Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 992447 грн. 00 коп., з яких 663000 грн. суми основнго богу, 304980 грн. - штрафу, 12533 рн. - 3% річних та 11934 грн. - інфляційній втрати. В обгрунтування заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що 30.03.2019 року [PERSON] отримав згідно договору позики в борг від нього гроші у розмірі 663 000,00 грн. Кінцева дата повернення боргу у вищезазначеному договорі позики вказана - 30.05.2019 року. З метою забезпечення виконання основного зобов`язання було укладено договір поруки між позивачем [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Договором позики. Однак, відповідачі свої зобов`язання за договором позики не виконали, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики в розмірі 992 447,00 грн., яка складається з 663 000,00 грн. - сума основного боргу, 304 980,00 грн. - штраф, 12 533,00 грн. - 3% річних, 11 934,00 грн. - інфляційні витрати, та сплачений судовий збір в розмірі 9 605,00 грн. Ухвалою судді від 02.01.2020 року позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. (а.с. 18-19) Ухвалою суду від 09.01.2020 року, після усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у справі. (а.с. 22) Ухвалою суду від 30.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував, вказував на те, що дійсно він взяв у позивача в борг кошти, однак у встановлений в договорі строк кошти не повернув, тому дійсно між ними 21.01.2020 р. проведено звірку щодо не виконаних боргових зобов`язань, відповідно до яких погоджено те, що сума заборованості станом на 21.01.2020 р. становить 986237 грн. 42 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду спррави, причини неявки суду не відомі, тому є можливим розгляд справи в її відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача та проаналізувавши надані у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 30 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до змісту якого позивач надав [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 663 000,00 грн. строком до 03.05.2019 року. Також, 30 березня 2019 року між позивачем та [PERSON] з метою забезпечення виконання основного зобов`язання було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання Відповідача - [PERSON] взятих не себе зобов`язань за Договором позики. Однак, Відповідачі свої обов`язки щодо повернення грошових коштів не виконали, чим порушили умови договору. Відповідно до вимог статей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачі не виконали у повному обсязі взяті на себе зобов`язання, не повернули всю позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 992 447,00 грн. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до п.3.2 Договору позики: «У випадку неповернення зазначеної у п.1.1 сумипохики у п.2.2 строк, Позичальник сплачує штраф у розмірі 0,2 % від суми позики за кожен день прострочення до дня її повернення позикодавцю.» Нараховані штрафні санкції складають - 304 980,00 грн. Згідно ч.2 с. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що з моменту настання строку виконання грошового зобов`язання минув тривалий час, а Відповідач продовжував користуватись отриманими у позику грошовими коштами, то Позивач вважає за необхідним нарахувати 3% річних та інфляційні витрати на суму боргу. Таким чином, сума нарахованих 3% річним за користування грошовими коштами складає - 12 533,00 грн. Інфляційні витрати складають - 11934,00 грн. Також, беручи до уваги, що 30.03.2019 року між Позивачем та [PERSON] з метою забезпечення виконання основного зобов`язання було укладено договір поруки, відповідно до якого Відповідач [PERSON] відповідає перед Позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Договором поруки. Таким чином, Відповідачі є солідарними боржника, а відтак сума боргу підлягає примусовому стягненню. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За приписами ч.ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved