Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду 06.03.2013р. з позовом до [PERSON], [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку за споживчим кредитом №11355988000 від 04.06.2008р. станом на 15.04.2013р. в розмірі 47 523,84 долл США що за курсом НБУ становить 379 858,05 грн., з яких : заборгованість за кредитом 30 936,16 долл США, заборгованість за процентами-14 066,90 долл США, пеня-2 250,78 долл. США. Представник позивача неодноразово в судове засідання не з'являвся, про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, і 26.01.2015р. надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі в судове засідання також неодноразово не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, [PERSON] причини неявки суду не повідомили, а [PERSON] та [PERSON] надали 07.05.2015р. та 08.05.2015р. суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких виловились про свою незгоду з позовом. Таким чином суд приходить до висновку що відповідачі зловживають своїми процесуальними правами, що призводить до порушення строків розгляду справи у розумні строки. Суд, враховуючи заяви представника позивача, заяви співвідповідачів [PERSON], [PERSON], і у зв'язку з неявкою відповідача [PERSON] та неповідомленням про причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ст. 169, 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, додані до неї документи прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2008р. між ПАТ «УкрСіббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11355988000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) з додатками , згідно якого Банк надав йому кредит у розмірі 33 000 долл США , що еквівалентно 160 116,00 грн. за курсом НБУ на день його укладення , на умовах повернення та сплати процентів за його користування 14,5 % річних (п.1.3.1.) шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах, визначених в договорі, строком до 04.06.2018р. (п.1.2.2.) (а.с. 8- 15). Згідно п.1.4. Договору кредит наданий на споживчі потреби. П.1.2.2. - сукупна вартість кредиту визначається «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток №1). У випадку виникнення будь-яких змін, за ініціативою сторони та/або сторін, та/або на підставі законодавства України та/або умов Договору, Графік може бути змінений шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди. При цьому Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетниї платежів у розмірі 525 долл США в день сплати ануїтетних платежів. П.5.3. передбачає, що у разі невиконання або прострочення виконання позичальником грошових зобов'язань перед Банком, передбачених цим договором, Банк має право вимагати дострокового погашення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому п.12 цього договору. Згідно п.8.1. Договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором та /або кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати додатково сплатити пеню, а також штраф у сумі 500 грн. згідно ст..611 ЦК України (п.8.6.). Згідно п.10.14 невиконання позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення кредиту у разі порушення умов договору, в порядку встановленому розділом 12, вважається істотним порушенням умов цього договору. Згідно п.12.1. Договору: відповідно до ст..ст.525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених п.п.2.3.,4.9.,5.3., 5.5., 5.6., 5.8.,5.10.,8.4., 10.14. договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання такого повідомлення (вимоги), при цьому в випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни адреси або з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати відправлення 04.06.2008р. між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 з якої вбачається що сторонами також додано до Договору Додаток №2-Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (а.с.17-21), та Додаток №3-Тарифи Банку, та що він ознайомлений з усіма тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню. Ця додаткова угода являється невід'ємною частиною Договору. (а.с.16-22 ). Згідно цієї додаткової угоди №1 від 04.06.2008р. п.5.2. доповнено новим абзацем наступного змісту: У випадку настання обставин: -передбачених підпунктами «а», «б» п.5.2. договору- процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1.; -передбачених підпунктом «а» п.5.2. - процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки що діє згідно п.1.3.1. -передбачених підпунктом «г» п.5.2.- процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування. 22.10.2009р. між Банком та [PERSON] було укладено ще Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11355988000 від 04.06.2008р. (а.с.24- 25-31 ), з умов якої вбачається, що сторони домовилися що для ідентифікації Договору може також окрім номеру №11355988000 застосовуватись і реєстр. № 11355988001, та день сплати ануїтетного платежу «25» число кожного календарного місяця, протягом якого позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж, та про зміну розміру ануїтетного платежу. Позичальник зобов'язується повертати кредит слідчим чином:- у період з 25.11.2009р. сплачує нараховані проценти, у період з 25.04.2010р. до кінця терміну дії Договору платіж у розмірі 540 долл США, якщо іншій розмір ануїтетного платежу не буде встановлений згідно умов Договору. День сплати ануїтетного платежу 25 число кожного місяця. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов Договору.(п.2). Нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця у два етапи. П..3 додаткової угоди передбачено, що позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, а також сплачувати штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору. 04.06.2008р. між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого Поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON]г. усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №11355988000 від 04.06.2008р. в повному обсязі.(а.с.32-33). Згідно п.1.2. поручителю відомі всі умови вищезазначеного Основного договору. Згідно п.1.3. поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник за всіма зобов'язаннями за основним договором. Відповідно до п.2.1. Договору кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя . У випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.(п.2.2.). Згідно п.5.7. Договору листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена. Підтвердження факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа0 є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. 04.06.2008р. між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №209139 (а.с.35-36). Згідно п.1.2. поручителю відомі всі умови вищезазначеного Основного договору. (споживчого кредиту №11355988000 від 04.06.2008р.). Відповідно до п.2.1. Договору кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя У випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.(п.2.2.). 22.10.2009р. між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки №209126 від 04.06.2008р.(а.с.34)., а також між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №209139 від 04.06.2008р. (а.с.37) з умов яких вбачається, що: сторони домовилися що для ідентифікації Договору може також окрім номеру №11355988000 застосовувати і реєстр.№ 11355988001, та день сплати ануїтетного платежу «25» число кожного календарного місяця, протягом якого позичальник зобов'язаний сплатити ануїтет ний платіж. П.1.2 встановлено про зміну розміру анїтетного платежу за договором: Позичальник зобов'язується повертати кредит слідчим чином:- у період з 25.11.2009р. сплачує нараховані проценти, у період з 25.04.2010р. до кінця терміну дії Договору платіж у розмірі 540 долл США, якщо іншій розмір ануїтетного платежу не буде встановлений згідно умов Договору. Розмір унаїтетного платежу може змінитися у випадку зміни розміру процентної ставки відповідно до умов Договору. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням умов за цим кредитним договором утворилась заборгованість. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитними договорами банком 17 квітня 2013 року на адресу відповідачів направлено вимоги про дострокове погашення кредитних заборгованостей, та про право на звернення до суду з вимогою про стягнення боргу .(а.с.45-47). В підтвердження доказів про наявну заборгованість за вказаним кредитом позивачем надана довідка -розрахунок заборгованості станом на 15.04.2013р., загальна сума якої становить 47 523,84 долл США, що станом на 15.04.2013р. за офіційним курсом НБУ становить 379 858 грн. 05 коп., з яких: - за кредитом- у розмірі 30 936,16 долл США , - за процентами-у розмірі 14 066,90 долл США, -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом- 869,18 долл США або 6947 грн.35 коп., -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами- 151,60 долл США або 13 201 грн.24 коп. З цього розрахунку вбачається, що : остання дата погашення заборгованості за кредитом фактична 20.01.2010р, дата останнього погашення заборгованості по процентам-25.06.2010р., при цьому в графі процентна ставка починаючи з 04.07.2008р. зазначена 14,5 % по 25.05.2010р, а 25.05.2010р. зазначено 29%, потім знову з 31.05.2010р. -14,5 %, а з 25.06.2010р.- 29 %, та в подальшому процента ставка за кредитним договором періодично через раз міняється як на 14,5 та і на 29 %. . З наданих суду матеріалів та доказів не вбачається підписання поручителями додаткової угоди №1 від 04.06.2008р. до сновного кредитного договору. Проте, відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Суд при цьому враховує, що згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Зміна договору вчиняється в такій самій формі що й договір, що змінюється.(ст.654 ЦК України). Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав. Тобто, спочатку відбувається зміна відсоткової ставки, а потім надсилається повідомлення про це. Отже, якщо кредитний договір був укладений до 10 січня 2009 року і в ньому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити проценту ставку, то це вже є домовленістю сторін. Якщо банком прийнято таке рішення до 10 січня 2009 року (при підтвердженні цього юридичного факту відповідними доказами), а позичальник отримав повідомлення після цієї дати, то це є лише механізмом виконання цієї домовленості. У цьому разі важливим є визначений договором механізм виконання цієї домовленості: отримання повідомлення та, відповідно, прийняття пропозиції позичальником, чи укладання шляхом підписання додаткової угоди щодо підвищення процентної ставки. У будь-якому випадку всі зазначені вище обставини (підписання додаткової угоди про зміну процентної ставки, повідомлення про це боржника, поведінка сторін після зміни процентної ставки тощо) мають враховуватись судом у сукупності, але визначальним у вирішенні питання правомірності такої зміни в контексті Закону № 661 є саме дата рішення про зміну ставки банком (а саме до 10.01.2009р.). Обставини, за яких припиняється порука, чітко визначені у ст. 559 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Із конструкції ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Разом з тим, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (ч. 1 ст. 559 ЦК України). Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що згідно заборгованості вбачається про підвищення розміру процентної ставки з 25.05.2010р. без згоди поручителів, що призвело до збільшення обсягу їх відповідальності, наслідком якого відповідно до частини першої статті 559 ЦК України є припинення поруки. Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правовою захисту, не заборонений законом. Таким чином, враховуючи, що згідно із частиною першою статті 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін, то слід дійти висновку про відмову в частині позовних вимог щодо поручителів. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином вбачається, що Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. У зв'язку з зазначеним суду вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також і судові витрати . Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial