Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «[PERSON] Банк» заборгованість у розмірі 114 502 (сто чотирнадцять тисяч пятсот дві) гривень 74 копійок та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа - громадянин України [PERSON], уклали Оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту / кредитний договір № 500603279. Відповідно до умов якого , позивач зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 99\~560, 00 гривень, у строк з 10 липня 2017 року до 11 липня 2021 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у розмірі 99\~560, 00 гривень. В порушення умов договору, відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 липня 2018 року має заборгованість , яка складається з наступного: тіло кредиту - 94\~591, 80 грн, відсотки 6\~610, 94 грн, комісія - 12\~300, 00 грн, штраф 1000 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року справа за позовом Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передана на розгляд до Харківського районного суду Харківської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). 20 вересня 2018 року за наслідками автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2018 року провадження у справі за вищевказаним позовом відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не зявились. Представник позивача [PERSON] , яка дії на підставі довіреності № 005236/17 від 10.07.2017 року надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів , у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце якого повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей, отриманих судом згідно вимог частин шостої статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на приведене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до частин другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 10 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа - громадянин України [PERSON], уклали Оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту / кредитний договір № 500603279. Відповідно до умов якого , позивач зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 99 560, 00 гривень, у строк з 10 липня 2017 року до 11 липня 2021 року, а відповідач зобовязався в порядку та на умовах , що визначені договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав надавши відповідачеві кредит у розмірі 99\~560, 00 гривень. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач не виконав зобовязання за договором. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 03 липня 2018 року має заборгованість , яка складається з наступного: тіло кредиту - 94\~591, 80 грн, відсотки 6\~610, 94 грн, комісія - 12\~300, 00 грн, штраф 1000 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до статі 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. За частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно частини першою статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першою статті 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги банка обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2017 року , яка підлягає стягненню з відповідача складає 114 502 (сто чотирнадцять тисяч пятсот дві) гривень 74 копійок, з яких: тіло кредиту - 94\~591, 80 грн, відсотки 6\~610, 94 грн, комісія - 12\~300, 00 грн, штраф 1000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно меморіального ордера № 207529 від 06.06.2018 позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 гривень. На підставі викладеного, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 копійок.

Outcome: approved