Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 12 березня 2019 року позичив уклав з відповідачем договір позики, за яким надав останньому 40 000 (сорок тисяч) доларів США, а [PERSON] зобов`язався їх повернути до 29.03.2019. Факт укладення договору підтверджується розпискою позичальника. Своє зобов`язання за договором позивач виконав, а відповідач ні, оскільки кошти повернуто не було. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість 40 000,00 доларів США, проценти за користування коштами в розмірі 1 578,08 доларів США та 3% річних в розмірі 203,83 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день прийняття рішення. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви представника позивача, ухвалою від 05.09.2019 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази суд вважає, що позов слід задовольнити, враховуючи таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 12.03.2019 між сторонами спору укладено договір позики. Предметом договору є надання позикодавцем позичальнику 40 000,00 доларів США в строкове користування, а позичальник зобов`язався повернути кошти в обумовлений сторонами строк, а саме до 29 березня 2019 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, крім іншого, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В даному випадку факт укладення договору позики між сторонами спору підтверджено оригіналом розписки від 12.03.2019 (а.с.26). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. В позові зазначено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, гроші не повернула в строк, вказаний в розписці від 12.03.2019. Крім того, про факт не виконання позичальником свого зобов`язання свідчить наявність у позичальника оригіналу зазначеної вище розписки, яку долучено до матеріалів справи. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, зі змісту ст. 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики виникла заборгованості 40 000,00 доларів США - заборгованість за сумою позики, 203,83 доларів США - 3% річних від основної суми боргу. Крім того, зважаючи на те, в договорі позики від 12.03.2019 сторонами не визначено процентну ставку, суд вважає, що суму процентів за користування коштами слід стягнути в розмірі, визначеному ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Так, згідно рішення правління Національного банку України від 14.03.2019 № 199-рш облікова ставка в період з 12.03.2019 по 25.04.2019 становила 18%, а згідно рішення Правління Національного банку України від 25.04.2019 № 311-рш, в період з 26.04.2019 по 31.05.2019 - 17,5%. З наведеного в позові розрахунку заборгованості слідує, що сума процентів за період з 12.03.2019 по 25.04.2019 становить 887,67 доларів США, а в період з 26.04.2019 по 31.05.2019 - 690,41 доларів США, загальна сума процентів за користування коштами становить 1 578,08 доларів США. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. У національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у ст.1048 ЦК України, та при застосуванні ст.625 ЦК України. Враховуючи зазначене суд вважає, що враховуючи зміст позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача борг по договору позики в розмірі 40 000,00 доларів США, 1 578,08 доларів США - сума процентів за користування коштами, 203,83 доларів США - 3% річних від основної суми боргу, що згідно інформаційної довідки Національного банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 05.09.2019 відповідно становить 1 010 400,00 грн. - борг за договором позики, 39 862,30 грн. - сума процентів за користування коштами та 5148,74 грн - 3% річних від основної суми боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved