Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд: - визнати недійсною довіреність від 10 липня 2012 року, видану позивачем на ім'я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 3940; - визнати недійним договір дарування нежитлових приміщень підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один) , посвідчений 06 серпня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № 4515, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], від імені якого на підставі довіреної від 10 липня 2012 року діяла [PERSON] ; - визнати за позивачем право власності на нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один) . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у липні 2012 року батько позивача подарував йому нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один) . Речові права на нерухоме майно підлягали обовязковій державній реєстрації, яка на той час проводилася комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Позивач мав заплановану поїздку за межі України, тому самостійно завершити процес оформлення документації не мав змоги. [PERSON] запропонувала свою допомогу в оформленні на імя [PERSON] відповідної нерухомості. 10 липня 2012 року у нотаріуса [PERSON] підписав довіреність на [PERSON] на те, щоб остання отримала витяг про державну реєстрацію прав у КП «ХМ БТІ», розпочала процедуру переоформлення документів із відповідними комунальними службами. Копії довіреності в нього не залишилося. Як з'ясувалося пізніше, у нотаріуса залишилася довіреність з іншим змістом, за якою він нібито надав [PERSON] право на дарування належного йому майна [PERSON]. Позивач вважає договір дарування нежитлових приміщень, в якому обдарованою зазначено [PERSON], незаконним, адже при його посвідченні не було волевиявлення позивача на його укладення, що грубо порушує вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України. Крім цього, зазначена позивачем довіреність є недійсною, адже укладена ним внаслідок обману з боку [PERSON]. Внаслідок зазначених дій позивач [PERSON] був позбавлений свого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON], підтримали в повному обсязі позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. \~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання прибула, ставила питання по поясненням позивача та його представників, допитала свідка по справі [PERSON] та після перерви, залишила судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, направила до суду повноважного представника Абдуллаєву [PERSON], яка в судове засідання прибула, ставила питання по поясненням позивача та його представників, допитати свідка по справі [PERSON] відмовилась у звязку із фізичним виснаженням через тривалість судового засідання, та після перерви, залишила судове засідання. Судом у відповідності до ст. ст. 169,224,225 ухвалено про заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання направила письмові заперечення проти позову, які обґрунтувала тим, що оспорювана позивачем довіреність на час укладення оспорюваного договору дарування була чинною, не скасованою, повністю відповідала вимогам закону. [PERSON] довіреність видавав добровільно, нотаріусом перевірено його цивільну дієздатність, волевиявлення сторін було вільним і відповідало внутрішній волі перевірено нотаріусом, та засвідчено особистим підписом [PERSON] на довіреності, правочин вчинено у формі, встановленій законом. Вважає,що [PERSON] діяла у межах наданих їй цією довіреністю повноважень, позивач скасував свою довіреність лише 10.12.2014 року, при цьому майже три роки не цікавився ні довіреністю ( з повноваженнями), ні спірними приміщеннями, в той час як новий власник розпочала в них підприємницьку діяльність, тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, до суду не прибула, письмових заперечень не направила. На підставі досліджених доказів, наявних у справі даних, судом встановлені наступні фактичні обставини. 10 липня 2012 року [PERSON] передав безоплатно у власність своєму синові, [PERSON] нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один). У [PERSON] виникли майнові права, які згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України підлягають судовому захисту у випадку їх порушення, невизнання або оспорювання. 10 липня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстром № 3940 посвідчена довіреність, за якою позивач [PERSON] уповноважив відповідача [PERSON] представляти його інтереси у усіх без винятку установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх форм власності та галузевої належності, в тому числі в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, відповідній ділянці Комунального підприємства «Жилкомсервіс», житлово експлуатаційних органах, і у відповідних комунальних службах, органах та організаціях газопостачання, теплопостачання, водопостачання, електропостачання та телефонного звязку, бюро технічної інвентаризації, у відповідному паспортному відділенні, в правоохоронних органах, архівних установах, органах РАГСу, в тому числі і нотаріальній конторі, з питань одержання витягу про державну реєстрацію прав на нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один), а також технічного паспорту на вказане вище майно. Окремими абзацами у вказаній довіреності зазначено право [PERSON] підготовки та одержання усіх необхідних довідок та документів, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для укладення договору дарування та право дарування належних на праві приватної власності [PERSON] нежитлових приміщень на імя [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 10 грудня 2014 року за № 28013335 у межах строку дії довіреності, за заявою [PERSON] довіреність від 10 липня 2012 року, реєстровий номер № 3940 була скасована. 12 грудня 2014 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення про скасування довіреності з вимогою надати всі відомості щодо виконання доручення, передати документи, що були отримані [PERSON] як представником в ході виконання доручення. З наданої КП «ХМ БТІ» завіреної копії інвентаризаційної справи на спірні нежитлові приміщення вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав на нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один) за [PERSON] було прийнято 12 липня 2012 року. Витяг про державну реєстрацію прав КП «ХМ БТІ» датований 12 липня 2012 року. [PERSON] у судовому засіданні не спростувала тих обставин, що вона на підставі виданої довіреності отримувала у КП «ХМ БТІ» витяг про державну реєстрації прав за [PERSON] на нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один). За сукупності наявних у цивільній справі доказів суд не вбачає підстав ставити зазначену обставину під сумнів. Судом за клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] витребувана копія посвідченої нею 10 липня 2012 року за реєстром № 3940 довіреності, за якою позивач [PERSON] уповноважив відповідача [PERSON] вчиняти юридичні дії, у тому числі дарування на ім'я [PERSON] спірних нежитлових приміщень. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на вимогу суду також була надана копія посвідченого нею 06 серпня 2012 року за реєстром № 4515 договору дарування нежитлових приміщень, за яким [PERSON], діюча по довіреності, посвідченій 10 липня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 3940 , від імені [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один). Відповідачка [PERSON] згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 50979412 ) залишається зареєстрованим власником нежитлових приміщень підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40, 43,44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м.Харкові, вулиця Другої Пятирічки, 61 ( шістдесят один) на час розгляду справи в суді. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійсною довіреності від 10 липня 2012 року, виданої позивачем на ім'я [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі № 3940, суд виходить з наступного. Як визначено ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач, як особа яка видала довіреність, згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України може заперечувати дійсність довіреності на підставах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивач в обґрунтування позовних вимог в цій частині посилається на те, що відповідач [PERSON] отримала від нього оспорювану довіреність з правом дарування нежитлових приміщень шляхом його обману, а він підписував довіреність виключно з метою отримання витягу про державну реєстрацію прав за ним, технічного паспорту та оформлення необхідної документації із відповідними комунальними службами. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Оскільки видача довіреності є одностороннім правочином, він не може бути вчинений під впливом обману. Разом з тим, за ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. При цьому суд,

Outcome: partial