Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 2010 року є інвалідом першої групи, категорії «А» та пересувається на інвалідному візку. Для проходження різних видів реабілітації вимушений пересуватись межами країни пасажирськими поїздами. 21.04.2013 року, після перебування у м.Києві, придбав квиток на поїзд №146 сполученням «Київ-Сімферополь» до станції Нікополь. У зв'язку з невеликою кількістю спеціально обладнаних вагонів для людей з обмеженими можливостями, він їхав у купейному вагоні з супроводжувачем - його мамою. В києві працівниками медпункту залізничного вокзалу було організовано його посадку. Доїхавши до станції прибуття - залізничної станції Нікополь (по розкладу руху прибуття поїзда на станцію становить 02.20 г., відправлення 02.35 г.), він чекав на допомогу працівників вокзалу для організації його висадки з поїзда. Вигрузивши багаж, працівники ж/д станції приймали візка з вулиці, а його друзі подавали візок з вагону. Не дивлячись на те, що його ще не зняли з поїзда, та на те, що провідник, стоячи на пероні поряд із зустрічаючим черговим по вокзалу, тримав красний ліхтар - поїзд почав набирати швидкість. Ризикуючи його і власним життям, зустрічаючим вдалося забрати його з поїзда, що рухався. Ситуація, що слалась, загрожувала життю та здоров'ю не тільки йому, а й близьким родичам, негативно вплинула на його психічний стан. У зв'язку з душевними переживаннями в нього почав стрибати тиск, почалась тахікардія, з'явились болі в області серця, що змусило його викликати лікаря додому. Враховуючи зазначене вище, розмір моральної шкоди, яку завдано йому та його близьким родичам протиправними діями відповідача, виходячи з глибини та тривалості психічних та фізичних страждань, критеріїв розумності та справедливості, він оцінює в сумі 100000 грн., яку і просив стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача - Державного підприємства «Придніпровська залізниця» позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю і не підтвердження належними доказами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач з 2010 року є інвалідом першої групи, категорії «А» та пересувається на інвалідному візку. 21.04.2014 року останнім було придбано квиток на потяг №146 сполученням «Київ-Сімферополь» до станції Нікополь, їхав у купейному вагоні з супроводжувачем - його мамою. В Києві працівниками медпункту залізничного вокзалу було організовано посадку [PERSON] Доїхавши до станції прибуття - залізничної станції Нікополь, під час висадки з вагону, не дивлячись на те, що [PERSON] ще не зняли з поїзда, та на те, що провідник, стоячи на пероні поряд із зустрічаючим черговим по вокзалу, тримав красний ліхтар - поїзд почав рух. Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувались представником відповідача та в силу ч.1 ст.61 ЦПК України є такими, що не потребують доказуванню. Також в матеріалах справи наявна відповідь Державної адміністрації залізничного транспорту України від 14.05.2013 року вих. № ЦЗЛ-13/118 на звернення матері позивача [PERSON] Із змісту даного листа вбачається, що службовим розслідуванням встановлено факт порушення працівниками поїзної бригади та начальника поїзда своїх посадових обов'язків, за що їм оголошено догани. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.12 Закону України «Про транспорт» підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати потреби громадян у перевезеннях, якісне і своєчасне перевезення пасажирів, безпеку та безпечні умови перевезень. Згідно п.38.2 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1196 від 27.12.2006 року, працівники залізниць вживають належних заходів для забезпечення інвалідам доступу до поїздів, інформації, інших об'єктів з обслуговування пасажирів. Відповідно до п.38.16 Правил якщо інвалід потребує допомоги в посадці до вагона, він особисто або уповноважена ним особа повинні письмово або по телефону попередити про це відповідальну особу на вокзалі (начальника вокзалу, пасажирської станції, чергового по вокзалу, чергового по залу тощо), а в день від'їзду підтвердити це. Інформація про необхідність надання допомоги зазначається у спеціально заведеному журналі, передбаченому технологічним процесом роботи відповідного пункту продажу. Якщо аналогічну допомогу необхідно надати при висадці, обов'язок про надання інформації в пункт висадки покладається на пункт відправлення, а забезпечення організації висадки - на пункт висадки пасажира. Пунктом 38.21 Правил передбачено, що провідники вагонів повинні сприяти в розташуванні інвалідної коляски в спеціалізованому купе, а також підніманні (зніманні) її до/із поїзда. Відповідно до п.1.3 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року №411, кожний працівник залізничного транспорту зобов'язаний подавати сигнал зупинки поїзду, а також вживати інших заходів для їх зупинки у випадках, які загрожують життю та здоров'ю людей або безпеці руху. Згідно п.16.18 Правил перед тим, як рушити, машиніст ведучого локомотива і спеціального самохідного рухомого складу і його помічник повинні перевірити, чи не подаються з поїзда або працівниками станції сигнали зупинки. Провідники вагонів пасажирського поїзда в разі наявності перешкоди до безпечного прямування повинні негайно вжити заходів до його зупинки. Рух пасажирського поїзда відновлюється після зняття сигналів зупинки всіма провідниками вагонів. Як встановлено судом, вказані вимоги ст.12 Закону України «Про транспорт» та Правил, відповідачем виконано не було, працівниками останнього не забезпечено організацію безпечної висадки позивача з вагону поїзду під час його зупинки, що внаслідок початку руху поїзду до закінчення зняття позивача в інвалідній колясці з вагону, створило небезпеку життю та здоров'ю позивача, призвело до глибоких моральних страждань останнього, які виявились у відчутті страху, душевних хвилюваннях під час події та після неї, втрати душевного спокою, додатковому емоційному навантаженні. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5000 грн. Оскільки позивача відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial