Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить будинковолодіння та земельна ділянка площею 0,25га, що розташовані по [ADDRESS] в с. Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області. Вздовж межі (паркана) відповідачка самовільно збудувала капітальну господарську споруду-кормокухню, без будь-яких відповідних документів чи дозволів та насадила на своїй земельній ділянці дерева без врахування відстані щодо їх розміщення, які передбачені ДБН. Просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом розібрання (демонтування) кормокухні, що знаходиться на території її будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] зобов'язати відповідача зрізати дерева і кущі, корені яких проникають на його земельну ділянку, що знаходиться на території її будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] Судові витрати по справі стягнути з відповідача. Представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] в судових засіданнях позов підтримували з підстав зазначених у позовній заяві. Перед початком судового засідання 28 лютого 2018 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано клопотання про відкладення слухання справи. Відповідно до п. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Затягування сторонами судового розгляду є порушенням ними принципу юридичної визначеності і принципу юридичної певності в даному спорі, відповідно до змісту вказаних принципів, що розтлумачений в практиці ЄСПЛ. Суд не є інструментом сторін для зловживання ними правами і не толерує безпідставне затягування судового розгляду. Враховуючи надані на попередніх судових засіданнях представниками позивача по суті позову пояснення, погодження з представником позивача дати призначення засідання на 28 лютого 2018 року, тому суд вважає неявку належним чином повідомлених представників позивача неповажною та продовжує розгляд справи по суті. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, про що подав відповідну заяву, в якій вказав, що зобов'язується перенести кормокухню, та зрізати дерева та кущі. Представник управління державної архітектурно-будівельної інспекції подав суду письмове пояснення. В якому зазначив, що в ході позапланованої перевірки встановлено, факт недодержання [PERSON] державних стандартів, норм і правил під час здійснення будівництва господарської будівлі по [ADDRESS] с. Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області, а саме без дозвільних документів, чим забудовником порушено п.1 ч.1 ст.25 ЗУ «Про основи містобудування» (а. с. 43-44). Представник третьої особи - Міжрічанської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають (а.с.51). Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 02.04.2014року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41507654 від 30.07.2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Болехівської міської ради Івано-Франківської області (а. с. 18-21). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80365230 від 15.02.2017року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня площею 38,8кв.м. - л. Б, шопа площею 14,1кв.м. - л. В, стодола площею 46,9 кв.м. - л. Г, шопа площею 10, 2 кв.м. - л. Д, стайня площею 36,9 кв.м. - л. Е, вбиральня площею 1,5кв.м. - л. Є, кормокухня площею 4,8 кв.м. - л. Ж, криниця1, ворота 2, огорожа 3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Сторони по справі є суміжними користувачами земельних ділянок, що знаходяться в [ADDRESS] Відповідно до кадастрового плану меж земельної ділянки, земельна ділянка [PERSON] межує із межами суміжних землевласників (землекористувачів) від А до Б з [PERSON], від Б до В [ADDRESS] від В до Г з [PERSON], від Г до А з [PERSON] (а.с.87). 25 жовтня 2017 року Міжрічанською сільською радою надано суду лист про те, що у сільській раді відомості відсутні про те, і в який період часу побудована господарська будівля (кормокухня) у господарстві [PERSON] Дозвіл на будівництво не надавався. У погосподарській книзі господарська будівля не вказана. Також суду надано акт обстеження земельної ділянки [PERSON] про наявність дерев і кущів. З даного акту вбачається, що при обстеженні земельної ділянки [PERSON] виявлено, що плодове дерево груша знаходиться на відстані від межі [PERSON] 40 см. північної сторони (вік 23 роки одна штука), бузок в кількості 3 штуки ( дві - 35 см, одна - 45см) рік 8 років. Зі слів [PERSON] бузки були посаджені її покійною мамою так як ішов неприємний запах від компосної ями сусіда [PERSON] [PERSON] від підпису відмовився в присутності комісії (а.с.108). Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і дотримуватися правил добросусідства. Статтею 152 ЗК України, визначено способи захисту прав на земельні ділянки та, зокрема, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З матеріалів справи суд вбачає, що відповідачка при будівництві кормокухні, а також висаджуючи на своїй земельній ділянці дерева та кущі повинна була врахувати відстані щодо їх розміщення передбачені ДБН. В ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» зазначено, що «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» - були встановлені такі відстані для зелених насаджень: від стін будинків і споруд до осі дерев - 5 м, для кущів - 1,5 м; від межі сусідньої ділянки до осі дерев - 3 м, для кущів - 1 м. Варто пам'ятати, що гілки дерев та кущів не повинні перетинати меж сусідніх ділянок. У разі проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники земельних ділянок, на які виступають гілки та корені мають право самостійно відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо це є перепоною у використанні земельної ділянки. Також, відповідно до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», якщо з іншого боку межі нема забудови, то відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки у судовому засіданні уповноважений представник відповідача визнав позов і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підстав викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 373, 391 ЦК України, 152 ЗК України,

Outcome: approved