Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги (враховуючи заяву на усунення недоліків позовної заяви) тим, що позивач ТОВ «Енера Вінниця» відповідно до ліцензії, наданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 429 від 14.06.2018, починаючи з 01.01.2019 здійснює діяльність із постачання електричної енергії споживачам. Вказує, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Зазначає, що оператором системи розподілу на території Вінницької області є АТ «Вінницяобленерго», яке здійснювало щомісячне нарахування показників відповідачці за адресою об`єкта постачання. Починаючи з 01.01.2019 відповідач [PERSON] приєдналася до умов публічного договору, опублікованого на веб-сайті позивача, здійснивши фактичне споживання електричної енергії та часткову оплату рахунків за спожиту електричну енергію. Згідно сальдово-оборотної відомості протягом січня 2019 року - січня 2021 року відповідач спожила 3 210 кВт*год. активної електричної енергії на загальну суму 4 209, 84 грн., з яких частково оплатила 1 303, 48 грн. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 843, 36 грн. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в сумі 2 843, 36 грн. за спожиту електричну енергію та судові витрати по справі (а.с. 2 - 6, 39 - 41). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 46). Відповідач на підставі ст. 178 ЦПК України надала суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог заперечує, вказує, що вимоги позивача не відповідають дійсності, зокрема згідно її розрахунків станом на 01.01.2020, за період з 01.02.2020 до 31.08.2020, за період з 01.09.2020 по 31.01.2021 у неї була наявна переплата за спожиту електричну енергію, заборгованості по пені, інфляції, річних в платіжному документі зафіксовано не було. Вказала, що з 01. 09.2020 позивач ТОВ «Енера» в платіжних документах по її особовому рахунку ввело донарахування за втрати в трансформаторі, що відображено в платіжних документах. При цьому відповідачка вказує, що втрати в трансформаторі виникають тільки в години «пік», а в години «напівпік» втрати в трансформаторі майже відсутні, тому позивачем здійснюються нарахування по втратах електричної енергії в трансформаторі, що значно перевищують суми нарахувань за споживання електричної енергії згідно показників лічильника. Вважає, що «непрозоре» нарахування втрат призводить до високих нарахувань в рахунках, тому вважає позовну заяву необґрунтованою (а.с. 64 - 78). Представник позивача на підставі ст. 179 ЦПК України надав суду відповідь на відзив, згідно якого вказав, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку АТ «Вінницяобленерго» в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Тобто АТ «Вінницяобленерго» адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, спожитої споживачем, та надає цю інформацію постачальнику електроенергії, на підставі яких позивач ТОВ «Енера Вінниця» проводить розрахунки зі споживачами згідно з умовами укладених договорів. Вказує, що відповідачка не надала підтверджень щодо звернення нею з приводу нарахувань, з якими вона не згодна, тому представник позивача вважає, що відповідачка знає про заборгованість та не зверталась до Оператора системи розподілу (AT «Вінницяобленерго») (а.с. 100 - 102). Відповідачка на підставі ст. 180 ЦПК України надала суду заперечення, згідно якого вказала, що вона протягом 2020 року неодноразово зверталась щодо нарахувань в телефонному режимі, усно, а також в письмовій формі шляхом надіслання заяви-звернення до директора СО «Вінницькі центральні ЕМ», однак жодних коригувань сум в рахунках за попередні періоди, відповідно до її заяви, здійснено не було. Вказує, що вона вчасно оплачує рахунки за споживання електричної енергії, а вимоги позивача є незаконними (а.с. 104 - 106). В судовому засіданні представник позивача Ясінська І.В. позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2 843, 36 грн. за спожиту електричну енергію. Суду пояснила, що позивач ТОВ «Енера» здійснює нарахування відповідної суми боргу споживачам на підставі показників спожитої електричної енергії, які йому передає АТ «Вінницяобленерго». Борг відповідача становить неоплачені нею втрати в трансформаторі при споживанні електроенергії, з якими відповідач не згодна. Але на заперечення відповідача позивач здійснив перевірку наданих розрахунків та підтвердив нараховану суму заборгованості, АТ «Вінницяобленерго» також підтвердило встановлені показники споживання електроенергії. Зокрема, нараховані втрати - це різниця в обсягах спожитої електроенергії, які рахуються по зонах споживання, а не за найвищим тарифом, вони нараховані пропорційно відповідному споживанню та їх невідповідність не доведена відповідачем. На звернення відповідача АТ «Вінницяобленерго» перевіряло нарахування показників, відповідне коригування рахунків відображено в нарахуванні суми боргу до оплати та підтверджує існування вказаної позивачем заборгованості. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Пояснила, що вважає борг сфальсифікованим, а за спожиту електроенергію вона здійснює оплату в повному обсязі, її ніхто не попереджав про необхідність сплати вартості втрат електроенергії на трансформаторі, з нарахуванням яких вона не згодна. В неї трьохфазний лічильник, а застосування трансформаторних втрат дає можливість маніпулювати показниками, оскільки вартість таких показників перевищує вартість спожитої електроенергії, а їх нарахування є непрозорим. З листа АТ «Вінницяобленерго», наданого на її звернення, вона прийшла до висновку, що зазначені в нарахуванні боргу втрати в трансформаторі почали враховуватися лише з вересня 2020 року, тому вважає безпідставним їх стягнення за період до вересня 2020 року. Крім цього, паспорту точки розподілу електроенергії вона не має, а без нього вважає, що нарахування спожитої електроенергії здійснюється незаконно. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, АТ «Вінницяобленерго» А. Поліщук в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі представника АТ «Вінницяобленерго» за наявними у справі документами. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. З 01.01.2019 ТОВ «ЕнераВінниця» відповідно до ліцензії, наданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 429 від 14.06.2018, здійснює діяльність із постачання електричної енергії споживачам. Згідно копії Договору №16900362 про користування електричною енергією від 26.06.2015 між ПАТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] , відповідач має та користується відповідними електроустановками за адресою [ADDRESS] (а.с. 7 - 8), використання електроенергії за вказаною адресою та встановлення відповідного лічильника відповідачем не заперечується. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.04.2005, відповідачу по справі [PERSON] належить земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 11). На ім`я відповідача [PERSON] , як споживача електричної енергії, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується детальною довідкою споживача станом на 26.01.2021 (а.с. 13). 07.01.2021 відповідачу сформовано позивачем рахунок за спожиту електричну енергію про необхідність сплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 2 906, 36 грн. в термін до 21.01.2021, з яких заборгованість на 01.12.2020 становить 2 836, 84 грн. (а.с. 12). Відповідачкою також надано отримані нею рахунки за спожиту електричну енергію за період з серпня 2020 року по січень 2021 року та за січень 2020 року (а.с. 87 - 93). Станом на 01.02.2021 відповідачу нараховано заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2 843, 36 грн., що підтверджується довідкою про споживання за період з січня 2019 року по січень 2021, по особовому рахунку [NUMBER] (а.с. 14 - 19), довідками про сальдові обороти по споживачу 16900362 за 2019, 2020, 2021 роки (а.с. 20 - 22). Відповідно до наданих довідок про споживання та рахунків вбачається, що відповідач протягом вказаного періоду нарахування вартості наданих послуг періодично здійснювала часткову оплату за спожиту електричну енергію, що також нею не заперечується та на підтвердження чого відповідачем надано квитанції про оплату послуг за спожиту електричну енергію (а.с. 80 - 86). Згідно копії посвідчення № [NUMBER] , відповідач [PERSON] має другу групу інвалідності з 09.12.2015 безтерміново (а.с. 79). Відповідач [PERSON] зверталась до директора СО «Замостянські ЕМ» М.В. Колубая із заявою щодо коригування показників лічильника та надання інформації про алгоритм нарахування втрат в трансформаторі по її особовому рахунку та надання розрахунку цих втрат та їх розподіл в трансформаторі по зонах за вересень - листопад 2020 року (а.с. 107 - 110). У відповідь на звернення [PERSON] директором СО «Вінницькі центральні ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» надано лист від 06.01.2021, згідно якого вказано, що нарахування втрат проводиться по споживанню [PERSON] електричної енергії та відповідно до Методичних рекомендацій визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання, надано розрахунок втрат за вересень - листопад 2020 року (а.с. 111 - 112). Відповідно до копії листа генерального директора АТ «Вінницяобленерго», адресованого директору ТОВ «Енера Вінниця», АТ «Вінницяобленерго» надало інформацію та завірені додатки до рахунків по особовому рахунку № [NUMBER] , за період з 01.2020 - 01.2021, згідно яких втрати активної електроенергії в трансформаторах по особовому рахунку № [NUMBER] за січень - лютий 2020 року не рахувались, за березень 2020 року втрати становили - 197 кВт*год, за квітень 2020 року - 191 кВт*год, травень 2020 року - 197 кВт*год, червень 2020 року - 191 кВт*год, липень 2020 року - 197 кВт*год, серпень 2020 року - 197 кВт*год, вересень 2020 року -191 кВт*год, жовтень - 197 кВт*год, листопад 2020 року - 191 кВт*год, грудень 2020 року - 197 кВт*год, січень 2021 року - 197 кВт*год (а.с. 122 - 135). На спростування позиції відповідача про нарахування втрат в трансформаторі лише за найвищим тарифом позивачем надано копії рахунків за спожиту електричну енергію за період з березня 2020 року по грудень 2020 року з деталізацією нарахування, з якого вбачається, що донарахування за втрати у трансформаторі здійснюються відповідно до тризонного електролічильника в різний час доби: у піковий період, у напівпіковий період, у нічний період, зазначені показники відповідають довідці про споживання (а.с. 146 - 165). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спірні правовідносини між сторонами регулюються ЦК України, законом України «Про ринок електричної енергії» та іншими нормативно-правовими актами, зокрема Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018. Відповідно до п.п. 67, 84, 93 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальної послуги - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги; універсальна послуга - це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України; споживач - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Пункт 7 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, встановлює, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що ТОВ «Енера Вінниця» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам відповідно до отриманої ліцензії (постанова НКРЕКП від 14.06.2018 № 429), починаючи з 01.01.2019. Відповідно до абз. 4 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, упродовж трьох років з 1 січня 2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Відповідно до наданих довідок про споживання вбачається, що відповідач періодично здійснювала часткову оплату за спожиту електричну енергію, що свідчить про згоду, надану відповідачем на укладення договору з позивачем про постачання електричної енергії на умовах, запропонованих останнім. Чинна редакція Закону України «Про ринок електричної енергії» не встановлює обов`язок постачальника універсальних послуг, тобто позивача, надсилати побутовим споживачам заяви-приєднання, а підписання споживачем такої заяви приєднання не є виключною умовою для приєднання до умов Договору постання універсальних послуг. Здійснивши факт споживання електричної енергії та оплату виставлених рахунків, відповідач у належній формі приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Таким чином, суд приходить до висновку, що фактичне споживання відповідачем відповідних обсягів електричної енергії з 01.01.2019 та наявність відкритого на її ім`я особового рахунку свідчить про її приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що був розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «ЕнераВінниця», як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують її бажання укласти договір, а саме фактом споживання, оплати електричної енергії, відкриттям особового рахунку (п. 3.2.13 Правил). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно п.п. 1-4 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем. Відповідно до п. 5.1.6. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 311 (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020 № 716) (далі - Кодексу комерційного обліку електричної енергії), у разі розміщення вузла обліку не на комерційній межі фактичні обсяги електричної енергії в ТКО (точці комерційного обліку) мають визначатися на основі результату вимірювання електричної енергії в точці вимірювання з урахуванням втрат електричної енергії в елементах електричних мереж між точкою вимірювання та ТКО, що визначаються відповідно до методичних рекомендацій, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, та взаємоузгоджених алгоритмів формування даних комерційного обліку. Відповідно до п. 2.7.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, відповідальним за ТКО є учасник ринку або споживач, який на законних підставах має у власності чи користуванні лічильник у складі вузла обліку для цієї ТКО, якщо інше не встановлено цим Кодексом або договором. Тому відповідач безпідставно посилається на незаконність нарахувань за показниками її точки розподілу електроенергії через відсутність паспорту такого обладнання, що нею також не доведено в ході судового розгляду. Відповідно до п. 5.1 Методичних рекомендацій визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.06.2013 № 399, втрати електричної енергії в електричній мережі (елементах електричної мережі) визначаються за результатами вимірювань як різниця обсягів електричної енергії, обчислених за одночасно знятими показами лічильників, встановлених на вході і виході електричної мережі (елементів електричної мережі). У разі технічної неможливості або економічної недоцільності вимірювання втрат, їх (втрати) визначають розрахунковим шляхом відповідно до цих Методичних рекомендацій як суму втрат в окремих елементах електричної мережі. Розрахунок втрат проводиться для схеми нормального режиму. Так, відповідач [PERSON] не погоджується з нарахованою сумою заборгованості з тих підстав, що в рахунок оплати за спожиту електричну енергію їй також нараховуються втрати електричної енергії в трансформаторі, які на її думку, нараховуються по максимальному тарифу лише в години «пік». Водночас таке твердження спростовується матеріалами справи, за якими вартість таких втрат нарахована з урахуванням трьохфазного лічильника відповідача, та невідповідність таких нарахувань Кодексу комерційного обліку електричної енергії та Методичних рекомендацій визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання відповідачем не доведено належними та допустимими доказами. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та здійснив постачання електроенергії для електроустановок на об`єкт споживача, водночас відповідач своїх зобов`язань не виконала та не оплатила за спожиту електроенергію в повному обсязі, чим порушила вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії та умови Договору, який акцептувала шляхом споживання та часткової оплати спожитої електроенергії, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з постачання електроенергії. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач як особа з інвалідністю II групи звільняється від сплати судового збору. Таким чином, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved