Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь штрафні санкції та проценти за користування позикою в розмірі 4914,55 грн., в тому числі 3% річних - 491,55 грн., інфляційні збитки - 2319,79 грн., проценти за користування позикою - 2103,21 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.09.2014 року у справі №666/5272/14-ц стягнуто з [PERSON] на його користь 16777,77 грн., з яких: 14297 - сума позики, 170,82 грн. - 3 відсотких річних, 1526,92 грн. - інфляційні збитки, 783,03 грн. - сума процентів за користування позикою. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22.12.2014 року вказане рішення залишено без змін. На виконання вказаного рішення суду судом 22.01.2015 року видано виконавчий лист. 28.01.2015 року Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду. 28.09.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона стягнуто з [PERSON] на його користь борг за процентами та штрафні санкції за період з 25 липня 2014 року по 14 травня 2015 року на загальну суму 7250,21 грн., в тому числі 3 відсотки річних 345,48 грн., інфляційні збитки - 4951,05 грн., проценти за користування позикою - 1953,68 грн. За час розгляду вказаного позову, відповідачем здійснено спробу переглянути рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.09.2014 року. 23.10.2015 року Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 28.09.2015 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 липня 2017 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив від відповідача не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.10.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 5000грн. 18.10.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 3500грн. 23.10.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 1750грн. 08.11.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 905грн. 19.11.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 1338грн. 22.11.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 1104грн. Передача коштів за вищезазначеними договорами підтверджується борговими розписками, згідно яких відповідач зобов'язався повернути вищезазначені суми в строк до 01.03.2014р. 28.02.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 700грн. , які , згідно розписки, зобов'язався повернути в строк до 14.03.2014р. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2014 року позов [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 16777,77 грн., з яких: 14297 - сума позики, 170,82 грн. - 3 відсотких річних, 1526,92 грн. - інфляційні збитки, 783,03 грн. - сума процентів за користування позикою. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22.12.2014 року вказане рішення залишено без змін. Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона від 28.01.2015 року відкрито виконавче провадження №46198236 з примусового виконання виконавчого листа №666/5272/14-ц виданого 22.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 16777,77 грн., з яких: 14297 - сума позики, 170,82 грн. - 3 відсотких річних, 1526,92 грн. - інфляційні збитки, 783,03 грн. - сума процентів за користування позикою, та 243,60 грн. витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 серпня 2015 року заяву [PERSON] про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2014 року по цивільній справі №666/5272/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Ухвала набрала законної сили 10.09.2015 року. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10 вересня 2015 року вказану ухвалу суду залишено без змін. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 вересня 2015 року позов [PERSON] про стягнення боргу задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] штрафні санкції та проценти за користування позикою в розмірі 7250,21 грн., в тому числі 3 відсотки річних 345,48 грн., інфляційні збитки - 4951,05 грн., проценти за користування позикою - 1953,68 грн. Рішення набрало законної сили 09.10.2015 року. Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона від 23.10.2015 року відкрито виконавче провадження №49058301 з примусового виконання виконавчого листа №666/2711/15-ц виданого 12.10.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 7493,81 грн. З розрахунку позивача вбачається, що розмір інфляційний втрат позивача за період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року становить 2319,79 грн., 3% річних за період з 15.10.2016 року по 19.12.2017 року становить 491,55 грн., проценти за користування позикою становить 2103,21 грн. Загальний розмір збитків, який завданий позивачу в зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договорами позики та рішення Дніпровського районного суду Херсонської області складає 4914,55 грн. Постановою Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі за № 6-1206цс15 визначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені в положеннях ст.ст. 599, 600, 604-609 ЦК України. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої правової підстави, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Така ж правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (Постанови ВСУ від 20.12.2010 року у справі № 3-57гс10, від 04.07.2011 року у справі № 3-65гс11, від 12.09.2011 року у справі № 3-73гс11, від 24.10.2011 року у справі № 3-89гс11, від 14.11.2011 року у справі № 3-11гс11, від 23.01.2012 року у справі № 3-142гс11). Суд враховує і особливість правової природи відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Зважаючи на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною за рахунок іншої. Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, судової практики ВСУ, суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог позикодавця, яке не виконано боржниками вчасно, не припиняє правовідносини сторін договору, не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє позивача права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, тож вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved