Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 10 грудня 2003 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки площею 4,3082 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцем померлої за заповітом, він спадщину прийняв. Державний акт на право приватної власності на землю був виготовлений та виданий після смерті [PERSON] Дані обставини перешкоджають оформити спадщину у встановленому порядку. Просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку. До початку розгляду справи представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог позивача та просив визнати за позивачем право на одержання у власність земельної ділянки, право на яку мала померла [PERSON] В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що змінені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не зявився, голова адміністрації надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника адміністрації. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився, сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 488154, виданим 12 грудня 2003 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київській області. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим 28 травня 2001 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області та зареєстрованим в реєстрі під номером 23. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач прийняв спадщину, звернувшись 01 березня 2004 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Встановлено, що померлій на підставі розпорядження [PERSON] РДА № 289 від 09 серпня 2002 року передано у власність земельну ділянку площею 4,3082 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 418008, копія якого додана до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29 жовтня 2004 року за № 697. Державний акт був виготовлений та виданий на імя [PERSON] після її смерті. Згідно з пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.20 вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються листом державного нотаріуса [PERSON] № 38/02-14 від 20 січня 2016 року та матеріалами спадкової справи померлої [PERSON] № 125/2004. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування можливо лише у разі, якщо є документ, який підтверджує зазначене право власності. Виданий державний акт на право власності на земельну ділянку не можна розцінювати як такий, що відповідає вимогам закону. У статті 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємець померлої [PERSON] не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю належного правовстановлюючого документу на спадкове майно, питання визначення належності права на майно має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав. За позивачем в порядку захисту його спадкових прав необхідно визнати право на одержання у власність земельної ділянки, право на яку мала померла [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 328, 373, 1216, 1218, 1223, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 158 ЗК України,

Outcome: approved