Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт володіння на праві приватної власності житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] його матір'ю [PERSON], померлою [INFO] року, та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що його матері при житті належав вказаний будинок, але в зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на нього було видано після її смерті, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. На спадщину він є спадкоємцем за законом, вступив в управління та володіння спадковим майном. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає та просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. У відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] залишилися її сини - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 34, 40). Ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки подав до державної нотаріальної контори відповідну заяву (а.с. 26), а також сплачував податки та платежі за житловий будинок та земельну ділянку, про що свідчить довідка виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 2445 від 24 липня 2017 року (а.с. 29), тоді як [PERSON] від отримання спадщини відмовився на користь позивача, про що свідчить його заява (а.с. 27). Позивач звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 2897/02-14 від 01 серпня 2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду, так як свідоцтво про право власності на житловий будинок видано після смерті матері (а.с. 5). Той факт, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] при житті належав [PERSON] підтверджується записом в погосподарській книзі № 13, особовий рахунок № [NUMBER], сторінка № 55-56, відповідно до довідки виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 2444 від 24 липня 2017 року (а.с. 31). При цьому суд свідоцтво про право власності на житловий будинок, що видане Великодальницькою сільською радою 11 березня 2002 року до уваги не приймає, оскільки воно видано після смерті [PERSON], а відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України (в редакції 2003 року) цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що житловий будинок літ. - А побудований у 1962 році і складається з таких приміщень: 1-1 веранда площею 6,2 кв.м, 1-2 кухня площею 17,2 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 17,2 кв.м, є також надвірні споруди: дві літні кухні, сарай, льох, лазня, цистерна та огорожа. (а.с.12-16). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки факт володіння на праві приватної власності житловим будинком [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а також враховуючи, що право [PERSON] на житловий будинок на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS].

Outcome: approved