Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 18.09.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 138_183, за умови якого останньому надано кредит в сумі 59 000,00 грн. зі сплатою 18,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 240 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 16.09.2033 року. Відповідач зобов`язався щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітнім, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 245, 83 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 18.09.2013 року між позивачем і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір поруки, за яким поручителі поручаються перед кредитором за виконання боржником свого обов`язку та відповідають перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Позичальник не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за його користування, внаслідок чого позивачем 10.10.2016 року на адресу відповідачів було направлено вимоги про усунення порушень за кредитним договором поштою відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта» викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» у рубриці «Новини Сходу» видом поштового відправлення «До запитання», однак вимоги позивача відповідачами не були виконані. У зв`язку невиконанням відповідачами своїх зобов`язань за договорами, станом на 20.12.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 109 398 грн. 92 коп., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь, а також судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. В судові засідання призначені на 22.03.2021 року та 31.03.2021 року представник позивача не з`явилася, раніше надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, однак22.03.2021 року та 31.03.2021 року інший представник позивача електронною поштою надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з обмежувальними заходами щодо запровадження в країні карантину та у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, відзиву на позов не надали. Виклик відповідачів у судове засідання було опубліковано та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду. Заяв про розгляд справи за їх відсутності від відповідачів не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки не надано доказів, які підтверджують його знаходження в іншому судовому засіданні, що унеможливлює визнання таких причин неявки поважними. Відповідно до роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.10.2020 року справа № 922/2575/19, саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботу судів. При цьому, слід зазначити, що ні Указом Президента України від 13.03.2020 р. №87/2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» - не зупинено (призупинено) функціонування органів державної влади, в тому числі судів, які повинні працювати, але з дотриманням норм, попереджуючих розповсюдження інфекції. Крім цього, суд звертає увагу на те, що на своєму засіданні 17.03.2020 Рада суддів України рекомендувала судам продовжувати здійснювати правосуддя незважаючи на епідемію коронавірусу й карантин, по можливості, здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін. Згідно Звернення Комітету з питань правової політики до громадян України щодо функціонування органів правосуддя на період карантину від 20.03.2020 Комітет Верховної Ради України з питань правової політики зазначив, що запропоновані Радою суддів України рекомендації не мають на меті обмеження громадян доступу до правосуддя, а покликані забезпечити епідеміологічну безпеку в судах, а тому і в цій частині клопотання суд також відмовляє. Додатково суд зазначає, що ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документ» встановлено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документ» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Проте, клопотання електронного підпису не містить, а тому не ідентифікує автора. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частини 1 та 2 ст. 280 ЦПК України передбачають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. 31.03.2021 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, оскільки всі відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подали відзив, а представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту (а.с. 25). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів (а.с.27-30). 18.09.2013 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит № 138_183, за умови якого Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 59 000,00 грн. зі сплатою 18,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надавався для придбання об`єкта нерухомості за Договором купівлі - продажу, строком на 240 місяці, з остаточним терміном погашення кредиту не пізніше 16.09.2033 року. Позичальник зобов`язався щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітнім, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 245,83 грн. та сплачувати проценти нараховані банком (а.с. 9-18). В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, [PERSON] з третьої сторони та [PERSON] з четвертої сторони, був укладений договір поруки від 18.09.2013 року, за яким поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.19-24). 18.09.2013 року [PERSON] було надано готівкою грошові кошти у розмірі 59 000,00 грн. згідно кредитного договору № 138_183 від 18.09.2013 року, що підтверджується заявою про видачу готівки № 138_183 від 18.09.2013 року (а.с.39). На вимоги банку про усунення порушень від 10.10.2016 року за № 46-15/1706-3663 та № 46-15/1707-3664 та вимогу про дострокове повернення кредиту від 10.10.2016 року за № 46-15/1705-3662 відповідачі борг не сплатили (а.с. 31-36). Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.03.2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 18 вересня 2013 року № 138\-\-_183 станом на 20 грудня 2017 року у сумі 109 398 (сто дев`ять тисяч триста дев`яносто вісім гривень) 92 копійки, а також з кожного з відповідачів стягнуто по 587,34 грн. на користь позивача судового збору (а.с.112-115). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 01.03.2021 року, заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.03.2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано (а.с.179). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. п. 4.3.1, 4.3.2 Кредитного договору позичальник зобов`язується належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором. У строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Згідно до п. 3.2.2, 3.2.3 Договорів поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Пунктами 10.1.1, 10.1.2 Договору поруки договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 30 років з моменту підписання договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за кредитним договором та зобов`язань та зобов`язань поручителя за цим договором. До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя - повернення суми кредити, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю 30 років. Відповідно до п.п. 10.3.1, 10.3.2 Договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання, крім випадків прямо передбачених законодавством та/або цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов`язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов`язків, що випливають із зобов`язання. Належне виконання зобов`язання передбачає виконання зобов`язання в належний строк. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором від 18.09.2013 року № 138_183 виконав належним чином в обумовлений строк, однак відповідачі порушили умови кредитного договору та договору поруки і мають прострочену заборгованість, яка відповідно до розрахунку, що міститься в справі, станом на 20.12.2017 року становить 109 398,92 гривень, яка складається з наступного: боргу по кредиту в сумі 56 103,01 гривень; несплачені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 19.12.2017 року в сумі 36 870,20 гривень; сума витрат від інфляції з серпня 2014 року по листопад 2017 року в сумі 2 986, 66 гривень за прострочення сплати кредиту; сума витрат від інфляції з серпня 2014 року по листопад 2017 року за прострочення сплати відсотків в сумі 11 128,53 гривень; розмір 3% річних з 01.07.2014 року по 19.12.2017 року у розмірі 489,76 гривень, розмір 3% річних за прострочення сплати відсотків з 02.07.2014 року по 19.12.2017 року у розмірі 1 820,76 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 20.12.2017 року (а.с.5-8). Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з відповідачів заборгованості прострочених відсотків по кредиту, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що АТ «Ощадбанк» направлено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту за Договором про іпотечний кредит № 138_183 від 18.09.2013 року, № 46-15/1705-3662 від 10.10.2016 року, згідно якої на підставі п. 3.9.1. Договору Банк вимагає дострокове повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів нарахованими процентами за користування Кредитом та інших платежів у сумі 80 326, 43 грн. (а.с. 31- 36). У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 09.11.2016 року у справі №6-2251цс16 зазначено, що пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 року № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно зі ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Також суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц, де зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, пред`явивши 10.10.2016 року відповідачам вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання. А отже, з моменту пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості, банк втратив можливість нарахування та стягнення з позичальника процентів за користування кредитними коштами. Суд, з урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, вважає доцільним стягнути заборгованість прострочених відсотків по кредиту нарахованих до 10.10.2016 року, тобто до моменту пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості, в розмірі 25 102, 53 грн., а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості є такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1 762,00 грн., а враховуючи те, що задоволено 89,24 % позовних вимог (97 631,25 *100 % : 109 398, 92 = 89, 24 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1 572, 40 грн. (1 762, 00 * 89,24 : 100 = 1 572,40). пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, солідарно з кожного відповідача (1 572,40 : 3 = 524,13)

Outcome: partial