Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 27.08.1983 року між ним та відповідачкою по справі було зареєстровано шлюб. За час шлюбу на підставі договору дарування від 28.05.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 2323, відповідачка набула права власності на 9/100 частин домоволодіння №20, що розташоване в м. Херсоні, по вул. Сиваській. В подальшому даний будинок був частково знесений та на його місці був побудований новий житловий будинок та нові споруди, які на підставі рішення виконкому Дніпровської районної у м. Херсоні раді №281 від 14.05.2010 року були прийняті в експлуатацію, як закінчене будівництво. Також під час шлюбу сторонами по справі 07.07.2006 року було набуто у власність будівлю кафе-бар з літнім майданчиком загальною площею 77.8 кв.м., площею забудови 88 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Мира, 20. Право власності на даний об'єкт нерухомості було набуто на ім'я відповідачки. 12.11. 2013 року шлюб між позивачем там відповідачем був розірваний. На даний час, коли повстало питання про поділ манна подружжя, між сторонами виник спір щодо поділу майна. Відповідач не визнає за позивачем права на частку в спільному сумісному майні, на підставі цього позивач звернулася до суду та просить суд визнати житловий будинок літ. «Б», службову прибудову «6-1», навіс «Ф», гараж - «У», що розташовані за адресою: м. Херсон, по вул. Сиваській, 20 на земельній ділянці загальною площею 681 кв.м. спільною сумісною власністю [PERSON], та [PERSON], визнати кафе-бар з літнім майданчиком загальною площею 77.8 кв.м., площею забудови 88 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Мира, 20, спільною сумісною власністю [PERSON], та [PERSON] та поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши у власність [PERSON], з домоволодіння № 20 по вул. Сиваській в м. Херсоні будинок літ. «Б», службову прибудову «6-1», навіс «Ф», гараж - «У». Виділити у власність [PERSON], кафе-бар з літнім майданчиком загальною площею 77.8 кв.м., площею забудови 88 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Мира, 20. Позивачка та її представники у судовому засіданні уточнили позовні вимоги, а саме просили: визнати кафе-бар з літнім майданчиком загальною площею 77,8 кв.м., площею забудови 88 кв.м., що розташоване за адресою м. Херсон, вул. Мира, 20 спільною сумісною власністю [PERSON], та [PERSON], та визнати за позивачем право власності на ? частину кафе-бара з літнім майданчиком загальною площею 77,8 кв.м., площею забудови 88 кв.м., що розташоване за адресою м. Херсон, вул. Мира, 20. Іншу частину позовних вимог залишити без розгляду. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти уточнюючих позовних вимог не заперечували та просили суд їх задовольнити. [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомлено. Вислухавши пояснення сторін та їх представників та дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи, суд вважає, що позов являється законним і обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони 27.04.1997 року зареєстрували свій шлюб у Дніпровському райвідділом ЗАГС м. Херсон, про що зроблений відповідний актовий запис за №591 (а. с.18). З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу сторонами по справі було набуто у власність будівлю кафе-бар з літнім майданчиком загальною площею 77.8 кв.м., площею забудови 88 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Мира, 20. Право власності на даний об'єкт нерухомості було набуто на ім'я відповідачки на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.07.2006 року по справі № 2-2186/06, та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.08.2006 року за реєстраційним номером 15621831(а.с.16-17). З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.11.2013 року по справі №666/3653/13-ц шлюб було розірвано між відповідачами (а.с18). Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу ( статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що під час перебування сторін в шлюбі, було придбано кафе-бар з літнім майданчиком загальною площею 77.8 кв.м., площею забудови 88 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Мира, 20, що не заперечував відповідач та його представник. Враховуючи те, що дане майно було набуте сторонами по справі та оформлене на відповідача у 2006 році під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, все це в сукупності дають підстави для визнання спірного кафе статусу спільного майна подружжя, не зважаючи на те, що право власності на кафе-бар оформлено на відповідача по справі. Згідно ст. 368 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу , є їхньою спільною сумісною власністю , якщо інше не встановлено договором або законом . Відповідно до п.19. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. За наведеного вище судом встановлено, що у відповідності до вимог ст. 70 ч.1 СК України, кафе-бар належить на праві спільної сумісної власності як позивачу так і відповідачу, а відповідно і за позивачем має бути визнано право власності на 1/2 частину спірного кафе-бару. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, якщо майно набуте за час шлюбу, передбачається ,що воно є спільним. Якщо при поділі майна один з подружжя стверджує , що певна річ була набута за час шлюбу на власні кошти цієї особи, то такі факти потребують доведення їх в суді за умови звернення до суду з таким позовом. З наведеного вище вимоги позивача обґрунтовані і такі що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки кафе-бар було набуто під час перебування сторін в шлюбі, за спільні кошти , а тому є обєктом спільного майна подружжя .

Outcome: approved