Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.04.2018 року уклав з відповідачем договір з надання послуг з підбору, оформленню та доставці автомобіля № [NUMBER] . В момент укладання договору ним була сплачена сума завдатка згідно п.п.5.1 та 5.2 договору в розмірі 6500 грн. та 19300 грн. Починаючи з 06.04.2018 року та по теперішній час жодних послуг він не отримав, весь цей час представники відповідача вводили його в оману щодо придбання автомобіля. Постійно зривались зустрічі із продавцями автомобілів, ніяк не могли підібрати саме авто, жодні варіанти його не влаштовували, бо завжди знаходились вигадані причини з боку відповідача, за яких вони начебто не могли виконати його замовлення. Тобто, він, як споживач, заплатив за послуги, але не отримав її. В зв`язку з цим, через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, посилаючись на норми ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив стягнути з відповідача у рахунок відшкодування завданих збитків 25800 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. В обгрунтування заперечень посилався на те, що після укладання договору з позивачем, співробітники відповідача сумлінно, своєчасно та якісно здійснювали всі можливі дії, спрямовані на виконання договору, а саме: здійснювали підбір транспортних засобів, надавали своєчасну інформацію про технічний стан запропонованих транспортних засобів, своєчасно та якісно обробляли заявки, запропоновані позивачем, з підбору транспортних засобів. Підтвердженням цього є надання позивачем переписка, з якої вбачається, що останній відмовлявся від надання послуг, відхиляючи якісні пропозиції, які йому пропонували співробітники компанії. В червні 2108 року позивачу було запропоновано автомобіль, на придбання якого останній надав згоду, що чітко вбачається з наданої ним переписки. Після придбання транспортного засобу «Ауді», зажадав, щоб власником автомобіля став саме він, тобто був вписаний в реєстраційні документи. Проте, відповідач не брав на себе такий обов`язок відповідно до п.3.1 договору та таких дій не міг виконати, оскільки з 2017 року в Республіці Литва, відповідно до наказу МВС, заборонили реєструвати транспортні засоби на осіб, які не мають постійного проживання в Республіці, про що неодноразово роз`яснювалось позивачу. В зв`язку з цим, оскільки позивач вимагав від компанії вчинення незаконних, не обумовлених договором дій, відповідач був вимушений призупинити договір до того часу, поки або це не стане можливо, або поки позивачу не змінить своїх вимог до компанії. Таким чином, договір не було виконано саме через дії позивача. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Частиною 1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.04.2018 року між сторонами було укладено договір №2А060418, згідно умов п.2.1 якого агент (відповідач) зобов`язався відповідно до заявки-замовлення клієнта (позивача) забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в листі замовлення, і видати його, а також супутні документи клієнту, а клієнт зобов`язався на умовах даного договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість супутніх послуг наданих агентом. Згідно листа замовлення, що є додатком №1 до договору вбачається, що позивач бажав придбати автомобіль марки «Ауді» А4, згідно параметрів, що чітко зазначені в листі замовлення, за ціною до 2000 Євро. Сума передплати за договором в листі замовлення сторонами була визначена в розмірі 30% від вартості автомобіля. З наданої позивачем переписки з працівниками відповідача у месенджері «Viber» вбачається, що працівниками відповідача неодноразово пропонувались позивачу для придбання транспортні засоби відповідно листа замовлення, від яких позивач відмовлявся з тих чи інших підстав. Також судом встановлено, що в червні 2018 року згідно оголошення про продаж автомобіля у Республіці Литва, позивачу було запропоновано для придбання транспортний засіб «Ауді» відповідно до його листа замовлення, який останній погодився придбати та сплатив відповідачу передплату в розмірі 30% вартості автомобіля, двома платежами в сумі 6500 грн. та 19300 грн., а всього в розмірі 25800 грн. Умовами п.3.1.3 укладеного між сторонами договору було чітко визначено обов`язки відповідача, які полягали в забезпеченні клієнта необхідними документами на автомобіль: реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, лист (сертифікат) обов`язкового технічного огляду автомобіля, довіреність на право керування та розпорядження автомобілем. Представник відповідача зазначив, що останній не ухилявся від виконання вказаних зобов`язань, придбав для позивача автомобіль, з метою його подальшої доставки позивачу та видачі і оформлення відповідних документів, визначених п.3.1.3 договору. При цьому, оскільки з 2017 року в Республіці Литва, відповідно до наказу МВС, заборонено реєструвати транспортні засоби на осіб, які не мають постійного проживання в Республіці, про що неодноразово роз`яснювалось позивачу, останньому пропонувалось оформити довіреність на право керування та розпорядження автомобілем, як це і було передбачено п.3.1.3 договору. Також представник відповідача зазначив, що після придбання автомобіля відповідачем, позивач відмовився оформлювати на себе довіреність на автомобіль, бажаючи, щоб його було зареєстровано за ним та видано відповідний документ, що підтверджує його право власності на автомобіль. В судовому засіданні позивач визнав в казані обставини, зазначивши, що працівниками відповідача йому було відмовлено в оформленні правовстановлюючих документів на автомобіль на його ім?я, а довіреність на право керування та розпорядження він відмовився оформлювати, вартість автомобіля в повному обсязі не сплатив та відмовився його придбати на таких умовах. Встановивши вказані обставини, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що з боку працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ЄВРО СИЛА» не було допущено порушення умов договору, дій чи бездіяльності щодо неналежного виконання зобов`язань за договором та останній фактично не було виконано саме через дії позивача, який після підібрання йому належного транспортного засобу згідно листа замовлення, відмовився його отримати, вимагаючи від відповідача оформлення та надання йому документів, поза межами зобов`язань останнього, визначених умовами договору, зокрема п.3.1.3 останнього. При цьому, п.6.2 укладеного між сторонами договору встановлено, що у випадку відмови від виконання даного договору клієнт сплачує агенту штраф в розмірі 30% від загальної вартості замовленого автомобіля. Вказаний розмір штрафних санкцій дорівнює сплаченій позивачем в якості передплати сумі в розмірі 25800 грн. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, положення законодавства та умови укладеного між сторонами договору, оскільки саме з боку позивача мала місце відмова від отримання наданих відповідачем послуг, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплачених за договором коштів в сумі 25800 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивача звільнено від сплати судового збору в силу ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». В зв`язку з цим, а також відмовою в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed