Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом зазначивши, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 2008008966 від 09 лютого 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем, остання отримала кредит в сумі 22348,36 грн., зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 09 лютого 2017 року. На підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги позивачу. Відповідач не виконує умови договору, кредит не повертає, у зв'язку з чим, станом на 24 листопада 2016 року, виникла заборгованість в сумі 25829,57 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 21106,14 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 4721,96 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1,47 грн.. На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором кредиту в сумі 25829,57 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 09 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту. На підставі вказаного договору, відповідач отримала кредит в сумі 22348 грн. 36 коп., зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 09 лютого 2017 року. Відповідно до п. 1.2.1. Кредитного договору відповідач зобов'язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком «Графік платежів», що є невід'ємною частиною договору. Пунктом 1.4.4 договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 24 листопада 2016 року відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованості за кредитом - 21106,14 грн., заборгованість по комісії - 4721,96 грн., заборгованість по відсоткам - 1,47 грн.. Враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання по поверненню кредиту, процентів та комісії не виконує, суд приходить до висновку, що ПАТ «ОТП БАНК» мав право заявляти вимогу про стягнення вказаних коштів з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої особи (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Вказане право відступлення банком вимоги до позичальника передбачене також п.3.6 договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, ПАТ «ОТП Банк» відступив своє право вимоги до [PERSON], в сумі 25829,57 грн., Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». За таких обставин, доводи позивача, який набув право вимоги до відповідача, є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн..

Outcome: approved