Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 13.01.2014 між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 09.11.2020 має заборгованість в розмірі 15183,76 грн., яка складається з наступного: 15183,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4365,95 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 09.11.2020 у розмірі 19549,71 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.03.2021 через канцелярію суду відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, де вона зазначила, що з позовними вимогами не згодна, заперечувала проти обставин, викладених в позовній заяві, позов вважала необґрунтованим, та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовна заява та додані до неї документи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови вона розуміла та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Також відповідач вважає, що вимоги позивача про сплату штрафних санкцій не відповідають вимогам чинного законодавства та не можуть підлягати стягненню. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 23.03.2021 представником позивача була подана відповідь на відзив, де представник позивача заперечив доводи відповідача про необґрунтовану суму заборгованості та необізнаність з новими умовами кредитування, просив суд задовольнити позов. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу без її участі. Зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, на підставі доказів, що надані суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 13.01.2014 [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, вона заповнена відповідачем [PERSON] 13.01.2014, вона зазначила особистим підписом про те, що згодна з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті позивача, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У позові представником позивача вказано, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, а саме: порушено зобов`язання зі сплати простроченого тіла кредиту, відсотків, нарахованих на прострочений кредит, і станом на 09.11.2020 борг відповідача становить 19549,71 грн., яка складається з наступного: 15183,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4365,95 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.04.2014, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Судом оглянуто вказані Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак вони містять загальну інформацію та характеристики і не підтверджують обізнаності відповідача саме з певним видом кредитування на конкретних та чітко визначених умовах. Матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що саме ці витяг з Тарифів та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, їх розмір, порядок та строки нарахування, надані банком витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених судом розрахунків банку встановлено, що нараховані суми відсотків банком додано до заборгованості за тілом кредиту. Суд проаналізував їх та підрахував суми, які були безпосередньо використані (витрачені чи зняті) відповідачем. Згідно з інформацією про рух коштів відповідачем витрачено з картки всього 30088,74. При цьому поповнено рахунок на 22125. Тобто розмір коштів, підстави стягнення яких доведено позивачем, складає 7963,74 грн. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо істотні умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 13.01.2014 у розмірі 7963 грн. 74 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. Відповідно до платіжного доручення №PROM3B86UA від 13.11.2020 при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 гривень. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлено у сумі 19549,71 грн., до стягнення підлягає заборгованість у сумі 7963,74 грн. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 856 грн. 26 коп. судового збору (2102 х 7963,74/19549,71).

Outcome: partial