Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк» 04.08.2014року укладено кредитний договір №Р32.197.71179. За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 6000 гривень, зі сплатою 9,99% річних з погашення кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком. Банком свої зобовязання були виконані та надано відповідачу кредит, станом на 31.12.2015 року відповідач отриманий кредит не повернув, та не сплатив відсотки та комісію на загальну суму 5862 гривень 20 копійок. 31.12.2015 року між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-1, за умовами якого банк відступив Факторові новому кредитору позивачу у справі з 31.12.2015 року право грошової вимоги за зазначеним кредитним договором із відповідачем. З моменту підписання акту прийому-передачі у позивача виникло право вимоги. Відповідач був повідомлений письмово про відступлення права вимоги, після відступлення права вимоги відповідач жодних оплат по заборгованості не здійснив. Станом на 30.03.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 5874 гривень 92 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4208,90 гривень, за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в сумі 1666,02 гривень. Просили стягнути суму заборгованості по кредитному договору та сплачений судовий збір в сумі 1378 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, в позові зазначав, що проти заочного розгляду справи не заперечує, просив розглядати справу за відсутності представника у звязку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенесення розгляду справи відповідач до суду не подавав. Ухвалою від 27.07.2016 року визначено проводити заочний розгляд справи. В судовому засіданні встановлено наступне. Між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем \~\~[PERSON] укладено кредитний договір \~ за №Р32.197.71179 від 04.08.2014 року (а.с.19-20). Відповідно до п.1.1. банком було надано відповідачу кредит на суму 6000 гривень строком на 24 місяці, із встановленою відсотковою ставкою 9,99 % річних. Пунктом 6 договору передбачено графік щомісячних внесків за кредитним договором, а також комісію. Договір вступає в дію з моменту підписання та діє до 04.08.2016 року. ПАТ «Ідея Банк» відповідно до ордеру-розпорядження №1 було видано відповідачу кредитні кошти. Згідно до укладеного договору Факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» було передано право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором укладеним між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк» за №Р32.197.71179 від 04.08.2014 року, про що свідчить копія наданого договору факторингу та витяг з додатку до договору (а.с.12-17, 18). Із змісту додатку вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором складає 5862,20 гривень станом на 31.12.2015 року. На адресу відповідача позивачем було спрямовано повідомлення про укладений договір Факторингу та про наявну заборгованість за кредитним договором між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк» (а.с.11). У відповідності до ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов'язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. У відповідності до ст.ст.\~625,\~1048,\~1054 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, і за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.626\~ч.1,\~627,\~629 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач в порушення умов кредитного договору та вказаних норм\~ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 30.03.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 5874 гривень 92 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4208,90 гривень, за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в сумі 1666,02 гривень. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1378,00 грн.. При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved