Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON], про розподіл спільного сумісного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем він перебуває у шлюбі з 15 січня 1994 року, який зареєстровано у райвідділі РАГС м. Барвінкове Харківської області. Від шлюбу вони маю двох доньок, одна з яких - [PERSON], [INFO], є неповнолітньою. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з 10 серпня 2013 року, та у теперішній час він звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Оскільки їх сім'я розпалась, та відновити її неможливо, виникло питання щодо розподілу спільного сумісного майна. В період перебування у шлюбі, ним та відповідачем придбано наступне майно: 6/10 часток житлового будинку із відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] Він постійно проживає у вказаній вище квартирі, а відповідачка користується відповідною частиною зазначеного житлового будинку. Тому, просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на 6/10 часток житлового будинку [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені ним вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо належності задоволення позовних вимог [PERSON] У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 15 січня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 15 січня 1994 року райвідділом ЗАГС м. Барвінкове Харківської області (а.с. 6). За час перебування у шлюбі сторони придбали наступне нерухоме майно: - згідно Договору купівлі-продажу від 21 березня 1997 року (а.с.9), 6/10 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS], Слов'янського району Донецької області, на земельній ділянці земель Мирненської сільської ради народних депутатів Слов'янського району; - відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 07 жовтня 2013 року (а.с.7), квартиру за номером [ADDRESS] Суд визнає спільною сумісною власністю перелічене вище нерухоме майно. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69- 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється внаслідок відчуження власником свого майна. Згідно п. 24 Постанови ПВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Частиною 1 статті 70 Сімейного Кодексу України встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: partial