Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що \~з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2006 року по 04.08.2010 року. За період шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач абсолютно не цікавиться утриманням дитини та не надає допомоги з червня 2015 року, хоча є працездатною, інших утриманців не має, тому може сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1000,00 грн. \~\~\~\~\~\~ У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2006 року по 04.08.2010 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №844 (а.с. 6) за період шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої записаний позивач по справі, а відповідач матір`ю. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою військової частини-польової пошти [NUMBER] від 23.05.2017 року № 270 (а.с. 8) та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.11.2015 року (а.с. 11). Як вбачається з довідки військової частини-польової пошти [NUMBER] № 329 від 13.09.2017 року (а.с. 9,12) [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , брав безпосередню участь в антитерористичній операції та його грошове забезпечення з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року складає 113803,80 грн. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення\~\~нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009\~ N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до\~ статті\~ 19 Конституції України, статті 1 ЦПК (ред. 2004 року) та\~ з\~ урахуванням\~ положення\~ частини четвертої\~ статті 10 ЦПК (ред. 2004 року) вийти за межі заявлених вимог (вирішити\~ незаявлену\~ вимогу,\~ задовольнити\~ вимогу\~ позивача\~\~ у більшому\~ розмірі,\~ ніж\~ було\~ заявлено)\~ суд\~ має\~ право\~ лише\~ у випадках,\~ прямо передбачених законом. 08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, з метою недопущення порушення прав дитини, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог в частині визначення нижньої межі розміру аліментів, оскільки позивач просить стягувати аліменти не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як згідно із змінами до\~Сімейного кодексу України\~розмір аліментів не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України).\~\~ На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, наявність на утриманні інших неповнолітніх осіб та непрацездатних батьків не встановлено, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. до досягнення донькою повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved