Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить будинок [ADDRESS] . З будинкової книги вбачається, що за вказаною адресою значиться зареєстрованим але не проживає відповідач по справі [PERSON] , що також підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету. Оскільки відповідач у спірному будинку не проживає, але значиться зареєстрованим він змушений нести за нього комунальні витрати, що ставить його в скрутне матеріальне положення та порушує його права як власника вільно розпоряджатися власним майном. У зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.03.2019року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.10.2017року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, Бережною І.О. зареєстрованого в реєстрі за №2651, [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0547га, кадастровий номер якої 6510136300:01:001:1310. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 12.10.2017 року за реєстровим №22803062, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з державного реєстру речових прав сформованого 12.10.2017 року за №100208788.. Відповідно до довідки виданої головою квартального комітету №72 від 08.02.2019 року та домової книги вбачається, що за адресою: [ADDRESS] значиться відповідач по справі [PERSON] , який фактично за вказаною адресою не проживає. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved