Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 551 від 29.09.2006 р. в розмірі 2 542 940 грн. 62 коп., звернути стягнення на земельну ділянку, яка є предметом Іпотечного договору зід 04.04.2006 p., який укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережною І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №702, а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом набуття права власності ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» на предмет іпотеки, вартістю 412000 грн. 00коп.. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 29.09.2006 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 551, відповідно до п.п. 1.1., 1.1.1., 1.1.2. якого, банк надав відповідачу кредит в сумі 90000 доларів США, з терміном користування до 29.09.2026 року. Річна ставка за користування кредитними коштами становить - 11,75 %. Додатковою угодою № 3 від 16.10.2006 року внесені зміни до кредитного договору, а саме п. 1.1.1. виклали в новій редакції: «кредит надається в сумі 100 000 доларів США». Додатковою угодою № 4 від 10.11.2006р. внесені зміни до Кредитного договору, а саме, п. 1.1.1. виклали в новій редакції: «кредит надається в сумі 120 000 доларів США». Також додано підпункт 1.1.1.1. «Транш Кредит в розмірі 20000 доларів США надається на умовах сплати 13 % процентів річних за користування Траншем Кредиту». Додатковою угодою № 5 від 04.04.2007р. внесені зміни до Кредитного договору, а саме: п. 1.1.1. виклали в новій редакції «кредит надається в сумі 203 000 доларів США»; п. 1.1.3. викласти в новій редакції: «плата за користування кредитом: 11,5% процентів річних на суму Траншів Кредиту, що н перевищують 100000 доларів С1І1А, 13 % процентів річних на решту суми Траншів Кредиту, а саме 103 000 доларів США». Додатковою угодою № 28 від 04.07.2008р. внесені зміни до Кредитного договору, а саме: п. 1.1.1. виклали в новій редакції «кредит надається у формі не поповню вальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 450768 доларів США»; 1.1.3. викласти в новій редакції: «плата за користування Кредитом: 17 процентів річних на суму Траншів Кредиту, що не перевищують 203000 (двісті три тисячі) доларів США, 14,5 процентів річних на суму Траншів Кредиту, що не перевищують 160119 (сто шістдесят тисяч сто дев'ятнадцять) євро». Також п. 1.1. кредитного договору доповнили пунктом 1.1.9. наступного змісту: «за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 3279,20 гривень 20 копійок, що становить 0,15 процентів від суми кредиту. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за кредитним договором. [PERSON] порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 12.08.2015 року становить 2542940 грн. 62 коп. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передано в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Так як банк зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] відмовляється, тому позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши думку представників, дослідивши матеріали справи, встановив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 551, відповідно до якого банк надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 90000 доларів США, з терміном користування до 29.09.2026 року. 16.10.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 551 від 29.09.2006 року, відповідно до якої було внесено зміни до кредитного договору, а саме п. 1.1.1. виклали в новій редакції: «кредит надається в сумі 100 000 доларів США». 10.11.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 551 від 29.09.2006 року, відповідно до якої було внесено зміни кредитного договору, а саме, п. 1.1.1. виклали в новій редакції: «кредит надається в сумі 120 000 доларів США». Також додано підпункт 1.1.1.1. «Транш Кредит в розмірі 20000 доларів США надається на умовах сплати 13 % процентів річних за користування Траншем Кредиту». 04.04.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір відповідно до умов якого, [PERSON] передано в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 04.04.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору № 551 від 29.09.2006 року, відповідно до якої було внесено зміни кредитного договору, а саме п. 1.1.1. виклали в новій редакції «кредит надається в сумі 203 000 доларів США»; п. 1.1.3. викласти в новій редакції: «плата за користування кредитом: 11,5% процентів річних на суму Траншів Кредиту, що не перевищують 100000 доларів США, 13 % процентів річних на решту суми Траншів Кредиту, а саме 103 000 доларів США». 04.07.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 28 до кредитного договору № 551 від 29.09.2006 року, відповідно до якої були внесені зміни до кредитного договору, а саме: п. 1.1.1. виклали в новій редакції «кредит надається у формі не поповню вальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 450768 доларів США»; 1.1.3. викласти в новій редакції: «плата за користування Кредитом: 17 процентів річних на суму Траншів Кредиту, що не перевищують 203000 (двісті три тисячі) доларів США, 14,5 процентів річних на суму Траншів Кредиту, що не перевищують 160119 (сто шістдесят тисяч сто дев'ятнадцять) євро». Також п. 1.1. кредитного договору доповнили пунктом 1.1.9. наступного змісту: «за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 3279,20 гривень 20 копійок, що становить 0,15 процентів від суми кредиту. Станом на 12.08.2015 року, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 551 від 29.09.2006 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» становить 2542940,62 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 93531,20 євро; відсотків за користування кредитом - 10858,64 євро; заборгованість за комісією - 32816,40 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 43783,87 грн.. Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України, яка визначає способи судового захисту цивільних прав та інтересів особи, одним із таких способів захисту є визнання права, в тому числі визнання права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права у суді, який, визначається законом чи договором. Спеціальним законом, який регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки є Закон України «Про іпотеку». Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень ст.36 вказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які визначають можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частин 1,3 ст.37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. В той же час порядок звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду врегульовано ст.39 вказаного Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Тобто, Закон України «Про іпотеку» передбачає як судовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки - ст.ст.38,39 Закону, так позасудове врегулювання - ст.36,37 Закону, які відрізняються за процедурою та правовими наслідками. Аналогічні положення щодо можливості судового і позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки містить іпотечний договір, укладений 04.04.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON]. Закон України «Про іпотеку» і наведений іпотечний договір передбачають можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання виключно в позасудовому порядку. Таке узгоджується із законодавством, яке регулює питання набуття права власності в судовому порядку. Так, можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний кодекс України передбачає лише у ст.335 та ст. 376 Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує вже наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує, або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Така ж правова позиція щодо набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З викладених вище підстав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки не підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення його вимог у спосіб, який визначено останнім, а саме шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки, оскільки такий спосіб, згідно Закону України «Про іпотеку», є позасудовим способом врегулювання такого питання. За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відсутні. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed