Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 03.08.2007 року між АКБ «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1-017/07Ф, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 430 000 грн. на умовах строковості та повернення, свої зобовязання за договором відповідач не виконала, а тому у неї виникла заборгованість в сумі 2 006 614 грн.04 коп. /заборгованість по кредиту -395 600 грн., заборгованість по процентам -71 855 грн.86 коп., пеня за кредитом -1 286 141 грн.76 коп., пеня за процентами -253 016 грн.42 коп./. В жовтні 2016 року в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 1-017/07Ф від 03.08.2007 року, а саме: нежиле приміщення склад під № 199 /літ.О/, який розташований по вулиці Січневий прорив,88 в місті Білій Церкві Київської області, за ціною 614 780 грн., а тому загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 1 391 834 грн.04 коп. 06.06.2007 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду № 26/28, 27.08.2007 року між цими ж сторонами укладено кредитний договір № 014/26/348 в рамках Генеральної кредитної угоди, станом на 26.12.2016 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 1 310 358 грн.80 коп. з нарахованими процентами, пенею. 07.04.2006 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду № 79/08, в рамках цієї кредитної угоди 07.04.2006 року укладено кредитний договір № 011/08/1039, станом на 26.12.206 року заборгованість відповідача по даному кредитному договору складає 47 563 грн.71 коп. 12.12.2007 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/26/485, заборгованість по якому станом на 26.12.2016 року становить 75 079,82 доларів США та 38 027 грн.85 коп. 11.04.2008 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/26/627, заборгованість по якому станом на 26.12.2016 року становить 249 158,97 доларів США та 50 356 грн.53 коп. Відповідно до укладених договорів факторингу, договорів комісії до [PERSON] перейшли права вимоги заборгованості за вказаними вище кредитними договорами. А тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 2 838 140 грн.95 коп. та 324 238,79 доларів США за кредитними договорами, укладеними між [PERSON] з ПАТ «Правекс Банк» та ПАТ «[PERSON] [PERSON]», право вимоги за якими перейшло до [PERSON] В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаними вище кредитними договорами в сумі 5 393 140 грн.94 коп. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, цивільну справу № 357/5614/17 6/357/117/17, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 03.08.2007 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1-017/07Ф , згідно якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію в національній валюті на загальну суму 430 000 грн. для споживчих цілей з розрахунку 15,99 % річних строком з 03.08.2007 року по 03.08.2010 року. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2013 року по справі № 1003/19913/12 2/357/229/13 з [PERSON] та [PERSON] /поручитель/ стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» заборгованість по даному кредитному договору в сумі 674 636 грн.11 коп. та 3219 грн. судових витрат, всього 677 855 грн.11 коп., що стверджується копією даного рішення суду. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] на підставі Генеральної кредитної угоди № 79/08 від 07.04.2006 року та кредитного договору № 011/08/1039 від 07.04.2006 року отримала у ВАТ «[PERSON] [PERSON]» кредит в сумі 500 000 грн. зі сплатою 16 % річних строком на 36 місяців. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2010 року по справі № 2-440/2010 з [PERSON] та [PERSON] /поручитель/ стягнуто солідарно на користь ВАТ «[PERSON] [PERSON]» заборгованість в сумі 47 563 грн.71 коп. , розірвано Генеральну кредитну угоду № 79/08 від 07.04.2006 року. Наведене стверджується копією даного судового рішення. Також за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.01.2010 року з [PERSON], [PERSON] /поручитель/ стягнуто солідарно на користь ВАТ «[PERSON] [PERSON]» 2 249 477 грн.75 коп. заборгованості та 1820 грн. судових витрат, що стверджується копією даного рішення. Судом під час розгляду вказаної справи було встановлено, що між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладена Генеральна кредитна угода № 26/28 від 06.06.2007 року, згідно з якою банк зобовязувався надавати позичальнику кредитні кошти на загальну суму 300 000 грн. та додаткова угода № 26/28/2/63 від 27.08.2007 року про збільшення загального розміру позичкової заборгованості в сумі 900 000 грн. На виконання Генеральної кредитної угоди між сторонами було укладено слідуючі кредитні договори: № 014/26/252 від 06.06.2007 року про надання кредиту в сумі 280 000 грн. строком до 04.06.2010 року зі сплатою 17,5 % річних для придбання транспортного засобу; № 014/26/348 від 27.08.2007 року про надання кредиту в сумі 600 000 грн. строком до 26.08.2010 року зі сплатою 19 % річних; № 014/26/485 від 12.12.2007 року в сумі 200 000 грн. строком до 11.12.2010 року зі сплатою 15,75 % річних; № 014/26/627 від 11.04.2008 року зі сплатою 14,75 % річних. Згідно матеріалів справи, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2015 року по справі № 357/2781/15-ц 2/357/1525/15 з [PERSON], [PERSON] /поручитель/ стягнуто солідарно на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» заборгованість в сумі 587 163 грн.02 коп. та 3 654 грн. судового збору за кредитним договором № 014/26/348 від 27.08.2007 року, який було укладено в рамках Генеральної кредитної угоди № 26/28 від 06.06.2007 року на суму 600 000 грн. зі сплатою 19 % річних строком до 26.08.2010 року. За ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи № 357/5614/17 6/357/117/17, яка оглядалася в судовому засіданні, вбачається, що 18.10.2010 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 21962360 на підставі виконавчого листа № 2-440 від 11.10.2010 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» 2 251 297 грн.75 коп.; 04.02.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 24286650 на підставі виконавчого листа № 2-121 від 16.12.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» боргу в сумі 1647 грн.91 коп.; 04.02.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 24286194 на підставі виконавчого листа № 2-121 від 16.12.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» боргу в сумі 47563 грн.71 коп.; 23.04.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37718488 на підставі виконавчого листа № 2/357/229/13 від 08.04.2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» боргу в сумі 677 855 грн.11 коп.; 13.08.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 39327897 з примусового виконання виконавчого напису № 654, виданого 08.02.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» боргу в сумі 1 127 983 грн.31 коп.; 13.08.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 39327792 з примусового виконання виконавчого напису № 655, виданого 08.02.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» боргу в сумі 788 496 грн.64 коп.; 13.08.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 39327810 з примусового виконання виконавчого напису № 656, виданого 08.02.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» боргу в сумі 348 947 грн.80 коп.; 11.02.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50140279 на підставі виконавчого листа № 2/357/1525/15 від 14.01.2016 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» боргу в сумі 590 817 грн.02 коп. Судом встановлено, що 29.04.2016 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» /первісний кредитор/ та ТОВ «Арма Факторинг» /новий кредитор/ укладено Договір відступлення права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 1-017/07Ф від 03.08.2007 року, який було укладено між банком та [PERSON] /позичальник/. За цим договором до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги. В п.1.2.1 цього договору передбачено, що на день укладення та підписання даного договору заборгованість позичальника перед первісним кредитором згідно з умовами кредитного договору становить 2 006 614 грн.04 коп., в тому числі: з повернення кредиту -395 600 грн., зі сплати процентів -71 855,86 грн., зі сплати пені по кредиту -1 286 141,76 грн., зі сплати пені по процентам -253 016,42 грн. 29.04.2016 року між ТОВ «Спецбудпром» /комітент/ та ТОВ «Арма Факторинг» /комісіонер/ укладено Договір комісії № 29-04/16 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення, за умовами якого комісіонер зобовязується за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини з первісним кредитором /ПАТ КБ «Правекс-Банк»/ щодо набуття права вимоги до позичальника /[PERSON]/ за кредитним договором договір про відкриття кредитної лінії № 1-017/07Ф від 03.08.2007 року разом з усіма договорами про внесення змін та доповнень, додатковими угодами та додатками до нього. 17.01.2017 року між ТОВ «Спецбудпром» /первісний кредитор/ та [PERSON] /новий кредитор/ було укладено договір про відступлення права вимоги № 17-01/2016, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає всі права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 1-017/07Ф від 03.08.2007 року разом з усіма договорами про внесення змін та доповнень, додатковими угодами та додатками до нього, який було укладено між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] Отже, на підставі вищевказаних договорів до [PERSON] перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про відкриття кредитної лінії № 1-017/07Ф від 03.08.2007 року разом з усіма договорами про внесення змін та доповнень, додатковими угодами та додатками до нього, який було укладено між нею та ПАТ КБ «Правекс-Банк». Як вказано вище, до [PERSON] перейшло право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором на суму 2 006 614 грн.04 коп., за рішенням суду, на що вказано вище, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Правекс Банк» заборгованість за даним кредитним договором в сумі 677 855 грн.11 коп., в порядку примусового виконання рішення суду відкрито виконавче провадження у Білоцерківському міському відділі ДВС. Крім того, з пояснень обох сторін встановлено, що в жовтні 2016 року ТОВ «Спецбудпром» в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Правекс Банк» звернуло стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 1-017/07Ф від 03.08.2007 року, а саме: нежиле приміщення склад під № 199 /в літ.О/, який розташований по вулиці Січневого прориву,88 в місті Білій Церкві Київської області, за ціною 614 780 грн. А тому сума боргу [PERSON] перед позивачем [PERSON] за договором про відкриття кредитної лінії № 1-017/07Ф від 03.08.2007 року становить 713 978 грн.93 коп. Судом встановлено, що 26.12.2016 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» /клієнт/ та ПАТ «Комерційний Банк «Фінансовий Партнер» /фактор/ укладено договір факторингу, згідно якого фактор зобовязується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобовязується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до п.1.1 цього договору, терміни, що вживаються у договорі, мають наступні значення: позичальник: [PERSON], яка є позичальником за кредитним договором № 014/26/348 від 27.08.2007 року, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 26/28 від 06.06.2007 року; кредитним договором № 011/08/1039 від 07.04.2006 року, укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 79/08 від 07.04.2006 року; кредитним договором № 014/26/485 від 12.12.2007 року; кредитним договором № 014/26/627 від 11.04.2008 року. 26.12.2016 року між ПАТ «Комерційний Банк «Фінансовий Партнер» /клієнт/ та ТОВ «Фінстрим» /фактор/ укладено договір факторингу, за яким відбулося відступлення права вимоги за вказаними вище кредитними договорами, які було укладено між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] 26.12.2016 року між [PERSON] /комітент/ та ТОВ «Фінстрим» /комісіонер/ укладено договір комісії № 26-12/16 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, згідно якого комісіонер зобовязується за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини з первісним кредитором /ПАТ КБ «Фінансовий партнер»/ щодо набуття права вимоги до позичальника /[PERSON]В./ за кредитними договорами: № 014/26/348 від 27.08.2007 року, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 26/28 від 06.06.2007 року; кредитним договором № 011/08/1039 від 07.04.2006 року, укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 79/08 від 07.04.2006 року; кредитним договором № 014/26/485 від 12.12.2007 року; кредитним договором № 014/26/627 від 11.04.2008 року. Отже, з наведеного вище вбачається, що до [PERSON] також перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами, укладеними між нею та ПАТ «[PERSON] [PERSON]». З додатку № 3 до договору комісії № 26-12/16 від 26.12.2016 року вбачається, що станом на 26.12.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/26/348 від 27.08.2007 року становить 1 310 358 грн.80 коп., а саме: заборгованість по кредиту -435972,92 грн., заборгованість по процентам -659627,77 грн., пеня за кредитом -181815,09 грн., пеня за процентами -32943,02 грн.; заборгованість по кредитному договору № 011/08/1039 від 07.04.2006 року становить 47563 грн.71 коп., а саме: пеня за кредитом -39281,97 грн., пеня за процентами -8281,74 грн.; заборгованість по кредитному договору № 014/26/485 від 12.12.2007 року становить 75079,82 дол. США та 38 027 грн.85 коп., а саме: заборгованість по кредиту -31476,75 дол. США, заборгованість по процентам -43603,07 дол. США, пеня за кредитом -24234,24 грн., пеня за процентами -13793,61 грн.; заборгованість по кредитному договору № 014/26/627 від 11.04.2008 року становить 249 158,97 дол. США та 50 356,53 грн., а саме: заборгованість по кредиту -112 300,39 дол. США, заборгованість по процентам -136 858,58 дол. США, пеня за кредитом -9483,39 грн., пеня за процентами - 40 873,14 грн. Отже, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]» становить : 1 310358,80 грн. + 47563,71 грн. +38027,85 грн. + /75079,82 дол. США х 25,842893 грн. офіційний курс долара США на 26.12.2016 року/ 1 940 279,75 грн. + 50356,53 грн. +/249158,97 дол. США х 25,842893 грн./ 6 438 988,60 грн. = 9 825 575 грн.24 коп. Як вказано вище в рішенні, згідно виконавчих написів нотаріуса та судових рішень з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» заборгованість в сумі 348947,80 грн., 1 127983,31 грн., 788496,64 грн., 587163,02 грн., 47563,71 грн., 2 249477,75 грн., а тому заборгованість [PERSON] становить 4 675 943 грн.01 коп. За ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином /відступлення права вимоги/. За приписами ст.ст.514, 516 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона /фактор/ передає грошові кошти в розпорядження другої сторони /клієнта/ за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи /боржника/. Отже, згідно приписів вищенаведених правових норм та на підставі договорів факторингу, комісії та відступлення права вимоги [PERSON] фактично набув права вимоги до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами, які було укладено з ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в загальній сумі 5 389 921 грн.94 коп. /4 675943,01 грн. перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]» + 713 978,93 грн. перед ПАТ «[PERSON]/. При вирішенні спору судом враховується також наступне. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона в /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як розяснено в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В постанові від 23.09.2015 року № 6-1206цс15 Верховним Судом України висловлено правову позицію стосовно того, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В судовому засіданні відповідач не оспорювала того, що на виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитними договорами нею кошти не вносилися, ці рішення по даний час не виконані. Наведене також підтверджується тим, що у Білоцерківському міському відділі ДВС на примусовому виконанні перебувають виконавчі провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «Правекс Банк» в порядку виконання судових рішень та виконавчих написів нотаріуса, виконавчі провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] як солідарного боржника відсутні. А тому суд вважає, що позивачем надано належні докази, які підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитними договорами, які було укладено між відповідачем і ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «Правекс Банк». Отже, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів вимоги позивача, до якого перейшло право вимоги до відповідача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами, є обґрунтованими. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 8000 грн.

Outcome: partial