Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1320, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 1 000 000 грн. зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитом строком на 6 років, тобто до 25.12.2013 року. 18.01.2008 року укладено додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до п. 1.2 кредитного договору, що стосуються зміни терміну дії кредитного договору з 6 років на 11 років. 20.02.2009 року укладено угоду № 1 про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 25.12.2007 року за реєстром № 7016, пункт 9 розділу «Терміни та їх тлумачення» викладено у наступній редакції: «Здійснити повне погашення кредиту до 25 грудня 2018 року». В забезпечення зобов'язань за кредитним договором 25.12.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. посвідчено договір іпотеки, укладений між позивачем та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 7016. Відповідно до договору іпотеки [PERSON] в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області. 03.09.2010 року між ВАТ «Державний ощадний України» та фізичною особою [PERSON] (попередній боржник), з другої сторони [PERSON] (новий боржник) укладено договір про перевід боргу. 29.12.2011 року державним виконавцем Відділу ДВС Вінницького РУЮ Собчуком В.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в ході виконавчого провадження № 29333533, в тому числі і на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області, що перебуває у заставі позивача і належить [PERSON]. 14.06.2010 року Відділом ДВС Вінницького РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 19744643, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області, що перебуває у заставі позивача і належить [PERSON]. 28.05.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці у справі № 2-3568/09 за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» - філії Вінницьке міське відділення № 8672 до [PERSON], [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості в сумі 134 739,26 грн. винесено ухвалу про накладення арешту на все майно, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області, перебуває у заставі позивача і належить [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] (обтяжувач - Ленінський районний суд м. Вінниці (спеціальний розділ номер запису 8395706 перенесено від 19.06.2009 року, номер запису про обтяження 9809168)). 28.05.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці у справі за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» - філії Вінницьке міське відділення № 8672 до [PERSON], [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості в сумі 134 739,26 грн. винесено ухвалу про накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області, перебуває у заставі позивача і належить [PERSON] (обтяжувач - Ленінський районний суд м. Вінниці (спеціальний розділ номер запису 8395698 перенесено від 09.06.2009 року, номер запису про обтяження 9809143)). 26.05.2015 року державним реєстратором виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який підтверджує вищезазначені арешти. 23.06.2015 року до позивача надійшла заява [PERSON] щодо надання дозволу на добровільну реалізацію вищезазначеного предмета іпотеки. Таким чином, банк, як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, однак наявність накладеного арешту порушує майнові інтереси позивача та перешкоджає подальшій реалізації предмета іпотеки з метою погашення кредитної заборгованості позичальника, в зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить: - звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області та належать на праві приватної власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який накладений 29.12.2011 року постановою Відділу ДВС Вінницького РУЮ Вінницької області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в ході виконавчого провадження № 29333533; - звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області та належать на праві приватної власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який накладений 14.06.2010 року постановою Відділу ДВС Вінницького РУЮ Вінницької області про відкриття виконавчого провадження № 19744643; - зобов'язати Реєстраційну службу Вінницького РУЮ Вінницької області звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0784 га, кадастровий номер 0520680203:03:002:0182, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області та належать на праві приватної власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який накладений на все майно 28.05.2009 року ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці у справі № 2 - 3568/09 за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» філії Вінницьке міське відділення № 8672 до [PERSON], [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості в сумі 134 739,26 грн. (обтяжувач - Ленінський районний суд м. Вінниці (спеціальний розділ номер запису 8395706 перенесено від 19.06.2009 року, номер запису про обтяження 9809168)); - зобов'язати Реєстраційну службу Вінницького РУЮ Вінницької області звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0784 га, кадастровий номер 0520680203:03:002:0182, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області та належать на праві приватної власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який накладений 28.05.2009 року ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці у справі за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» філії Вінницьке і відділення № 8672 до [PERSON], [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості в сумі 134 739,26 грн. (обтяжувач - Ленінський районний суд м. Вінниці (спеціальний розділ номер запису 8395698 перенесено від 09.06.2009 року, номер запису про обтяження 9809143)). 07.04.2016 року позивач подав через канцелярію суду заяву про збільшення позовних вимог, яка ухвалою суду від 27.04.2016 року була прийнята судом (а.с.175-176, 187). Заява мотивована тим, що в ході виконавчого провадження № 49446780 з виконання виконавчого листа № 2-1459/10, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 939552,79 грн. було накладено старшим державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ Макушинським Ю.І. арешт на все майно [PERSON] відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 49446780 від 25.11.2015 року. Наказом Міністерства юстиції України за № 1859/5 від 01.10.2015 року утворено Центральний відділ ДВС Вінницького МУЮ, реорганізувавши шляхом злиття Ленінський відділ ДВС Вінницького МУЮ та Вишенський відділ ДВС Вінницького МУЮ. Таким чином позивач, крім іншого, також просить суд: 1) звільнити з-під арешту іпотечне (нерухоме) майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області, що належать на праві власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який був накладений 25.11.2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в ході виконавчого провадження № 49446780, відкритого 25.11.2015 року старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції при виконанні виконавчого листа № 2-1459/10, виданого 24.03.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 939552,79 грн. на користь АТ «Ощадбанк». В судовому засіданні 24.12.2015 року представник позивача за довіреністю Кришталь О.О. позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позовній заяві. Суду додатково пояснив, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє. До суду про скасування заходів забезпечення позову Ощадний банк не звертався. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з метою погашення заборгованості бажають реалізувати майно, але на дане майно накладено арешти. На сьогоднішній день рішення суду про стягнення заборгованості не виконано. В судове засідання 06.07.2016 року представник позивача не з'явився, попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог. Представник відповідача - Відділу ДВС Вінницького РУЮ Собчук В.В. в судовому засіданні 24.12.2015 року заперечував проти позову, суду пояснив, що в відділі в 2012 році були закриті виконавчі провадження і вони вже знищені. Виконавчі листи направлені в Ленінський ВДВС. В ході виконання виконавчого провадження було накладено арешт. Потім було встановлено, що боржник проживає в м. Вінниця, тому виконавчі листи були направлені в Ленінський ВДВС. В судове засідання 06.07.2016 року представник Відділу ДВС Вінницького РУЮ не з`явився, попередньо через канцелярію суду від представника Собчука В.В. надійшла письмова заява з проханням проводити розгляд справи у відсутність представника ДВС. В даній заяві також зазначено про те, що на виконанні в даному відділі перебували виконавчі провадження з виконання: виконавчого листа № 2-1261/09, виданого 21.05.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ ««Банк Фінанси та кредит» коштів в сумі 16 302,92 грн. (ВП № 2933533, завершено 30.12.2011 року згідно п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - надіслано для виконання за належністю до Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ); виконавчого листа № 2-3195/09, виданого 20.07.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 16 432,05 грн. (ВП № 31184944, завершено 20.02.2012 року згідно п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - надіслано для виконання за належністю до Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ). Вказані виконавчі документи відділу не повертались та станом на 18.01.2016 року на виконанні не перебувають, а також стягнення за даними виконавчими документами відділом ДВС Вінницького РУЮ не проводилось. Відповідач [PERSON] в судове засідання 06.07.2016 року не з'явилась, попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - ПАТ «Банк Фінанси та кредит» за довіреністю Майданюк С.П. в судовому засіданні 24.12.2015 року заперечував проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, то стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, що відповідає положенням частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно договору іпотеки вартість майна станом на 21.12.2007 року становила 1 422 492 грн. 57 коп. Немає доказів того, що на даний час відсутня вартість майна, чи не перевищує вона суму боргу. Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не існує. Згідно довідки, наданої позивачем, заборгованість складає 910 119,92 грн., при цьому заборгованість за основним боргом становить 892 097,70 грн., заборгованість по відсоткам відсутня, пеня становить 18 022,22 грн. При цьому потрібно врахувати те, що з 2007 року пройшла значна девальвація національної валюти України та на сьогоднішній день вартість іпотечного майна становить значно більшу суму. Таким чином, сума боргу значно менша від вартості майна, тому відсутні підстави для скасування арешту. Також у позовній заяві міститься вимога про звільнення майна з-під арешту, який накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.05.2009 року по заяві прокурора м. Вінниці про забезпечення позову. Однак, згідно ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Таким чином, вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту, накладеного в межах забезпечення позову, не відповідають процесуальному праву України. Крім того, згідно матеріалів справи, заяву на добровільну реалізацію подала [PERSON], однак згідно наданих договорів власником майна є [PERSON], в зв'язку з цим виникає питання, яким чином стороння особа, яка не є власником майна, може добровільно реалізувати майно, яке належить іншій особі. За даних підстав представник просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання 06.07.2016 року представник третьої особи - ПАТ «Банк Фінанси та кредит» не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність представника ПАТ «Банк Фінанси та кредит», заперечує проти позовних вимог. Представник третьої особи - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, попередньо через канцелярію суду від представника за довіреністю [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», просять врахувати заперечення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», але будь-яких письмових заперечень по даній справі від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`являлася з невідомих суду причин. В судове засідання 06.07.2016 року [PERSON] також не з`явилася без поважних причин, хоч в установленому порядку повідомлялася про час та місце судового розгляду. Представники відповідачів - Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції та Центрального відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з`явилися без поважних причин, хоч в установленому порядку повідомлялися про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. У відповідності до абзацу 3 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст.24 ЦПК України, ст.12 ГПК України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1320, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком на 6 (шість) років, тобто до 25.12.2013 року (а.с.4-6). В забезпечення зобов'язань за зазначеним кредитним договором 25.12.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. посвідчено договір іпотеки, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 7016. Відповідно до договору іпотеки [PERSON] в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, кадастровий номер 0520680203:03:002:0182, в межах згідно з планом, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області, вартість майна визначена в сумі 1 422 492 (один мільйон чотириста двадцять дві тисячі чотириста дев'яносто дві) грн. 57 коп. (а.с.8-10). На підставі вказаного договору 25.12.2007 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про заборону, номери запису про обтяження: 9808300 та 9809076, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015 року (а.с.15-18). Частиною другою статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. 18.01.2008 року укладено додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до п.1.2 кредитного договору, що стосуються зміни терміну дії кредитного договору з 6 (шести) років на 11 (одинадцять) років з остаточним погашенням не пізніше 25.12.2018 року (а.с.7). 02.03.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці по справі № 2-1459/10 ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» філії Вінницьке міське відділення № 8672 заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1320 від 25.12.2007 року в сумі 1138280,46 грн. (а.с.32-134). 14.06.2010 року Відділом ДВС Вінницького РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 19744643, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], що підтверджується копією постанови (а.с.61, 137) та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015 року, номери запису про обтяження: 9808372 та 9809121 (а.с.16 (щодо земельної ділянки), а.с.19 (щодо будинку)). 03.09.2010 року між ВАТ «Державний ощадний України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та фізичною особою [PERSON] (попередній боржник), з другої сторони - [PERSON] (новий боржник) укладено договір про перевід боргу (а.с.11-12). 29.12.2011 року державним виконавцем Відділу ДВС Вінницького РУЮ Собчуком В.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в ході виконавчого провадження № 29333533, в тому числі і на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області та перебувають у заставі позивача, і належать [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], що підтверджується копією постанови (а.с.62, 136) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015 року, номер запису про обтяження: 9809096 (а.с.19). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1320 від 25.12.2007 року станом на 25.12.2007 року становить 910119,92 грн., що підтверджується копією довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.21). 23.06.2015 року до позивача надійшла заява [PERSON] щодо надання дозволу на добровільну реалізацію вищезазначеного предмета іпотеки, що підтверджується її копією (а.с.14). 25.11.2015 року Ленінським відділом ДВС Вінницького МУЮ по ВП № 49446780 в ході виконання виконавчого листа № 2-1459/10 від 24.03.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 939552,79 грн. (а.с.135, 139). 25.11.2015 року Ленінським відділом ДВС Вінницького МУЮ по ВП № 49446780 в ході виконання виконавчого листа № 2-1459/10, виданого 24.03.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 939552,79 грн. на користь АТ «Ощадбанк», також було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.178). Наявність вказаних арештів порушує майнові права позивача та перешкоджає подальшій реалізації предмета іпотеки з метою погашення зазначеної вище кредитної заборгованості. Відповідно до п.п.5.13.2 п.5.13 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року, яка була чинною на час накладення вказаних арештів і втратила чинність 18.01.2016 року, на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Згідно ч.6 та ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» встановлено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на іпотечне майно має позивач. Частиною 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч.1, п.1 ч.2, п.6 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей . Відповідно до положень частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно з ч.ч. 1-4 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Частиною першою статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Вищевикладені норми цивільного законодавства дають суду законні підстави вважати, що відмінні від позивача стягувачі, не мають правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно, оскільки вони не є іпотекодержателями. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене, а також те, що вищезазначений договір про іпотечний кредит та іпотечний договір не розірвано, заборгованість за договором про іпотечний кредит не погашена, суд вважає, що накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки в забезпечення грошових вимог, порушує майнові інтереси позивача, тобто позбавляє його можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у випадках, передбачених договором про іпотечний кредит та договором іпотеки, в зв'язку з чим наявні підстави для звільнення вказаного вище майна з-під арештів, накладених постановами Відділу ДВС Вінницького РУЮ та постановою Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ, де боржником є [PERSON] Крім того, судом встановлено, що 28.05.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці у справі № 2-3568/09 за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» - філії Вінницьке міське відділення № 8672 до [PERSON], [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості в сумі 134 739,26 грн. винесено ухвалу про накладення арешту на все майно боржників. Позивач також просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області та належать на праві приватної власності [PERSON], який накладений 28.05.2009 року ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці у справі № 2-3568/09 (номери записів про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 9809168, 9809143). Судом встановлено, що вказані вище обтяження були накладені Ленінським районним судом м. Вінниці по цивільній справі в порядку забезпечення позову прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» філії Вінницьке міське відділення № 8672 до [PERSON], [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості в сумі 134 739,26 грн. (а.с.13). Відповідно до частин 3 та 6 статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. В п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» містяться роз`яснення, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Враховуючи те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» являється стороною по цивільній справі № 2-3568/09, під час розгляду якої в порядку забезпечення позову було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0784 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області та належать на праві приватної власності [PERSON], суд не вбачає підстав під час вирішення даної цивільної справи звільняти вищезазначене нерухоме майно з-під арешту, на яке в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують обтяження за номерами 9809168, 9809143, оскільки існує інший процесуальний порядок вирішення даного питання. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому позовні вимоги про зобов'язання Реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області звільнити з-під арешту нерухоме майно також задоволенню не підлягають. Дії, які позивач просить суд зобов'язати вчинити Реєстраційну службу Вінницького РУЮ Вінницької області, є такими, що вчиняються на підставі рішення суду про зняття арешту. Це випливає в тому числі і зі змісту ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки будь-які права позивача Реєстраційною службою Вінницького РУЮ Вінницької області не порушувалися, суд вважає за необхідне в частині позовних вимог про зобов`язання останньої вчинити певні дії відмовити за безпідставністю. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, в прохальній частині позовної заяви позивач просить судові витрати залишити без відшкодування. На підставі викладеного та

Outcome: partial