Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 24.11.2010 року на користь ВАТ «Мегабанк» з [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто заборгованість за договором кредиту № 77-21П/2008 від 04.03.2008р. у розмірі 335429,43 грн , в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме домоволодіння [ADDRESS], шляхом надання ПАТ «Мегабанк» права продажу домоволодіння. На час звернення до суду рішення суду не виконане в повному обсязі, заборгованість станом на 03.12.2013 рік складає 217473,87 грн. Банк повідомив письмовою вимогою про добровільне звільнення відповідачів вказаної квартири. Дана вимога Банку залишена відповідачами без виконання, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд на підставі ст. 40 ЗУ « Про іпотеку» виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] , а також стягнути судовий збір в сумі 229,40 грн . В судовому в засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], представник за дорученням [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позов не визнали. Представник органів опіки та піклування у Комсомольському районі м.Херсона , Котько С.В., заперечувала проти задоволення позову, оскільки при виселенні будуть порушені права неповнолітнього [PERSON] на житло. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом було встановлено , що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 24.11.2010 року на користь ВАТ «Мегабанк» з [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто заборгованість за договором кредиту № 77-21П/2008 від 04.03.2008р. у розмірі 335429,43 грн , в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме домоволодіння [ADDRESS], шляхом надання ПАТ «Мегабанк» права продажу домоволодіння будь-якій особі покупцю. Крім інших встановлених законом принципів, суд при вирішенні справи керується принципом справедливості. Так, відповідно довідки, наданої позивачем, заборгованість станом на 03.12.2013 рік складає 217473,87 грн., що свідчить про те, що відповідачами, [PERSON] та [PERSON] частково виконано рішення суду про стягнення заборгованості. Тобто відповідачі не ухиляються від виконання свого зобов»язання. Крім того, суду не надано доказів, що відповідачі якимось чином перешкоджають у продажі квартири. Сам факт проживання відповідачки з членами сім'ї у будинку, на який звернуто стягнення, не порушує права банку, як іпотекодержателя і не перешкоджає реалізації предмету іпотеки. При цьому суд також врахував положення норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні цього спору. Так, згідно ч.ч.1,3 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ « Мегабанк» 28.09.2012 року надіслав відповідачам лист-вимогу від 20.09.2012 року про добровільне погашення заборгованості та виселення з житлового будинку [ADDRESS], протягом одного місяця з дня отримання повідомлення. Але в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення на ім»я [PERSON] та [PERSON], копія яких знаходиться в матеріалах справи, немає відомостей про його отримання саме адресатами. В повідомленнях не відзначено ким саме вони отримані та чи вручені вони взагалі. В рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення на ім»я [PERSON] та [PERSON], копія яких знаходиться в матеріалах справи, зазначено в графі «уповноваженому» - «[PERSON]», але в матеріалах справи відсутні відомості про уповноваження [PERSON] та [PERSON] кого-небудь на отримання кореспонденції, і також не відмічено графу про вручення. Суд вважає, що ці повідомлення не є доказом повідомлення відповідачів про виселення, оскільки в них не зазначено, кому саме вручено відправлення та чи вручено взагалі. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. За таких обставин, зважаючи зокрема на недоведеність банком вручення відповідачам вимоги про добровільне звільнення квартири, позов про виселення відповідачів задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed