Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та уточнивши позовні вимоги остаточно просила: Стягнути з ТОВ «Торговельно - виробничого центру №1308» на її користь заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 01.12.2014 року по 21.09.2015 року в сумі 13 032,60 грн. та інфляційні втрати в розмірі 30 925,05 грн., а всього 43 957,64 грн.; Зобов'язати ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр №1308» в особі арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича скасувати наказ про її звільнення від 30.06.2015 року №5 та видати новий наказ про звільнення з урахуванням ст.ст.47, 49, 49-2, 116, 117, 235, 240 КЗпП України; Зобов'язати арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича надати до УПФ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська довідку по нарахованій заробітній платі за період з 01.04.2004 року по 01.01.2011 року та перерахувати утримані і нараховані страхові пенсійні внески та прибутковий податок: утриманні страхові пенсійні внески - 720,18 грн.; нараховані страхові пенсійні внески - 13120,14 грн.; прибутковий податок - 2592,42 грн.; Зобов'язати арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича надати звіти до Лівобережної ДФС м.Дніпропетровська по утриманому єдиному внеску за період з 01.01.2011 року по 01.12.2014 року у сумі 4983,56 грн. та нарахованому єдиному внеску у сумі 18 035,32 грн.; Зобов'язати арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича надати звіт до фонду працевлаштування про її звільнення з зазначенням заробітної плати за весь період роботи; Зобов'язати арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича видати їй довідку про нараховану заробітну плату з 01.04.2004 року по 21.09.2015 року; Зобов'язати арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича видати їй трудову книжку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.07.2015 року вона отримала від арбітражного керуючого ТОВ «ТВЦ №1308» Багно Ю.В. поштою наказ №5 від 30.06.2015 року про звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, а саме постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2008 року у справі №Б26/40/94-08, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2015 року у справі №202/7747/14ц; ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року у справі №22ц/774/6039/15. Вказаний наказ виданий з порушенням ст.47 КЗпП України, оскільки в день видачі наказу про звільнення ліквідатор не видав їй трудову книжку, а довідка про роботу та розмір заробітної плати не містить відомостей про кваліфікацію, посаду, час роботи та розмір заробітної плати. Ліквідатор не сповістив службу зайнятості про її звільнення, тому вона не може скористатись її послугами, з нею не проводився остаточний розрахунок при звільненні. Оскільки ліквідатор не видав їй трудову книжку при звільненні, вона у порядку ст.235 КЗпП України на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вважає, що її повинно бути звільнено ще в 2009 році, коли ліквідатор тільки був призначений, проте її було звільнено лише в 2015 році та увесь цей час її трудову книжку протиправно утримував ліквідатор. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2015 року з ТОВ «ТВЦ №1308» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2009 року по 01.12.2014 року, однак дане рішення ліквідатором не виконано, тому її вимушений прогул триває по сьогоднішній день та на присуджену до стягнення суму вона має право нарахувати інфляційні втрати, розмір яких за період з 01.12.2014 року по 21.09.2015 року сягає 30 925,05 грн., а розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей період 13 032,60 грн. В судове засідання позивач надала заяву, відповідно якої підтримала позовні вимоги, із врахуванням уточнень та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, відповідно яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 року ТОВ «Торговельно-виробничий центр №1308» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 року арбітражного керуючого Багно Ю.В. призначено ліквідатором, при цьому попереднім ліквідатором жодні бухгалтерські документи йому не передані, так само як і трудові книжки, печатки та штампи. З 30.09.2008 року підприємство припинило господарську діяльність, а його співробітники - трудову діяльність, тому права на отримання грошової винагороди за працю не мають. Грошові вимоги позивача по заробітній платі визнані ним та включені до реєстру вимог кредитора. Вважає, що порушення трудових прав позивача не доведено, доказів не отримання нею трудової книжки не надано, так само як і доказів звернення до компетентного органу з метою вчинення запису до трудової книжки. Лівобережна ОДПІ повідомлена про банкрутство ТОВ «Торговельно-виробничий центр №1308». Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки в справах про звільнення встановлений місячний строк з дня вручення наказу про звільнення, а щодо решти вимог - тримісячний строк, та обидва строки пропущені позивачем без поважних причин, та без повідомлення поважності причин пропуску. Вимоги позивача про зобов'язання надати звіти та перерахувати податок не відповідають способам захисту порушеного права, тому не можуть бути задоволенні. Дослідивши матеріали справи, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр №1308», що перебуває у стані припинення та ліквідатором якого призначений з 12.03.2009 року арбітражний керуючий Багно Юрій Володимирович. Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 року припинено повноваження арбітражного керуючого [PERSON] як ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр №1308», призначено ліквідатором Багно Ю.В. та зобов'язано [PERSON] передати Багно Ю.В. бухгалтерську та іншу документацію, печатки та штампи, матеріальні цінності банкрута. Згідно довідки Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська від 14.01.2009 року, у період з 2004 року по 2007 рік на ТОВ «Торговельно-виробничий центр №1308» була працевлаштована позивач. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з ТОВ «ТВЦ 1308» на її користь заборгованість із заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2009 року по 01 грудня 2014 року в загальному розмірі 63573 грн.31 коп., зобов'язано ТОВ «ТВЦ 1308» в особі арбітражного керуючого ТОВ «Торговельно-виробничий центр №1308» Багно Ю.В. вчинити дії в порядку визначеному ст..47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та КЗпП України щодо звільнення працівника боржника - [PERSON] та здійснити усі належні працівникові виплати при звільненні, зобов'язано ТОВ «ТВЦ 1308» в особі арбітражного керуючого ТОВ «Торговельно-виробничий центр №1308» Багно Ю.В. після звільнення працівника - [PERSON] видати їй трудову книжку. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2015 року залишено без змін. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року зобов'язано ліквідатора ТОВ «ТВЦ 1308» арбітражного керуючого Багно Ю.В. у строк до 15.12.2013 року звільнити працівників банкрута. 14.07.2015 року на адресу позивача відповідачем скеровано лист з додатками, а саме: наказом №5 від 30.06.2015 року про звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та довідку від 30.06.2015 року №2 про трудову діяльність у ТОВ «ТВЦ №1308» для пред'явлення до Пенсійного Фонду України. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розв'язуючи позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідач пропонував позивачеві отримати трудову книжку, попередньо зателефонувавши на номер ліквідатора, проте позивач ухилилася від виконання дій, спрямованих на отримання трудової книжки, натомість уточнила позовні вимоги на предмет збільшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки, не дивлячись на те, що обізнана про ліквідаційну процедуру ТОВ «ТВЦ №1308» та призначення арбітражного керуючого Багно Ю.В. ліквідатором відповідача, тому порушення її цивільного права в частині отримання трудової книжки суд не вбачає. Окрім цього, вимоги позивача про зобов'язання ліквідатора видати позивачу трудову книжку задоволені бути не можуть, оскільки вже вирішенні рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2015 року. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Отже, оспорюваний наказ про звільнення позивача, датований 30.06.2015 року, відповідає вимогам закону, оскільки ТОВ «ТВЦ №1308» перебуває у стані припинення (ліквідації), та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року зобов'язано ліквідатора ТОВ «ТВЦ 1308» арбітражного керуючого Багно Ю.В. звільнити працівників банкрута, тому вимоги позивача про скасування наказу та зобов'язання відповідача винести інший не підлягають до задоволення. Вимоги позивача про зобов'язання подати звіт до Пенсійного Фонду України не можуть бути задоволенні, оскільки такі вимоги були розглянуті Індустріальним судом м.Дніпропетровська та рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2015 року в них вже було відмовлено. Також, не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов'язання арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича видати їй довідку про нараховану заробітну плату з 01.04.2004 року по 21.09.2015 року, оскільки позивачем не надано доказів порушення її цивільного права, а саме доказів звернення з даного приводу до ліквідатора та отримання нею відмови. Вимоги позивача про зобов'язання арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича надати звіти до Лівобережної ДФС м.Дніпропетровська по утриманому єдиному внеску за період з 01.01.2011 року по 01.12.2014 року у сумі 4983,56 грн. та нарахованому єдиному внеску у сумі 18 035,32 грн. позивачем не обґрунтовані, згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року ліквідатором сплачено податки з доходів фізичних осіб та частково погашено заборгованість, при цьому господарським судом розглядались скарги кредиторів на дії ліквідатора, що входить до компетенції господарського суду в порядку ч.4 ст.40 КЗпП України. Тому вимоги позивача про зобов'язання ліквідатора надати звіти, зокрема до Лівобережної ДФС м.Дніпропетровська та фонду працевлаштування, не кореспондуються зі ст.16 ЦК України, не ґрунтуються на нормах закону, та можуть бути предметом розгляду господарським судом в порядку ч.4 ст.40 КЗпП України. Разом з цим, враховуючи, що з 01.12.2014 року по 30.06.2015 року позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, трудова книжка залишалась у відповідача без достатніх правових підстав, підлягають до часткового задоволення вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, з урахуванням індексу інфляції, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, в сумі 13 346,14 грн., де 9166 грн. - заборгованість за час вимушеного прогулу 4180,14 грн. - інфляційні втрати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, решту віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial