Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що після смерті його дружини [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,27 га та 0,29 га, розташовані в межах території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області та правовстановлюючим документом на які є державний акт на право приватної власності на земельні ділянки серії [NUMBER], виданий на ім'я дружини. В позовній заяві вказує, що [PERSON] завершила приватизацію та набула право власності на вказані земельні ділянки ще у 2003 році, що підтверджується розпорядженням та відповіддю Держгеокадастру. Зокрема, за життя 26 квітня 1996 року вона отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), кадастрові номера, на підставі чого було виготовлено технічну документацію та державний акт на право приватної власності на земельні ділянки. Проте, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] не отримала у зв'язку із смертю, а підтвердження його реєстрації також немає через відсутність книги у відділі Держгеокадастру. Позивач є спадкоємцем після смерті дружини за законом, оскільки на момент її смерті проживав разом з нею, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії у зв'язку з тим, що право власності на землю посвідчується державним актом. Окрім позивача, спадщину прийняли і його дійти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте, останні, як вказано в позовній заяві, свого права на спадкове майно не заявляли, про що написали заяви, додані до справи. За таких обставин, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 5,27 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,29 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року та в цей же день розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача від приватного нотаріуса Арбузинського районного нотаріального округу Грицаєнко Л.М. витребувано копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою Арбузинсього районного суду Миколаївської області від 02 травня 2018 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року підготовче провадження у справі було закрите, а справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, на підставі ч.3 ст. 227 ЦПК України із вступним словом не виступав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що викладені в ньому, просив його задовольнити, однак чіткої правової позиції в ході розгляду справи щодо вимог позивача не висловив. Зокрема, у вступному слові посилався на те, що померла дружина позивача [PERSON] за життя отримала сертифікат на земельні частки, звернулась із заявою про виділення їх в натурі, проте державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на її ім'я, не встигла отримати. Але так як позивач на момент її смерті проживав разом з нею, то є спадкоємцем за законом разом із своїми дітьми - відповідачами по справі, які на момент смерті [PERSON] були неповнолітніми, проживали разом з нею, а тому також прийняли спадщину. Однак, оскільки останні на земельні ділянки не претендують, про що написали відповідні заяви, то представник позивача просив визнати право власності на них лише за позивачем, в той час як, з його слів, відповідачі будуть залишатись співвласниками, або ж, за розсудом суду, просив визнати за ним право власності на 1/5 частину спадкового майна. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, просили визнати право власності на земельні ділянки за їхнім батьком - позивачем у справі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що у цьому випадку визнання права власності на земельні ділянки лише за позивачем буде суперечити закону, так як відповідачі на сьогоднішній день також прийняли спадщину. Водночас, набуття права власності [PERSON] на земельні ділянки у встановленому законом порядку позивачем не доведено. Просив в задоволенні позову за таких обставин відмовити. В свою чергу, суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створивши учасникам судового процесу всі умови для реалізації ними їхніх прав, з урахуванням положень ст. 12 ЦПК України, дослідивши надані докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозв'язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів,

Outcome: dismissed