Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд стягнути з відповідача на його користь 1590,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Южного міського суду Одеської області від 24.01.2018 року у кримінальному провадженні 519/775/17 було встановлено, що 27.07.2017р. приблизно о 23 годині 30 хвилин, [PERSON] на автомобілі марки «ВАЗ 2109», бежевого кольору, державний номер « [NUMBER] », під власним керуванням, прибув до багатоквартирного житлового будинку №12 по вулиці Григорівського десанту в м. Южне Одеської області , біля якого помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2105», бежевого кольору, державний номер « [NUMBER] », після чого у [PERSON] , повторно, виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переслідуючи ціль незаконного збагачення, розуміючи злочинне посягання на чужу власність, шляхом підбора ключа, відчинив дверцята автомобіля марки «ВАЗ 2105», бежевого кольору, державний номер « [NUMBER] », звідки, повторно, таємно викрав акумуляторну батарею марки «SADA 55 ah» жовтого кольору, котра належить [PERSON] .. За вчинення вказаного злочину вироком суду [PERSON] визнано виним. Під час розгляду кримінального провадження позивач будучи потерпілим цивільного позову не заявляв. У судове засідання позивач направив заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про розгляд справи на 30.01.2019 р., 21.05.2019 р. повідомлявся шляхом направлення судової повістки, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що вироком Южного міського суду Одеської області від 24 січня 2018 року [PERSON] було визнано виним та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.1 п. «д» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання. Вирок не оскаржувався, набрав законної сили 27 лютого 2018 року. Вказаним вироком також встановлено, що в результаті протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 1500, 00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками, серед іншого, є в втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що розмір завданого позивачеві матеріального збитку встановлено вироком Южного міського суду Одеської області від 24 січня 2018 року не оскаржувався позивачем та становить 1500 гривень. Суд не приймає до уваги наданий позивачем фіскальний чек на суму 1590 гривень яким позивач обгрунтовує розмір позовних вимог, окільки він датований 15.02.2018 року, тобто вже після винесення вироку, та не може бути підвердженням дійсної вартості викраденого майна. Як встановлено при розгляді справи, між позивачем [PERSON] та адвокатом Влащинською С.М. 20 березня 2018 року був укладений Договір про надання правової допомоги. 20 березня 2018 року позивачем у відповідності до Договору про надання правової допомоги було сплачено грошові кошти в розмірі 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 79. (а.с.14) Як встановлено діючим законодавством, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правничою допомогою, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума в розмірі 500, 00 грн. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову і її позов задоволено в повному обсязі, суд,

Outcome: partial