Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2014р. стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість в розмірі 60 903 грн., яка складається з: 60 300 грн.,основного боргу та судового збору в сумі 603 грн.. Рішення вступило в силу 07.04.2014р.. З 2014 року рішення перебувало на примусовому виконання в Шевченківському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. 01.03.2019р. [PERSON] виконав вказане рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, сплатив борг позивачу в повному обсязі. 17.04.2019року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не повідомив причини неявки, відзиву не надав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. У листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до позивача з проханням надати йому грошову позику у сумі 60 300,00 грн. Позивач переказав вказану суму на картковий рахунок відповідача, домовившись про повернення коштів. 07.02.2013 року позивач звернувся з цінним листом до відповідача з проханням в термін до 18.02.2013 року повернути отримані кошти. Відповідач добровільно кошти не повернув. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2014р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сума в розмірі 60 903грн.. Рішення вступило в силу 07.04.2014р.. З 2014 року рішення перебувало на примусовому виконання в Шевченківському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. 01.03.2019р. [PERSON] виконав вказане рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, сплатив борг позивачу в повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно із умовами договору та вимогами діючого законодавства. Відповідно до ч.1ст.1048 Цивільного кодексу України: «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.» Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми. З урахуванням викладеного, положення ст.625 ЦК України регулюють зобов`язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Відповідно до розрахунку позивача, розмір 3% річних та інфляційних за період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 року становить: 3% річних -5 481.00 грн. Інфляційні - 25 344.35 грн. Відповідачем не спростовано та не заперечено розрахунку позивача. Отже, враховуючи що відповідачем не виконувалося рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2014року, чим порушуються права позивача, нарахування 3% річних, інфляційних втрат на суму боргу, здійснено позивачем правомірно, у відповідності до ст.625 ЦК України. 21.06.2019 року, через канцелярію суду позивач звернувся з клопотанням про стягнення судових витрат. В обґрунтування клопотання посилається на наступне. Між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Круглий та партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 18/03 від 18.03.2019р., яким передбачено, що з метою захисту прав та інтересів позивача, адвокат надає правову допомогу (консультації, складання процесуальних документів, надання адвокатського запиту, захист, представництво або інші види правової допомоги передбачені ст.19, 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до додаткової угоди до вказаного договору від 28.05.2019р., сторони узгодили розмір вартості надання допомоги 5 000 грн. Платіжним доручення №@2PL036089 від 05.06.2019р., позивач здійснив оплату в розмірі 5000 грн.. Вказаний вище розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 26.06.2019р.вартість наданих послуг складає 5000грн., та Сторони без заперечень підписали вказаний акт і позивач здійснив відповідну оплату Вказані витрати підтверджуються наданими документами: 1. Копією Договору про надання правової допомоги № 18/03 від 18.032019р. 2. Копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Журікової І.В. 3. Оригінал ордеру № 1392/ від на ім`я адвоката І.В.Журікова 4.Додаткова угода від 28.05.2019р. з детальним описом робіт 5. Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 26.06.2019р. з детальним описом робіт та розрахунку витраченого часу . 6. Рахунок №28/05 від 28.05.2019р. 7. Платіжне доручення №@2PL036089 від 05.06.2019р. про оплату 5000грн. Відповідно до ст.137 ЦПКУ до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок відповідача. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Суд з врахуванням положень ст.ст.137, 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в розмірі 5000грн. та 768,40 грн., стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved