Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], інша 1/2 частина цієї квартири належить його сестрі [PERSON], навесні 2017 року вони з сестрою вирішили продати квартиру, в ході підготовки документів виявилося, що 1/4 частина квартири знаходиться під арештом на підставі постанови вх.. № 1048/2-41 від 05.03.2007 року ДВС у м. Біла Церква Київської області, реєстраційний номер обтяження 5491871, при цьому власником квартири значиться [PERSON], який ніколи не був і не є власником чи співвласником вказаної вище квартири, ніколи не був зареєстрований в ній, а тому арешт на 1/4 частину квартири накладений державним виконавцем помилково. Позивач просить суд зняти арешт з 1/4 частини квартири [ADDRESS], накладений на підставі постанови ДВС у м. Біла Церква Київської області від 05.03.2007 року вх. № 1048/2-41, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 4591871 від 05.03.2007 року, та виключити цей запис за № 4591871 від 05.03.2007 року про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надано письмове клопотання щодо розгляду даної справи без участі представника Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно довідки Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.05.2017 року № 22415 на звернення представника позивача вбачається, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано 05.03.2007 року арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS], запис про обтяження 4591871, арешт накладено в ході виконання виконавчого провадження про стягнення боргу з [PERSON]; Білоцерківський міський відділ ДВС не має можливості зняти арешт з майна позивача у звязку з відсутністю на виконанні виконавчих проваджень. За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 24.04.2017 року, арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS], запис про обтяження 4591871, накладено на підставі постанови вх. № 1048/2-41 від 05.03.2007 року ДВС у м. Біла Церква Київської області, власником квартири зазначено [PERSON]. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.05.2017 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], право власності на квартиру № 14 за вказаною адресою за ним не зареєстровано. З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності № 43323 від 07.02.2011 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному [PERSON] та [PERSON], свідоцтво видане згідно з розпорядженням начальника комунального підприємства Білоцерківської міської ради служби приватизації державного житлового фонду від 07.02.2011 року № 1-2-3. Право власності на дану квартиру зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним 15.02.2011 року, що слідує з копії Витягу про державну реєстрацію прав Білоцерківського МБТІ, номер запису 10941 в книзі 95. Крім того, згідно довідки Білоцерківської міської ради Київської області від 09.06.2017 року, у вказаній квартирі станом на 05.03.2007 року /на дату накладення арешту на нерухоме майно державним виконавцем/ були зареєстровані [PERSON] /з 04.12.1992 року/ та [PERSON] / з 25.11.1981 року/. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. На звернення позивача до відділу ДВС про зняття арешту з майна листом від 30.05.2017 йому було рекомендовано звернутися до суду. За ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому судом при вирішенні спору враховуються ті обставини, що на виконанні у відділі ДВС відсутні виконавчі провадження , де боржником є позивач, державним виконавцем помилково накладено арешт на нерухоме майно позивача у виконавчому провадженні, де боржником є [PERSON], але квартира, на яку накладено арешт, [PERSON] не належить на праві власності і ніколи не належала. А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо зняття арешту з належного йому майна, оскільки він позбавлений можливості реалізувати права власника щодо розпорядження цим майном.

Outcome: approved