Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 08.05.2013 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно якого позивач надав відповідачу кредит у відповідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5200.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов`язався сплачувати платежі встановлені договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.11Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Однак у порушення кредитних зобов`язань відповідач ухиляється від належного виконання прийнятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 06 березня 2019 року на запит суду від 05 березня 2019 року, яка надійшла до суду 11 березня 2019 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач надав суду відзив на позов, вважає позов необгрунтованим, а доводи позивача такими, що спростовуються належними та допустимими доказами, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Предметом зазначеного позову є вимоги позивача про стягнення заборгованості, яка виникла в результаті отримання банківської послуги. Відповідач зазначає, що відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 626\~ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Посилаючись на ст. 638 ЦК України відповідач зазначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ч.1\~ст. 1055\~ЦК Україникредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.\~634\~ІІК України,договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які долучені позивачем до позовної заяви, умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк», Памятка Клієнта/Довідка про умови кредитування. Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт (Тарифи), а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування карт. Згідно з п.2.1.1.2.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання Карти, зазначена в Заяві. Відповідач, також, зазначає, що виходячи з правового аналізу вказаних норм Умов та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Крім того, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву та під час її підписання був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. А тому відповідно до ст.ст.77-80\~ЦПК Українивказана анкета-заява не є належним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 5200,00 грн., а також про подальше збільшення відповідачу кредитного ліміту. Відповідач зауважує, що в анкеті-заяві ним було виявлено бажання відкрити на своє ім`я виключно «зарплатний пакет». Відомості щодо інших карток, в тому числі кредитних та встановленого кредитного ліміту у наданій позивачем анкеті відсутні. Крім того, в анкеті-заяві відсутнє позначення у відповідній графі про отримання та ознайомлення відповідача під підпис з Памяткою Клієнта, яка містить, в тому числі, тарифи та основні умови обслуговування та кредитування. Відповідач звертає увагу суду на те, що аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16. Окрім того, відповідач вважає, що долучений до поданої позовної заяви AT КБ «ПриватБанк» витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не відповідає вимогам ст.ст.\~77-80\~ІІПК України,оскільки не містить ані підпису відповідача, ані доказів того, що саме картка «Універсальна» була видана відповідачу на підставі анкети-заяви відповідача. Відповідно до змісту частини першої статті 1050\~ІІК Україниз урахуванням статей 526.527.530\~ІІК України,банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. За приписами ст.\~81\~ІІПК Україникожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Надані позивачем розрахунки не містять ані дати складання розрахунку, ані номеру карткового рахунку із видом платіжної картки, ні інших реквізитів, з яких можна зробити висновок про належність заборгованості саме відповідача та з яких саме підстав виникла ця заборгованість. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» 16 липня 1999 року N 996-XIV. Згідно п. 62 Постанови Правління\~Національного банку\~України від\~04.07.2018\~№ 75\~«Про затвердження\~Положення про\~організацію бухгалтерського\~обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України»,виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України,обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, відповідач вважає, що надані позивачем розрахунки заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, які не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» 16 липня 1999 року N 996-XIV, не є первинними документами, не можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача перед позивачем та відповідно не є допустимими доказами в розумінні ст. 79 ЦПК України. Відповідач зазначає, що такі висновки узгоджуються із правовими позиціями, які містяться у Постановах Верховного Суду України у справах №№ 6-240цс14, 6-16цс15 та 6- 2320цсІ6. Окрім того, до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд при ухваленні Постанови від 14.06.2018 року у справі №364/737/17, предметом розгляду якої також було стягнення заборгованості за аналогічним кредитним договором. Відповідач, просив суд відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з викладених у відзиві на позов підстав. Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступним. [PERSON] (далі - Відповідач) звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 08.05.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стосовно форми кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.рrivatbank.ua)ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк»,

Outcome: approved