Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору б/н від 30.11.2011 р. відповідач [PERSON] отримала від нього кредит у розмірі 2000,00 грн вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення вимог закону та договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов»язань , внаслідок чого утворилася заборгованість , яка станом на 31.08.2016 р. складає 22639,39 грн, з яких : 1949,17 грн заборгованість за кредитом ; 16135,96 грн заборгованість по процентам за користування кредитом ; 3000,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф\\ фіксована частина\\; 1054,26 грн штраф \\ процентна складова\\. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 22 639,39 грн та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справ був належним чином повідомлений, направив до суду письмові заперечення відносно позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2011 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк « Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачка отримала від нього кредит у розмірі 2000,00 грн вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.2.1.1..2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг- у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Як видно із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка підписана [PERSON] 30.11. 2011 року та складає умови договору, відповідач зобов»язаний був повертати кредит та проценти щомісячними платежами, до 25 числа місяця, який слідує за звітним у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у позичальника виникла заборгованість, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній строковий платіж відповідач здійснив 28 березня 2014 року. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою по захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної даності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки відповідач вчинив останній платіж по кредитному договору 28 березня 2014 року, своїми діями він визнав свій борг, отже, перебіг позовної давності перервався і з цього часу почав обраховуватись заново. Як вбачається зі штампу суду на позовній заяві, позивач звернувся до суду 09 листопада 2016 року , отже, не пропустив передбачений законом трирічний строк позовної давності. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 31 серпня 2016 року заборгованість складає 22639,39 грн, з яких : 1949,17 грн заборгованість за кредитом ; 16135,96 грн заборгованість по процентам за користування кредитом ; 3000,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф\\ фіксована частина\\; 1054,26 грн штраф \\ процентна складова\\. Розмір заборгованості по тілу кредиту у сумі 1949,17 грн. підтверджено банком у розрахунку, тому підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Проте суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, оскільки розмір процентної ставки та порядок її розрахунку були безпідставно змінені позивачем в односторонньому порядку. Дослідженням розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з грудня 2011 року по 1 вересня 2014 року - 30,00% річних, з 01 вересня 2014 року до 1 квітня 2015 року - 34,80 % річних, з 01 квітня 2015 по 31 серпня 2016 року - 43,20% річних. Як встановлено зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою позивача . Відповідно до змісту вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку , відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зі змісту Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,50%, тобто 30,00% річних . Отже, нарахування за період з 1 вересня 2014 року по 31 серпня 2016 року не відповідає процентній ставці у розмірі 30,00% річних, про який домовились сторони при укладенні кредитного договору. Оцінюючи вказані умови укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку про невірність порядку нарахування банком процентів за користування грошовими коштами та розміру процентної ставки, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, оскільки вони не відповідають умовам укладеного сторонами договору та були безпідставно змінені банком в односторонньому порядку. Станом на момент укладання договору діяла редакція ст.1056-1 ЦК України, яка включала три частини і вказувала на те, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил, визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору На думку суду, відповідача не було проінформовано про одностороннє збільшення процентної ставки випискою за картрахунком, оскільки ознайомлення з випискою є правом, а не обов'язком відповідача, отже, відсутні підстави стверджувати, що сторони дійшли згоди про можливість збільшення процентної ставки. Виходячи з наведеного, а також досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних позивачем кредитних коштів, кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30,00%, а також, враховуючи, що згідно з умовами п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) становлять наступні суми: 1949,17 (заборгованість за кредитом поточна та прострочена разом): 360днів х 1814 днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)х30,00% (відсоткова ставка визначена сторонами при укладенні договору )=7028 грн. 81 коп. Також встановлено, що вимоги в частині нарахованої неустойки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003ці15 від 23 жовтня 2015 року. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 9 926,88, яка складається з: 1 949,17 грн - заборгованість за кредитом, 7028,81 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень - фіксована частина та 583 грн. 87 коп. - процентна складова, враховуючи наступний розрахунок: ( 1 949,17 +7028, 81) х5%=448,9 грн. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: partial