Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду, за змістом позову зазначає, що позивач [PERSON] з 02.08.2008 року зареєстрований та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. Позивач був одружений на [PERSON], [INFO] Разом із позивачем у вказаній квартирі були зареєстровані та постійно мешкали власниця квартири, теща позивача [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 01.07.2001 року) та дружина позивача [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 02.08.2008 року). [PERSON], [INFO] постійно мешкає та зареєстрований з 02.08.2008 року за адресою: м. Запоріжжя, сел. Креміно, 18/1. Вищевказана квартира на праві власності належить тещі позивача [PERSON] Право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (номер витягу: 17883555 від 26.02.2008 року), виданий ОП ЗМБТІ. 18.01.2015 року теща позивача [PERSON], власниця квартири, померла. Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири №1 у будинку №18 сел. Креміно в м. Запоріжжі. У померлої [PERSON] було двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON], останній проживав окремо від матері, після смерті матері, у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. 02.10.2016 року дружина позивача, дочка власниці квартири, [PERSON] померла. У позивача із померлою дружиною [PERSON] дітей не було. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті померлої дружини [PERSON] Позивач звернувся до Пятої Запорізької нотконтори із заявою про прийняття спадщини після померлої 02.10.2016 року дружини [PERSON], на підставі якої заведено спадкову справу. 22.02.2017 року позивачу стало відомо, що квартира у якій він мешкає, і яка є єдиним для нього місцем проживання, належить [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер 908 від 14.10.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Вказаний договір дарування квартири оформлений 14.10.2016 року, а власник квартири [PERSON] померла 18.01.2015 року, тому укласти договір дарування не могла. [PERSON] 02.10.2016 року теж померла, тому прийняти спадщину після смерті матері та укласти договір дарування не могла. У звязку з цим позивач звернувся із відповідною позовною заявою про визнання договору дарування недійсним до суду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року, яке вступило в законну силу договір дарування від 14.10.2016 року, серія та номер 908 від 14.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] визнано недійсним. Крім цього даним рішенням було встановлено, що до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] 11.10.2016 року звернулася невстановлена особа, з паспортом [PERSON] про прийняття спадщини після смерті 18.01.2015 року матері [PERSON] В результаті чого, приватний нотаріус ЗМНО [PERSON], вважаючи, що за оформленням спадкового майна після смерті [PERSON] звернулася саме її дочка [PERSON], провів всі передбачені законом дії, оформив та видав на імя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №891 (спадкова справа №8/2016), відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру №1 у будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжі. Після цього, 14.10.2015 року, цією ж невстановленою особою, з паспортом [PERSON], було укладено договір дарування квартири №1 у будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжі на користь [PERSON] Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №908. Таким чином, [PERSON], 11.10.2016 року, звернутися до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті 18.01.2015 року її матері [PERSON], не могла, у звязку з тим, що 02.10.2016 року померла, тому оформлення на її імя свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №891, є недійсним. З приводу оформлення спадщини після смерті своєї дружини [PERSON], позивач звернувся до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року №1015 /02-31/ на №1449/02-31 від 28.03.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 02.10.2016 року [PERSON], [INFO]. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року вмотивована тим, що право власності на квартиру №1 у будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжі оформлено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на [PERSON] , шляхом видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року після смерті її матері [PERSON], смерть якої сталася 18.01.2015 року. Однак, це не є можливим, з огляду на те, що [PERSON] 02.10.2016 року померла, тому прийняти і оформити спадщину 11.10.2016 року, набути право власності на зазначену квартиру, вже після своєї смерті, не могла. Таким чином, спадкоємиця за законом першої черги, після померлої 18.01.2015 року матері [PERSON], її дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталася, вважається такою, що прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак спадщину не оформила, у звязку із смертю. Спадкоємцем за законом першої черги, після померлої 02.10.2016 року дружини [PERSON] є її чоловік [PERSON], [INFO], тобто позивач по справі, який на день смерті дружини постійно проживав разом із нею. Позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №891, посвідчене нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]; визнати [PERSON], [INFO], такою, що прийняла спадщину у вигляді квартири №1 будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжя після смерті 18.01.2015 року матері [PERSON], шляхом проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини; визнати за ним право власності на квартиру №1 будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжя в порядку спадкування за законом після померлої 02.10.2016 року дружини [PERSON]; стягнути з відповідачів на його користь сплачений судовий збір в розмірі 3472,23 грн. Ухвалою суду від 23.08.2018 року цивільну справу прийнято до провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ЗМР [PERSON] у судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, рішення просить приймати на розсуд суду з урахуванням доказів по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] до суду не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] вважає такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи Пятої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі представника Пятої Запорізької державної нотаріальної контори. Дослідивши надані позивачем письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, заяву позивача, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02.08.2008 року зареєстрований та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Позивач був одружений на [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС №272133 від 01.12.1994 року (а.с.15). Разом із позивачем у вказаній квартирі були зареєстровані та постійно мешкали власниця квартири, теща позивача [PERSON], [INFO] та дружина позивача [PERSON], [INFO]. Відповідно до записів, які містяться у Домовій книзі для прописки громадян у будинку №18 по вул. Кремено Шевченківського району [PERSON], [INFO], постійно мешкала за адресою: м. Запоріжжя, сел. Креміно, 18/1, зареєстроване місце проживання за зазначеною адресою з 01.07.2001 року, [PERSON], [INFO], постійно мешкала за адресою: м. Запоріжжя, сел. Креміно, 18/1, зареєстроване місце проживання за зазначеною адресою з 02.08.2008 року, [PERSON], [INFO], постійно мешкає за адресою: м. Запоріжжя, сел. Креміно, 18/1, зареєстроване місце проживання за зазначеною адресою з 02.08.2008 року (а.с.18-20). Квартира №1 у будинку №18 сел. Креміно у м. Запоріжжі належить теще позивача [PERSON], на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2008 року (а.с.21). Право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно і підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу: 17883555 від 26.02.2008 року) (а.с.22), виданий ОП ЗМБТІ. 18.01.2015 року теща позивача [PERSON], власниця квартири, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №315444, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ від 19.01.2015 року (а.с.24). Заповіту, на випадок своєї смерті, [PERSON] не залишала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири №1, яка розташована у будинку №18, сел. Креміно в м. Запоріжжі. У померлої [PERSON] було двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON], останній проживав окремо від матері, після смерті матері, у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. 02.10.2016 року дружина позивача, дочка власниці квартири, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №374190, видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області від 19.10.2016 року (а.с.17). У позивача із померлою дружиною [PERSON] дітей не було. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті померлої дружини [PERSON] Позивач звернувся до Пятої Запорізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої 02.10.2016 року дружини [PERSON] Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 50086568 від 30.11.2017 року) (а.с.32). 22.02.2017 року позивачу стало відомо, що квартира у якій він мешкає, і яка є єдиним для нього місцем проживання, належить [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер 908 від 14.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Вказаний договір дарування квартири оформлений 14.10.2016 року, а власник квартири [PERSON] померла 18.01.2015 року, тому укласти договір дарування не могла. [PERSON] 02.10.2016 року теж померла, тому прийняти спадщину після смерті матері та укласти договір дарування не могла. Після чого позивач звернувся із відповідною позовною заявою про визнання договору дарування недійсним до суду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 року, яке вступило в законну силу (справа №336/2160/17) договір дарування від 14.10.2016 року, серія та номер 908 від 14.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] визнано недійсним (а.с.28-31). Крім цього, зазначеним судовим рішенням було встановлено, що до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] 11.10.2016 року звернулася невстановлена особа, з паспортом [PERSON] про прийняття спадщини після смерті 18.01.2015 року матері [PERSON] В результаті чого, приватний нотаріус ЗМНО [PERSON], вважаючи, що за оформленням спадкового майна після смерті [PERSON] звернулася саме її дочка [PERSON], провів всі передбачені законом дії, оформив та видав на імя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №891 (спадкова справа №8/2016), відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру №1 у будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжі. Після цього, 14.10.2015 року, цією ж невстановленою особою, з паспортом [PERSON], було укладено договір дарування квартири №1 у будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжі на користь [PERSON] Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №908. Таким чином, [PERSON], 11.10.2016 року, звернутися до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті 18.01.2015 року її матері [PERSON], не могла, у звязку з тим, що 02.10.2016 року померла, тому оформлення на її імя свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №891, є недійсним. З приводу оформлення спадщини після смерті своєї дружини [PERSON], позивач звернувся до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року №1015 /02-31/ на №1449/02-31 від 28.03.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 02.10.2016 року [PERSON], [INFO] (а.с.33-34). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2018 року вмотивована тим, що право власності на квартиру №1 у будинку №18 сел. Кремено в м. Запоріжжі оформлено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на [PERSON] , шляхом видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року після смерті її матері [PERSON], смерть якої сталася 18.01.2015 року. Однак, це не є можливим, з огляду на те, що [PERSON] 02.10.2016 року померла, тому прийняти і оформити спадщину 11.10.2016 року, набути право власності на зазначену квартиру, вже після своєї смерті, не могла. Таким чином, спадкоємиця за законом першої черги, після померлої 18.01.2015 року матері [PERSON], її дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталася, вважається такою, що прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак спадщину не оформила, у звязку із смертю. Спадкоємцем за законом першої черги, після померлої 02.10.2016 року дружини [PERSON] є її чоловік [PERSON], [INFO], тобто позивач по справі, який на день смерті дружини постійно проживав разом із нею. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачів слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 3472,23 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи.

Outcome: approved