Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 400 000,00 грн. (чотириста тиисяч) гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 серпня 2011року [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. На підтвердження отримання грошової суми відповідачем було власноруч підписано договір позики із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму до 01 серпня 2012 року. Борг у зазначений строк відповідач не повернув і до теперішнього часу навмисно уникає позивача і контактів з ним. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причину неявки суду не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦПК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 01 серпня 2011року [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. На підтвердження отримання грошової суми відповідачем було власноруч підписано договір позики із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму до 01 серпня 2012 року. Таким чином, з моменту передання позивачем [PERSON] грошових коштів, відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданій відповідачем, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню. Відносини позики, які виникли між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, за своєю природою є одностороннім зобов'язанням (правочином), в якому [PERSON], як позичальник, зобов'язана повернути отриману ним грошову суму в строк, встановлений за домовленістю сторін (зазначений у розписці), а позивач, як позикодавець, має право прийняти виконання зобов'язання або вимагати належного виконання відповідачем свого обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У договорі позики відповідач однозначно взяла на себе обов'язок щодо повернення отриманої грошової суми у розмірі 400 000,00 грн. до 01 серпня 2012 року, однак до теперішнього часу позичені у [PERSON] грошові кошти [PERSON] не повернула. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає судовий збір в сумі 3 441,00 грн., відповідно квитанції від 28.09.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved