Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором № SUH2GK0000110001 від 18.12.2007 року, яка утворилась станом на 29.11.2016 року у розмірі 19676 (девятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) Доларів США 69 центів, що за курсом відповідно до розпорядження НБУ від 29.11.2016 року складає 504707 грн. 10 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.12.2007 р. між ним і відповідачем укладено кредитний договір №SUH2GK0000110001, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 22450,00 Доларів США на термін до 18.12.2017 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості кредитом. Банк зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 29.11.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 105015,10 Доларів США, яка складається з наступного: 19676,69 Доларів США заборгованість за кредитом; 12756,72 Доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3680,00 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 68901,69 Доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Зазначає, що кредитодавець на свій власний розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості. 12.07.2018 р. представником відповідача [PERSON] [PERSON] надано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 18.12.2007 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № SUH2GK0000110001 за умовами якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 2245000 доларів США на термін до 18.12.2017 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У 2017 році банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив про те, що заборгованість складається з 19676,69 доларів США заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач в односторонньому порядку з 18.11.2008 р. збільшив розмір погодженої сторонами кредитної відсоткової ставки з 11,04% на рік (0,92% на місяць) до 13,08% на рік (1,09% на місяць) та відповідно збільшив розмір щомісячного платежу передбаченого графіком погашення кредиту. Вказує, що у пункті 2.3.1 укладеного між сторонами кредитного договору зазначено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом в разі зміни конюнктури ринку грошових ресурсів Україні. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом с календарних днів з дати набуття чинності зміненої процентної ставки. Доказів надсилання позивачем відповідного повідомлення, а також його отримання відповідачем матеріали справи не містять. Зазначає, що згідно з пунктом 7.1.2 кредитного договору у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 7.1.1 на 120 календарних днів, сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Таким чином, в договорі врегульовано питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначено умови такого повернення коштів. Останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 21.04.2009 р., а тому строк користування кредитом вважається таким, що сплив в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, тобто з 31.08.2009 р. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 7.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі. Отже, кредитор (позивач) був зобов'язаний пред'явити позов до відповідача протягом 5 років, починаючи від зазначеної дати, (укладеним між сторонами договором (п. 4.5) передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Представником відповідача [PERSON] надано заяву про застосування строку давності до заборгованості по кредитному договору № SUH2GK0000110001 від 18.12.2007 р. 04.09.2018 р. представником позивача [PERSON] надано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач посилається на те, що строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотки, винагорода, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за договором зазначені у п. 7 Договору, тобто сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов. Вказує, що оскільки банк надав кошти шляхом видачі готівки через касу, між банком і відповідачем укладений договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Правовідносини між сторонами тривають і належним чином зобовязання не виконані та кредитором не прийняті. На підставі пункту 2.3.1 кредитного договору банк прийняв рішення про підвищення з 18.11.2008 р. процентної ставки до 13,08% річних за укладеним з позичальником кредитним договором. Про таку зміну банк повідомив позичальника своїм листом від 03.10.2008 р., який направлений на його адресу 08.11.2008 р. Згідно листа позичальнику було запропоновано у разі незгоди з таким підвищенням погасити заборгованість у повному обсязі за старою процентною ставкою. У разі згоди щодо змін умов кредитування, підвищення ставки буде здійснено з 18.11.2008 р. без будь-яких додаткових дій. Згідно п. 7.1 Договору банк зобовязується надати грошові кошти відповідачу на строк з 18.12.2007 р. до 18.12.2017 р. включно. Ухвалою суду від 26.06.2018 р. заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.03.2017 р. скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши вступне слово представника позивача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 18.12.2007 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (далі Договір) № SUH2GK0000110001. Відповідно до п. 7.1 Договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.12.2007 р. по 18.12.2017 р. включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 22450,00 Доларів США на наступні цілі: 20000,00 Доларів США на купівлю будинку, а також у розмірі 2450,00 Доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Період сплати вважати період з «13» по «18» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 317,69 Доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Згідно п. 2.2.2 Договору позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Позичальник зобовязується погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.п. 7.1, 7.1.1, 7.1.2 та п. 2.3 цього договору (п. 2.2.4 Договору). Відповідно до п. 2.3.1 Договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Згідно п. 4.5 Договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю пять років. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідач [PERSON] свої договірні зобовязання перед позивачем належним чином не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 29.11.2016 р., згідно наданого позивачем розрахунку - у розмірі 105015,10 Доларів США, з яких: 19676,639 Доларів США заборгованість за кредитом; 12756,72 Доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3680,00 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 68901,69 Доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с. 5-8). В даному випадку встановлено порушення відповідачем прав позивача та наявність заборгованості по тілу кредиту за Кредитним договором\~ № SUH2GK0000110001, укладеним 18.12.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] у розмірі 19676 Доларів США 69 центів. Розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем та його представником не спростовується. Представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 80). Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із частинами четвертою, пятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення. Судом встановлено, що позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з даною позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості 17.01.2017 р. (позов здано на пошту), а 20.01.2017 р. позов зареєстровано в канцелярії суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за Кредитним договором відповідачем здійснено 21.04.2009 р. - за погашення процентів за кредитом у розмірі 200,00 доларів США. Умовами укладеного між сторонами Кредитного договору, а саме пунктом 3.2 передбачено, що кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються на відшкодування витрат/збитків банку згідно п.п. 2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі простроченої комісії по кредиту, далі простроченої винагороди, далі прострочених відсотків, далі простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишається (у т.ч. числі, надана позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбаченого п. 6.8), далі комісії, далі винагороди, далі відсотків, далі кредиту. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати зазначеного в п. 7.1 Договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії (у випадку її щомісячної сплати згідно п. 7.1 даного договору або згідно п. 3.10 даного договору), відсотків, і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими. У разі порушення термінів оплати, передбачених п. 7.1.2 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі) в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів (п. 7.1.2 Договору). У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Перебіг позовної давності шляхом предявлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 08.09.2009 р. частково задоволено позов ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 18.12.2007 р. укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] на суму 19400 доларів США 50 центів, звернуто стягнення на предмет іпотеки присадибну земельну ділянку та житловий будинок, загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Великий Вистороп, Лебединського району, Сумської області, вул. Шевченківська, 19 та належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру права власності, а також наданням Закритому акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 110). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v. THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, ЄСПЛ, від 22 липня 2014 року). Судовим розглядом встановлено, що за умовами Кредитного договору № SUH2GK0000110001 від 18.12.2007 р. позичальник взяв обовязок повернути кредит у повному обсязі до 18.12.2017 р., останній платіж за договором (згідно наданого позивачем суду розрахунку) здійснено відповідачем 21.04.2009 р., рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки ухвалено 08.09.2009 р., позов про стягнення заборгованості за договором подано до суду 17.01.2017 р., таким чином\~позов подано\~зі спливом строку позовної давності тривалістю пять років, яка визначена умовами кредитного договору і про застосування якої заявлено представником відповідача, що є підставою для відмови у позові. З огляду на встановлені факти суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed