Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить звернути стягнення на житлову квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON], а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № KF 48517 від 15.04.2008 року в розмірі 81 973,77 дол США, що в гривневому еквіваленті станом на 20.12.2016 року становить 2163782,42 грн., та виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 15.04.2016 року між ВАТ [PERSON], правонаступником відносно усіх прав та обовязків є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF48517, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (грошові кошти) у іноземній валюті в сумі 85000,00 дол. США з виплатою 12 відсотків річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № KF48517 від 15.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 16.04.2008 року за реєстровим № 2374, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 27.01.2016 року [PERSON] помер. На момент подання позовної заяви заборгованість позичальника перед банком по кредитному договору становить 81 973,77 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 20.12.2016 року становить 2 163 782,42 грн. 23.02.2016 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до Української міської державної нотаріальної контори з претензією про предявлення вимог до спадкоємців. 01.08.2016 року банком отримало лист з Української міської державної нотаріальної контори, зі змісту якого вбачається, що спадкоємцями померлого позичальника [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] 04.10.2016 року ПАТ «ВіЕс Банк»» направляв відповідачам повідомлення, у відповідності до якого повідомляв про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення протягом 30 днів з дати одержання цього повідомлення. Проте, заборгованість за кредитним договором так і не була погашена відповідачами у встановлений в повідомленні-вимозі строк. Таким чином позивач був вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором за рахунок переданого в іпотеку майна. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить, розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши її дійсні обставини справи та перевіривши такі доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2016 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником відносно усіх прав та обовязків є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF48517, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (грошові кошти) у іноземній валюті в сумі 85000,00 дол. США з виплатою 12 відсотків річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № KF48517 від 15.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 17.02.2008 року за реєстровим № 2374, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 24.01.2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ОК № 361088, виданого Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 17. 23.02.2016 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до Української міської державної нотаріальної контори з претензією про предявлення вимог до спадкоємців, на яку листом від 02.03.2016 року за № 300/02-14 банку було надано відповідь, зі змісту якої вбачається, що спадкоємцями померлого позичальника ПАТ «ВІЕс Банк» - [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] 04.10.2016 року ПАТ «ВіЕс Банк» направив відповідачам повідомлення за № 10-3/16911 в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у відповідності до якого повідомив про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення протягом 30 днів з дати одержання цього повідомлення. 04.10.2016 року ПАТ «ВіЕс Банк» також направив відповідачам вимогу за № 10-3/16912 в порядку ст. 40 Закону України «Про іпотеку» у відповідності до якої вимагав звільнити протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до копій рекомендованих повідомлень, повідомлення та вимогу від 04.10.2016 року, [PERSON] отримала18.10.2016 року. Проте, заборгованість за кредитним договором відповідачами у встановлений в повідомленні-вимозі строк, не була погашена, та не було звільнено житлове приміщення. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.12.2016 року загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед ПАТ «ВіЕс Банк» складає 81 973,77 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 20.12.2016 року становить 2 163 782,42 грн., яка складається з наступного: 75 233,70 дол. США (1 985 871,30 грн.) - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 6 740,07 дол. США (177 911,12 грн.) - прострочена заборгованість по відсотках. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 82980803 від 21.03.2017 року відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], та квартира [ADDRESS]. 23.08.2017 року заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області позовні вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитом № KF 48517 від 15.04.2008 року в розмірі 81973 (вісімдесят одна тисяча девятсот сімдесят три) доларів США. 77 центів, що в гривневому еквіваленті станом на 20.12.2016 року становить 2163782 (два мільйони сто шістдесят три тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 42 коп. Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.33 Закону України «Про іпотеку», ч.1\~ст.589 ЦК України\~у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.ст.546,\~575 ЦК України\~іпотекою є застава нерухомого майна, що в свою чергу є одним із видів забезпечення виконання зобовязання. Відповідно до ч.1\~ст.590 ЦК України\~передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне за змістом положення міститься в п.15 іпотечного договору. Відповідно до ч.2\~ст. 1281 ЦК\~кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.1\~ст.1282 ЦК\~спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до положень ч.3\~ст.1268 ЦК\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу\~(шість місяців) він не заявив про відмову від неї. Крім того, відповідно до ч.ч.4,5\~ст.1268 ЦК\~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до\~статті 39 ЗУ «Про іпотеку». Враховуючи те, що договір іпотеки є чинним, судом встановлені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачі належним чином не виконують зобовязання за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на квартиру № 300, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Соснова, буд. 7, кошти від реалізації якої будуть скеровані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KF 48517 від 15.04.2008 року в розмірі 81973,77 доларів США. Підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в судовому засіданні не встановлено. Що ж стосується позовної вимоги про виселення, то суд приходить до висновку, що в її задоволенні необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 вказаного Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 вищевказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У частинах 2 та 3 цієї ж статті встановлено певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або в інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбаченого в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом із вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Виходячи з аналізу приведених вище норм, суд вважає, що виселення відповідачів в даному випадку можливе лише за умови дотримання обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Недотримання вказаної процедури є підставою для відмови у позовній вимозі про виселення. Як вбачається зі змісту рішення первісною позовною вимогою позивача було звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто рішення суду ще не вступило в закону силу, процедура попередження відповідачів про звільнення житлового приміщення, ще не настала, а тому суд приходить до висновку що дана позовна вимога є передчасною. Окрім того з урахуванням наведеного, також слід зазначити що відповідачі є малолітніми дітьми та постійно проживають та зареєстровані в [INFO], квартира на яку посилається позивач як на підтвердження існування іншого житла знаходиться теж в іпотеці позивача, тому позовні вимоги в частині виселення не підлягають до задоволення. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, проаналізувавши підтверджені наданими доказами обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів в користь позивача слід стягнути понесенні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 32456,74 грн., по 10818 грн. 90 коп. з кожного. На підставі ст.ст.16,\~524-526,\~530,\~533,\~536,\~546,\~549-550,\~575,\~610-611,\~624,\~1048-1050,\~1054 ЦК України,\~ст.109 ЖК України,\~Закону України «Про іпотеку»,\~ та

Outcome: partial