Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є позивач та їхні діти -3-ї особи по справі, які відмовилися від спадщини, подавши до нотаріальної контори 20.12.2012 року заяви про відмову від спадщини, він прийняв спадщину після смерті дружини, але не може оформити свої спадкові права у нотаріуса, оскільки правовстановлюючі документи на майно померлої не відповідають вимогам чинного законодавства, на що вказано у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. А тому позивач просив суд визнати за ним право власності на нерухоме майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги. Представник Білоцерківської міської ради до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду зареєстровано заяву щодо розгляду справи без участі представника Білоцерківської міської ради. 3-ї особи - [PERSON], [PERSON] в судове засідання також не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою реєстрації місця їхнього проживання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON], шлюб між ними було зареєстровано 29.03.1979 року, що стверджується копіями свідоцтв про смерть та про одруження. В судовому засіданні також встановлено, що заповіту спадкодавець не залишила, а спадщину після її смерті за законом прийняв позивач [PERSON], який проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, також 20.12.2012 року він подав до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Наведене стверджується матеріалами спадкової справи № 731/2012, копію якої надано суду. Діти померлої- [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини після смерті [PERSON], подавши до нотаріальної контори 20.12.2012 року заяви про відмову від спадщини, що вбачається з копій цих заяв в матеріалах спадкової справи. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], що стверджується копією свідоцтва про право приватної власності на будівлі від 23.10.1996 року на ім'я [PERSON], яке видано управлінням житлово-комунального господарства на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому № 196 від 04.07.1996 року та акту про закінчення будівництва жилого будинку від 26.06.1996 року, на свідоцтві є реєстраційний напис Білоцерківського МБТІ про реєстрацію права власності на вказаний вище будинок на ім'я [PERSON], записано 23.10.1996 року в реєстраційну книгу за № 88, інв. справа № 10354, цей запис засвідчено печаткою Білоцерківського МБТІ. Отже, як вказано вище в рішенні, позивач прийняв у визначеному законом порядку спадщину після смерті дружини, як спадкоємець першої черги за законом, але оформити спадкові права на нерухоме майно у нотаріуса він не має можливості, оскільки з постанови державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В. від 11.02.2014 року в матеріалах справи слідує, що надане позивачем свідоцтво про право особистої власності на будівлі на ім'я [PERSON] не є належним правовстановлюючим документом, оскільки на ньому відсутній підпис відповідної посадової особи і немає печатки юридичної особи, яка видала документ, а саме: управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, вказані вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». А відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 22.04.2014 року, відомості про реєстрацію права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження щодо будинку [ADDRESS] відсутні. Але в спадковій справі є довідка КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 20.11.2013 року, в якій вказано на те, що право власності на вказаний вище будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.10.1996 року, на останню дату технічної інвентаризації 15.11.2013 року загальна площа будинку складає 121,7 кв.м, житлова площа 64,3 кв.м, до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: літня кухня «Б», убиральня «В», сарай «Д», сарай «Е», гараж «Ж», погріб з шийкою «Г», № 1- вимощення, № 2,4,7-огорожа, № 3-колодязь питний; самочинне будівництво та перепланування відсутнє. Архівним відділом Білоцерківської міської ради на запит суду надано архівний витяг з рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 196 від 04.07.1996 року, згідно якого затверджено акт прийомки в експлуатацію від 26.06.1996 року будинку [ADDRESS] житловою площею 64,3 кв.м, корисною 121,7 кв.м, що належить [PERSON]; також надано архівну копію акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуальних будинків та квартир від 26.06.1996 року щодо даного будинку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, спадкодавець [PERSON] набула права власності на нерухоме майно та зареєструвала на своє ім'я право власності [ADDRESS] у визначеному на той час порядку, але оригінал правовстановлюючого документу на будинок нотаріусом не приймається до уваги з підстав, на які вказано вище в рішенні. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач. Таким чином, в силу приписів вищенаведених правових норм позивач набув права на будинок [ADDRESS], як спадкове майно, після смерті дружини в порядку спадкування за законом. А тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved