Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.01.2007 в сумі 25132,32 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1567,97 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 17619,01 грн, заборгованості за пенею та косією у сумі 4272,37 грн, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штрафу (процентна складова) 1172,97 грн, а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.01.2007 з відповідачем був укладений договір без номеру, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 21600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачем зобов`язання за договором порушувались, внаслідок чого станом на 31.05.2018 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 25132,32 грн, яку позивач вимагає від відповідача повернути в повному обсязі. Ухвалою суду від 16.08.2018 провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду. 05.09.2018 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що позовна вимога є необґрунтованою та безпідставною з огляду на те, що позивач для обґрунтування своїх позовних витяг посилається на укладений з нею договір б/н від 04.01.2007, натомість в підтвердження позовних вимог надає уривки копії її заяви від 26.03.2007 про надання їй кредитної карти з фіксованим лімітом 1000,00 грн. Заява про надання кредитної карти не є договором і в ній не виконані вимоги ч.1 ст.638 ЦК України щодо відображення істотних вимог договору. Термін дії кредитної картки закінчився понад дев`ять років тому, тобто пройшло три загальні строки позовної давності в якому просить відмовити у позові повністю. У відповіді на відзив поданий 03.10.2018, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує на те, що банком надані докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань, а саме копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, копію паспорта відповідача, виписка по рахунку. Стосовно форми кредитного договору зазначають, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифи складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг. Щодо ознайомлення відповідача з Умовами кредитування та видачі кредитних коштів, то сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Щодо строку дії договору, то дія договору про лонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний. Згідно умов договору , а саме п.9.12 УіП договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом вказаного строку одна з сторін не проінформує іншу, про припинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк. У зв`язку з цим, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставина які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Ухвалою суду 26.11.2018 витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» оригінал договору б/н від 04.01.2007 укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», а також докази письмового повідомлення [PERSON] як клієнта банку про зміну умов договору. Ухвалою суду від 29.01.2019 зупинено провадження у справі до перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного суду справи №754/13763/15-ц. 16.04.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 11.09.2019 відмовлено в клопотанні про доручення до матеріалів справи уточненої позовної заяви. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечила, посилаючись на відзив, просила в такому відмовити, вказувала, що вказаного договору не укладала з банком. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив в такому відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в поданій заяві до суду, просив справу слухати без участі представника позивача по наявних у справі документах, з врахуванням уточненої позовної заяви від 24.07.2019, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Заслухавши відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду. Відповідно до ст.ст.79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на договір №б/н від 04.01.2007, укладений між банком та відповідачем [PERSON] , крім того надає роздруківку заборгованості за договором №б/н від 04.01.2007 станом на 31.05.2018. Під час судового розгляду відповідач заперечила факт укладання вказаного договору та стверджує, що такий не існує та не існував. Для з`ясування даних обставин суд зобов`язав позивача надати оригінал оспорюваного Кредитного договору, однак такий не був наданий. Крім того позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження факту укладення договору №б/н від 04.01.2007, натомість у матеріалах справи міститься анкета-заява [PERSON] від 26.03.2007 про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг ПриватБанку. З врахуванням встановленого суд вважає що позивач, звернувшись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.01.2007, а також судових витрат в сумі 1762,00 грн, не надав суду достовірних та достатніх доказів на підтвердження існування даних обставин. Щодо посилань позивача на ст.ст.526,527, 610,615 ЦК України як обраний ним спосіб захисту порушених, на його думку прав, то вимоги таких в даному випадку не можуть бути застосовані судом, оскільки факт укладення договору та надання коштів не знайшов підтвердження. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку що в позові потрібно відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, а позивачем при зверненні до суду сплачено 1762,00 грн судового збору, дані судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed