Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Одеська місцева прокуратура №2, про стягнення компенсації моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання досудового слідства та суду, по котрій просив суд стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , компенсацію моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду в розмірі 1 500 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що стосовна позивача тривало попереднє розслідування справи та судовий розгляд справи протягом семи років одного місяця та дев`ятнадцяти днів, у зв`язку з чим, позивач вважає, що за строк перебування під слідством та судом він отримав право на відшкодування шкоди, завданої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, у зв`язку з нанесенням йому психологічної травми та моральних страждань. Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шкамерди К.С. Ухвалою суду від 18.04.2019 року відкрито провадження у справі. 20 травня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Державної казначейської служби України, по котрому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] на підставі того, що позивачем не вірно обрано коло учасників справи та не залучено прокуратуру як орган, що має нести відповідальність,зазначив, що позивачем не вірно розраховано термін перебування під слідством та судом, позивачем не додано належних та допустимих доказів, не вірно обрано спосіб захисту порушених прав. 03 червня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в котрій на спростування наведених у відзиві на позовну заяву тверджень позивачем наведені письмові пояснення щодо позовних вимог, кола учасників та обрання ним способу захисту своїх порушених прав. Ухвалою суду від 02 липня 2019 року до розгляду у справі залучено Одеську місцеву прокуратуру №2 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 18 вересня 2019 року до суду надійшло пояснення від представника Одеської місцевої прокуратури №2 по котрому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки право позивача на відшкодування шкоди не є безумовним, розмір шкоди не відповідає дійсності, а в діях органів досудового слідства та суду відсутні протиправні дії. У зв`язку з повторним перерозподілом на підставі наказу від 16 вересня 2019 року № 50-ос/с голови суду про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К. С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження, вказана цивільна справа передана судді Свяченій Ю.Б. для розгляду по суті. Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року суддею Свяченою Ю.Б. прийнято до свого провадження справу, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання 18 грудня 2019 року. У судове засіданні 18 грудня 2019 року з`явились позивач з представником та представник третьої особи, судом проголошено перерву на 11 лютого 2020 року задля повторного належного сповіщення відповідача. У судове засіданні 18 грудня 2019 року з`явились позивач з представником та представник третьої особи. Належним чином сповіщений відповідач до суду повторно не з`явився. Судом роз`яснено сторонам права, заслухано пояснення по справі та проголошено перерву на 19 березня 2020 року У судове засіданні 19 березня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, судом проголошено перерву на 27 травня 2020 року задля повторного належного сповіщення сторін. У судове засіданні 27 травня 2020 року з`явились позивач з представником та представник третьої особи. Належним чином сповіщений відповідач до суду повторно не з`явився. Судом досліджено матеріали справи та постановлено перейти до судових дебатів. У судових дебатах позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Судом проголошено перерву на 01 червня 2020 року. 01 червня 2020 року до суду надійшла заява від представника позивача щодо відкладення слуханням справи у зв`язку з неможливістю прийняття участі у судовому засіданні. У зв`язку з неявкою сторін справа слуханням відкладена на 15 червня 2020 року. У судове засіданні 15 червня 2020 з`явились позивач з представником та представник третьої особи. У судових дебатах представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.10.2008 року заступником прокурора Малиновського району м. Одеси Крикуновим В.В. порушено кримінальну справу по факту перевищення влади та службових повноважень, скоєного посадовими особами Малиновської районної адміністрації м. Одеси за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 ч. 1 КК України. 27 жовтня 2009 року старшим слідчим прокуратури Малиновського району м. Одеси Булгаковою Т.В. було порушено кримінальну справу відносно керуючого справами Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ст. 365 ч.1 КК України - перевищення службових повноважень, яке спричинило істотну шкоду громадським інтересам та ст. 366 ч. 2 КК України - службове підроблення, яке спричинило тяжкі наслідки. 09 листопада 2009 року [PERSON] було пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 365 ч. 1 та 366 ч. 2 КК України. Клопотання сторони захисту від 10.11.2009 р. про конкретизацію пред`явленого обвинувачення слідчим було 11.11.2009 р. відхилено. Справа відносно [PERSON] розглядалась Малиновським районним судом м. Одеси в період з 2011 по 2015 роки. Після внесення змін до Кримінального кодексу України на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України в частині імплементації в національне законодавство положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року кримінальну справу стосовно [PERSON] в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 365 КК України було закрито судом у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2015 р. кримінальну справу відносно [PERSON] було повернуто прокурору Малиновського району м. Одеси для організації та проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід відносно [PERSON] залишено підписку про невиїзд. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 р. ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2015 р. про направлення кримінальної справи по звинуваченню [PERSON] по ст. 366 ч. 2 КК України на додаткове розслідування залишено без змін. Позивач посилається на те, що з листа Одеської місцевої прокуратури №2 №16-89/2647вих19 від 07.03.2019 р. на ім`я адвоката позивача Казарновського О.Л. стало відомо, що кримінальну справі відносно [PERSON] було закрито прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 Урсаловим С.В. 27 грудня 2016 року у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. Згідно ст. 23 ч. ч. 1, 2, 3, 4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом національного права, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. На недопустимості порушення вимог цієї статті багато разів наголошувалось ЄСПЛ, в тому числі, в рішеннях справах: Сіреджук проти України (Siredzhuk v. Ukraine рішення у справі від 21 січня 2016 року, заява № 16901/03), Кривошей проти України (Krivoshey v. Ukraine, рішення від 23 червня 2016 року, заява № 7433/05). Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода завдана, фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, у даному випадку тримання під вартою та підписка про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Також, як встановлює ст. 1167 ч. 2 п. 2 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, у даному випадку тримання під вартою та підписка про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. У силу ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. При цьому, згідно ст. 2 ч.1 п.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, відсутності у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Як передбачає ст. 3 п. 5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. Відповідно до ст. 5, 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Представник третьої особи, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошував у своїх поясненнях, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, та виходячи із розрахунку, здійсненого представником прокуратури, сума відшкодування з урахуванням строку перебування позивача під слідством та судових органів може складати 358 878,00 гривень. Згідно ст. 13 ч. ч. 2, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При цьому, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У відповідності до п. п. 4, 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 р. № 6/5/3/41 (далі - Положення) завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Громадянинові повертаються суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату), за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. Статтею 11 Закону також встановлено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Статтею 13 Закону встановлюється, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Абзацом 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна. Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Загальний строк перебування позивача під судом і слідством складає 109 місяців, тобто, з урахуванням вимог ст. 13 Закону, позивач має безумовне право вимоги на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, у розмірі 514 807 грн. (109 місяців під судом та слідством х 4723 грн. - мінімальна заробітна плата в Україні на січень 2020 р.). Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тож, з урахуванням розрахунку відшкодування шкоди, наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями учасників справи, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог у розмірі 514 807 грн., що буде справедливим та достатнім.

Outcome: partial