Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування вимог зазначив, що 06.02.2014 р. між ним та відповідачкою було укладено попередній договір купівлі-продажу, за умовами якого сторони домовилися у строк до 20.04.2014 р. укласти основний нотаріально оформлений договір купівлі-продажу будинку за адресою [ADDRESS] за ціною 151200 грн., що еквівалентно 16800 доларів США. Позивач у якості завдатку передав відповідачці за указаним договором 13500 грн. Попередній договір, на його думку, не відповідає вимогам закону. Договір купівлі-продажу укладеним не був, тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь отримані нею за вказаним договором кошти у сумі 13500 грн. та понесені судові витрати. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та зазначив, що він не відмовлявся від укладення договору купівлі-продажу, навпаки надіслав відповідачці листа з проханням укласти такий договір 15.04.2014 р. за ціною, яка вказана у попередньому договорі, а саме за 151200 грн. Відповідачка письмово відповіла, що запропонований розрахунок не відповідає вимогам попереднього договору, що вона має намір продати будинок лише за розрахунок у доларах США в сумі 16800 доларів. В подальшому відповідачка продала будинок іншій особі. Відповідачка та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні. Відповідачка та її представник зазначили, що у попередньому договорі про намір укласти договір купівлі-продажу між сторонами передбачено, що розрахунок проводиться у нотаріуса у доларах США, ціна договору складала 16800 доларів. Відповідачка не заперечувала, що вона отримала від позивача 1500 доларів США ,що еквівалентно 13500 грн. ,у якості завдатку та не відмовлялася від укладення договору, навпаки надіслала листа позивачеві з вимогою укласти договір купівлі-продажу будинку до 20.04.2014 р. за домовленою ціною у сумі 16800 доларів США, але позивач не уклав такий договір, тому позивачка вважає, що отриманий від позивача завдаток повинен залишитися в неї, а вона мала право продати будинок іншій особі, що вона і зробила в подальшому. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що працюють в АН «Надія плюс ЛТД». Відповідачка продавала свій будинок [ADDRESS] через їх агентство нерухомості. Вони були присутні, коли позивач передав відповідачки 1500 доларів США в якості завдатку за купівлю вищевказаного будинку. Між позивачем та відповідачкою 06.02.2014 р. було укладено попередній договір купівлі-продажу у письмовій формі без нотаріального посвідчення, за умовами якого сторони домовилися у строк до 20.04.2014 р. укласти основний нотаріально оформлений договір купівлі-продажу будинку за адресою [ADDRESS] за ціною 151200 грн., що еквівалентно 16800 доларів США. Позивач у якості завдатку передав відповідачці за вказаним договором 13500 грн., що еквівалентно 1500 доларів США. Пунктом 2 зазначеного договору передбачено, що у день укладення угоди у нотаріуса покупець передає продавцю залишок грошової суми з урахуванням раніше переданих грошових коштів. Умовами договору передбачено, що у випадку невиконання умов договору за виною продавця (відмова від укладення договору купівлі-продажу, або у випадку відчуження об'єкту третій особі, підвищення ціни на об'єкт) продавець повертає завдаток у двійному розмірі. У випадку невиконання договору за виною покупця завдаток залишається у продавця. Пунктом 12 договору передбачено, що розрахунок проводиться у нотаріуса у доларах США. Згідно листа позивача від 08.04.2014 р. на адресу відповідачки позивач підтверджує свої наміри укласти договір купівлі-продажу будинку до 15.04.2014 р. за домовленою сумою у попередньому договорі у розмірі 151200 грн. Відповідачкою у відповідь позивачеві надіслано листа за яким відповідачка підтверджує свої наміри виконати умови попереднього договору, а саме укласти договір купівлі-продажу будинку у строк до 20.04.2014 р. за обумовлену суму 16800 доларів США, та зазначає, що запропонована сума договору позивачем у розмірі 151200 грн. не відповідає ціні, про яку було попередньо домовлено між сторонами. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.01.2014 р. відповідачка [PERSON] вказана власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] площею 0,078 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.2013 р. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно вимог ст. 524 ЦК України визначена валюта зобов'язання та зазначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Таким чином суд приходить до висновку, що сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] за ціною 151200 грн., що еквівалентно 16800 доларів США. У попередньому договорі між сторонами від 06.02.2014 р. зазначено, що позивачем передано, як покупцем, а відповідачкою отримано, як продавцем у якості завдатку саме грошову суму у грошовій одиниці України - гривні у розмірі 13500 грн., що еквівалентно 1500 доларів США. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] в частині того, що при укладенні попереднього договору позивач розрахувався з відповідачкою доларами США, суд не приймає до уваги, оскільки це суперечить вимогам Закону, крім того, свідки, як працівники агентства нерухомості, клієнтом якого була відповідачка, є зацікавленими особами. Судом встановлено, що позивач не відмовлявся від укладення договору купівлі-продажу, який було обумовлено між сторонами у попередньому договорі за ціною у грошовій одиниці України - гривні 151200 грн., що еквівалентно 16800 доларів США станом на день укладення попереднього договору 06.02.2014 р. Напроти, встановлено, що відповідачка відмовилася укладати договір купівлі-продажу будинку із позивачем за раніше обумовленою ціною у попередньому договорі у грошовій одиниці України - гривні 151200 грн. та наполягала на укладенні договору за ціною у іноземній валюті, а саме 16800 доларів США, що суперечить вимогам чинного Цивільного законодавства України. Після відмови укласти договір купівлі-продажу будинку із позивачем, відповідачкою було продано будинок іншій особі, що підтвердила сама відповідачка у судовому засіданні. Частиною 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом не приймаються до уваги посилання відповідачки на те, що умовами попереднього договору передбачено проведення розрахунку у нотаріуса в доларах США. Зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. ЦК України визначена валюта зобов'язання та зазначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, тобто будь-які розрахунки у іноземній валюті, крім грошової одиниці України - гривні, законодавством не передбачені. Крім того при укладенні попереднього договору розрахунок проводився у гривнях, що підтверджується попереднім договором. Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У даному випадку, коли сторони лише домовилися в попередньому договорі укласти в нотаріальній формі договір купівлі-продажу будинку, але відповідно його так і не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються не завдатком, а авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавалися. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав у відповідачки для неповернення 13500 грн., отриманих від позивача у якості авансу при укладенні попереднього договору, не має, тому зазначені кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Задовольняючі позовні вимоги, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 250 грн. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved