Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача, за рахунок відшкодування матеріальної шкоди, в порядку регресу 6050,36 гривень, судові витрати за оплату судового збору в розмірі 1378 гривень та витрати за надання правових послуг в сумі 1500 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 15.07.2014 року, рухаючись заднім ходом, в районі будинку № 46 по вул. Героїв Сталінграду (перейменована на вул. Шкільну) в м. Запоріжжі, з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ГАЗ 2410», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2014 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Шевроле», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб становить 6278,83 гривень. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі, що підтверджено платіжним дорученням. Враховуючи, що відповідач добровільно понесені витрати МТСБУ не відшкодував, позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, в звязку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги позивача, приходить до наступного. 15.07.2014 року, о 16 годині 30 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «ГАЗ 2410», державний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом в районі будинку № 46 по вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі, не впевнився у безпеці та скоїв зіткнення з припаркованим позаду нього автомобілем «Шевролет», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого залишив місце ДТП. Внаслідок ДТП пошкоджено автомобілі. Провина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2014 року (а. с. 6 ). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків , які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Відповідач [PERSON]Л на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до ст. 41 п. 41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. З матеріалів справи вбачається , що Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON], що підтверджено платіжним дорученням від 10.11.2014 року № 8097 в розмірі 5232,36 гривні та наказом про сплату № 5811 від 07.11.2014 року. (а.с. 21, 23). Крім того, за послуги аварійного комісару, згідно акту виконаних робіт та рахунку № 9291, позивачем перерахована сума 818, 00 гривень п/д № 1/24871 від 07.11.2014 року. Всього затрати позивача складають 6050, 36 гривень (а.с. 24-26). Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу, відповідач [PERSON] до теперішнього часу витрати, понесені позивачем на виплату заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, не відшкодував. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Системний аналіз вищезазначеного законодавства дає підстави суду вважати, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування є такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає , що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати з оплати судового збору в розмірі 1378 гривень. Разом тим, заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги в сумі 1500 гривень задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів, а саме: квитанцій, платіжних доручень, бухгалтерських документів, які б підтверджували факт оплати юридичних послуг у визначеному розмірі відповідно до контракту про надання правової допомоги.

Outcome: partial