Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 25.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року, у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року, перейменований на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11147446000. Вказує, що відповідно до умов кредитного договору, відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 35 875 доларів США 00 центів, а відповідач, відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору, зобов'язався повернути отриманий кредит у повному обсязі не пізніше 25.04.2014 року, відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,00% відсотків річних з 01 по 25 число включно кожного місяця, наступного а тим, за який були нараховані проценти. Зазначає, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідачем [PERSON] було передано, a AT «УкрСиббанк» прийнято у заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб, SUBARY Forester, рік випуску 2006, колір бежевий, тип ТЗ легковий універсал, номери агрегатів (кузов - [NUMBER]), реєстраційний номер [NUMBER]. За домовленістю сторін вартість предмета застави встановлено у розмірі 201 300 гривень 00 коп. Вказує, що ПАТ «УкрСиббанк» виконало взяті на себе зобов'язання у повному обсязі, на відміну від відповідача, який всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушує взяті на себе відповідні договірні зобов'язання, у зв'язку з чим звернувся до суду та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених вище та просив його задовольнити повністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що в 2011 році в Подільському районному суді м. Києва вже розглядалась цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11147446000. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2011 року вищезазначений позов було задоволено частково та стягнуто 26 757 доларів 40 центів США заборгованості по тілу кредиту, 7 581 доларів 78 центів США заборгованості по процентах, 1 116 доларів 36 центів США пені за прострочку виконання зобов'язань по сплаті тіла кредиту, 806 доларів 40 центів США пені за прострочку виконання зобов'язань по сплаті процентів та судові витрати. Відповідач також вказав, що вищезазначене рішення набрало законної сили і оскільки це подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, у зв'язку з чим позов необґрунтований належними доказами та безпідставно заявлений. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ПАТ КБ «УкрСиббанк» є правонаступником майна, всіх прав та обов'язків АКІБ «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року, у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11147446000 (а.с.5-13). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 35 875 доларів США 00 центів, а відповідач, відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору, зобов'язався повернути отриманий кредит у повному обсязі не пізніше 25.04.2014 року, відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,00% відсотків річних з 01 по 25 число включно кожного місяця, наступного а тим, за який були нараховані проценти. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.2.1. кредитного договору, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль: SUBARY Forester, рік випуску 2006, колір бежевий, тип ТЗ легковий універсал, номери агрегатів (кузов - [NUMBER]), реєстраційний номер [NUMBER]. За домовленістю сторін вартість предмета застави встановлено у розмірі 201 300 гривень 00 коп. (п.2.2. кредитного договору), який належить відповідачу на праві власності. Згідно п. 3.1.2. договору, у разі порушення позичальником обов'язків, встановлених договором, Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за цим договором, а у разі невиконання позичальником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет застави. У зв'язку з тим, що відповідач не виконує зобов'язання за вказаним договором, у останнього виникла заборгованість в сумі 57 963 долара США 12 центів, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 682 515 гривень 56 копійки, з яких: 26 757 доларів США 40 центів, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 315 068 гривень 30 копійок - заборгованість за кредитом; 31 205 доларів США 72 цента, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 367 447 гривень 26 копійок - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом; заборгованість по пені станом на 30.05.2014 року становить 46 572 гривні 11 копійок, з яких: 21 955 гривень 77 копійок - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 24 616 гривень 34 копійки - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.17-29). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2011 року позов ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11147446000 було задоволено частково та стягнуто 26 757 доларів 40 центів США заборгованості по тілу кредиту, 7 581 доларів 78 центів США заборгованості по процентах, 1 116 доларів 36 центів США пені за прострочку виконання зобов'язань по сплаті тіла кредиту, 806 доларів 40 центів США пені за прострочку виконання зобов'язань по сплаті процентів та судові витрати. Вищезазначене рішення набрало законної сили, однак належні та допустимі докази у розумінні вимог ст.ст.57-60 ЦПК України про його виконання у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу, не виконав у зв'язку з чим у останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 57 963 долара США 12 центів, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 682 515 гривень 56 копійки, з яких: 26 757 доларів США 40 центів, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 315 068 гривень 30 копійок - заборгованість за кредитом; 31 205 доларів США 72 цента, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 367 447 гривень 26 копійок - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом; заборгованість по пені станом на 30.05.2014 року становить 46 572 гривні 11 копійок, з яких: 21 955 гривень 77 копійок - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 24 616 гривень 34 копійки - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.17-29). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до кредитного договору, ст. 20 Закону України «Про заставу», позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтею 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Для виконання рішення суду щодо продажу транспортного засобу необхідно зняти автомобіль з обліку в ДАІ (п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388). Зняття з обліку транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, виконавчого напису нотаріуса або рішення суду (п. 41 вищевказаних Правил). Згідно зі ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення виконання, про що зазначає у рішенні. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на чинному законодавстві, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з судовий збір в сумі 3 654 гривні (а.с. 39). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 546, 572, 589-590, 610-612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved