Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, він є спадкоємцем першої черги за законом, але у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся з поважних причин, оскільки він проживає в Росії. Позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. До початку розгляду справи по суті представник позивача надав заяву про зміну предмета позову і просив суд встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері, оскільки він був зареєстрований і проживав разом з матір'ю на день її смерті за однією адресою, також просив суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Представник відповідача позов визнав. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] - мати позивача, що стверджується копією свідоцтва про її смерть, копією свідоцтва про народження позивача та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, згідно відомостей якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.03.1981 року, після чого дружина змінила прізвище на [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.02.1994 року, яке видано виконкомом Узинської міської ради згідно з розпорядженням від 31.01.1994 року № 373, що слідує з копії цього свідоцтва, на якому є реєстраційний напис Білоцерківського МБТІ, занесений в реєстрову книгу № 22, реєстр № 3017 від 22.02.1994 року. В судовому засіданні встановлено, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ за № 39036414 від 28.11.2014 року, яку надала Узинська міська державна нотаріальна контора. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Як роз'яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. За ст.529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За згідно приписів ст.549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснюється, що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК. Діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України № 18/5 від 18.06.1994 року, зареєстровано в Мінюсті України 07.07.1994 року за № 152/361 /наказ втратив чинність на підставі наказу Мінюсту України № 20/5 від 03.03.2004 року/, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач, який є спаджкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наведене стверджується довідкою виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району від 03.12.2014 року № 2390, згідно якої [PERSON] проживав і був зареєстрований станом на [INFO] року в [ADDRESS], саме за цією адресою по день смерті проживала і була зареєстрована спадкодавець [PERSON] За приписами ст.ст.560, 561 ЦК України 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. За ст.1296 ЦК України 2003 року спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON]відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON], що вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.11.2014 року. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавець набула права власності на вказане вище спадкове майно, а тому суд вважає за можливе встановити факт прийняття спадщини за законом позивачем після смерті його матері [PERSON] та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved