Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнив, останній раз 30.08.2016 року. Просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Овочеводів, 35, яке складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м, який складається з трьох житлових кімнат площею 15,1; 13,9 та 9,9 кв.м відповідно; кухні площею 8,3 кв.м, коридору площею 6,7 кв.м. та комори площею 2,7 кв.м., а також з прибудинковими будівлями, а саме: сарай «Б», вбиральня «В», погріб «Г», прибудова «а», ганок «а1», навіс «а2», замощення І, замощення ІІ, колонка питна ІІІ, ін. споруди - № 1. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що 09.06.2007 року помер його батько [PERSON]. На момент смерті батько був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним був зареєстрований та проживав позивач. Мати позивача, третя особа по справі [PERSON] з 2002 року зареєстрована за іншою адресою. Проживаючи у будинку разом з батьками, після досягнення повноліття - позивач продовжував користуватися спірним будинком, а з 2007 року після смерті батька, вступив у володіння зазначеним нерухомим майном. Відповідно до переселенського квитка № 048533, виданого 12.08.1982 року, родина позивача у складі його батьків, самого позивача та його брата були переселенцями до радгоспу «Полтавка» Широківського району Дніпропетровської області та їм як переселенцям було надано будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Овочеводів, 35 в с. Зелене м. Кривий Ріг. Серед відміток у переселенському квитку вказано, що даний будинок було передано радгоспом «Полтавка» згідно з актом прийому-передання будинку від 13.08.1982 року і вартість переданого будинку складає 2300 рублів, які є сумою позики для сплати переселенцями за вказаний будинок. Протягом 10 років батько та мати сплачували радгоспу «Полтавка» позику за будинок та повністю сплатили вказану позику за наданий будинок. Документів про наявність рішення зборів радгоспу про продаж будинку та про сплату визначеної в рішенні вартості будинку - батьки не отримували. Акт прийому-передачі будинку родині позивача відсутній. Право власності на спірний будинок не зареєстровано. Криворізька міська рада також не прийняла на баланс будинок, а тому позивач не може приватизувати його. Радгосп «Полтавка» реорганізовано, а згодом його правонаступника Колективне сільськогосподарське підприємство «Полтавка» - визнано банкрутом. Після смерті батька позивач продовжував сам проживати у будинку, за цією адресою зареєстрований з 23.08.1984 року, неодноразово проводив поточні ремонти будинку, надвірних побудов, обробляє присадибну земельну ділянку, уклав угоди з надання комунальних послуг тобто добросовісно, відкрито, безперервно володіє спірним домоволодінням тривалий час. Після смерті батька, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Інші спадкоємці відсутні, мати та брат позивача [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Зазначає, що за правилами ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим\~майном\~володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Оскільки він є спадкоємцем свого померлого батька, який володів спірним нерухомим майном з 1982 року, просить визнати за ним право власності на домоволодіння за набувальною давністю. У судовому засіданні 16.03.3017 року позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в уточненому позові. Пояснив, що спірний будинок не приватизований. У будинку він постійно проживає з 1982 року та добросовісно, відкрито і безперервно володів спірним домоволодінням, на зазначене нерухоме майно ніхто не претендує. Зареєстрований у спірному домоволодінні з 23 серпня 1984 року. Мати не проживає у будинку з 2001 року. Будинок він доглядає, сплачує комунальні послуги, робить ремонт. Просить уточнений позов задовольнити. Допитаний, за його згодою, у якості свідка, позивач надав аналогічні пояснення. У судове засідання 18.04.2017 року позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 16.03.2017 року уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в уточненому позові, просила уточнений позов задовольнити. У судове засідання 18.04.2017 року не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Судом ухвалено про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи без їхньої відсутності за участю представника Виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Представник Виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні 16.03.2017 року проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила, що позивач є її сином. У 1982 році її родина як переселенці отримали спірний будинок. З 2001 року у будинку вона не проживає і не зареєстрована, на будинок вона не претендує. Інший її син [PERSON] також не претендує на будинок. Вони написали відмову у нотаріуса. Олексій проживає у будинку з 1982 року. Суму позики за будинок вони виплатити у повному обсязі. Після смерті [PERSON] у будинку проживає і зареєстрований лише [PERSON], він утримує будинок, доглядає його. [PERSON], будучи допитаною, за її згодою у якості свідка надала аналогічні пояснення. У судове засідання 18.04.2017 року не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Судом ухвалено про розгляд справи без її участі. Допитаний у судовому засіданні 16.03.2017 року свідок [PERSON] суду пояснив, що він є цивільним чоловіком [PERSON] Коли батьки позивача припинили спільне проживання, [PERSON] залишився проживати з батьком. Він і зараз проживає у спірному будинку, доглядає його здійснює ремонт. Після смерті батька - [PERSON] проживає там сам. Допитана у судовому засіданні 16.03.2017 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. У своєму будинку по вул. Овочеводів в м. Кривий Ріг проживає з 1989 року. [PERSON] тоді вже проживала у своєму будинку. [PERSON] переїхала з будинку приблизно у 2000 році. Олексій залишився проживати з батьком, після його смерті продовжує жити у будинку. Свій будинок вона також отримала як переселенець. Документи на будинок ніхто не давав, будинки там всі однакові. Допитана в якості свідка за її згодою [PERSON] у судовому засіданні 16.03.2017 р. дала аналогічні пояснення поясненням, які надала в якості третьої особи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши позивача, представника позивача, третю особу [PERSON], допитавши свідків, а також позивача та третю особу у якості свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 18.12.1971 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Корзінова» (а. с. 224). 25.08.1972 року народився [PERSON], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (239). 03.08.1975 року народився брат позивача [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до переселенського квитка № 048533, виданого 12.08.1982 року відділом Дніпропетровського облвиконкому по використанню трудових ресурсів - [PERSON] з родиною, яка складається з дружини [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON], є переселенцями в радгосп «Полтавка» Широківського району Дніпропетровської області. Міститься відмітка про видачу одноразової грошової допомоги переселенцям в сумі 38 рублів 43 копійки та про передачу будинку та суму позики, що підлягає погашенню колгоспу або радгоспу. Датою прийому будинку по акту зазначено 13.08.1982 року, вартість переданого будинку 2300 карбованців, сума позики до сплати переселенцем 2300 карбованців. (а. с. 9). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] 15.08.1982 року вона була прийнята в радгосп «Полтавка» Широківського району Дніпропетровської області на посаду доярки. 02.02.1987 року переведена бригадиром бригади молодняка КРС та свиноферми; 08.02.1988 року прибиральницею контори; 01.04.1989 року техніком-нормувальником. 10.10.2001 року звільнена за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Містяться записи, що 01.01.1989 року радгосп «Полтавка» передано в підпорядкування Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату, а 27.05.1996 року радгосп «Полтавка» реорганізовано в Відкрите акціонерне товариство «Полтавка» Фонду держмайна України (а. с. 56- 58). Відповідно до розпорядження голови Широківської районної державної адміністрації від 10.04.2000 року Відкрите акціонерне товариство «Полтавка» реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Полтавка». Відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2005 року КСП «Полтавка» ліквідовано (а. с. 131-135). 09.06.2007 року помер [PERSON]. (а. с. 7). [PERSON] з 03.09.1982 року по день смерті 09.06.2007 року був зареєстрований за адресою: [INFO] (а. с. 12). На момент смерті [PERSON] разом з ним проживав і був зареєстрований його син позивач [PERSON] (а. с. 80). 23.08.2008 року після смерті [PERSON] в Пятій криворізькій державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області заведено спадкову справу. Спадщину за фактом проживання за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини прийняв син спадкодавця [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Позивачу 23.01.2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади у Ощадбанку. Заповіти від імені [PERSON]О . не посвідчувалися (а. с. 77-79, 81). Постановою державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 23.10.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Овочеводів, 35, після смерті його батька [PERSON], який помер 09.06.2007 року, через ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с. 10, 82). Станом на 28.10.2014 року на будинок № 35 по вулиці Овочеводів в м. Кривий Ріг за замовленням [PERSON] Приватним підприємством «Земсфера» виготовлено технічний паспорт. Домоволодіння складається з житлового будинку А-1, сараю «Б», вбиральні «В», погріба «Г», прибудови «а», ганку «а1», навіса «а2», замощення І, замощення ІІ, колонки питної ІІІ, ін. споруд - № 1. Загальна площа житлового будинку 56,6 кв.м., житлова площа 38,9 кв.м. Будинок складається з трьох житлових кімнат площею 15,1; 13,9 та 9,9 кв.м відповідно; кухні площею 8,3 кв.м, коридору площею 6,7 кв.м та комори площею 2,7 кв.м. Загальна площа земельної ділянки, що знаходиться під будинком та господарськими спорудами 123 кв.м (а. с. 13-17). Відповідно до звіту з оцінки житлового будинку з господарчими спорудами ринкова вартість спірного домоволодіння станом на 29.10.2015 року складає 70000 грн (а. с. 44-55). Встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 24.10.2002 року № 217-ІV «Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області» смт. Зелене включене у межі м. Кривого Рогу. У виконкомі Інгулецької районної у місті ради відсутня інформація щодо погосподарського обліку, який вівся в смт. Зелене, та подальшого зберігання погосподарської книги, оскільки смт. Зелене у 1982-1996 роках не перебувало під юрисдикцією м. Кривого Рогу (а. с. 59). У Новомалинівській сільській раді Широківського району Дніпропетровської області відсутні будь-які відомості про власників (користувачів) будинку за адресою: с. Зелене, вул. Овочеводів, 35. Погосподарський облік житлових будинків по селу Зелене, в тому числі і будинків, які були передані у власність громадянам у 1982-1992 роках у сільській раді - відсутній (не здійснювався) (а. с. 73). Відомості щодо власників земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Овочеводів, 35 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а. с. 70). Зазначена земельна ділянка за даними Автоматизованої системи Державного земельного кадастру відсутня, тобто земельна ділянка як обєкт цивільних прав не сформована, кадастровий номер не присвоювався. Земельна ділянка входить до складу земель міста [PERSON], державна реєстрація земельної ділянки не здійснювалася, відомості про неї до Державного земельного кадастру не вносилися. Рішення про надання у власність чи користування земельної ділянки Криворізькою міською радою не приймалося (а. с. 76, 83, 119, 139, 140). У КП ДОР «Криворізьке БТІ» відсутні дані про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Овочеводів, 35 та його власників або балансоутримувача (а. с. 11, 129). На балансі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради спірне домоволодіння не значиться (а. с. 114). Позивач зареєстрований за адресою: [INFO] з 23.08.1984 року (а. с. 220), постійно проживає за даною адресою, після смерті батька на підставі укладених договорів (а. с. 212-219) здійснює оплату комунальних послуг, утримує майно, дбає про його збереження. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з 12.08.1982 року по день смерті 09.06.2007 року [PERSON] відкрито, добросовісно та безперервно володів спірним домоволодінням, Після його смерті його син [PERSON] продовжував відкрито, добросовісно та безперервно володіти та користуватися будинком. Підтримує домоволодіння в належному стані, проводить необхідні ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги. Спадщина щодо спірного домоволодіння відумерлою не визнавалася, інші претенденти на будинок відсутні. Право власності на домоволодіння ні за ким не зареєстровано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст.ст.328, 344 ЦК України щодо підстав набуття права власності, а саме набуття права власності за набувальною давністю. Відповідно до приписів ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає\~державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим\~майном\~володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача засновані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Як розяснює п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту статей\~335\~і\~344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~про те, що правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК України\~набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК України\~поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнішнього володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Добросовісність володіння спочатку батьком позивача, а згодом спадкоємцем, тобто самим позивачем - об'єктом, на який поширюється строк давності, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Отже, позивач у відповідності до закону порушив питання про виникнення права власності після спливу встановленого строку володіння спірним нерухомим майном. З моменту спливу строку набувальної давності у нього, як давнішнього володільця, за загальним правилом і виникло право власності на нерухоме майно, яким він відкрито, добросовісно і безперервно володіє. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно у цьому випадку не є підставою виникнення права власності, а визначає лише момент виникнення такого права. Це означає, що право власності виникає на підставі набувальної давності і, водночас, закріплюється за новим власником у момент його державної реєстрації. Оскільки судом встановлено, що батько позивача з 01.01.2001 року по день смерті 09.06.2007 року відкрито, добросовісно та безперервно володів спірним домоволодінням, а після смерті батька позивач відкрито, добросовісно та безперервно протягом 9 років володіє оспорюваним нерухомим майном, спадщина щодо оспорюваного майна відумерлою не визнавалася, позивач є спадкоємцем [PERSON], інші спадкоємці відсутні, на майно ніхто не претендує, право власності на спірне майно ні за ким не зареєстровано та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 344 ЦК України, суд приходить до висновку, що є всі підстави для приєднання до часу володіння нерухомим майном позивачем час, протягом якого домоволодінням володів померлий батько позивача. Таким чином, уточнені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Понесені витрати по оплаті судового збору залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 328, 335, 344 ЦК України та

Outcome: approved