Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів та просить захистити його порушені права та свободи, що випливають із житлових відносин - визнати за ним право на зарахування до часу перебування на квартирному обліку у місті Києві попереднього часу перебування на такому обліку за попереднім місцем проходження військової служби у м. Львові\~ з 25.06.1992\~ року , обґрунтовуючи вимоги тим, що проходив військову службу у Збройних Силах України - у військової частини [NUMBER] , яка дислокується у місті Києві, звідки й звільнився. Зазначає, з 2007 року був призначений\~ наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 липня 2007 року № 679 до Об`єднаного оперативного командування Збройних Сил України (гарнізон м.\~Києва) старшим офіцером інформаційно-аналітичного відділу управління розвідки ВОС- 0903002. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19 грудня 2008 року №0117Р/ДСК був призначений до військової частини [NUMBER] , звідки й звільнився. Разом з членами сім`ї житловою комісією ЦАМО та ГШ ЗС України був зарахований на квартирний облік на загальних підставах з 03.03.1995р., на першочергових з 21.02.1997р Відповідно до довідки квартирно-експлуатаційного відділу м.\~Львова № 73 від 20.08.2007 року до переведення в м.\~Київ проходив службу у м. Львові, та перебував на квартирному обліку у КЕВ м. Львова з 25.06.1992\~ року складом сім`ї три особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 21.02.1997 року. За попереднім місцем проходження служби житловою площею не забеспечувався. На даний\~ час Позивач перебувє на квартирному обліку складом сім`ї 5 осіб у житловій комісії військової частини [NUMBER] у загальній черзі Київського гарнізону з 03.03.1995 року, а також у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла як інвалід війни з 14.03.2012 року. Вважає , що відповідно до наявних документів має право на перенесення черги відповідно до законодавства України. В обгрунтування позовних вимог посилається на статтю 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII, відповідно до якої держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами і тому з існуючою на теперішній час датою перебування на квартирному обліку, він не може погодитися та вважає такий стан справ протиправним, оскільки обмежуються його житлові права щодо права перебування на квартирному обліку у гарнізоні міста Києва. В звязку з чим вимушений був звернутися\~ з рапортом від 14 травня 2013 року\~ до об`єднаної житлової комісієї військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин. За результатами розгляду об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин\~ 15 травня 2013 року було прийнято рішення про перенесення черги квартирного обліку з 03 березня 1995 року на 25 червня 1992 року. Пізніше, тією ж\~ об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин 19 лютого 2014 року було прийняте рішення про відмову в зміні дати зарахування на квартирний облік та залишення [PERSON] на квартирному обліку у загальній черзі з 03.03.1995 року. 24 грудня 2014 року об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин було\~ скасовано п. 5\~ власного рішення житлової комісії, оформлене протоколом № 16 від 19.02.2014р. та прийняте нове рішення про\~ перенесення черги квартирного обліку з 03 березня 1995 року на 25 червня 1992 року. Крім того,посилається на те, що на своє\~ звернення\~ до Київського КЕУ\~ відносно реалізації цього рішення, йому\~ була надана відповідь, з якої вбачається, що перенесення дати квартирного обліку з 03.03.95 на 25.06.92 неможливо. В обґрунтування своєї позиції Київське КЕУ посилалось на норми наказу МО України від 03.02.95 №20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою в Збройних Силах України», а також на Юридичний висновок Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 28.11.2008 року, Рішення міністра оборони України від 13 квітня 2009 року №3284/з. Листом Київського КЕУ від 26.02.15 №303/25/6-381\~ йому фактично відмовлено в задоволенні рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин від 24.12.14, оформлене Протоколом №28. щодо внесення змін в частині зарахування на квартирний облік його та членів його сім'ї у гарнізоні міста Києва з 25.06.1992\~ року з посиланням на те, що нібито при позитивному вирішенні його питання будуть порушені конституційні права інших військовослужбовців, які переміщувалися по службі до введення в дію наказу МО від 06.10.2006 року № 577 та вимог Прикінцевих положень Закону України від 24.06.04 № 1865 -IV. До того ж, ККЕУ повідомило його про те, що рішення\~ об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин від 24.12.14, оформлене Протоколом №28 було переглянуто та змінене на\~ засіданні житлової комісії\~ гарнізону міста Києва. Як вбачається із витягу протоколу\~ №16 засідання житлової комісії гарнізону міста Київ\~ від 11 лютого 2015 року, отриманого Позивачем\~ 23 лютого 2015 року,\~ йому\~ відмовлено у зміні дати зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 25.06.1992рік. Відповідно до даного протоколу\~ житлова комісія\~ гарнізону міста Київ\~ вважає, що зміна дати\~ квартирного обліку [PERSON] з 03.03.1995 року на 25.06.1992 року буде порушувати Конституційні права військовослужбовців та членів їх сімей, які зараховувалися на квартирний облік з 1990 року по теперішній час, на отримання житла, так як відповідно до ст. 43 Житлового кодексу Української РСР, пункту 4.1 Змін до Інструкції наказу МО України №401, пункту 4.1. Інструкції наказу МО України №737 черговість надання житлових приміщень визначається часом зарахування військовослужбовців на квартирний облік. Однак з такою позицією ЖК гарнізону міста Києва та посадових осіб ККЕУ погодитись не може, оскільки в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя, здоровя , честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обовязком держави. Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на житло, передбачають за змістом статті 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша), 47 Основного Закону України. Право на житло є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 47 Конституції України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребуют соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 р. № 2011-XII передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Кабінет Міністрів України на виконання статті 12 Закону України № 2011-XII, затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями відповідною постановою від 03.08.2006 № 1081 (далі - Порядок). Пунктом 32 Порядку передбачено, що черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Згідно пункту 26 Порядку, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, повязаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховується на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. В свою чергу, перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та одержання житлових приміщень підтверджуються Довідкою про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним КЕО та командиром військової частини (пункт 3.7. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 №577). Відмовляючи в перенесенні черги, відповідачі виходили\~ із житлового законодавства України, посилаючись на вимоги Закону України від 24 червня 2004 року № 1865-ІУ «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності з 1 січня 2005 року. Згідно прикінцевих положень наведеного Закону, військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Починаючи з березня 1995 року до серпня 2006 року порядок зарахування військовослужбовців на квартирний облік регулювався наказом Міністра оборони України від 03.02.95 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України». Цим наказом було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності даного наказу, тобто з 03.03.1995 року. Однак, згідно пункту 17 «Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», затвердженого наказом МО України № 220 від 23 грудня 1992 року, військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку, житлові приміщення надаються згідно з чергою, при цьому черговість падання житлових приміщень визначається по часу прийняття на облік, що узгоджується із статтею 43 ЖК.\~ Зазначає, що на даний час, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Рада Міністрів Української РСР і Українська республіканська рада професійних спілок відповідно до статті 60 ЖК, постановою від 11 грудня 1984 р. № 470, затвердила Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання ним житлових приміщень в Українській РСР. Пунктом 30 Правил передбачено, що при припиненні трудових відносин з підприємством, установою, організацією громадянина, який перебував на квартирному обліку за місцем роботи, і тимчасовому виїзді на роботу в іншу місцевість, він переводиться на облік до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання. У зазначених випадках за громадянином зберігається попередній час перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, у межах, відповідно, часу їх роботи на даному підприємстві, в установі, організації або часу проживання у даному населеному пункті. В подальшому, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 видано наказ Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам 'їх сімей житлових приміщень» . При цьому наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 визнано таким, що втратив чинність. Пунктом 26 Постанови та пунктом 3.7 Інструкції передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, у разі переміщення по службі, повязанного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового отримання житла. Крім того,\~ Позивач обґрунтовує вимоги тим , що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 16 березня 2009 року № 2495-0-26-09-19, військовослужбовці у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону ( у тому числі, які здійснили такий переїзд до 3 березня 1995 року), зараховуються на квартирний облік за новим місцем служби із збереженням всього попереднього часу перебування на квартирному обліку. З метою зарахування (зняття) військовослужбовців на облік (з обліку) осіб, які потребують поліпшення житлових умов створюються у Збройних Силах України житлові комісії, порядок створення та організації яких визначається Положенням, затвердженого наказом МО від 11.09.2007 №517. Крім того, на час\~ призначення Позивачаа\~ для подальшої служби до Київського гарнізону (наказ МОУ від 13.07.07 №679),\~ наказ МОУ від 03.02.95 №20 вже втратив чинність і вже мали б діяти норми наказу Міністра оборони України від 06.10.2006р. №577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень».\~ Позивач вважає, що не перенесення дати постановки на квартирний облік йому є протиправним і призвело до звуження обсягу його прав у сфері проходження військової служби, що за своїм змістом є порушенням статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» , а саме житлових прав. Як випливає з цієї статті, нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними. Тому, рішення ЖК гарнізону міста Києва та посадових осіб ККЕУ щодо не перенесення дати квартирного обліку з 03 березня 1995 року на 25 червня 1992рік та внесення відповідних змін до бази даних суперечить вимогам Закону і є протиправними та підлягають скасуванню. Посилається на те, що його переміщення по службі в іншу місцевість здійснювалося за рішеннями відповідних начальників з урахуванням атестаційних висновків та рекомендацій безпосереднього начальника (пункт 34 Тимчасового положення про проходження військової служби офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 3 травня 1993 року № 174) і за неприбуття до нового місця служби без поважних причин передбачена кримінальна відповідальність відповідно до КК України. Обгрунтовує вимоги тим, що неодноразово звертався до ЖК гарнізону та ККЕУ стосовно перенесення дати зарахування на квартирний облік його та членів його сімї у гарнізонній черзі міста Києва з 03 березня 1995 року на 25 червня 1992 рік\~ з посиланням на вимоги статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ., однак у задоволенні його вимог було відмовлено. Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року - держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Не погоджується з даними рішеннями та із існуючою на теперішній час датою перебування на квартирному обліку,\~ Позивач вважає такий стан справ протиправним, оскільки він обмежує його житлові права щодо права перебування на квартирному обліку у житловій комісії військової частини [NUMBER] тому вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому\~ засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на наведені вище обставини, просить вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні\~ приймав участь в розгляді справи прокурор Військової прокуратури Центрального регіону України Пантюхов О.В., який\~ підтримав позицію позивача [PERSON] , просив позов задовлльнити. Представники відповідача Київського КЕУ в судовому засіданні\~ проти вимог\~ [PERSON] \~ заперечували. Посилаються\~\~ на те, що нібито при позитивному вирішенні порушеного позивачем питання будуть порушені конституційні права інших військовослужбовців, які переміщувалися по службі до введення в дію наказу МО від 06.10.2006 року № 577 та вимог Прикінцевих положень Закону України від 24.06.04 № 1865 IV. Крім того, представниками відповідача\~ зазначена і\~ та обставина , що вперше вимога про зарахування дати постановки на квартирний облік для військовослужбовців зявилась у наказі МО України № 20 від 03.02.1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України». Цим наказом було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності даного наказу, тобто з 03.03.1995року і тому вважають , що в задоволенні вимог позивачу суд повинен відмовити, їх дії щодо зарахування позивача на квартирний облік згідно наданих рішень є правомірними та відповідними вимогам діючого законодавства та вимогам наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року за № 20. Вважають , що дата зарахування на квартирний облік військовослужбовців , які прибули до гарнізону м. Києва до 03.03.1995 року повинна бути зафіксована датою рішення житлової комісії про прийняття їх на облік і не може бути перенесена. Представник відповідача ЖК гарнізону м. Києва та представник третьої особи Об`єднанної житлової комісіі\~ військової частини [NUMBER] і підпорядкованих їй військових частин в судове засідання не з`явилися, про про час слухання справи повідомлені належним чином. До суду надійшов лист від третьої особи, в якому зазначено, що позиція третьої особи щодо розгляду справи\~ викладена в витягу з Протокола №\~16 від 24 грудня 2014 року, просить суд розглядати справу без участі представника третьої особи та повідомити про прийняте рішення. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, які не з`явилися, відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення\~ сторін, дослідивши надані суду матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з наданих суду матеріалів, позивач, [PERSON] , з 2007 року був призначений\~ наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 липня 2007 року № 679 до Об`єднаного оперативного командування Збройних Сил України (гарнізон м.\~Києва) старшим офіцером інформаційно-аналітичного відділу управління розвідки ВОС- 0903002. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19 грудня 2008 року №0117Р/ДСК був призначений до військової частини [NUMBER] , звідки й звільнився. Разом з членами сім`ї житловою комісією ЦАМО та ГШ ЗС України був зарахований на квартирний облік на загальних підставах з 03.03.1995р., на першочергових з 21.02.1997р Відповідно до довідки квартирно-експлуатаційного відділу м.\~Львова № 73 від 20.08.2007 року до переведення в м.\~Київ проходив службу у м. Львові, та перебував на квартирному обліку у КЕВ м. Львова з 25.06.1992\~ року складом сім`ї три особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 21.02.1997 року. За попереднім місцем проходження служби житловою площею не забеспечувався. На даний\~ час Позивач перебувє на квартирному обліку складом сім`ї 5 осіб у житловій комісії військової частини [NUMBER] у загальній черзі Київського гарнізону з 03.03.1995 року, а також у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла як інвалід війни з 14.03.2012 року. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з протоколу житлової комісії ЦАМО та ГШ ЗС України № 9 від 14 листопада 2007 року позивача та членів його сім'ї було зараховано квартирний облік до гарнізонної черги міста Києва, у зв'язку з проходженням ним військової служби у місті Києві у в/ ч [NUMBER] . Відповідно до статті 121 Конституції України, нагляд за додержанням прав і свобод громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами покладається на Прокуратуру України. Судом встановлено, що Позивач\~ звертався\~ з рапортом від 14 травня 2013 року\~ до об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин. За результатами розгляду об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин\~ 15 травня 2013 року було прийнято рішення про перенесення черги квартирного обліку з 03 березня 1995 року на 25 червня 1992 року. Пізніше, тією ж\~ об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин 19 лютого 2014 року було прийняте рішення про відмову в зміні дати зарахування на квартирний облік та залишення [PERSON] на квартирному обліку у загальній черзі з 03.03.1995 року. 24 грудня 2014 року об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин було\~ скасовано п. 5\~ власного рішення житлової комісії, оформлене протоколом № 16 від 19.02.2014р. та прийняте нове рішення про\~ перенесення черги квартирного обліку з 03 березня 1995 року на 25 червня 1992 року. Крім того, судом встановлено, що позивач звертався до\~ Житлової комісії гарнізону м.\~Києва та Київського КЕУ\~ відносно реалізації цього рішення,\~ але йому\~ була надана відповідь, з якої вбачається, що перенесення дати квартирного обліку з 03.03.95 на 25.06.92 неможливо. В обґрунтування своєї позиції Київське КЕУ посилалось на норми наказу МО України від 03.02.95 №20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою в Збройних Силах України», а також на Юридичний висновок Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 28.11.2008 року, Рішення міністра оборони України від 13 квітня 2009 року №3284/з. Листом Київського КЕУ від 26.02.15 №303/25/6-381\~ йому фактично відмовлено в задоволенні рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин від 24.12.14, оформлене Протоколом №28. щодо внесення змін в частині зарахування на квартирний облік його та членів його сім'ї у гарнізоні міста Києва з 25.06.1992\~ року з посиланням на те, що нібито при позитивному вирішенні його питання будуть порушені конституційні права інших військовослужбовців, які переміщувалися по службі до введення в дію наказу МО від 06.10.2006 року № 577 та вимог Прикінцевих положень Закону України від 24.06.04 № 1865 -IV. До того ж, ККЕУ повідомило його про те, що рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин від 24.12.14, оформлене Протоколом №28 було переглянуто та змінене на\~ засіданні житлової комісії\~ гарнізону міста Києва. Як вбачається із витягу протоколу\~ №16 засідання житлової комісії гарнізону міста Київ\~ від 11 лютого 2015 року, отриманого Позивачем\~ 23 лютого 2015 року,\~ йому\~ відмовлено у зміні дати зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 25.06.1992рік. В судовому засіданні встановлено, що житловою комісією ЦАМО при вирішенні рапорту позивача про зарахування його та членів його сім'ї на квартирний облік в м. Києві після його прибуття для проходження подальшої військової служби з в/ч не був повністю зарахований час його перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби в цій військовій частині. Відповідно до вимог ст. 17,47 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян , які перебувають на службі в збройних силах і таким громадянам України надається житло державою безоплатно відповідно до закону. Відповідно до ст. 43 ЖК України черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік. Право на житло є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 47 Конституції України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Кабінет Міністрів України на виконання статті 12 Закону України № 2011-ХІІ, затвердив «Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями відповідною постановою від 03.08.2006 року № 1081». Пунктом 32 Порядку передбачено, що черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Згідно пункту 26 Порядку, - військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховується на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. В свою чергу, перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень підтверджуються Довідкою про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним КЕО та командиром військової частини (пункт 3.7. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577). Як вбачається з наданих суду матеріалів, [PERSON] проходив службу у м. Львові, та перебував на квартирному обліку у КЕВ м. Львова з 25.06.1992\~ року складом сім`ї три особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 21.02.1997 року. За попереднім місцем проходження служби житловою площею не забезпечувався.\~ В подальшому\~ 2007 року був призначений\~ наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 липня 2007 року № 679 до Об`єднаного оперативного командування Збройних Сил України (гарнізон м.\~Києва) старшим офіцером інформаційно-аналітичного відділу управління розвідки ВОС- 0903002. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19 грудня 2008 року №0117Р/ДСК був призначений до військової частини [NUMBER] , звідки й звільнився. Разом з членами сім`ї житловою комісією ЦАМО та ГШ ЗС України був зарахований на квартирний облік на загальних підставах з 03.03.1995р., на першочергових з 21.02.1997р Відповідно до положень ст.ст. 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості ….при цьому житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних чи громадських організацій. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством України , Житловим кодексом та іншими актами законодавства України. Стаття 44 ЖК України встановлює випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливо лише до громадян, які вчинили певні правопорушення, що не може стосуватися позивача та його сімї в даному випадку. Згідно п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року за № 470 та п.17 Положення військовослужбовцям, що перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються згідно з чергою. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з протоколу житлової комісії ЦАМО та ГШ ЗС України № 9 від 14 листопада 2007 року позивача та членів його сім'ї було зараховано квартирний облік до гарнізонної черги міста Києва, у зв'язку з проходженням ним військової служби у місті Києві у в/ ч [NUMBER] ., дата зарахування на квартирний облік 03.03.1995р., у списках першочерговиків з 21.02.1997р. Аналізуючи надані суду документи, суд приходить до висновку, що позивачу належить право на перенесення черги відповідно до законодавства України. Із письмових заперечень відповідачів в ході засідання вбачається, що всі вони ґрунтуються на житловому законодавстві України, посилаючись на вимоги Закону України від 24 червня 2004 року «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності з 1 січня 2005 року, де зазначено, що згідно прикінцевих положень наведеного Закону, військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Починаючи з березня 1995 року до серпня 2006 року порядок зарахування військовослужбовців на квартирний облік регулювався наказом Міністра оборони України від 03.02.95 № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України». Цим наказом було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності даного наказу, тобто з 03.03.1995 року, будь-які інші нормативно-правові акти, які б містили механізм перенесення черги квартирного обліку для військовослужбовців України відсутні. Суд вважає, що п.2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року за № 20 всупереч вимогам ст.ст.43,44 ЖК України черговість надання жилих приміщень для військовослужбовців фактично визначає не за часом взяття їх на квартирний облік, а за часом набрання чинності цим наказом. Таке обмеження, на думку суду, порушує право позивача на житло, передбачене ст..47 Конституції України, житловим кодексом України, ст. 16 Закону України «Про збройні сили», ст..12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки за таких умов його місце в квартирній черзі визначено датою набрання чинності відомчим наказом 03.03.1995 року, а не з часу взяття на облік, тобто з 07.08.1992 року. Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Крім того, вказаний Наказ втратив чинність, у зв`язку з прийняттям\~ наказу Міністра оборони України від 06.10.2006р. №577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», але правова норма наказу МОУ від 06.10.2006р. №577.Одним із головних принципів права є принцип соціальної справедливості. У житловому законодавстві, цей принцип знайшов своє відображення у ст.1, якою визначено, що право громадян на житло забезпечується справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі ,яка надається в міру здійснення програми будівництва. В розвиток зазначеної статті та згідно з ч.ч. 4, 5 п.11 «Положення» - за військовослужбовцями та членами їх сімей, які перебувають на квартирному обліку при переміщенні по службі…..за підставами, передбаченими підпунктами « а»,»б», «д» пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, повязаному з переїздом до іншого гарнізону ,приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень. Суд критично оцінює посилання представників відповідачів на\~ п. 2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, який\~ порушує відповідні\~ норми Житлового кодексу України та інших вище вказаних актів законодавства України, фактично звузив обсяг прав військовослужбовців Збройних Сил України щодо часу їх зарахування на квартирний облік при переміщенні по службі до іншого гарнізону. Відповідно до ст.. 19 Конституції України органи виконавчої влади, їх посадові особи зобовязані діяти тільки на підставі, в межах повноважень, та у спосіб ,які передбачені Конституцією України. Суд вважає, що встановлюючи у Збройних Силах України порядок обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, Міністр України зобовязаний був додержуватися вимог чинного законодавства Житлового кодексу України, а також чинної на той час Конституції України статті 32, 42 та не допускати їх порушень. Суд вважає доведеною ту обставину, що переміщення по службі позивача здійснювалось не за власним бажанням, а відповідно до рішень вищестоящих органів і відповідних норм чинного законодавства та п. 36 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками ( мічманами ) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 03.05.1993 року № 174. Суд приходить до висновку, що встановлені п.2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 обмеження порівняно з іншими військовослужбовцями, які не зазнавали такого переміщення і яким зараховується попередній стаж перебування на квартирному обліку до видання цього наказу без будь-яких винятків, є обмеженням прав таких військовослужбовців за ознакою місця проживання, оскільки для цієї категорії військовослужбовців часом зарахування на облік вважається штучно визначена дата тобто дата набрання чинності наказу, що є порушенням принципу рівності громадян , відповідно до ст. 24 Конституції України. Крім того положення п. 2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 суперечать і практиці тлумачення Конституційним Судом України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових документів ( рішення від 05.04.2001 року в справі № 1-16/2001 та рішення від 02.07.2002 року у справі № 1-8/2002 ) згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти України не поширюються на правовідносини включно ,які виникли і закінчилися до набуття чинності таких законів та інших нормативно-правових актів. Судом встановлено, що правовідносини щодо забезпечення житлових прав позивача виникли з 25 червня 1992\~ року, з моменту його перебування на обліку ,як особи , що потребує поліпшення житлових умов і на день набрання чинності Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України не припинялися. Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. З метою зарахування (зняття) військовослужбовців на облік (з обліку) осіб, які потребують поліпшення житлових умов створюються у Збройних Силах України житлові комісії, порядок створення та організації яких визначається Положенням, затвердженого наказом МО від 11.09.2007 року № 517. Оцінюючи надані суду докази, суд вважає, що не перенесення позивачу черги квартирного обліку відповідачем є неправомірним та таким , що призвело до звуження обсягу його права у сфері проходження військової служби, що за своїм змістом є порушенням статті 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців . Відповідно до статей 1-2 даного Закону - нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними. Конституція України виокремлює певні категорії громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, які відповідно статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку . Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органів держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. До такого висновку неодноразово приходив Конституційний Суд України у рішеннях по справах щодо пільг, компенсацій і гарантій. Виходячи із вказаних конституційних положень та нормативно-правових актів України, суд приходить до висновку, що позивач, який перебував на квартирному обліку до набуття чинності наказу МО України № 20 ( від 03.03.1995 року) у гарнізонній черзі міста Києва має таке саме право як й інші військовослужбовці ЗС України після набуття чинності зазначеним наказом на перенесення дати постановки на квартирний облік. Таким чином, оцінюючи в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved