Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку колишній власник [PERSON], яка за вказаною адресою не проживає, її особисті речі відсутні, оплату комунальних послуг не проводить. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 14 в будинку № 55 по вул. Покришева у м. Херсоні. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність, враховуючи згоду сторони позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.03.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.03.2018 року за № 25350585. Згідно довідок № 10, 11 від 31.03.2018 року, виданих ОСББ «Тавричанка» за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], яка за вказаною адресою не проживає з 15 червня 2005 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, оскільки не є членом сім'ї власника, і між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved