Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 21.08.06 р.. Після укладення шлюбу сторони стали проживати у помешканні відповідача. Від першого шлюбу відповідач має трьох повнолітніх дітей, які проживають там же. Приблизно 5 р. тому відповідач почала надовго відлучатись з дому, невідомо де ночувати, пояснюючи ночівлями у якоїсь подруги. У 2013 р. йому стало відомо про факт подружньої зради з боку відповідача. Надалі остання практично відкрито стала зустрічатись з різними чоловіками. Він зрозумів про помилковість укладення шлюбу з відповідачем та те, що остання не мала наміру створити повноцінну сім»ю. Зберігати шлюб надалі не бажає. У кінці 2013 р. він залишив відповідача і сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають. Шлюб існує формально, збереження його вважає неможливим. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Спільних неповнолітніх дітей у сторін не має. Свідоцтво про шлюб сторін перебуває у відповідача. Спору щодо майна немає. На примирення категорично не згідний. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснив, що шлюб розпався остаточно, сторони проживають окремо тривалий проміжок часу. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що сторони разом проживають з 2006 р., однак, прожили разом незначний проміжок часу. Спільне проживання виявилось ускладненим побутовими та іншими питаннями. Термін, наданий судом для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення позивачем можливості примирення, те, що сторони спільно не проживають тривалий проміжок часу, наданий судом термін для їх можливого примирення не дав бажаних результатів; вони не мають спільних неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з пояснень сторін та стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21.09.06 р. виконкомом Облапської сільради Ковельського району Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 21.09.06 р., актовий запис № 6. Та обставина, що у сторін спільних неповнолітніх дітей немає, стверджена ними обома в суді. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, хоча відповідач у попаередньому судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати позивача у справі слід покласти на відповідача у повному обсязі. Після розірвання шлюбу відповідачеві слід залишити її дошлюбне прізвище - «[PERSON]». На підставі наведеного,

Outcome: approved