Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що в квітні 2008 року ним було передано в якості авансу [PERSON] 2000 доларів США за придбання квартири [ADDRESS]. В подальшому з вини відповідача договір купівлі-продажу квартири укладено не було. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.06.2011 року з [PERSON] на його користь було стягнуто 16000 грн. авансу, моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в сумі 288 грн. 50 коп. Грошова сума стягнутого за рішенням суду авансу в розмірі 16000 грн. дорівнювала грошовому еквіваленту 2000 доларів США на дату ухвалення рішення. На дату подачі цього позову відповідач в повному обсязі не відшкодувала сплачений аванс, курс долара США на сьогодні суттєво змінився. Станом на 27.08.2014 року офіційний курс НБУ становить 13 грн. 89 коп. за один долар США. Тобто 2000 доларів США в еквіваленті у гривнях складає 277780 грн. В зв'язку з цим, з урахуванням коштів стягнутих за рішенням суду від 22.06.2011 року позивач просив стягнути з відповідача суму авансу в розмірі 11780 грн., на підставі ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 1258 грн. 66 коп., три відсотки річних в сумі 1240 грн. 43 коп. Також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 700 грн., завдану внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань. В судовому засіданні позивач позов підтримав та, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив задовольнити останній в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки не повідомила. З урахуванням повторної неявки відповідача, думки позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в квітні 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. В якості авансу [PERSON] було передано [PERSON] аванс в розмірі 2000 доларів США. В подальшому з вини відповідача договір купівлі-продажу квартири укладено не було, що встановлено рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.06.2011 року, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму авансу в розмірі 2000 доларів США в гривневому еквіваленті в сумі 16000 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в сумі 288 грн. 50 коп. Посилаючись на те, що стягнута за рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.06.2011 року сума авансу була визначене в гривневому еквіваленті, на момент подачі даного позову відповідачем в повному обсязі не сплачена, курс долара США по відношенню до національною валюти України значно змінився, позивач просив стягнути з [PERSON] суму авансу в розмірі 2000 доларів США в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову (13 грн. 89 коп. за один долар США) та за вирахуванням суми, стягнутої за рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.06.2011 року, а саме: в сумі 11780 грн. (27780 грн. - 16000 грн.). Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як зазначалось вище, рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.06.2011 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута сума внесеного останнім авансу в розмірі 2000 доларів США, яка судом була визначена в гривневому еквіваленті за курсом на день розгляду справи в сумі 16000 грн. Таким чином, заявляючи вимогу про стягнення суми авансу в розмірі 2000 доларів США за курсом, станом на день подачі нового позову, з урахуванням стягнутої за рішенням від 22.06.2011 року суми авансу, позивач фактично звертається з вимогою, з приводу якої вже існує рішення суду, що набрало законної сили і задоволення позову в цій частині призведе до подвійного стягнення та цивільно-правової відповідальності відповідача за одним й тим самим зобов'язанням. В зв'язку з цим, в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 11780 грн. позивачу слід відмовити. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач скористався вказаним правом та заявив відповідні вимоги про стягнення з [PERSON] на його користь інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов'язання та тривалої не сплати в добровільному порядку присуджених за рішенням суду коштів в повному обсязі. З наданих позивачем витягів з карткового рахунку вбачається, що після набрання законної сили рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.06.2011 року, відповідачем сплачувались присуджені за цим рішенням кошти невеликим платежами, із значними перервами та остаточно заборгованість була виплачена 28.08.2014 року шляхом сплати залишку в сумі 13706 грн. 62 коп. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є законними і обґрунтованими, підлягають задоволенню та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 1258 грн. 66 коп. за період з вересня 2011 року по липень 2014 року включно та три відсотки річних в сумі 1240 грн. 43 коп. за період з серпня 2011 року по 28 серпня 2014 року, а всього 2499 грн. 09 коп. При цьому, суд погоджується з розрахунком вказаних сум, наведеним позивачем в своєму позові виходячи із загального розміру заборгованості 16500 грн. (16000 грн. сума авансу та 500 грн. моральна шкода, стягнуті за рішенням суду від 22.06.2011 року), з урахуванням сплачених [PERSON] у відповідні періоди сум, що підтверджується витягами з карткового рахунку позивача. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на тривале невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань, в зв'язку з чим, він будучі інвалідом 3 групи та перебуваючи на постійному лікуванні у кардіолога, сильно хвилювався через вказані протиправні дії, пережив сильні душевні страждання та втратив спокій, через що погіршився стан його здоров'я, порушились нормальні життєві зв'язки. Разом з тим, в підтвердження зазначених обставин позивачем у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано доказів щодо погіршення його стану здоров'я та втрати нормальних життєвих зв'язків, наявності причинного зв'язку між вказаними наслідками та винними діями чи бездіяльністю відповідача. За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність даних щодо наявності у відповідача матеріальної можливості своєчасно виконати рішення суду, фактичної сплати [PERSON] позивачу на момент розгляду даної справи присуджених за рішенням суду від 22.06.2011 року коштів, у т.ч. моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди в сумі 700 грн. за необґрунтованістю і не підтвердженням належними доказами позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial