Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року і від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з ним /позивачем/ та відповідачкою у будинку його /позивача/ матері по [ADDRESS]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, у них різні погляди на облаштування побуту, догляду за дитиною та її виховання, відповідачка почала відвідувати релігійну секту, за дитиною не доглядає, покладаючись у всьому на позивача та його матір, у зв»язку з чим у них виникають суперечки, на даний час їх сім»я фактично розпалась і шлюб існує лише формально, сімейно-шлюбних відносин вони тривалий час не підтримують та не ведуть спільного господарства. У 2012 році у відповідачки почали виникати видіння, після яких вона лікувалась у психіатричній лікарні в Чернігівській області. Точного діагнозу захворювання [PERSON] позивачу не повідомляла, зазначаючи, що стан її здоров»я значно покращився. Однак, згодом, спостерігаючи за ненормальною поведінкою відповідачки, яка вчиняла час від часу сварки, він /[PERSON]/ звернувся до лікаря-психіатра Бородянської ЦРЛ з проханням надати його дружині психіатричну допомогу. Лікар психіатр Бородянської ЦРЛ зробив запит до Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні у 2012 році, з метою отримання медичної документації відповідачки задля здійснення організації надання останній психіатричної допомоги за місцем її проживання, і у своїй відповіді Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня на вказаний запит зазначила діагноз відповідачки - шизоафективний розлад, а також вказала, що вперше прояви хвороби останньої виявлено три роки тому, тобто до моменту укладення шлюбу з позивачем. Відповідачка відмовляється від лікування, поводить себе розгублено, не доглядає за собою, домашнім побутом не переймається, не працює, майже щодня їздить на відвідування релігійної секти, дитиною не цікавиться та не доглядає за нею. Тому просив шлюб з [PERSON] розірвати, а оскільки між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, він /позивач/ має постійне місце роботи, займається вихованням сина, здійснює догляд за ним та матеріально утримує, то просив визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з ним /[PERSON]/. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, просила після розлучення дитину залишити проживати з нею, але де саме, пояснити не змогла, посилаючись на допомогу релігійної громади. Вислухавши сторони, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 07 серпня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.5,6/. Як вбачається з пояснень позивача та відповідачки, сімейне життя у них не склалося, між ними виникають сварки та непорозуміння, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1,2 ст. 161 СК України у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має постійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка має діагноз шизоафективний розлад, гіпоманіакальний тип F-25.0 та проходила лікування в Комунальному лікувально-профілактичному закладі «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» /а.с.8-9/. Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного 20 червня 2014 року, за участю депутата Загальцівської сільської ради Бородянського району, [PERSON] відвідує релігійні секти, внаслідок чого її хвороба загострюється, вона вчиняє скандали, сварки, що негативно впливає на дитину, у зв»язку з чим депутатом сільської ради зроблено висновки та пропозиції за якими, у разі розірвання шлюбу між подружжям, дитину необхідно залишити проживати з батьком /а.с. 11/. Позивач має постійне місце роботи, з 18 березня 2013 року працює в ТОВ «Фомальгаут-Полімін» підсобним робітником з 40-годинним робочим тижнем, має постійний дохід, за характеристиками, наданими з місця роботи останнього та головою Загальцівської сільської ради Бородянського району, зарекомендував себе позитивно, ділові якості проявив на високому рівні, має спокійний та врівноважений характер, в колективі користується повагою, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, проживає та зареєстрований по [ADDRESS] у будинку, що належить його матері [PERSON], а згідно висновку про стан його /позивача/ здоров»я від 20 червня 2014 року Бородянської ЦРЛ - може бути опікуном /а.с.14-18/. Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання дитини, затвердженого розпорядженням голови Бородянської РДА від 14 липня 2014 року № 208, оскільки [PERSON] піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, то визнано доцільним проживання [PERSON] з батьком /а.с. 20-22/. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Враховуючи вищевикладене та висновок щодо визначення місця проживання дитини, затверджений розпорядженням голови Бородянської РДА, оскільки в сім'ї позивача створені всі належні умови для нормального проживання та розвитку дитини, а мати дитини власного житла та доходів не має, має психічне захворювання, що ставить під сумнів можливість надання нею дитині належного виховання та піклування, то суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини з батьком - [PERSON]

Outcome: approved