Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 4 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району зазначила, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , відомості про батька при народженні дитини записані за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 14.06.2019 року [PERSON] було доставлено швидкою медичною допомогою в присутності поліції до КНП «Міська дитяча лікарня № 1». З липня 2019 року дитина знаходиться на повному державному утриманні у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Встановлено, що малолітня [PERSON] , 2018 року народження, перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Підставою взяття дитини на облік є лист КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» про те, що мати дитини почала зловживати спиртними напоями. Згідно інформації ЗЦПМСД № 1 дитина неохайна, має низьку вагу, не щеплена проти кашлюку, дифтерії, правця через відмову матері. Повідомлення про родину [PERSON] вже надходило до відділу в травні 2018 року, з матір`ю проводилась робота профілактичного спрямування, вона була попереджена про відповідальність згідно чинного законодавства за неналежне виконання батьківських обов`язків. Протягом 2018-2019 років до відділу декілька разів надходила інформація щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та зловживання нею спиртними напоями, а також постійних сварок між [PERSON] та її співмешканцем. Відділом було неодноразово здійснено виходи за адресою проживання родини: [ADDRESS] за повідомленням сусідів та для контролю за станом виконання батьківських обов`язків. 14.06.2019 року до відділу надійшла усна інформація від сусідів [PERSON] про те, що мати дитини та її співмешканець перебувають в стані алкогольного сп`яніння та сваряться, чутно крики, лайки. У зв`язку з цим, працівниками відділу разом з представниками Олександрівського ВП Дніпровського ВП ЕУНП в Запорізькій області було здійснено вихід за адресою проживання родини. Під час відвідування двері у будинку були відчинені, в будинку розбите вікно, а дитина перебувала вдома одна без догляду дорослих. Внаслідок чого було здійснено виклик швидкої медичної допомоги та складено відповідний акт згідно якого дитину доставлено до дитячої лікарні № 1. Через деякий час до будинку підійшла мати дитини [PERSON] , згодом її співмешканець [PERSON] , які перебували в стані алкогольного сп`яніння , поводились зухвало та агресивно. Оскільки матір [PERSON] не змінила своє ставлення до життя, попереджалась про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, однак весь комплекс заходів, які проводилися з матір`ю дитини, не дав позитивних результатів ,позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Жотневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року провадження по справі відкрито. У вступному слові представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, зазначила, що наразі не вживає алкогольні напої , мешкає з родиною біологічного батька дитини , має намір виховувати доньку. Представник третьої особи Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради позов підтримала, пояснила, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки , проведена з нею профілактична робота не принесла позитивних наслідків. Представник третьої особи Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради в наданому суду клопотанні просив справу розглядати у його відсутність, вказавши, що мати відвідувала дитину періодично, останній раз відвідала дитину 20.11.2019 року. З цього часу дитину ніхто з батьків , родичів не відвідував, умовами виховання не цікавився. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , 1977 року народження, є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька при народженні дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17 лютого 2018 року. У відповідності до наказу Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 12.10.2018 року № 818, малолітню дитину [PERSON] взято на облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах ( проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замініють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання). Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 14.06.2019 року підтверджено, що 14.06.2019 року в 15.10 годин була виявлена дитина жіночої статі знайдена за адресою: [ADDRESS] без догляду дорослих. Вказаним актом встановлено, що дитиною є [PERSON] , 2018 року народження. Згідно інформації Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 01.08.2019 року, [PERSON] за вказаним фактом була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП .Також, на [PERSON] 20.06.2019 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у забороненому законом місці» та 18.06.2019 за ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян». Згідно листів КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 21.09.2018 № 01-13/370, дитина неохайна, має низьку вагу, не щеплена проти кашлюка, дифтерії, правця із за відмови матері. За останній час мати [PERSON] почала зловживати спиртними напоями. За інформацію КНП «Міська дитяча лікарня № 1» від 19.06.2019 № 01-26/258, стан дитини важкий за рахунок білково-енергетичної недостатності. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданий КНП «Міська дитяча лікарня № 1» дитина потрапила до закладу з діагнозами: важка білково-енергетична недостатність неуточнена, обструктивний бронхіт, гострий ринофарингіт, ураження Головного мозку неуточненої етіології, інші вродженні вади розвитку серцевої перегородки. З липня 2019 року дитина знаходиться на повному державному утриманні у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Інформація Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (Центр) від 04.09.2019 № 2326/03-0, свідчить про те, що повідомлення про родину [PERSON] надійшло до центру 12.02.2018 від КЗ «Обласний перинатальний центр» ЗОР. В повідомленні було сказано, що [PERSON] , яка народила дитину, мала намір відмовитись від новонародженої дитини, але передумала та потребує допомоги в оформленні державної допомоги при народженні дитини. З цього приводу громадянці були надані рекомендації та запропоновано соціальний супровід. Під час роботи з родиною центром було надана гуманітарна допомога, ряд консультацій стосовно оформлення документів та грошових виплат, окрема увага приділялась проблемам здоров`я та здорового способу життя. 16.07.2019 року [PERSON] звернулась з заявою до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про повернення на виховання в сім`ю малолітньої доньки [PERSON] . [INFO] , із КНП «Міська дитяча лікарня № 1» Запорізької міської ради. 25.07.2019 року в її присутності на комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації було розглянуто вказану заяву. Члени комісії через ненадання всіх документів не змогли визначитись і прийняти остаточне рішення. [PERSON] було роз`яснено про можливість повторно розглянути питання повернення дитини в родину матері після надання документів, які підтверджуватимуть, що нею усунуті причини, які сприяли вилученню дитини з її родини. Однак, до теперішнього часу [PERSON] повторно не зверталась до відділу з приводу повернення в її родину малолітньої дитини [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що останній раз відповідачка [PERSON] відвідувала доньку [INFO] . З цього часу станом її здоров`я, умовами виховання не цікавилася. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи [PERSON] не було суду надано жодного належного та допустимого доказу , в розумінні статтей 77,78 ЦПК України , про те, що з липня 2019 року по теперішній час вона здійснювала дії для повернення дитини у родину, працевлаштувалася, створила умови для належного виховання дитини, оскільки в судовому засіданні відповідачка не оспорювала, що за місцем її реєстрації до теперішнього часу вибите вікно, в квартирі відсутнє електропостачання. Висновком районної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 27.01.2020 року визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Урахування обставин, які підпадають під визначення таких дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. При цьому, в даній конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою (пункт 52 рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України», заява від 18 грудня 2008 року № 39948\\06). У пункті 15 Постанови зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Враховуючи вищевикладене, ту обставину, що [PERSON] не вжила заходів для подальшого проживання малолітньої дитини у родині, не забезпечила необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно вплинуло на її фізичний розвиток , протягом тривалого часу ( з жовтня 2019 року) не виявляла інтересу до здоров`я та умов виховання дитини , суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав . При цьому суд зауважує, що з огляду на встановлені фактичні обставини справи , застосування такого крайнього заходу впливу є доцільним з метою забезпечення інтересів малолітньої [PERSON] . Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Оскільки за змістом вимог ч.2 ст. 183 СК України суд визначає єдину частку від заробітку матері на утримання малолітньої дитини , суд приходить до висновку, що з відповідача , з урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин справи слід стягнути аліменти на користь Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної радина утримання малолітньої доньки в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, а тому позов в цій частині також слід задовольнити. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, стягнувши з відповідачки судовий збір за вимогу немайнового та майнового характеру на загальну суму 1681 гривня 60 копійок.

Outcome: approved