Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суд із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNС0GА00000143 від 07.09.2007р. [PERSON] (далі - відповідач) 07.09.2007р. отримала кредит у розмірі 66 750,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 07.09.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків У відповідності з ч. 1, ст. 509 ЦК України зобов'язанням с правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатній і ропи тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, позивач свої зобов'язання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі. У відповідності з ч. 1 ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актах цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності з абз. 1 ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що бузі передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Утім, відповідач не виконав зобов'язання за кредитним договором. Разом з тим, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DNС0GА00000143 від 07.09.2007р. між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № DNС0GА00000143. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 116,70 кв.м., житловою площею 73,40 кв.м., який розташований за адресою: вул. Лермонтова, 25 у м. Дніпропетровську. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 11.07.2013 р., та судом було ухвалено рішення про задоволення позову повністю. Предмет позову становить вимога про виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Лермонтова, 25, м. Дніпропетровськ. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву представника позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Як встановлено судом в дані справі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2013 р. були задоволені вимоги позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №DNC0GA00000143 від 07.09.2007 р. звернуто стягнення за договором іпотеки №DNC0GA00000143 від 07.09.2007 р. на предмет іпотеки - домоволодіння №25 по вул. Лермонтова у м. Дніпропетровську, яке належить [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмет іпотеки. За рахунок отриманих коштів від реалізації предмету іпотеки іпотек в межах виконавчого провадження погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором, яка виникла станом на 19.03.2013 р., в сумі 133 606,17 дол. США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 59 218,77 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 27 942,29 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 5 520,00 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 34 533,11 дол. США, штраф (фіксована частина) 31,29 дол. США, штраф (процентна складова) 6 360,71 дол. США. За ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відтак, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, пов'язані з іпотекою. Відтак, примусовому виселенню мешканців з житлового будинку передує обов'язок направлення письмової вимоги іпотеко держателем або новим власником про добровільне звільнення житлового будинку чи житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Утім, суду у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України (ст.ст. 10, 60 ЦП України) не було надано доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача із такою вимогою та її отримання відповідачем, через що позов не підлягає задоволенню. Судові витрати віднести на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed