Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, заборгованості по оплаті нарахованих відсотків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, за уточненою позовною вимогою від 14 квітня 2014 року просив стягнути заборгованість у сумі 24 294,32 доларів США та 3 440, 92 гривень посилаючись на такі обставини. 15 лютого 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 1222-н, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 29000,0 доларів США. У якості забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачами 15.02.2007 року укладено договір поруки № 1, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак [PERSON] не виконує умови договору, не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом, у зв'язку із чим у відповідачів утворилась істотна заборгованість. Відповідачі у судове засідання не з'явилися неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів, які не з'явилися, у порядку повторного заочного розгляду. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2012 року позовні вимоги по цій справі задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» через філію Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1222-н від 15 лютого 2007 року в сумі 23 379,56 доларів США (двадцять три тисячі триста сімдесят дев'ять) доларів 56 центів, що є еквівалентом 186 685,79 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят п'ять)гривень 79 копійок та стягнуто в рівних частках з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» через філію Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати у сумі 1 700,0 гривень за сплачений судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 120,0 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2013 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Під час нового розгляду справи з'ясовано наступні обставини. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 1222-н від 15 лютого 2007 року банк зобов'язався надати [PERSON] кредит в сумі 29 000,0 доларів США, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у вказаній сумі в доларах США, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12,0 відсотків річних. Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору кредиту кошти надана строком на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15 лютого 2014 року. Факт видачі готівки позичальнику підтверджується заявою на видачу готівки № 125638_001. Як наполягав позивача, а також не було заперечене відповідачами, позичальником не виконані умови п. 3.3.4 зазначеного договору, тобто не здійснювались щомісячні ануїтетні платежі в сумі 512,0 доларів США у зв'язку із чим у відповідачів перед позивачем виникла значна за розмірами заборгованість. У відповідності до п. 3.3.5 цього договору, позичальник зобов'язаний точно в строки сплачувати за кредитом, в тому числі, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору - за першою вимогою банку сплатити штрафні санкції. Згідно до п.3.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язався у разі порушення умов цього договору на вимогу банку достроково повернути суму кредиту з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або пені. За п. 3.2.3 договору банк має право в разі порушення позичальником умов цього договору достроково стягнути кредит та суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті. Згідно п. 1.1 договору поруки № 1 від 15.02.2007 року [PERSON] зобов'язалась перед позивачем у повному обсязі відповідати за своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з укладеного між сторонами кредитного договору № 1222-н від 15 лютого 2007 року. Згідно уточненою позовною заявою, поданою до суду 14 квітня 2014 року, й доданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1222-н від 14 червня 2013 року у відповідачів перед позивачем існує наступна заборгованість за кредитом: ? сума заборгованості за основний борг по кредиту - 6 976,57 доларів США, ? сума простроченої частини основного боргу по кредиту - 10 618,75 доларів США, ? сума заборгованості за прострочені проценти за користування кредитом - 2 999,77 доларів США, ? сума простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту - 2 700,0 гривень. ? сума заборгованості за пенею за прострочений основний борг по кредиту - 2 923,55 доларів США, ? сума заборгованості за пенею по процентам за користування кредитом - 775,68 доларів США, ? сума заборгованості за пенею за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - 740,92 гривень. Разом за кредитним договором заборгованість відповідачів перед позивачем складає 24 294,32 доларів США та 3 440,92 гривень. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У відповідності до статті 5 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Згідно із абз.3 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. У досліджуваних правовідносинах суд має врахувати, що кредит відповідачу надано в період, коли чинним на той час законодавством надання кредитних коштів фізичним особам у валюті заборонено не було. На час постановлення цього рішення суду офіційний курс, встановлений Національним банком України української гривні до долара США, становить 1295,0582 гривень за 100 доларів США, з огляду на що суд має встановити гривневий еквівалент розміру зобов'язання в іноземній валюті 314 625,58 гривень. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як вбачається зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Доводи заяви про перегляд заочного рішення під час нового розгляду справи залишилися недоведеними, жодного доказу на їх підтвердження суду надано не було, відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце усіх судових засідань до суду не з'являлися, про поважні причини такої неявки суду не повідомили, доказів цього - не надали. Подібна процесуальна поведінка відповідачів судом підлягає оцінці в контексті статті 11 ЦПК України, за якою Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідачів судових витрат у сумі 1700,0 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120,0 гривень.

Outcome: approved