Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02.11.2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] був укладений Договір №SAMDN03000017055746, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, тому за договором №SAMDN03000017055746 [PERSON] станом на 23.03.2016 року має заборгованість у розмірі 49455,06 грн., з яких: 10454,68 грн. заборгованість за кредитом, 38874,63 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнено заборгованість за Кредитним договором №SAMDN03000017055746 від 02.11.2007 року у розмірі 35311,83 грн. Таким чином, різниця заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 14611,66 грн. Позивач просить стягнути з відповідача різницю заборгованості за кредитним договором у 14611,66 грн. та понесені судові витрати у справі у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ У відповідності до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 02.11.2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] був укладений Договір №SAMDN03000017055746, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак [PERSON] свої зобовязання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановлені строки не виконала, в звязку з чим сума заборгованості за кредитом станом на 23.03.2016 року складає 49455,06 грн., з яких: 10454,68 грн. заборгованість за кредитом, 38874,63 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнено заборгованість за Кредитним договором №SAMDN03000017055746 від 02.11.2007 року у розмірі 35311,83 грн. Таким чином, різниця заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 14611,66 грн. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст..629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і, відповідно до розрахунку наданого позивачем та перепровіреного в судом, з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути суму заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000017055746 від 02.11.2007 року в розмірі 14611,66 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved