Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», в якому просив стягнути з відповідача на його користь 1672,48 євро-суму депозиту позивача за договором банківського вкладу № 2620/100/176530, укладеного позивачем та відповідачем 28.04.2014. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.04.2014 він уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 2620/100/176530. 25.06.2014 позивач відповідно до п. 1.8 договору звернувся до відповідача із заявою з вимогою повернути йому вклад повністю у сумі 1672,48 євро. 18.07.2014 відповідач повідомив позивачу, що той може отримати свій вклад за наявності готівкових коштів у касі. З 18.07.2014 до моменту звернення із позовною заявою до суду, позивач неодноразово звертався до каси банку, але не отримав жодного євро центу зі свого вкладу, оскільки, зі слів касирів банку, євро у касі відсутні. На думку позивача, відповідач відмовою повернути позивачу банківський вклад [NUMBER] у сумі 1672,48 євро, порушив права позивача на належну якість продукції та обслуговування. Під час розгляду справи позивач двічі подавав заяву про зміну позовних вимог. В заяві від 23.01.2015 позивач просив стягнути з відповідача 1672,48 євро залишку несплаченої суми депозиту, 478,19 грн. - 3% річних від суми боргу, 3 355, 50 грн.- суми втрат від інфляції та 3 355, 50 грн. суми відшкодування моральної шкоди. В заяві від 30.04.2015 позивач у зв'язку з виплатою йому відповідачем суми заборгованості в сумі 31295,10 грн. просив суд стягнути з відповідача 5220, 19 грн.- суму інфляційних витрат та 390,97 грн.- 3% річних. Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому заперечив проти позову в повному обсязі, посилаючись на Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014, згідно якого в ПАТ «Міський комерційний банк» з 21.11.2014 розпочата процедура виведення Банку з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015, № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк». Посилаючись на ч. 8 ст. 49 З.У. «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач зазначив, що кредиторські вимоги позивача не включені в реєстр акцептованих вимог кредиторів, а тому згідно закону вважаються погашеними та задоволенню в ліквідаційний процедурі не підлягають. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2014 позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 2620/100/176530 (а.с.2). 25.06.2014 позивач відповідно до п. 1.8 договору звернувся до відповідача із заявою з вимогою повернути йому вклад повністю у сумі 1672, 48 євро (а.с.5). 18.07.2014 відповідач повідомив позивачу, що той може отримати свій вклад за наявності готівкових коштів у касі (а.с.6). З 18.07.2014 до моменту звернення із позовною заявою до суду, позивач неодноразово звертався до каси банку, але не отримав жодного євро центу зі свого вкладу через відсутність готівки у касі банку. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №124, в ПАТ «Міський комерційний банк» з 21.11.2014 розпочата процедура виведення Банку з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015, № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк». Таким чином, починаючи з 21.11.2014 вся діяльність ПАТ «Міський комерційний банк» регулюється положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку ( ч. 1 ст. 4 Закону ). Як встановлено в судовому засіданні, 23.02.2015 відповідачем в повному обсязі виплачено позивачу суму заборгованості за депозитним договором за рахунок коштів цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. За змістом частини 5 статті 36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб », під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна ( у тому числі коштів ) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно ( у тому числі кошти ) банку ( виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно ( у тому числі на кошти ) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку ); 3) нарахування неустойки ( штрафів, пені ), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів ( обов'язкових платежів ), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю ( згодою ) сторін ( у тому числі шляхом договірного списання ), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Під час дії тимчасової адміністрації, не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. За договорами банківського вкладу виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Окрім того, згідно п.3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язань щодо сплати податків і зборів вважається таким, що настав. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не пізніше робочого дня, наступного з днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників банку у межах гарантованої суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Так, в судовому засіданні встановлено, що оголошення про початок ліквідаційної процедури ПАТ «Міський комерційний банк» були розміщені, як в мережі Інтернет, так і опубліковані в газеті «Голос України» № 54 (6058) від 26.03.2015. Позивач із заявою про кредиторські вимоги, що виникли за договором строкового банківського вкладу № 2620/100/176530 від 28.04.2014 в частині інфляційних збитків та 3% річних не звертався, відповідно станом на момент розгляду справи грошові вимоги позивача за договором строкового банківського вкладу № 2620/100/176530 від 28.04.2014 вважаються погашеними. Тобто, за викладених обставин, суд приходить до висновку, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківської установи, заявлені вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed