Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.09.2016 року о 13.20 год. в м. Херсоні, на перехресті пр. Ушакова та пров Козацького, [PERSON] , керуючи автомобілем Шевроле Авео, р.н. [NUMBER] здійснюючи поворот наліво з пр. Ушакова на пров. Козацький здійснив зіткнення з автомобілем «Ауди S4», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався прямо по прос. Ушакова в напрямку залізничного вокзалу. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження За вказаним фактом 09.09.2016 відділення Херсонського ВП ГУПН Херсонської області внесено відомості до ЄРДР №12016230040005004 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого Херсонського відділення ВП ГУНП в Херсонській області від 15.02.2017 кримінальне провадження №12016230040005004 за ч.1 ст. 286 КПК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Кoпії матеріалів вказаного кримінального провадження направлено до Управління патрульної поліції в м. Херсоні для вирішення дитя про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Під чac досудового розслідування вказаного кримінального встановлено, що винним у настанні ДТП є водій автомобіля Шевроле Авео, р.н. [NUMBER] [PERSON] . Вина [PERSON] підтверджується висновком автотехнічної експертизи, проведеної під час досудового розсліду, відповідно до якого водій автомобіля «Шевроле Авео» д/н [NUMBER] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.16.6. Правил дорожнього руху Украйни. Виконуючи вимоги пункту 16.6 Правил водій Шевроле Авео, д.н. [NUMBER] мав технiчну можливість не допустити настання даної події Автомобіль «Ауди S4», д.н. [NUMBER] не міг знизити швидкість до моменту досягнення автомобілем лінії руху автомобіля «Шевроле Авео» д/н [NUMBER] , оскільки час руху автомобіля «Шевроле Авео» д/н [NUMBER] в небезпечному напрямку, менше часу, який необхідний водію автомобіля «Аудi» д/н [NUMBER] для приведення гальм в дію, тому він не мав технiчної можливості, запобігання настанню даної події. Згідно з висновком №Вє -379 експертного автотоварознавчого дослідження щодо встановлення вартості матеріальної шкоди спричиненої володільцю транспортного засобу від 27.09.2016, проведеного Херсонською Торгово-промисловою палатою встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Ауді» д/н [NUMBER] на момент пошкодження становить 409 064,35 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Аудi», д/н [NUMBER] складає 219 528,54 грн., вартість матерiальноi шкоди спричиненої володільцю автомобіля «Аудi» д/н [NUMBER] становить 88 184,90 грн. У зв`язку з тим, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AE/7839182, позивач звернувся до неї з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, страховиком було здійснено доплату страхового відшкодування, тому ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Посилаючись на обов`язок відповідача [PERSON] як заподіювача шкоди відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, позивач просить стягнути з вказаного відповідача 119 528,54 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також 795 грн, сплачені Херсонській торгово-промисловій палаті за проведення автотоварознавчого дослідження №Вє-379 від 27.09.2016 року, 894 грн. оплата за перебування автомобіля на штраф майданчику, 945 грн. - діагностика автомобіля після ДТП, 1040 грн. - оплата евакуатора, 25 грн. відправлення поштової кореспонденції, 6060,00 грн. - витрати на правову допомогу, а також стягнути з відповідачів на свою користь 1 293,18 грн. судового збору. Ухвалою суду від 19.07.2018 було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому останні позов не визнав та зазначив, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП 08.09.2016 року недоведена належними та допустими доказами. Постанова про закриття кримінального провадження на яку посилається позивач скасована прокурором. Від представника ПАТ «СК «Інтер Поліс» надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» AE/7839182, укладеного 04.04.2016 року із страховою сумою за шкоду, заподіяну майну - сто тисяч гривень та франшизою в розмірі одна тисяча гривень. На адресу ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» 09.09.2016 року надійшло повідомлення від страхувальника [PERSON] , в якому він пояснює, що винуватцем вище згаданої ДТП є водій Аудi S4» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , який проїхав на червоне світло світлофора. Iнше повідомлення, від [PERSON] надійшло на адресу ПрАТ СК «ІНТЕР ПОЛІС» 09.09.2016 року. В даному повідомленні, [PERSON] пояснює, що винуватцем ДТП є саме [PERSON] 16.09.2016 року представником ПРАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» у присутності [PERSON] проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Аудi S4» д.н.з. [NUMBER] та складено протокол огляду транспортного засобу, який підписаний [PERSON] . Таким чином, ПрАТ СК ІНТЕР-ПОЛІС» виконало свiй обов`язок, передбачений п. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направивши до місце знаходження пошкодженого транспортного засобу свого представника. 04.07.2017 року [PERSON] надано до ПРАТ СК «IНТЕР-ПОЛІС» заяву на виплату страхового відшкодування, в якій він просить здійснити виплату страхового відшкодування на його банківський рахунок. Станом на дату подання [PERSON] заяви про виплату страхового відшкодування (04.07.2017 року) спір про здійснення страхового відшкодування розглядався у судовому порядку. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону, рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. ПАТ СК «IHТЕР-ПОЛІС» листом №765 від 20.09.2017 року повідомило [PERSON] , що після отримання рішення по судовій справі, розгляд заяви про виплату страхового відшкодування буде продовжено. Позивач в судове засідання не з`явився, надав повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку. Адвокат неодноразово подавав заяву про відкладення розгляду справи , без надання доказів поважності причин відсутності. Представник ПАТ СК «IHТЕР-ПОЛІС» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Враховуючи, подану представником позивача заяву та належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання суд вважає можливим розглянути справу у вілсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.09.2016 року о 13.20 год. в м. Херсоні, сталося ДТП за участю транспортного засобу «Аудi S4» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За вказаним фактом 09.09.2016 відділення Херсонського ВП ГУПН Херсонської області внесено відомості до ЄРДР №12016230040005004 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого Херсонського відділення ВП ГУНП в Херсонській області від 15.02.2017 кримінальне провадження №12016230040005004 за ч.1 ст. 286 КПК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Копії матеріалів вказаного кримінального провадження направлено до Управління патрульної поліції в м. Херсоні для вирішення дитя про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. З Протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №211434 складено 20.02.2017 року відносно [PERSON] вбачається, що 08.0.2016 року о 13.23 год. [PERSON] керуючи автомобілем Шевроле Авео, д/н [NUMBER] повертаючи ліворуч з пр. Ушакова на провулок Козацький при зеленому сигналі світлофору не дав дороги т/з Ауді д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався прямо по пр. Ушакова, внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження, а громадянка [PERSON] отримала тілесні ушкодження. [PERSON] порушив п. п. 2.3б, 16.6 ПДР України. Згідно з пунктом 16.6 Правил дорожнього руху 16.6. повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.. В ході розгляду справи судом досліджувалися матеріали кримінального провадження №12016230040005004 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та адміністративна справи відносно: [PERSON] . Згідно висновку експерта№32Ат від 30.01.2017 року, складеного судовим експертом Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Щоголь В.В., на виконання постанови слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Андрух О.С. від 16.01.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №12016230040005004 вбачається, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля Шевроле Авео, д/н [NUMBER] повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.6 ПДР України. Виконуючи вимоги п.16.6 ПДР водій належним чином водій автомобіля автомобіля Шевроле Авео, д/н [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість недопустити настання даної дорожньо-транспортної події. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.06.2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАп закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи по суті строку накладення адміністративного стягнення. Аналіз положень ст. 38 і п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, лише постанова суду про відсутність в діях водія складу або події відповідного адміністративного правопорушення звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Зазначена позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц. Факт скасування постанови слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області Андрух О.С. від 25.05.2017 року про закриття кримінального провадження №12016230040005004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не спростовує вину [PERSON] порушенні Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини [PERSON] у вчиненні 08.09.2016 року дорожньо-транспортної пригоди внаслідок, якої пошкоджено автомобіль Ауді, державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ( згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу). Відповідно до висновку №Вє-379 експертного автотоварознавчого дослідження від 27.09.2016 року, складеного експертом Єрофеєвим В.О. , вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Ауді, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, в цінах станом на час проведення даного дослідження становить 219 528,54 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля на момент його пошкодження складає 409 064,35 грн., вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику дослідженого легкового автомобіля Ауді, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 08.09.2016 року в результаті ДТП в цінах на час завершення виконання цього дослідження становить 88 184,90 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК«ІНТЕР-ПОЛІС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7839182 ( страхова сума в розмірі 100 000,00 грн. з франшизою в сумі 1 000,00 грн. 09.09.2016 року [PERSON] у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ПАТ СК «Інтер-Поліс» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с137-138). 16.09.2016 року представником ПАТ СК «Інтер-Поліс» складено протокол огляду транспортного засобу «Ауді» реєстраційний номер [NUMBER] , який підписаний [PERSON] . 04.07.2017 року [PERSON] у відповідності до ст.35 та п.41.1ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав ПрАТ Страхова компанія «ІІНТЕР-ПОЛІС» заяву про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08.09.2016 року. 19.09.2017 року ДП «Експерт-Сервіс Авто», на замовлення ТОВ «С-Брок» склало звіт про оцінку автомобіля Ауді, д/н [NUMBER] , згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Ауді, д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 97 527,37 грн. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 34.2статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 36.2статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки,експертизи пошкодженого майна. Так, встановивши, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ СК «ІІНТЕР-ПОЛІС» отже взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за мінусом франшизи, яка згідно договору становить 1000,00 грн. і покладається на страхувальника. Разом з тим, суд приймає до уваги висновок експерта №Ве-379 від 27.09.2016 року, який складено судовим експертом Єрофеєвим В.А., згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Ауді, д\\н [NUMBER] станом на час проведення даного дослідження становить 219 528,54 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля становить 0,7%. Вартість матеріального збитку, завданого власникові представленого на дослідження автомобіля становить 88 184,90 грн. Даний висновок суд оцінює, як належний та допустимий доказ, який слугує підтвердженням обставин, викладених в позовній заяві, оскільки такий висновок не викликає сумніви в його правильності, що він є неповним або неясним, судом не визнано його необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, враховуючи положення ст. ст.22, 29, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,суд приходить до висновку,що з відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь позивача підлягють стягненню збитки у розмірі 87 184,90 грн. (вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням зносу автомобіля на момент пошкодження становить 88 184,90 грн., 88 184,90- 1000,00 грн. франшиза = 87 184,90 грн.), а також витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 795,00грн., оплата, яких підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру №775 від 19.09.2016року. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У відповідності до п.4 ст.263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, викладений у справі № 6-691цс15 про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП перевищує розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц , від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17. Так, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER] склалає 219 528,54 грн., а вартість матеріального збитку(з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 88 184,90 грн. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] становить 132 343,64 грн.(219 528,54 -87 184,90). Окрім того, на користь [PERSON] підлягають стягненню із [PERSON] витрати за перебування автомобіля на штраф майданчику в розмірі 894 грн., витрати за діагностику автомобіля після ДТП в розмір 945 грн., витрати за оплату евакуатора в розмірі 1040 грн. З урахуванням пропорційної задоволених позовних вимог та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1293,18 грн., тобто по 646,59 грн. з кожного. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано до суду договір про надання праввої допомоги від 11.11.2016 року відповідно до п. 1.1 якого на умовах даного договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання на прежставгицтво та захист його інтересів та надання правової допомоги з усіма правами захисника або представництво у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , та стягнення матеріальної шкоди в результаті ДТП, що сталася 08.09.2016 року, а також квитанцію про сплату АО «Сергет і Партнери» 6000,00 грн. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. У постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 Об`єднана палата Верховного Суду дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Станом на день розгляду справи, позивачем не надано суду доказів обсягу наданої правової допомоги, виконаних робіт та їх вартість в межах розгляду цивільної справи №766/3114/17, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частинні стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial