Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду 25 березня 2014 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03 березня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем укладені кредитні договори: № 468/3206 SFPRG7 на суму 1471,87 гривень на строк до 4 квітня 2012 року та за № 467/3206 SFPRP7 на суму 3806,54 гривні на строк до 4 квітня 2012 року. 08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «БізнесФінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 2, у відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «БізнесФінанс» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за кредитними договорами. [PERSON] в порушення умов кредитних договорів та діючого законодавства України свої зобов»язання не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 03 березня 2014 року становить 6944,16 грн.. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. У судове засідання позивачем не забезпечено явку свого представника, але ними надано письмове клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] жодного разу в судове засідання не з»явився, тоді як про день, час та місце слухання справи судом був повідомлений своєчасно та належним чином, однак про причини своєї неявки суду не повідомив і заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 03 березня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем був укладений Кредитний договір № 468/3206 SFPRG7 на суму 1471,87 гривень на строк до 4 квітня 2012 року та за № 467/3206 SFPRP7 на суму 3806,54 гривні на строк до 4 квітня 2012 року (а.с.№ 7-8, 20-22), далі за текстом (Договір). Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «БізнесФінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФК «БізнесФінанс». 08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК»БізнесФінанс» та ТОВ «ФК»Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 2, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК»БізнесФінанс» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК»»БізнесФінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно до пункту 1.1.1 Договору № 468 /3206 SFPRG7, банк надав позичальнику кредит на суму в 1471 гривень 87 копійок, строком кредитування на 18 місяців, із остаточним терміном повернення кредиту до 03 вересня 2013 року. Згідно до пункту 1.1.1 Договору № 467 /3206 SFPRP7, банк надав позичальнику кредит на суму в 3806 гривень 54 копійок, строком кредитування на 12 місяців із остаточним терміном повернення кредиту до 03 березня 2013 року. Згідно до п.1.1.1 Договорів позичальник за користування кредитними коштами сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 0,0001 % річних від непогашеної суми кредиту. Отже, уклавши вказані договора, сторони взяли на себе певні зобов»язання, адже, відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, із позову позивача з»ясовано, що з боку відповідача, не виконано взятих на себе зобов»язань за кредитними договорами, про що свідчать Повідомлення від 16 жовтня 2012 року та від 16 жовтня 2012 року, в яких зазначені суми заборгованості (а.с.№ 17, 32). В результаті не виконання взятих на себе зобов»язань, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитними договорами на загальну суму в 6944,16 гривень. Отже, на підставі викладеного, вивчивши матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам по справі, суд знаходить можливим позов позивача задовольнити. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення на його користь з відповідача судових витрат. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved