overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що між ним та [PERSON] шляхом складання боргової розписки було укладено договір позики від 06.05.2012 року на суму 25 000 доларів США, що еквівалентно 200 000 грн., без сплати відсотків за користування ними, зі строком повернення до 07.05.2013 року. В зв'язку з тим, що Відповідач гроші добровільно в зазначений строк не повернула, просить стягнути з неї 200 000 грн. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, врахувавши, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, 06.05.2012 р. відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 25 000 доларів США, без сплати відсотків за користування ними, які зобов'язалася повернути в повному обсязі до 07.05.2013 року, що підтверджується оригіналом розписки, оглянутим судом в судовому засіданні. Відповідно до даних офіційного курсу НБУ доданого Позивачем до позову, станом на 06.05.2012 року один долар США коштував 7,99 грн. Таким чином, еквівалент позики в гривнях складає 25 000*7,99 = 199 750 грн. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки відповідач за договором позики не виконала свої обов'язки щодо повернення грошей, в добровільному порядку грошові кошти не повернула, з неї слід стягнути суму боргу в розмірі 199 750,00 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплачених судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме - 1 997,5 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що між ним та [PERSON] шляхом складання боргової розписки було укладено договір позики від 16.11.2009 року на суму 38 000 доларів США, що на момент надання позики еквівалентно 319 200 грн., зі строком повернення 01.05.2010 року. В зв'язку з тим, що відповідач гроші добровільно в зазначений строк не повернув, просить стягнути з нього 319 200 грн. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224, 225 ЦПК України - заочно. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, 16.11.2009 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 38 000 доларів США, які зобов'язався повернути в повному обсязі до 01.05.2010 року, що підтверджується оригіналом розписки, оглянутим судом в судовому засіданні. Відповідно до даних офіційного курсу НБУ, станом на 16.11.2010 року еквівалент позики в гривнях складає 319 200 грн. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач за договором позики не виконав свої обов'язки щодо повернення грошей, в добровільному порядку грошові кошти не повернув, з нього слід стягнути суму боргу в розмірі 319 200 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судовий збір в розмірі 3 192 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено договір позики від 21.09.2013 року на суму 1 200 000 грн., зі строком повернення до 20.07.2014 року. В зв'язку з тим, що відповідач гроші в зазначений строк не повернув, посилаючись на судові справи, які виникли між ним та [PERSON], просить стягнути з відповідача 1 200 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224, 225 ЦПК України - заочно. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач 21.09.2013 року отримав у [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 200 000 грн., які зобов'язався повернути в повному обсязі до 20.07.2014 року, що підтверджується розпискою та договором позики. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач за договором позики щодо повернення грошей свої обов'язки не виконав, в добровільному порядку грошові кошти не повернув, з нього слід стягнути суму боргу в розмірі 1 200 000 грн. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплачених судових витрат в розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що між ним та відповідачем шляхом складання боргової розписки було укладено договір позики від 04.07.2013 року на суму 570 000 грн., що еквівалентно 70 000 доларів США зі строком повернення до 01.08.2013 року. В зв'язку з тим, що відповідач гроші добровільно в зазначений строк не повернув, просить стягнути з відповідача 570 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладене в позові. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши на те, що відповідач не позичав у позивача грошові кошти, позивач не надав належних доказів щодо отримання відповідачем коштів. В матеріалах справи крім паперця про отримання грошей нічого немає. Відповідач є хворою людиною, про що написано у виписному епікризі №2438/582, тому не зрозуміло, з яких підстав позивач міг надати кошти безробітному та хворому чоловіку. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач 04.07.2013 року отримав у [PERSON] грошові кошти в розмірі 570 000 грн., що еквівалентно на день складання розписки 70 000 доларів США, які зобов'язався повернути в повному обсязі до 01.08.2013 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.33). Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні судом роз'яснено право відповідача про призначення та проведення почеркознавчої експертизи. Представник відповідача відмовився від проведення почеркознавчої експертизи, оскільки вважає, що це не доцільно. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні представник відповідача відмовився від проведення почеркознавчої експертизи, будь-яких інших належних доказів в підтвердження неотримання коштів відповідачем не надав, тому суд критично відноситься до заперечень представника відповідача щодо неотримання відповідачем грошових коштів від позивача в розмірі 570 000 грн., що еквівалентно на день складання розписки 70 000 доларів США, як зазначено в розписці від 04.07.2013 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за договором позики щодо повернення грошей відповідач свої обов'язки не виконав, в добровільному порядку грошові кошти не повернув, тому з нього слід стягнути суму боргу в розмірі 570 000 грн. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплачених судових витрат в розмірі 3 441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок за адресою: м. Дніпро, вул.Бородинська, 51/32, було виявлено порушення п.48 Правил, а саме: розкрадання електричної енергії за допомогою самовільного підключення до електричної мережі без дозволу енергопостачальника після відключення поза приладом обліку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок за адресою: м. Дніпро, вул.Виконкомівська, 20/15, було виявлено порушення п.48 Правил, а саме: розкрадання електричної енергії за допомогою самовільного підключення до електричної мережі без дозволу енергопостачальника після відключення поза приладом обліку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Іртишський, 3/6, було виявлено порушення п.48 Правил, а саме: самовільне безоблікове підключення до електромережі енергопостачальника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності, відповідач проживав за вищевказаною адресою до липня 2013 року, але з цього часу переїхав до іншого будинку, де і зараз проживає. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до частин 1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що судом встановлено наявність обставин. передбачених ч.2 ст.405 ЦК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що вказана квартира належить територіальній громаді м. Золоте та перебуває на балансі КП «Услуга», створеного рішенням сесії Золотівської міської ради № 3/17 від 24.07.2002 року. Дане житлове приміщення було розподілено основному наймачу [PERSON], 25,11.1937 року народження, зі складом родини: син - [PERSON], 19.08.196 року народження. В подальшому за даною адресою зареєструвалися у 1992 році: невістка [PERSON], [INFO], онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а в 2000 році син [PERSON], [INFO]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виписалися з квартири за власним бажанням, [PERSON] - помер. У квартирі зареєстрований лише відповідач, який за вищевказаною адресою не проживає з 2002 року, де зараз знаходиться не відомо. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у які просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Проте, відповідач не проживає за вищеназваною адресою з 2002 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: копією особового рахунку №4505 (а.с.7), актом обстеження житлово-побутових умов від 15.02.2016 р. (а.с.9), актом від 01.03.2016 р. (а.с.10), а також показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила ці обставини. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що вказана квартира належить територіальній громаді м. Золоте та перебуває на балансі КП «Услуга», створеного рішенням сесії Золотівської міської ради № 3/17 від 24.07.2002 року. Дане житлове приміщення було розподілено основному наймачу - [PERSON], [INFO], зі складом родини: чоловік - [PERSON], [INFO]. В подальшому за даною адресою були зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO] [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Первомайського міського суду Луганської області від 25.10.2013 року визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У квартирі зареєстрований лише відповідач, який за вищевказаною адресою не проживає з 2002 року, де зараз знаходиться не відомо. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у які просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Проте, відповідач не проживає за вищеназваною адресою з 2002 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: копією особового рахунку [NUMBER] (а.с.6), актом обстеження житлово-побутових умов від 23.11.2016 р. (а.с.9), актом від 25.11.2016 р. (а.с.8), довідкою про склад сім'ї від 05.12.2016 року (а.с.5), фотографіями (а.с.10-18). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: Луганська область, Попаснянський район, м. Золоте-3, вул.. Прудова, 27. Позов мотивовано тим, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності, відповідач проживала за вищевказаною адресою до вересня 2008 року, але з цього часу переїхала до іншого будинку, де і зараз проживає. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, суд вважає встановленими обставини, на які позивачка посилалася в позові, оскільки вони були визнані відповідачами. Відповідно до частин 1, 2, 7\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право на користування житловим приміщення, яке належить іншій особі, може виникати на підставі\~ст.405 ЦК України,\~156 ЖК України\~або 158\~ЖК України. Проте в судовому засіданні встановлено відсутність будь-яких з указаних правових підстав для користування відповідачем житлом позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: Луганська область, м. Попасна, пров. Дніпровський, 4. Позов мотивовано тим, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності. Відповідачка [PERSON] разом із сином [PERSON] проживали за вищевказаною адресою з 19.03.1987 року. 2006 року відповідачка продала вищевказаний будинок [PERSON], згідно договору купівлі продажу. З дня купівлі будинку відповідачі жодного дня в ньому не проживали. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні було встановлено, що позивач придбав будинок за адресою: Луганська область, м. Попасна, пров. Дніпрвський, 4, у [PERSON] у 2006 році (а.с.6-8). За вищевказаною адресою, згідно будинкової книжки, зареєстрована як [PERSON] та і її син [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, за адресою: Луганська область, м. Попасна, пров. Дніпрвський, 4, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають (а.с.11). Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Проте, відповідачка не проживає за вищеназваною адресою з 2006 року. Право на користування житловим приміщення, яке належить іншій особі, може виникати на підставі\~ст.405 ЦК України,\~156 ЖК України\~або 158\~ЖК України. Проте в судовому засіданні встановлено відсутність будь-яких з указаних правових підстав для користування відповідачем вищевказаним житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved