 вона внесла від імені [PERSON] кошти на погашення кредиту в сумі 23850 грн. [PERSON] банку, якого назвати не може, пояснив, що кредит закрито. Лише на початку 2016 року дізналася про заборгованість чоловіка по кредиту. Оригіналом квитанції №44056907 від 09.01.2015 (а.с.145) підтверджується факт внесення коштів у сумі 23\~850,00 грн. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості (а.с.135-138) заборгованість за тілом кредиту на 01.01.2015 складала 778,27 доларів США (поточна, тобто строк сплати якої не настав) та 1072,15 доларів США (прострочена заборгованість), а всього 1850,42 долари США; за відсотками 14,94 доларів США, за комісією 436,55 грн. У січні 2015 року сплачено заборгованості за тілом кредиту 1364,91 долари США, за відсотками 120,89 доларів США. Тобто сплачена відповідачем сума врахована при визначенні розміру заборгованості. Отже, сплачена відповідачем сума є меншою, а тому не свідчить про повне виконання відповідачем зобовязань. Посилання відповідача та свідка [PERSON] на те, що саме через дострокове погашення кредиту їм сказали сплатити суму в меншому розмірі, спростовуються п.2.4. кредитного договору (а.с.139), яким не передбачено таких умов при достроковому поверненні кредиту. Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією. Також є обґрунтованими позовні вимоги про стягнення 3% річних від простроченого тіла кредиту та доходів по кредиту, оскільки вони базуються на приписах ст.625 ЦК України. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення пені у сумі 9\~282,53 грн. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач проживає в [INFO]. Відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м.Гірське Луганської області відноситься до переліку таких населених пунктів. З розрахунку заборгованості (а.с.135-138) вбачається, що пеня боржнику була неправомірно нарахована після 14.04.2014 р. Таким чином, оскільки місце проживання відповідача - в зоні АТО, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми пені у розмірі 9\~282,53 грн. Отже, стягненню підлягає заборгованість у сумі 23\~044,01 грн. Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1378. (а.с.6). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 982,31 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial