Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , право власності на житловий будинок загальною площею 70,50 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 0,1762 га, розташовану на території Старогнатівської сільської Волноваського району Донецької області. Позов мотивовано тим, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері та 16.07.2013 року подав до Бойківської нотаріальної контори необхідні документи для прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не встиг у зв`язку з початком бойових дій на території Донецької області. 17.08.2018 року позивач подав документи до Бойківської державної нотаріальної контори з метою отримання документів на право на спадщину, але нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкова справа була відкрита Бойківською державною нотаріальною конторою, яка за дорученням начальника головного управління юстиції у Донецькій області № 06-07/12 від 18.11.2014 року була переміщена на територію, підконтрольну український владі, а весь архів нотаріальної контори залишився за попереднім місцезнаходженням, у зв`язку з чим на теперішній час неможливо встановити коло спадкоємців, спадкову масу та наявність у спадковій справі претензій. Вищевказане спадкове майно належало матері позивача на праві приватної власності на підставі договору про розподіл спадкового майна ВРА № 286884 від 22.09.2019 року. У судове засідання позивач надав заяву, в який спросив справу розглянути без йогу участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 38). Відповідач Старогнатівська сільська рада Волноваського району Донецької області до суду надіслала заяву, в який просила справу розглянути без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують (а.с. 37). Третя особа державний нотаріус Бойківської державної нотаріальної контори Ушкало М. К. у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 13). Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2010 року вбачається, що після смерті [PERSON] дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] успадкували по Ѕ частині житлового будинку загальною площею 70,50 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Згідно копії договору про розподіл спадкового майна від 22.09.2010 року судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями в рівних частках майна померлого [PERSON] , уклали договір про розподіл спадкового майна, за яким [PERSON] набула право власності на: житловий будинок загальною площею 70,50 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку розміром 0,1762 га, розташовану за тією ж адресою; грошові внески з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса Бойківської державної нотаріальної контори від 17.08.2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю спадкової справи (а.с. 9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1,3.3 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного Комітету України по житлово - комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно - правових актів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на вищевказане спадкове майно після смерті матері [PERSON] , що згідно копії свідоцтва про смерть померла [INFO] , оскільки наявні обставини, які перешкоджають позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. На підставі викладеного,

Outcome: approved