Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона та члени її родини є власниками [ADDRESS] у одноповерховому багатоквартирному будинку, який складається з 6 (шести) окремих ізольованих квартир. Земельна ділянка на якій розташоване зазначене домоволодіння, не була приватизована та знаходиться у загальному користуванні всіх мешканців цього будинку. Відповідно до генерального плану домоволодіння, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] розділена між всіма мешканцями багатоквартирного будинку відповідно їх часток у житловому будинку. Кожний із мешканців будинку, окрім власного житла, має також і окремі (власні) господарські та підсобні споруди розташовані на виділеній кожному з них у користування земельній ділянці. Літню кухню «Д», розміром - 3,95 на 2,85 метри, позивачка використовувала для власних потреб. В 2009 році новою власницею сусідньої квартири [ADDRESS], стала відповідачка [PERSON] разом зі своєю родиною: сином [PERSON] та чоловіком [PERSON]. [PERSON] вирішила розширити розмір своєї присадибної земельної ділянки, виділеної для садівництва та огородництва прибрала межову огорожу та захопила частину сусідньої земельної ділянки, що належить позивачці. 07.08.2013 року [PERSON] зайшла на огород позивачки та знищила частину насаджень суниці, квітів, інших декоративних рослин. На заяву позивачки, 26.05.2014 року комісія з числа посадових осіб сільської ради виїхала у домоволодіння [ADDRESS] здійснила відповідні обміри та обстеження та відновила межі сусідніх земельних ділянок, встановила межові кілки та натягнула мотузку. Комісія рекомендувала [PERSON] прибрати свої насадження із земельної ділянки [PERSON], відновити тверду огорожу по суміжній межі на місці старої огорожі, виконувати вимоги глави 17 «Добросусідство» Земельного кодексу України. Після того, як комісія поїхала, відповідачка пошкодила межові знаки, встановлені комісією, та відмовилась виконувати рекомендації комісії. 02 листопада 2014 року позивачу зателефонував сусід [PERSON] з кв. № 1 та повідомив, що [PERSON] разом зі своїм сином та чоловіком розбирають літню кухню. Вийшовши на подвір'я, позивач побачила, що [PERSON] разом з членами своєї родини вже повністю зруйнували літню кухню «Д». На зауваження, [PERSON] накинулася на позивачку та завдала ударів руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши фізичний біль та страждання. Зруйнувавши належну позивачці літню кухню «Д», [PERSON] спричинила їй матеріальну шкоду в сумі 14 000 гривень. Крім цього, в літній кухні на момент її руйнування знаходились такі речі, які були також знищені [PERSON]: цемент ШПЦ-400 50кг, 1шт, за ціною 54 гривні, на загальну суму - 54 гривень; профіль для сходинок 2 шт., за ціною 56 гривень, на загальну суму - 112,00 гривень; поріжок 2 шт., за ціною 21 гривень на загальну суму - 42 гривні; шпаклівка фінішна 25 кг, 2 штуки, за ціною 86,50 гривень, на загальну суму - 173 гривень; сітка рабиця 1 штука, за ціною - 265 гривень, на загальну суму - 265 гривень; інкубатор для птиці 1 штука, за ціною - 1000 гривень; всього на 1 646 грн. Домоволодіння по [ADDRESS] має подвір'я будинку та подвір'я господарського двору. Ці два подвір'я є ізольованими та розділені між собою твердою огорожею. Сполучення між ними здійснюється через металеву хвіртку, якою користуються всі без обмежень мешканці цього багатоквартирного будинку. Відповідачка розширила межі своєї земельної ділянки за рахунок городу позивачки і за рахунок спільного проходу до господарського двору, натягнувши сітку рабицю. У зв'язку зі знищенням майна, спричиненням тілесних ушкоджень та фізичного болю через побиття, захоплення земельної ділянки, знищенням огородніх культур, обмеження у вільному проході на територію господарського двору до погреба, сараю та огороду, позивачка отримала фізичні, душевні, психічні страждання, тривалі немайнові втрати, на відновлення яких потрібні значні зусилля та дороговартісне лікування, тому позивачці завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулась до суду та просила: 1. Стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду внаслідок зруйнування літньої кухні «Д» у сумі 14000 грн. та внаслідок знищення рухомого майна в сумі 1664 грн., всього 15646 грн. 2. Стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. 3. Зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту частину присадибної земельної ділянки, якою користується позивач, встановивши тверду межову огорожу на місці раніше розташованої старої огорожі. 4. Зобов'язати [PERSON] звільнити прохід від встановленої сітки-рабиці, відновивши прохід у попередньому стані та в подальшому не створювати перешкод позивачу у вільному проході через хвіртку. Відповідач надала до суду письмові заперечення, у яких проти позовних вимог заперечила мотивуючи тим, що позивачка є власником лише квартири в багатоквартирному будинку, права власності на господарські будівлі та споруди вона не набула, тому вимоги щодо зруйнування літньої кухні є безпідставними. В дійсності, в листопаді 2014 року, відповідач разом з сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] вирішили розібрати будівельні матеріали літньої кухні «Д», яка ніким з власників житлових квартир не експлуатувалася та була в занедбаному стані. [PERSON], не здійснювала будівництва кухні. Відповідач заперечує також проти стягнення збитків внаслідок знищення рухомого майна в сумі 1664 грн., відношення до їх зникнення не має. Відносно позовних вимог про зобов'язання [PERSON] звільнення самовільно зайнятої присадибної ділянки [PERSON], також заперечує, оскільки в позивачки немає ні права власності ні користування земельною ділянкою. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Крім цього пояснила, що їй та членам її сім'ї належить на праві власності [ADDRESS]. У кв. № 4 живе відповідачка, яка перешкоджає позивачу, членам її сім'ї та іншим власникам квартир користуватися проходом. 02.11.2014 року відповідач розібрала її літню кухню. Відповідачка розбирала, а її син заламував руки чоловіку позивачки. Потім відповідачка душила чоловіка позивачки. Після цього позивачка пішла викликати міліцію. Коли повернулася, її чоловік лежав на землі, а сім'я [PERSON] душили його. Позивачка взяла дюраль та вдарила [PERSON] по плечу, після чого вони відпустили чоловіка позивачки. А відповідач схватила позивачку за волосся. Після цього відповідачка знову пішла демонтувати літню кухню. О 13.00 год. цього ж дня, приїхали працівники міліції і зафіксувати подію. У кухні, яку розібрала відповідачка знаходились речі, зазначені у позові, які кудись зникли. До квартири позивачки відносяться літня кухня «Д», погріб, сарай. У інших сусідів також є допоміжні приміщення. У кв. № 4 є гараж, літня кухня цегляна, погріб, сарай та сарай для птиці. Земельна ділянка не приватизована. Коли сім'я позивачки зайняли квартири у 1994 році, сусіди показали що де знаходиться і показали огорожу у вигляді штакетного забору. Умовно земельна ділянка поділена між сусідами, але спільна доріжка для проходу розділена не була. Зараз у позивачки є перешкоди для виходу із квартири до господарського двору. У травні 2014 року відповідачка прибрала загальну хвіртку, встановивши сітку-рабицю. Раніше була дерев'яна огорожа, яка розділяла земельні ділянки, але відповідачка її прибрала. 26.05.2014 року була комісія і вони установили межі, які відповідачка знову прибрала та, розширивши свою площу, поставила сітку-рабицю. Просила задовольнити її позов у повному обсязі із підстав, викладених у позові. Претензії має лише до відповідачки. До чоловіка та сина відповідачки претензій не має. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на доводи, викладені в позовній заяві. Крім цього зазначив, що між мешканцями будинку було встановлено порядок користування земельною ділянкою. У разі набуття права власності на квартиру переходить право власності і на допоміжні споруди. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пославшись на доводи, викладені в письмових запереченнях. Крім цього пояснила, що стару межову огорожу вона прибрала, бо та була дуже стара. Відповідач розібрала літню кухню, оскільки вона була збудована не [PERSON], а побудована попередніми жильцями знаходилась в аварійному стані, могла завалитися. [PERSON] літньою кухнею не користувалася. Вона її не відремонтувала. Також кухня знаходилась перед вікнами відповідачки, а попередня власниця квартири № 4 показала, що перед вікнами є земельна ділянка і нею може користуватися відповідачка. Відповідач повідомила про те, що вони зняли стару межову огорожу і тепер неможливо встановити де він був. До господарських споруд у позивачки вихід через кв. № 5. Тому ніяких перешкод позивачці вона не чинить, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Крім цього зазначив, що перш ніж ставити питання про порушення права, треба його мати. Встановлення меж представниками сільської ради вважає перевищенням своїх повноважень. Нанесення тілесних ушкоджень не встановлено рішенням суду. Генеральний план не визначає земельні ділянки. Тому просив відмовити у позові. Представник третьої особи - Сонячненської сільської ради в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без участі їх представника. /а.с.99 т. 1/. Третя особа [PERSON] зазначив, що він є чоловіком відповідачки. Зазначив про те, що [PERSON] не була власницею літньої кухні «Д». Кухня могла завалитися, не була капітальною, тому його дружина розібрала її. В ній знаходилися трилітрові банки, залізне ліжко без сітки. Кухнею ніхто не користувався. Дружина встановила сітку- рабицю по тій межі, яка була раніше. Їх сім'я дійсно поставила сітку-рабицю, перегородила прохід, але окрім сім'ї [PERSON] туди ніхто не ходить. Проти задоволення позову заперечив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився,просив справу розглядати у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона народилася, виросла і проживає в цьому будинку у кв. 1. До [PERSON] і до [PERSON] у кв. 3 і 4 жили інші люди. Ще на той час земельні ділянки умовно були розділені. Були міжмежові дерев'яні паркани, які відділяли садочки. У кожної квартири були господарські споруди. В кв. № 3 проживала раніше [PERSON], її син побудував літню кухню «Д», вона умовно була прикріплена до кв. № 3. У 1995 році поселилися [PERSON] і користувалися цією кухнею. Про пропажу речей у [PERSON] дізналася від свого чоловіка. [PERSON] поставила сітку і перегородила загальний прохід до сараїв, погреба, земельних ділянок. 02.11.2014 р. чоловік [PERSON] побачив, що [PERSON] розбирають літню кухню «Д», про що повідомив [PERSON]. [PERSON] вийшов, щоб завадити розбирати кухню. Але [PERSON] без слів скинула із [PERSON] шапку, відштовхнула його. Потім вийшла [PERSON]. [PERSON] схватила [PERSON] за шию. [PERSON] пішла викликати міліцію. Коли повернулась, то [PERSON] лежав на землі, [PERSON] держав його за одну руку, [PERSON] за другу, а [PERSON] душила його. Коли [PERSON] почала розмиряти їх, [PERSON] схватила її за волосся. Тоді [PERSON] взяла металеву трубку та вдарила [PERSON] Тоді [PERSON] пішла доламувати кухню. [PERSON] побачили, що нічого не вдіють, пішли додому та повернулись, коли приїхали працівники міліції. Коли приїхала міліція, [PERSON] поховались, а коли поїхали, вони знову вийшли з візком і дорозбирали кухню. Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він проживає у кв. № 1 цього будинку з 1988 року. Земельні ділянки мешканців були відгороджені штахетними заборами. Коли він заселився, то літня кухня «Д» вже стояла, нею користувалася власниця кв. № 3 - [PERSON]. [PERSON] заселилися у 1995 році і з того часу користувалися літньою кухнею. Особисто [PERSON] із [PERSON] привозили будівельні матеріали і згружали їх у ту кухню. На подвір'ї була загальна стежка, через яку ходили мешканці квартир № 1,2,3,4. Тепер [PERSON] поставила сітку і закрила прохід. Вночі 01.11.2014 року, близько 22.05 год., [PERSON] бачив, як [PERSON], яку він упізнав по фігурі, із ще однією високою особою виносили із кухні «Д» будівельні матеріали: мішки, палки. Носили до кінця своєї огорожі, далі - не бачив. 02.11.2014 року [PERSON] о 8-9 год. побачив, як [PERSON] з сином [PERSON] розбирали кухню [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою відповідачки. Свідок бачила, що літня кухня було трухла, не придатна для використання. Земельна ділянка як була поділена раніше, так вона є поділена зараз. [PERSON] допитана в судовому засіданні у якості свідка пояснила, що до кожної з квартир у їх будинку належать певні господарські споруди. [PERSON] розібрала сарай [PERSON] Залишились уламки дощок і шиферу, споруди немає. У сараї знаходились інкубатор, цемент, шпаклівка, труби. Також сім'я [PERSON] забили стовпчики і натягнули сітку-рабицю, закривши прохід, яким користувалися мешканці 3 і 1 квартир. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює у сільській раді землевпорядником. Земельна ділянка у будинку [ADDRESS] умовно розділено між всіма квартирами. Метрів за 4 від дому була стежка загального користування, а поділені земельні ділянки знаходяться далі. Коли заселялися мешканці в ці 6 квартир, то самі розділили земельні ділянки і поставили штакетні забори. Порядок користування земельною ділянкою склався ще у 60-70-х роках. Рішення про передачу цієї земельної ділянки у користування не приймалося. Середні земельні ділянки не були по межі квартир, як зараз хочуть відповідачі. Вся земельна ділянка складає 11 соток. Цільове призначення - землі житлової забудови. До кожної квартири належать і допоміжні господарські споруди. Хто викупляв квартири - тому у план вносили все - і квартиру і господарські споруди, а хто приватизував - тому тільки квартири. Почався спір із того, що [PERSON] зайняла частину земельної ділянки [PERSON] [PERSON] написала заяву до сільської ради. Свідок разом із головою сільської ради та двома депутатами виходили на місце склали акт та натягли межу там, де вона проходила раніше, за літньою кухнею [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була попередньою господаркою [ADDRESS]. Як продавали квартиру то [PERSON] говорили про те, що земля під вікнами, то земля [PERSON] Що стосується загального проходу, то загальний прохід був і ним користувалися мешканці кв. 1, 3, 4 для проходу до колонки. Зараз колонкою ніхто не користується, тому і не користуються проходом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає у [ADDRESS]. Зазначив, що у старі часи була стежка від [PERSON] (кв. 1) до колонки, ніяких пакранів не було. Там де знаходився садок - був невеличкий парканчик. Всі господарські споруди будувались в 60 - х роках. [PERSON] користувалася літньою кухнею «Д» після попередньої власниці [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою [PERSON], з [PERSON] перебуває у неприязних стосунках. Також пояснила, що [PERSON] у 1994 році отримала квартиру. Ще на той час земельні ділянки були розмежовані штахетними заборами, але була стежка загального користування, яка вела до колонки, погреба, сараю. Літня кухня «Д» була ще в досить нормальному стані, дах не протікав, була зачинена на навісний замок. Там [PERSON] зберігала деякі речі, зокрема: сітка, інкубатор, цемент, шпаклівка, плінтуси, уголки, труби, банки, віконні рами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивача, з відповідачкою у неприязних стосунках. Також зазначив, що з 1994 року їх сімя проживає за вказаною адресою. До кожної квартири є літня кухня, сарай, погріб. Також зазначив, що [PERSON] прибрала паркан і поставила свій, зайнявши частину земельної ділянки, яка відноситься до кв. № 3. Крім цього загородила стежку загального користування. 02.11.2014 року до свідка зателефонував його сусід із кв.№1 [PERSON] та повідомив, що [PERSON] розбирають його літню кухню. Свідок вийшов і побачив, що вже відірвані дошки, лежить цвяходер, нікого не було. Через деякий час вийшла сім'я [PERSON] та свідок поцікавився на якій підставі вони розбирають сарай? Проте вони не звертали уваги, [PERSON] взяла цвяходер та почала відривати дошки. Вийшла [PERSON], сусіди, робили зауваження, але вони не реагували. Тоді [PERSON] пішла викликати працівників міліції, а [PERSON] та [PERSON] завалили свідка на землю, утримували, душили, а [PERSON] намагалась вдарити. Коли повернулася [PERSON], [PERSON] переключилися на дружину свідка та лаялися з нею. Потім приїхали працівники міліції. Також [PERSON] розповідав свідку про те, що напередодні цих подій вночі бачив, як [PERSON] зі своїм сином носили речі із літньої кухні «Д» на свою територію. Свідок особисто купував речі: сітку, цемент, шпаклівку, інші речі, які зникли і заносив їх у літню кухню, допомагав [PERSON]. Працівниками сільради було встановлено стару межу, забитий кілок і натягнуто мотузку. [PERSON] прибрала кілок, встановила сітку через всю земельну ділянку, зсунувши межу, чим також перегородила загальний прохід, яким користувалися мешканці кв. 1,3,4. Допитаний в судовому засіданні експерт-товарознавець [PERSON] пояснив, що він проводив експертне дослідження та визначав вартість інкубатора. На дослідження інкубатор не надавався, він визначив орієнтовну ринкову вартість аналогічного інкубатора. Дійсно у висновку маються описки, помилково зазначено про сіялку та пропущена цифра 1 у самому розрахунку. Вислухавши учасників процесу, експерта, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ордеру виконавчого комітету Сонячненської сільської ради народних депутатів № 1 від 19 вересня 1994 року, виданого [PERSON], сім'я якого складається з чотирьох чоловік, надано право на зайняття квартир [ADDRESS] /а.с.8 т. 1/. Відповідно до свідоцтва Охтирської районної державної адміністрації про право власності на житло від 26 грудня 1995 року, квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка знаходиться за адресою [ADDRESS], належать [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної власності./а.с. 9 т.1/. Відповідно до технічного паспорта, реєстровий № 149 від 13.12.1995 року, на квартиру 3,5 в житловому будинку [ADDRESS], власники квартири зазначені [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на житло./а.с. 10 т. 1/. На генеральному плані земельної ділянки [ADDRESS], /а.с. 11 т. 1/ до технічного паспорту позивачки, позначені багатоквартирний житловий будинок, а також позначений літерою «Д» сарай, що був зруйнований. Також на плані мають місце пунктирні лінії, які розділяють земельну ділянку. В оглянутій в судовому засіданні інвентарній справі, такі пунктирні лінії відсутні. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.08.2008 року [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] квартиру житловою площею 39.8 кв. м, загальною площею 66,5 кв. м. яка знаходиться за адресою [ADDRESS]./а.с. 81 т. 1/ Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів 14.08.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] проведена реєстрація договору купівлі-продажу, в якому предметом правочину є квартира за адресою [ADDRESS]./а.с. 82-83 т. 1/ Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою квартира [ADDRESS] зареєстроване в комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за [PERSON] 1/2 частина та [PERSON] 1/2 частина./а.с. 84 т. 1/ Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району від 11.11.2014 року № 767 за адресою [ADDRESS] (поквартирно) проживають: квартира № 1 [PERSON], [PERSON], квартира № 2 пустує, квартира № 3 [PERSON], квартира № 5 [PERSON], квартира № 4 [PERSON], [PERSON], [PERSON], квартира № 6 пустує,/а.с.16 т. 1/. Інформація щодо належності на праві власності квартир № 1 та 4 вказаним особам відображається також в реєстрі прав власності на нерухоме майно./а.с. 155-158, 198-200 т. 1/. На кв. № 1 виготовлено також технічний паспорт /а.с. 55-59 т. 1/. Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району від 06.11.2014 року № 754 [ADDRESS] перейменована в [ADDRESS]./а.с. 14 т. 1/. Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району від 11.11.2014 року № 768 сім'я [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS], присадибна земельна ділянка не приватизована, а знаходиться у користуванні сім'ї [PERSON] від 19.09.1994 року./а.с. 15 т. 1/ Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області від 23.12.2014 року земельна ділянка під будинком [ADDRESS], не приватизована, знаходиться у користуванні та умовно розділена за квартирами: кв. 1 - 0.02 га [PERSON], кв. 2 - 0.01 га [PERSON], кв. 3 - 0.01 га [PERSON], кв. 4 - 0.06 га [PERSON], кв. 5 - 0.01 га [PERSON], кв. 6 - 0.02 га [PERSON]./а.с. 100, 163 т. 1/ Відповідно до довідок виконкому Сонячненської сільської ради від 15.12.2014 року № 907 земельні ділянки сім'ї [PERSON] та сім'ї [PERSON] за адресою [ADDRESS], ні у приватну власність, ні в оренду не передавались, бо цей будинок, де вони проживають, є багатоквартирним, а земля знаходиться у користуванні./а.с. 79-80, 123, 124 т. 1/. Відповідно до повідомлення Управління Держземагенства в Охтирському районі Сумської області правовстановлюючі документи та документація із землеустрою на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] в управлінні Держземагенства в Охтирському районі Сумської області відсутні./а.с. 151, 194 т. 1/ Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради від 25.12.2014 року № 02-15/321 проект відведення на земельну ділянку під багатоквартирний будинок [ADDRESS] не виготовлявся./а.с.164 т. 1/ Таким чином спір виник між співвласниками багатоквартирного одноповерхового будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території визначається співвласниками. Враховуючи статус земельної ділянки, земельна ділянка, будівлі та споруди, які на ній знаходяться повинні використовуватися за спільною згодою всіх співвласників будинку № [ADDRESS]. Відповідно до ст..120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні,то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Порядок користування земельною ділянкою, та господарськими спорудами, як зазначили в судовому засіданні свідки, був встановлений ще у 60-70 роках. Проте відповідач самовільно, без погодження з іншими співвласниками прибрала межову огорожу, порушивши межі користування, які було встановлено ще до неї, встановила сітку-рабицю і тим самим закрила спільний прохід, яким користувалися мешканці інших квартир цього будинку. Розібрала літню кухню «Д», якою користувалася позивач [PERSON] Відповідно до акту встановлення і узгодження меж присадибних земельних ділянок гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON], комісія в складі [PERSON] - сільського голови, [PERSON] - землевпорядника сільської ради, [PERSON] - депутата і голови комісії з питань депутатської діяльності та етики, дотримання законності, [PERSON] -депутата сільської ради, в присутності зацікавлених сторін [PERSON] та [PERSON] провели обстеження присадибної ділянки за адресою [ADDRESS], після чого комісією було рекомендовано гр.. [PERSON] прибрати свої насадження із земельної ділянки гр.. [PERSON], відновити тверду огорожу по суміжній межі на місці старої огорожі за згодою сторін, виконувати вимоги глави № 17 «Добросусідство» ЗК України, рекомендувати сесії Сонячненської сільської ради затвердити даний акт комісії і прийняти рішення та видати його зацікавленим сторонам. [PERSON] зроблений запис в даному акті, в якому вона не згодна з даним актом, та вказала на те, що були відсутні підписи [PERSON] та [PERSON]./а.с.17 т. 1/. Рішенням виконавчого комітету Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області від 28.05.2014 року № 20-А затверджено АКТ встановлення і узгодження меж присадибних земельних ділянок гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] від 26.05.2014 року./а.с.54 т. 1/ На фото № 5 /а.с. 23 т. 1/ зображено, де перебувала спільна хвіртка, де представники сільської ради визначили межу між сторонами. На Фото № 6 /а.с. 24 т. 1/ зображено, яким чином відповідач встановила сітку-рабицю, прибравши хвіртку та зсунувши раніше встановлену межу. Відповідно до вимог ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки . Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі організація землеустрою, вирішення земельних спорів. Беручи до уваги, що зібраними по справі доказами встановлено факт порушення права позивачки на вільне користування земельною ділянкою внаслідок дій відповідача, підлягають захисту права позивачки шляхом зобов'язання [PERSON] звільнити самовільно зайнятої частини присадибної земельної ділянки, якою користувалася позивачка, встановивши тверду межову огорожу на місці раніше розташованої старої огорожі. Також підлягають задоволенню, з вищенаведених підстав, вимоги, щодо зобов'язання [PERSON] звільнити прохід від встановленої сітки-рабиці, відновивши прохід у попередньому стані Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача у подальшому не створювати перешкод позивачу у вільному проході через хвіртку, то такі вимоги заявлені передчасно, оскільки на час звернення до суду, про факт порушення, оспорення або невизнання відповідачем, прав свобод чи інтересів позивача не відомо. В судовому засіданні відповідачка також підтвердила, що саме вона розібрала літню кухню, позначену на генеральному плані літерою «Д». Також відповідно до висновку т.в.о. начальника Охтирського МВ УМВС від 03 листопада 2014 року вирішено притягнути гр.. [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 186 КУпАП./а.с. 50/ Відповідно до рішення адміністративної комісії Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області від 28.11.2014 року № 1 гр. [PERSON] винесено попередження за наслідками розгляду протоколу про адміністративні правопорушення № 034786 від 05.11.2014 року./а.с. 53, 102-108 т. 1/ за ст..186 КУпАП за те, що 02.11.2014 року о 10 годині 00 хвилин гр.. [PERSON] за адресою [ADDRESS] самовільно, всупереч встановленому законом порядку без дозволу розібрала сарай гр.. [PERSON] Відповідно до звіту з оцінки майна оцінювачем [PERSON] проведена оцінка літньої кухні (на плані літера «Д») за адресою [ADDRESS], орієнтована вартість якої, становить 4500 гривень 00 копійок./а.с.40 т. 1/ Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10 від 26.02.2015 року, на момент огляду літня кухня «Д» повністю демонтована, вартість ремонтно-відновних робіт з урахуванням фізичного зносу складає 4772 грн. /т. 2 а.с. 68-83/. Як зазначає позивачка, в зруйнованій кухні знаходився інкубатор та будівельні матеріали, що зникли. Відповідно до видаткової накладної № СІ-0035839 від 20 серпня 2014 року два профілі для ступень коштують 112 гривень 00 копійок/а.с. 25 т. 1/, відповідно до видаткової накладної № СІ-0027875 від 16 липня 2014 року цемент ШПЦ-400 50 кг (ЄВРО) кількість п'ять одиниць коштують 270 гривень 00 копійок, відповідно до видаткової накладної № СІ-0035678 від 19 серпня 2014 року поріг 0.90 м кількість дві одиниці коштують 42 гривні 00 копійок/а.с.26 т. 1/, відповідно до видаткової накладної № ПСК-021912 від 24 жовтня 2014 року «Eurogips» Фініш шпаклівка 25 кг дві одиниці коштують 173 гривні 00 копійок, відповідно до товарного чеку від № 73 від 29 березня 2014 року рабиця кількість одиниць дві коштують 530 гривень 00 копійок./а.с. 27 т. 1/ Відповідно до висновку фахівця-товарознавця [PERSON] № 018 від 04 грудня 2014 року орієнтовна ринкова вартість інкубатора кустарного виробництва становить 1280 гривень 00 копійок./а.с. 39 т. 1/ За фактом зникнення речей позивачки, відповідно до висновку т.в.о. начальника Охтирського МВ УМВС від 18 листопада 2014 року, було проведено перевірку та у висновку зазначено про те, що в діях гр.. [PERSON] є наявність складу злочину передбаченого ст.. 185 КК України./а.с.51 т. 1/. Проте відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, досудове розслідування не проводилось. Відповідно до документів, що надішли з Охтирського МВ УМВС України в Сумській області / а.с. 96, 98, 201-227 т. 1 а.с. 1-39 т. 2/ та матеріалів перевірки, оглянутих в судовому засіданні, за матеріалами внесеними до ЄРДР за № 12014200060000273, № 12014200060000369 за фактом нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так, згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як з'ясовано в судовому засіданні 02.11.2014 року відповідачка розібрала літню кухню, позначену на генеральному плані літерою «Д», якою користувалася сім'я позивачки, завдавши останній шкоди в сумі 4772 грн, відповідно до висновку експертизи. Саме таку суму слід стягнути з відповідачки на користь позивачки в рахунок погашення майнової шкоди в зв'язку з руйнуванням майна. Що стосується посилання позивача, на те, що відновити кухню можливо не менш ніж за 14000 грн., то в такій сумі позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не є експертом і в зв'язку з цим не може визначити вартість відновлювального ремонту самостійно. Також позов в частині зникнення рухомого майна не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довела, що до їх зникнення причетна [PERSON] Моральна шкода, у відповідності з ст. 1167 ЦК України, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до амбулаторної картки № 18015001, [PERSON] 10.11.2014 року та 13.11.2014 року зверталася до лікарні зі скаргами на безсоння, біль в області серця, які пов'язувала зі сваркою з сусідкою, яка відбулася 02.11.2014 року./а.с. 60-63/. Відповідно до фіскальних чеків від 29.11.2014 року було здійснено придбання лікарських засобів на суму 139 гривень 50 копійок, 10.11.2014 року було здійснено придбання лікарських засобів на суму 13 гривень 01 копійка./а.с. 64/ В судовому засіданні встановлено, що відповідач розібрала літню кухню, яка знаходилася в користуванні позивачки, влаштувавши сварку, застосовувала до позивачки фізичну силу, зсунула межову огорожу, загородила загальний прохід, чим заподіяла останній моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з рекомендаціями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Оцінюючи розмір завданих [PERSON] страждань, суд бере до уваги, що знищене відповідачкою майно мало значний фізичний знос, також поведінку самої позивачки, яка вдарила відповідачку залізною трубкою, також те, що спірна земельна ділянку знаходиться не у власності, а в користуванні позивачки, що значно знижує міру душевного хвилювання позивачки. Тому з точки зору розумності та справедливості позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 200 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зі змісту ст. 79 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на правову допомогу, витрат, пов'язаних із залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз. При зверненні до Охтирського міськрайонного суду Сумської області було сплачено по 243 грн. 60 коп. судового збору за 4 позовні вимоги / а.с. 1, 2, 33, 34 т. 1 /. Перша позовна вимога задоволена частково у розмірі 30,5%, друга позовна вимога задоволена частково у розмірі 4%, третя позовні вимога задоволена повністю, четверта позовна вимога задоволена частково у розмірі 50%. 05.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги ( а.с. 68 т. 1). Згідно з квитанцією [PERSON] отримав за юридичні послуги 4100 грн. ( а.с. 106 т. 2 ). Відповідно до ордеру /а.с. 74 т. 1/, [PERSON] надавав правову допомогу [PERSON] Згідно з квитанцією [PERSON] отримав за представництво відповідача 2800 грн. ( а.с. 108 т. 2 ). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Сплачені сторонами кошти на правову допомогу не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тому підлягають стягненню з урахуванням часткового задоволення позовних вимог. За проведення дослідження експертом [PERSON] отримано кошти за дослідження інкубатора 200 грн., за дослідження літньої кухні - 200 грн. /а.с. 105 т. 2/. Кошти за дослідження інкубатора стягненню з відповідача не підлягають, оскільки в цій частині позовних вимог було відмовлено. Кошти за дослідження літньої кухні підлягають стягненню з відповідачки з урахування проценту задоволення позову в цій частині. (30,5%). За проведення експертизи [PERSON] сплатила кошти в сумі 2600 грн. /а.с. 64 т. 2/, які підлягають стягненню з відповідачки з урахування проценту задоволення позову в цій частині. (30,5%). З урахуванням часткового задоволення позову, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 449 грн. 44 коп. ( 243 грн. 60 коп. *30,5% = 74,30 грн. + 243,60*4%= 9,74 грн. + 243,60 грн. *100%= 243,60 грн. + 243,60*50%=121,80) судового збору, за залучення спеціаліста 61,00 грн. (200*30,5%), за проведення експертизи 793,00 грн. (2600*30,5%), витрат на правову допомогу в сумі 1878,76 (4100 грн. / 4 вимоги = 1025 грн. за кожну вимогу; 312,63 (1025 грн. *30,5%) + 41,00 грн (1025*4%)+ 1025 (1025,00 грн. * 100%)+ 500,13 грн. (1025 грн*50%), всього стягнувши судових витрат в сумі 3181,90. На користь [PERSON] з [PERSON] належить стягнути 1508,50 грн. витрат на правову допомогу (2800 грн./4 вимоги = 700 грн. за кожну вимогу; 486,50 грн. (700*69,5%) + 672,00 грн. (700*96%) + 350 грн. (700*50%).

Outcome: partial