Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим що [INFO] померла його та відповідача матір - [PERSON] Після смерті спадкодавця позивач та відповідач звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Позивач стверджує, що одноособово займався утриманням, доглядом, лікуванням та після смерті матері поніс витрати на поховання та облаштування місця поховання у розмірі 5575,19 грн. За таких обставин позивач як спадкоємець 1/2 спадкового майна [PERSON], просить стягнути з відповідача на свою користь половину вартості витрат на поховання на суму 2787,60 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги з викладених підстав у позові підтримали та просять його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечують проти задоволення позову, оскільки позивач у встановлений законом порядок отримав від Управління пенсійного фонду допомогу на поховання. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача та відповідача по справі - [PERSON]. Позивач і відповідач є спадкоємцями після смерті матері згідно заповіту від 07.09.2004 року їм належить по 1/2 спадкового майна кожному. Відповідно до ч.1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Позивачем після смерті [PERSON] було здійснено витрати на поховання, а саме: з надання місця для поховання на кладовищі - 333,72 грн., гроб - 476,43 грн., катафалк - 333.49 грн., перенесення гробу 624,77 грн., доставка померлої - 213,70 грн., оформлення документів - 2,62 грн., крест - 157,84 грн., вінки на суму 373,70 грн., листя - 34,98 грн., ободок на фотографію - 150 грн., що складає сумарну вартість у розмірі 2701,25 грн., а також витрати пов'язані з організацією поминального обіду - 893,50 грн. та 547,80 грн. Зазначені витрати позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: договором замовлення про надання ритуальних послуг, передбачених мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, необхідних для організації поховання від [INFO], товарними чеками (а.с.3,4) Померла [PERSON] була захоронена в тій ямі, в якій був захоронений батько відповідача. Пам'ятник батьку ставився відповідачем, а вже після смерті матері до цього пам'ятника було прикріплено позивачем фото матері. Долучений до матеріалів справи позивачем товарний чек, щодо витрат на табличку № 26 було заповнено ним самостійно, про що сам позивач і зазначив в судовому засіданні, тому в силу ст. 64 ЦПК України такий доказ не може вважатися судом письмовим, оскільки в даному випадку письмові докази повинні надаватися в оригіналах або завіреним чеком. Крім того, позивач надав суду товарний чек від 06.07.2013 року на плитку тротуарну вартістю 138,00 грн., бордюр вартістю 138,00 грн., сітку вартістю 84,00 грн., установку вартістю 240,00 грн. на загальну вартість 600,00 грн. (а.с.4), і просить суд стягнути цю суму з відповідача, але зазначивши, що вказані товари знаходяться в нього вдома і на могилу матері він їх не встановлював, а тому суд не може стягнути вартість цих товарів з відповідача. Таким чином, загальна вартість витрат позивача, щодо поховання спадкодавця, які підтверджені письмовими доказами складає 4142,55 грн. Отже, відповідач, як один із спадкоємців зобов'язаний був відшкодувати розумні витрати, які були зроблені іншим спадкоємцем на поховання [PERSON] у розмірі 2071,27 грн. Натомість, як вбачається з письмового повідомлення Управління пенсійного фонду України в м. Сумах від 21.11.2017 року № 24819/07-07 допомога на поховання [PERSON] у розмірі 3023,62 грн. виплачена позивачу [PERSON] 22.08.2012 року, що він також підтвердив у судовому засіданні (а.с.63). Враховуючи, що витрати на поховання [PERSON] були виплачені УПФУ у м.Сумах [PERSON] у розмірі більшому ніж розмір витрат, які мав би понести відповідач, тому в задоволенні позову слід відмовити. Не задовольняючи позов [PERSON], суд не вбачає підстав і для задоволення вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача судових витрат, оскільки в розумінні ст. 88 ЦПК України, вони стягуються стороні на користь якої увалено рішення.

Outcome: dismissed