Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 74052,52 грн., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 1000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з огляду на те, що страховик безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на правомірність відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування. Ухвалою суду від 30.06.2016р. у справі призначено судову автотехнічну експертизу, проте судовим експертом надіслано до суду повідомлення від 13.10.2016р. про неможливість проведення такої експертизи у звязку із недостатністю вихідних даних. У судовому засіданні 21.12.2016р. судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про доручення до матеріалів справи в якості доказу висновку №058-16 від 20.12.2016р. експертного дослідження обставин отримання пошкоджень автомобілем [NUMBER], оскільки всупереч ст. 131 ЦПК України вказаний висновок без поважних причин складено та подано до суду більш ніж через рік після початку розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ №238939 (т. 1 а.с. 5). 08.08.2014р. між [PERSON] та ПАТ\~«СК «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №204231Га/14дп, відповідно до якого відповідач на період з 08.08.2014р. до 07.08.2015р. застрахував майнові інтереси позивача, повязані із володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем [NUMBER] (далі Договір страхування) (т. 1 а.с. 6-11). Згідно з п. 9 Договору страхування страховими ризиками є викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. 02.11.2014р. о 22:30 у м.\~Дніпропетровську по вул. Набережна Заводська в районі електроопори №54 сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний позивачу автомобіль зазнав пошкоджень, що підтверджується довідкою №007977 (т.\~1 а.с.\~13). Відповідно до висновку ВДАІ з обслуговування м.\~Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 07.11.2014р. порушень [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України не встановлено, оскільки дії водія в стані аварійної ситуації не врегульовані (т. 1 а.с.\~22). 03.11.2014р. позивач звернувся до ПАТ\~«СК «АХА Страхування» з повідомленням про настання страхового випадку та іншими необхідними документами. Водночас, листом від 23.01.2015р. №815/18ЦВ ПАТ\~«СК «АХА Страхування» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 29.5.3, 29.5.4, 29.5.6, 29.523 Договору страхування з посиланням на висновки №160/14 від 19.11.2014р. та від 12.01.2015р., якими було встановлено неможливість утворення всього комплексу ушкоджень автомобіля [NUMBER], за обставин страхового випадку, викладених [PERSON] Судом встановлено, що відповідно до п. 29.5 Договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: - страхувальник повідомив страховику неправдиву інформацію про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин (п. 29.5.3); - страхувальник не дотримав строків повідомлення про подію згідно з п. 26.1.3 Договору та/або письмового повідомлення про подію згідно з п. 27.1.1.5 Договору без поважних на це причин або створював страховикові перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків (своєчасно не надав пошкоджений ТЗ для огляду, не повідомив дійсні обставини страхового випадку та ін.) (п. 29.5.4); - страхувальник (його представник) не виконав обов'язків, передбачених умовами Договору, окрім п. 26.1.11 Договору (п. 29.5.6); - згідно з висновком (звітом автотехнічного, трасологічного дослідження тощо) компетентного спеціаліста, експертним дослідженням буде встановлено, що заявлені Страхувальником чи уповноваженою ним особою пошкодження ТЗ та/або їх частина з технічної точки зору не могли виникнути за заявлених обставин (наприклад, неможливість виникнення пошкоджень при знаходженні ТЗ у нерухомому стані, неможливість виникнення пошкоджень при зіткненні з визначеним Страхувальником обєктом тощо). При цьому надання Страхувальником (водієм ТЗ або іншою уповноваженою Страхувальником особою) таких відомостей прирівнюється до надання неправдивої інформації щодо факту та/або обставин страхового випадку (п.\~29.5.23). У звязку з викладеним на підставі заяви ПАТ\~«СК «АХА Страхування» від 12.11.2014р. (т.\~1 а.с.\~225) ДП\~«Центр експертних досліджень» за результатом досліджень електронних копій страхових матеріалів щодо факту ДТП за участю автомобіля [NUMBER], а також фотографій вказаного автомобіля та місця заявленої пригоди, складено висновки інженерно-технічного дослідження обставин отримання пошкоджень автомобіля [NUMBER], №160-14 від 19.11.2014р. та від 12.01.2015р., у яких зазначено наступне: з технічної точки зору, вказані особливості форми, розмірів та розташування слідів, а також механізму їх утворення, у комплексі зі слідовою інформацією на заявленому місці пригоди, є суттєвими і достатніми для висновку про неможливість утворення всього комплексу пошкоджень автомобіля [NUMBER], при обставинах страхового випадку, викладених [PERSON]; тобто заявлені обставини пригоди, включаючи схему місця ДТП, не відповідають обєктивним даним, які містяться в наданих на дослідження матеріалах (т. 1 а.с.226-241). Як вбачається з вказаного висновку, проведення дослідження було доручено експерту-автотехніку [PERSON], який має вищу технічну освіту, кваліфікацію експерта та спеціальну підготовку за спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин ДТП» та 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» (кваліфікаційне свідоцтво №1518, видане МЮ України) (т.\~1 а.с. 226, 234). Водночас, відповідно до картки атестованого судового експерта [PERSON] на момент складення висновків №160-14 від 19.11.2014р. та від 12.01.2015р. закінчився строк дії його кваліфікаційного свідоцтва №1518 (т. 2 а.с. 148). За таких обставин, з огляду на не підтвердження страховиком компетентності спеціаліста [PERSON], який складав висновки, що стали підставою для відмови у виплаті спірного страхового відшкодування, ухвалою суду від 30.06.2016р. на підставі клопотання позивача призначено судову автотехнічну експертизу, на розгляд якої поставлено наступні питання: 1) чи могли утворитися зазначені в довідці ДАІ, акті огляду транспортного засобу оцінщиком [PERSON] та протоколі огляду транспортного засобу експертом [PERSON] від 30.03.2015р. пошкодження належного позивачу автомобіля [NUMBER], внаслідок наїзду даного автомобіля на перешкоду та перекидання автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.11.2014р. у м.\~Дніпропетровську на вул. Набережна Заводська в районі електроопори № 54? 2) чи відповідають пошкодження автомобіля [NUMBER], обставинам, які викладені в поясненні [PERSON], з технічної точки зору? 3) чи міг утворитися комплекс ушкоджень автомобіля [NUMBER], при обставинах і в час, які вказані в повідомленні про настання страхової події і поясненнях [PERSON], з технічної точки зору? На розгляд судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз судом було передано усі матеріали в електронній формі, які надавались страховою компанією ДП\~«Центр експертних досліджень» для проведення експертизи, за результатами якої складено висновки №160-14 від 19.11.2014р. та від 12.01.2015р., проте судовим експертом надіслано до суду повідомлення про неможливість надати висновок автотехнічної експертизи №3859-16 від 13.10.2016р., мотивоване недостатністю вихідних даних для надання висновку по поставлених питаннях (т. 2 а.с. 134-135). За таких обставин, суд критично ставиться до висновку спеціаліста [PERSON] №815/18ЦВ від 23.01.2015р., складеного за результатом аналізу електронних копій страхових матеріалів щодо факту ДТП за участю автомобіля [NUMBER], а також фотографій вказаного автомобіля та місця заявленої пригоди, оскільки відповідно до висновків судового експерта проведення судової експертизи за такими матеріалами неможливе. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що кваліфікаційне свідоцтво експерта [PERSON] №1518 було продовжене за спеціальністю «10.1 Дослідження обставин і механізму ДТП» на період з 20.03.2015р. по 20.03.2018р., оскільки така обставина не спростовує факту відсутності у [PERSON] повноважень судового експерта на момент складання висновків №160-14 від 19.11.2014р. та від 12.01.2015р., а також висновок судового експерта про неможливість проведення судової експертизи за відповідними матеріалами. Крім того, відповідно до листа Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області від 07.09.2015р. в період з 08.08.2014р. до 02.11.2014р. на території Дніпропетровської області зареєстровано одну ДТП за участю автомобіля [NUMBER], яка мала місце 02.11.2014р. у м.\~Дніпропетровську на вул. Набережній Заводській, в районі електроопори №54 (т. 1 а.с. 187). Заявлені позивачем обставини ДТП 02.11.2014р. підтверджуються показами свідка [PERSON], а також позивача [PERSON], допитаного судом як свідка, згідно з якими 02.11.2014р. близько 22:30 під час руху автомобіля [NUMBER], на проїжджу частину дороги вийшов пішохід, уникаючи зіткнення з яким позивач скоїв наїзд на бордюр, внаслідок чого відбулось перекидання автомобіля. Щодо пояснень свідка [PERSON] суд зазначає, що прохолодний, на думку аварійного комісара, капот автомобіля та відсутність характерних травм водія не є достатнім доказом надання страхувальником неправдивої інформації щодо обставин страхового випадку. За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем не доведено факт надання [PERSON] неправдивої інформації щодо обставин ДТП, яка сталась 02.11.2014р., а відтак і про відсутність визначених п. 29.5.3, 29.5.4, 29.5.6, 29.523 Договору страхування підстав для відмови йому у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 24.2.2 Договору страхування збитками внаслідок ДТП вважаються будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. За змістом п. 23 Договору страхування під повною загибеллю транспортного засобу сторони мають на увазі випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору. Сторони у судовому засіданні не заперечували факт настання повної загибелі автомобіля, оскільки вартість його відновлення перевищувала 70 % його дійсної вартості на момент укладення договору. Відповідно до п. 28.8 Договору страхування при повній загибелі ТЗ відшкодування сплачується в розмірі страхової суми за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування, вартості пошкодженого ТЗ та встановленої згідно з п. 10 Договору франшизи. Вартість пошкодженого ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо такого ТЗ (зокрема: онлайн-аукціон з продажу автомобілів (ТОВ «Україно-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна») чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку). Згідно з п.п. 10, 11 Договору страхування розмір франшизи становить 540,00\~грн., а страхова сума склала 108\~000,\~00 грн. Сума знецінення автомобіля відповідно до ст. 15 Договору страхування за період страхування становить 2574,25 грн., що не заперечувалось сторонами по справі. На підтвердження вартості пошкодженого автомобіля позивачем надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №ZU300315 від 10.04.2015р., відповідно до якого ринкова вартість автомобіля [NUMBER], після отриманих пошкоджень становить 30833,23грн. Разом з тим, у судовому засіданні позивач пояснив, що 03.10.2015р. автомобіль [NUMBER], був відчужений ним на користь третьої особи за 2500,\~00\~дол. США, що відповідно до курсу НБУ на день відчуження становило 52883,25 грн. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що значну частину вартості відчуженого автомобіля становило додаткове обладнання, яке не було предметом страхування, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин суду не надано. Крім того, відповідно до 28.27 Договору страхування у випадку сплати страхового платежу за Договором частинами згідно з розділом 17 Договору Страховик має право здійснити відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за Договором, вказаним в розділі 13 Договору, та фактично сплаченим за Договором страховим платежем. З огляду на викладене, а також враховуючи, що розмір не сплачених позивачем страхових платежів становить 2992,00 грн., що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, суд доходить висновку, що відповідач відповідно до п. 28.8 Договору страхування зобовязаний виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 49010,50 грн. (108000,00грн. 540,00 грн. 52883,25 грн. 2574,25 грн. 2992,00 грн.). За змістом ст. 22 ЦК України до реальних збитків належать, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Оскільки суд не бере до уваги висновки експертного автотоварознавчого дослідження №ZU300315 від 10.04.2015р. при визначенні розміру належного позивачу страхового відшкодування, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості такого дослідження у розмірі 1000,00 грн. У суду також відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., оскільки позивачем не доведено факт заподіяння такої шкоди, а відтак суд вважає, що за даних обставин стягнення належного позивачу страхового відшкодування призведе до поновного відновлення його порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial