Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 14 листопада 1987 року між ними було зареєстровано шлюб. Від спільного життя вони неповнолітніх дітей не мають. У період спільного подружнього життя у сторін не склались нормальні стосунки, внаслідок чого відбувались непорозуміння, що негативно впливало на психологічну обстановку в сімї. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 1994 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом опублікування в газеті «Запорізька правда» виклику до суду. Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального приладу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 14 листопада 1987 року між сторонами виконавчим комітетом Чорнопільської сільської ради Білогірського району Автономної Республіки Крим зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають розходження характерів і життєвих принципів, внаслідок чого в родині виникли непорозуміння, що негативно впливало на психологічну обстановку в сімї. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 1994 року, сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved