Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказав, що [INFO] на тимчасово окупованій території у м. Донецьк померла його мати, [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина. Зазначив, що на його користь мати залишила заповіт, та він є спадкоємцем за законом першої черги. Вказав, що факт смерті матері позивач був вимушений доводити у судовому порядку в Ленінському районному суді м. Запоріжжя, свідоцтво про смерть матері позивача отримав лише 27.04.2018 року, тобто після спливу строку на прийняття спадщини. Зазначив, що у зв`язку з масштабними військовими діями не мав можливості отримати документи про смерть матері раніше, тому заявою про прийняття спадщини звернувся до Другої Запорізької Державної нотаріальної контори вже після спливу строку на прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин через масштабні військові дії, необхідність встановлювати факт смерті матері в судовому порядку, недійсність документів виданих на окупованій території, просив надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Територіальної громади в особі Запорізької міської Ради, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, проаналізувавши законодавство, що підлягає застосуванню, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно дост.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місце знаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місце знаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Питання щодо місця відкриття спадщини, яка знаходиться на непідконтрольній Україні території, регламентується ст.11-1 Закону України« Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст.9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» . Відповідно до положень ст. 11-1 Закону України: «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Згідно ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Тобто спадкоємець, має право звертатись з заявою про прийняття спадщини в будь-якому місті на території України (вільній від окупації), до державного, приватного нотаріуса, або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до вказаного Порядку (п. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.11, 3, 15, 3.23), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи, на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Тобто, заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку, при цьому справжність підпису має бути посвідчена нотаріально. Судом встановлено, що перша заява на підконтрольній території про прийняття спадщини подана позивачем до Другої Запорізької державної нотаріальної контори на території Дніпровського району м. Запоріжжя, що є правом позивача, але позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, за місцем подання першої заяви, з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, 27.04.2018 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/2862/18 встановлено факт смерті матері позивача. 22.05.2018 року Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області було видано свідоцтво про смерть матері позивача. Строк на прийняття спадщини сплив ще 30 січня 2018 року, тобто до моменту встановлення факту смерті спадкодавця у встановленому законом порядку і видачі свідоцтва про смерть спадкодавця. З заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до Другої Запорізької Державної нотаріальної контори 25.05.2018 року. З заявою про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не звертався. Повідомленням від 25.05.2018 року позивачу повідомлено про необхідність звернення до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач не подав своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, перешкодою чому була окупація місцевості, де проживала мати позивача (спадкодавець) та сам позивач, а також відсутність у позивача належного документального підтвердження факту смерті його матері, [PERSON] (у позивача було наявне свідоцтво про смерть матері, яке не є дійсним на території України). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне, визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними, а позов,задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Суд вважає достатнім визначити позивачу додатковий строк на прийняття спадщини тривалістю у три місяці. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved