Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 30521 грн. 35 коп. з відповідача [PERSON] освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації, як правонаступника Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації, посилаючись на те, що з 06.02.2007 року працював директором Дитячо-юнацької спортивної школи № 1 та 28.05.2013 року був звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку з ліквідацією ДЮСШ № 1, а всі належні йому суми при звільнені виплачені лише 08.08.2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги за підставами вказаними у позові. Представник відповідача [PERSON] освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації в судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що рішення апеляційного суду Херсонської області від 08.07.2014 року скасовано, відсутній обовязок [PERSON] освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації, як правонаступника Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації сплачувати відповідні грошові кошти позивачу та є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки не є розпорядником коштів Дитячо-юнацької спортивної школи № 1, яку ліквідовано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював директором в Дитячо-юнацькій спортивній школі № 1 [PERSON] у справах сімї та молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації з 06.02.2007 року та на підставі наказу № 412 від 20.09.2013 року Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації, який є правонаступником [PERSON] у справах сімї та молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації його було звільнено з займаної посади 28.05.2013 року за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією школи. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 08.07.2014 року з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації, правонаступником якого на даний час є відповідач по справі [PERSON] освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації, як уповноваженої власником у трудових відносинах із позивачем [PERSON], особи, яка зобовязана виплатити останньому заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, в тому числі компенсацію за невикористану за час вимушеного прогулу відпустку та належні вивільненому працівникові вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітку, як це передбачено ст.240-1 КЗпП України, оскільки ліквідація ДЮСШ № 1 відбулася без визначення правонаступника, та на такого працівника поширюються пільги ст. 49-3 КЗпП України для вивільнювальних працівників, стягнуто на користь позивача [PERSON] середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.01.2013 року по 28.05.2013 року в сумі 8806 грн.16 коп., компенсацію за час невикористаної щорічної відпустки за період із 23.06.2011 року по 28.05.2013 року в сумі 4603 грн. 22коп. та вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 2101 грн. 47 коп. Вказане рішення апеляційного суду Херсонської області від 08.07.2014 року виконано у повному обсязі та згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області від 13.08.2014 року за № 15-21/12-3/12/487, виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Херсона від 25.07.2014 року № 668/551/14-ц на рішення апеляційного суду Херсонської області від 08.07.2014 року про стягнення з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації на користь [PERSON] заборгованості на загальну суму 15510 грн. 85 коп. повернуто до Суворовського районного суду м. Херсона, як такий, що виконаний у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Ст. 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Згідно вимог ст. 240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній посаді неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір зобовязує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника) виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації передбачені ст. 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень позивача та матеріалів справи, позивач фактично звернувся до суду за захистом свого порушеного права щодо несвоєчасного виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 08.07.2014 року, правовідносини які склались між сторонами виникають у порядку виконання вказаного рішення суду та норми ст.ст. 116, 117 КЗпП України на дані правовідносини не розповсюджуються. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки позивачем не доведено порушення його законних прав відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього, а захист порушеного права позивача передбачено у інший спосіб визначений законом. Доводи позивача не приймаються судом до уваги як такі що спростовуються сукупністю вищенаведених доказів досліджених в судовому засіданні.

Outcome: dismissed