Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 99\~959,50 гривень за період з 06.06.2018 по 31.08.2019. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року по справі відкрито провадження. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився , про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року у справі 331/341/17 Калініна [PERSON] працювала на підприємстві відповідача і була звільнена наказом по підприємству № 03-к/ос від 12.03.2016 року за п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі, у зв`язку з чим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судові накази про стягнення на користь позивача заборгованості з Державного підприємства Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект». Згідно ч. 1 ст. 117 КЗПП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗПП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144 цс 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від такої відповідальності. Відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці, які передують події, з якою пов`язана виплата. Як встановлено в ході розгляду справи , рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року у справі 331/341/17 з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект»\~ на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13.03.2016 по 09 лютого 2017 . Зазначеним судовим рішенням також встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача на час звільнення складала 322,45 гривень . Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки , станом на час звернення до суду з позивачем при звільнені розрахунку проведено не було , з 06.06.2018 по 31.08.2019 пройшло 310 робочих днів , то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача складає 310 робочих днів * 322,45 гривень = 99\~959,50 гривень . При цьому суд зазначає, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму , що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13). Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved