Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 1963-10 від 20.10.2010р., [PERSON] - відповідач, 20.10.2010р. отримала кредит в розмірі 6000 грн. для газифікації житла, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % з кінцевим поверненням боргу в строк до 30 листопада 2012р. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 20.03.2014р. на загальну суму 4613,00 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути солідарно з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість за кредитним договором № 1963-10 від 20.10.2010р. в сумі 4613,00 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20.10.2010р. між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі - позивачем, та [PERSON] - відповідачем був укладений кредитний договір № 19630-10 (а.с. 6-7). Згідно умов Кредитної угоди, Позивач зобов'язався надати Відповідачу кредит зі сплатою 3% річних на газифікацію житла. Відповідно до п. 4.3 Кредитної угоди з Відповідачем було укладено строкове зобов'язання (Додаток № 1 до Кредитної угоди), яким передбачено строки погашення кредиту, починаючи з І кварталу 2011р. та закінчуючи IV кварталом 2012р., по 750 грн. на квартал. Як встановлено, що позивач Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі свої зобов'язання за угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн. для газифікації житла, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % з кінцевим поверненням боргу в строк до 30 листопада 2012р. Встановлено, що позивач неодноразово звертався до Відповідачів з проханням вчасно сплачувати кредитні зобов'язання та погасити існуючу заборгованість, що підтверджується вимогами про повернення заборгованості: № 359, № 358 від 15.08.2013р.; №712, № 711 від 16.12.13р.(а.с.9, 10, 11, 12), але відповідачі взяті на себе зобов»язання за кредитною угодою № 19630-10 в добровільному порядку не виконали. В порушення умов кредитної угоди, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Встановлено факт того, що в зв»язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором № 1963-10 від 1963-10 відповідачем [PERSON], станом на 20.03.2014р. вона має заборгованість на загальну суму - 4613,00 грн., що складається з: 3550,00 грн. кредитні кошти; 248,00 грн. відсотки за користування кредитом;815,00 грн. пеня (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою № 1963-10 від 20.10.2010р. між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, та [PERSON] -відповідачем було укладено договір поруки №1332-10 від 20.10.2010р. відповідно до якого поручитель відповідає перед Кредитором по зобов'язаннях, що випливають з кредитної угоди № 1963-10 від 20.10.2010р., укладеного між Кредитором та Позичальником (а.с.8). Відповідно до п. 4.1 вказаного договору поруки в разі невиконання позичальником своїх зобов»язань по кредитній угоді № 1963-10 від 20.10.2010р., кредитор направляє повідомлення поручителю . Поручитель зобов»язується не пізніше 10-ти робочих днів після одержання повідомлення , розрахуватися з кредитором по заборгованості позичальника відповідно до умов, викладених в кредитній угоді. Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідачів повернення суми кредиту, а також сплати суми процентів та пені у примусовому порядку, посилаючись на кредитну угоду та чинне законодавство, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved