Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що позивач 17.08.2020 року оформив право власності на квартиру відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку». В квартирі зареєстрована сім`я попереднього власника квартири [PERSON] . Відповідачі не проживають в квартирі з 05.10.2019 року. Ухвалою суду від 02.11.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.12.2020 року. До суду 17.11.2020 року надійшла заява [PERSON] в особі представника [PERSON] , відповідно до якої відповідач зазначив, що він з сім`єю більше року не проживає в квартирі [ADDRESS] , вони мешкають за кордоном. Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та не заперечував проти реєстрації права власності на квартиру за позивачем. У підготовчому засіданні 03.12.2020 року у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення [PERSON] , розгляд справи відкладено на 23.02.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці підготовче засідання призначене на 23.02.2021 року не відбулося, наступе засідання призначено на 16.03.2021 року. В результаті проведеного підготовчого засідання 16.03.2021 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 13.05.2021 року. У судове засідання 13.05.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника відповідача [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності відповідачів та їх представника. Згідно ч.1, ч.3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами та задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14.08.2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Інвест», про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідки (відомості) №Т1-223174-ю/л Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту сусідів відповідачів від 22.10.2020 року сім`я [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 05.10.2019 року, особистих речей в квартирі немає. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Малолітня [PERSON] в інтересах якої діє батько [PERSON] визнали позовні вимоги та таке визнання не суперечить чинному законодавству, тому позовна заява підлягає задоволенню. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. За таких обставин, суд, враховуючи наявність вимог власника квартири щодо усунення йому перешкод у здійсненні права на користування, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою, вважає за можливе задовольнити позов ТОВ «ФК «Алькор Інвест».

Outcome: approved