Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, укладений 24 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 ХМУЮ, актовий запис №73. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2020 року стосунки між ними почали погіршуватися через психологічну несумісність, скандали на цьому підґрунті, що призвело до того, що наразі сторони мешкають окремо., фактично шлюбні відносини припинені. Примирення і відновлення сім`ї неможливе. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач 09 лютого 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що з 24.12.2020 мешкають окремо, почуття поваги та любові втрачено через різні погляди на сімейне життя, обов`язки подружжя та побут, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просила залишити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище - [PERSON] . Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 24 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 ХМУЮ, актовий запис №73, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24.01.2009. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.10.2010, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 21.01.2014. Діти мешкають з матір`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно ст. 112 СК України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у відзиві просить суд залишити їй дошлюбне прізвище, що відповідає ст.. 113 СК України.

Outcome: approved