Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, мотивуючи його тим, що згідно договору б/н від 27.12.2012 відповідач отримала кредит у розмірі 4200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 30,00% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач порушила умови договору та не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 28.10.2018 виникла заборгованість в розмірі 15 123,19 грн., яка складається із наступного: 2920,58 грн. - відсотки за користування кредитом, 11006,27 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 696,34 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки [PERSON] добровільно заборгованість не погасила, банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Відповідно до ухвали суду від 09.11.2018 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі та судове повідомлення, однак воно не вручено адресату та повернуто на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відзив від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8ст.178 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2012 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8). При укладенні даного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши дану заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір. П.1.1.7.12 Умови та правил надання банківських послуг передбачає, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де вказано, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг зазначає, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Договір містить положення, які регулюють порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісій за користування кредитом та інших платежів. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, позивачем та його представником не надано достовірних та достатніх доказів існування перед ним у [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 15 123,19 гривень, не зазначено заборгованість за тілом кредиту. Ті докази, на які посилається в обґрунтування своїх вимог позивач не можуть вважатися достовірним з огляду на наступне. Позивачем на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором долучено до позовної заяви 2 розрахунки заборгованості. Перший розрахунок наданий за період з 12.12.2013 по 31.10.2015. Загальний розмір заборгованості згідно нього станом на 31.10.2015 складав 3217,12 гривень та складався із заборгованості за кредитом в розмірі 1941,34 грн., заборгованості за процентами в розмірі 79,44 грн. (а.с. 5). Відомості про включення до вказаного розрахунку штрафів та пені відсутні. Розрахунок заборгованості за договором за період з 01.11.2015 по 28.10.2018 визначає загальну заборгованість за кредитом в розмірі 15 123,19 гривень та визначає такі його складові: 2920,58 грн. - відсотки за кредитом, 11 006,27 грн. - пеня, 1196,34 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с. 6-7). Саме вказану заборгованість і просить стягнути позивач. Разом з тим, вказаний розрахунок не містить відомостей про заборгованість за тілом кредиту, а відповідно суд не має можливості встановити в разі її наявності правильність нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій за невиконання умов договору. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на те, що в судовому засіданні позивачем не було надано достовірних доказів існування у [PERSON] боргу за кредитним договором б/нвід 27.12.2012, його характеру та складових частин, часу виникнення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed