Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути на свою користь з відповідача 1925 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем на виконання рішення Затоківської селищної ради №659 від 19.12.2019 року висаджено 13 дерев для укріплення берегової лінії між гаражами № [NUMBER] , який належить позивачеві та гаражем [ADDRESS] . 22.07.2020 року, власником гаражу № [NUMBER] [PERSON] висаджені позивачем дерева було спиляно. 03.09.2020 року, адміністративною комісією Затоківської селищної ради постановою №16 на [PERSON] за цим фактом накладене адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Загальна сума збитків складає 1925 грн. Крім того, позивач посилається на те, що відповідач своїми діями спричинив йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5000 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2020 року, справу передано за підсудністю до Приморського районного районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року позов залишено без руху, а позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 04.02.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 29.03.2021 року. 11.03.2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів висадки дерев та їх спилювання відповідачем. 29.03.2021 року у зв`язку з неявкою позивача, розгляд справи відкладено на 26.05.2021 року. У судове засідання 26.05.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач просив провести судове засідання за його відсутності, позов підтримав. Відповідач просив провести судове засідання за його відсутності, позов не визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів), площею 0,0033 га. Рішенням Затоківської селищної ради №659 від 19.12.2019 року [PERSON] надано дозвіл на встановлення елементів благоустрою прилеглої території та посадки зелених насаждень з метою укріплення берегової лінії, між гаражами № [NUMBER] гаражного кооперативу «Віраж-11» та зрізом Дністровського лиману земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2020 року Адміністративної комісії Затоківської селищної ради, постановлено визнати [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідальність за яке передбачена ст. 152 КУпАП на накласти на нього штраф у сумі 340 грн. Підставою для винесення вказаної постанови, зазначено протокол про адміністративне правопорушення від 22.07.2020 року №18, за яким за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, гаражний кооператив «Віраж» 22.07.2020 року о 13.30 годині було зафіксовано факт порушення ст. 152 КУпАП, а саме самовільне спилювання молодих дерев в кількості більше 10 одиниць діаметром стовбувра від 5 см 6 штук до 12 см 6 штук і одне дерево 16 см. Спил дерев був виповнений на висоті від грунту 10-15 см, що являється ступенем припинення росту. Протокол складно відносно [PERSON] . [PERSON] є власником земельної ділянки «ОК «ГК «Віраж-11» площею 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що зазначені в постанові про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності дерева були висажені саме ним на виконання рішення Затоківської селищної ради №659 від 19.12.2019 року, а тому відповідачем йому спричинено як матеріальну так і моральну шкоду. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно правової позиції, яка викладена в постанові ВС у справі № 666/213/16-ц від 23.12.2020, підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. За змістом частини другої статті 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вбачає, що [PERSON] , посилаючись на спричинення йому матеріальної шкоди діями відповідача, посилається на те, що позивачем були висаджені 13 дерев для укріплення берегової лінії між гаражами № [NUMBER] та [ADDRESS] . Однак, жодних доказів на підтвердження цієї обставини не надає, а рішення Затоківської селищної ради №659 від 19.12.2019 року, є лише доказом наявності дозволу у позивача на висадку дерев, але не свідчить, що дерева були дійсно висаджені позивачем. З постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності №16 від 03.09.2020 року Адміністративної комісії Затоківської селищної ради вбачається лише встановлення факту спилу [PERSON] молодих дерев певного діаметру за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, гаражний кооператив «Віраж». З вказаної постанови не вбачається, що вона встановлює обставини спилу дерев висаджених позивачем між гаражами [ADDRESS] та [ADDRESS] , а, на переконання суду, лише встановлює обставини щодо певної особи [PERSON] по факту спилу ним дерев на території гаражного кооперативу, належність яких до даного спору спростована відповідачем в своєму відзиві та доданою фотофіксацією. За таких обставин, суд доходить висновку, що наданими доказами не підтверджено факту як висадки вказаних дерев позивачем так і причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою, про наявність якої заявляє позивач. В зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] не обгрунтованими та залишає їх без задоволення.

Outcome: dismissed