Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що [INFO] року померла його мати, [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Як зазначає позивач, він не зміг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з поважних причин, які обумовлені наступними об'єктивними труднощами і обставинами. Після смерті матері документи, які підтверджують її право власності на квартиру, вона не залишила. Вказаний факт перешкоджав позивачу звернутися до нотаріуса відразу після смерті [PERSON] Крім того, у період з 11 травня по 29 червня 2018 року позивач знаходився на лікуванні з приводу закритого перелому правої наружної кістки та за станом здоров'я не міг поїхати до нотаріальної контори. Після одужання, коли позивач зміг пересуватися самостійно, він звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті його матері. Проте за результатами розгляду зазначеної заяви та матеріалів, що містяться в спадковій справі № 355/2018, державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2018р. з підстав пропуску спадкоємцем шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача, в якому останній просить суд розглядати справу за наявними в ній доказами. Представник Дніпровської міської ради надав до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на наступне. Так, позивач [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із належним чином оформленою заявою про прийняття спадщини у строк встановлений нормами чинного законодавства. З дня відкриття спадщини (22.11.2017) до моменту перебування позивача на лікарняному (11.05.2018) у позивача не було жодних підстав, які б перешкоджали поданню заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Не зважаючи на те, що позивач з 11.05.2018 по 29.06.2018 знаходився на лікуванні з приводу закритого перелому правої наружної кістки та за станом здоров'я не міг поїхати до нотаріальної контори, передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, посвідчені начальниками цих закладів, їх заступниками з медичної частини, старшими або черговими лікарями відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 40 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993. Завідувач Першої дніпровської державної нотаріальної контори Водолазська Н.В. направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без представника нотаріальної контори, рішення прийняти на розсуд суду та згідно норм діючого законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 04 липня 2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Дудіної О.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Інші особи про свої права спадкоємців не заявляли. Постановою державного нотаріуса від 10 липня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний строк. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 4 вищевказаної постанови, передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічна правова позиція, міститься і у висновках, викладених в постановах Верховного суду України від 26.09.2012р. у справі № 6-85цс12, від 04.11.2015р. у справі № 6-1486цс15, від 06.09.2017р. у справі № 6-496цс17. В своєму позові позивач в якості поважності причин пропуску строку зазначає, що він з 11 травня 2018 року по 29 червня 2018 року знаходився на лікуванні з приводу закритого перелому правої наружної кістки та за станом здоров'я не міг поїхати до нотаріальної контори. На підтвердження вказаного факту позивач надав до суду копію довідки, видану КЗ «ДЦПМСД» від 29 червня 2018 року. Крім того, позивач у поданому до суду позові зазначає, що він не мав можливості звернутися до нотаріуса відразу після смерті матері, оскільки у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (квартиру) та була потреба у отриманні відповідних дублікатів для можливості оформлення спадщини. Стаття 2 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст. 3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов'язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких він є. Так, згідно наявних в матеріалах справи доказів, позивач, який є спадкоємцем за законом, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки перебував на тривалому лікуванні з причин перелому правої наружної кістки та за станом здоров'я був обмежений у вільному використанні своїх можливостей. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості. Таким чином, за встановлених обставин, суд вважає, що наведені позивачем обставини є поважними, у зв'язку з чим вбачаються підстави для поновлення строку [PERSON] для подачі заяви про прийняття спадщини. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведені належними та достатніми доказами, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі та визнати причину пропуску [PERSON] строку на прийняття спадщини поважною, визначити [PERSON] додатковий строк терміном у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, з дня набранням даним рішенням суду законної сили. Враховуючи, що підставою звернення до суду позивача став пропуск останнім строку для прийняття спадщини, суд з урахуванням положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі покладає на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved