Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Позивач стверджує, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) уклали договір кредиту № ЗП 034/2005 за п. 1.1. якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 500000 гривень З умовами Договору відповідач зобов`язується повертати кошти, виплачувати проценти за користування кредитом та сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого станом на 19.10.2017 року має заборгованість в сумі 283 169,11 грн, з яких: 121 097,36 грн. заборгованість за кредитом; 86 669,33 грн - заборгованість за відсотками; 28 847,09 грн розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 19 826, 49 грн розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; 15 846, 81 грн розмір інфляційних витрат за кредитом; 10 881, 43 грн розмір інфляційних витрат за відсотками. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, яким є [PERSON] , 30.10.2009 року позивач та [PERSON] уклали договір поруки № П 081/2009, позивач і [PERSON] уклали договір поруки № П 081/2009, позивач і [PERSON] уклали договір поруки № П 081/2009. За договором поруки поручителі поручились за виконання позивальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позивачем пропущено строки пред`явлення вимог до нього щодо повернення грошових коштів, оскільки відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, а заборгованість по кредитному договору наявна з 11.07.2014 року. Одночасно, відповідач [PERSON] вказує, що позивачем не надано суду доказів щодо набуття або відсутності факту набуття ним права власності на майно, яке є предметом іпотеки відповідно до договору №ЗЗП 030/2005 від 27.08.2005 року Крім того, Відповідач [PERSON] наголошує, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.\~Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності на підставі наявних доказів та матеріалів. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 25 липня 2019 року заочне рішення від 15 лютого 2019 року у справі № 237/4871/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано і призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року було залучено до участі у справі за позовом акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, замість позивача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,\~ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100. Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду. Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї докази, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги\~позивача\~про стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.1.1 договору кредиту № ЗП 034/2005 від 27.08.2005 року (далі договір кредиту), укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 500 000 грн. зі сплатою 15 відсотків річних за встановленим у договорі порядком погашення суми основної заборгованості. Пунктом 2.3. договору кредиту передбачено, що моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки позивача: суми кредиту, нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору. Згідно із п. 3.3.9. договору кредиту [PERSON] зобов`язаний сплачувати відсотки за використання кредиту у порядку, передбаченому п.п. 2.4., 2.5. цього договору. Одночасно, відповідно до п. 3.3.10. договору кредиту [PERSON] зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі погашати кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у порядку, передбаченому п.1.1. цього договору. Відповідно до п. 7.3. кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. 30.10.2009 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору кредиту, відповідно до змісту якої сторони домовились та дійшли згоди внести зміни до кредитного договору, встановивши, що з дня укладення цієї додаткової угоди нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється виходячи зі ставки 21,0% процент річних за встановленим цією угодою порядком погашення суми основної заборгованості. 22.03.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до змісту якої сторони підтверджують, що залишок заборгованості за кредитом станом на дату укладення цієї додаткової угоди складає 218 338, 14 грн. Крім того, цією угодою змінено кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за договором, а саме до 10.08.2017 року включно. Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 29.08.2005 року до 29.08.2005 року [PERSON] видано кредит у розмірі 500 000 грн. Згідно із п. 1.3. кредитного договору в якості забезпечення позичальником ( [PERSON] ) виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор (позивач) укладає в день укладення цього договору (кредитного договору) з позичальником ( [PERSON] ) іпотечний договір № ЗЗП 030/2005 від 27.08.2005 року, за умовим якого позичальник ( [PERSON] ) передає кредитору (позивач) в іпотеку нерухоме майно, для ремонту якого згідно із п.1.2. кредитного договору надається кредит, іпотечною вартістю 2209375, 00 грн. Відповідно до іпотечного договору №ЗЗП 030/2005 від 27.08.2005 року (далі договір іпотеки) позивач та [PERSON] уклали договір іпотеки, відповідно до п.1.1. умов якого відповідач передає позивачу у якості забезпечення виконання зобов`язань, зокрема за договором кредиту №ЗП 034/2005 від 27.08.2005 року, нерухоме майно базу відпочину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 2.4.4. та п.4.1. договору іпотеки позивач має право у разі невиконання [PERSON] хоча б одного із своїх обов`язків, встановлених згідно із п. 2.1.1.-2.1.10 цього договору, вимагати дострокового виконання позичальниками основного зобов`язання, а у разі його невиконання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до копії договору поруки №П 081/2009 від 30.10.2009 року (далі договір поруки) поручитель ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) зобов`язується перед кредитором (позивач) у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредито, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та випадках, передбачених договором кредиту №ЗП 034/2005 від 27.08.2005 року, що укладений між кредитором та позичальником. Відповідно до умов п. 3.1.1. та 3.1.2. поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов`язання забезпеченого порукою, виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування на рахунок кредитора суми невиконаного позичальником зобов`язання, а також у випадку невиконання позичальником та поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно із чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Згідно із додатковою угодою №1 про внесення змін до договору поруки від 22.03.2011 року п.п. 2.1.1. договору поруки викладено у такій редакції: погасити основну суму за договором кредиту в сумі 500 000 грн. з порядком погашення та в строки, що встановлені договором, яким обумовлено основне зобов`язання, але в будь-якому випадку не пізніше ніж до 10.08.2017 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов`язання. Судом досліджено копію вимоги про усунення порушення №8217163 від 19.10.2017 року, відповідно до якої позивач письмово повідомляє відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про наявність станом на 19.10.2017 року заборгованості за кредитним договором у розмірі 283 169, 11 грн та необхідність сплати вказаної заборгованості у строк до 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з моменту отримання цієї вимоги. В судовому засіданні з`ясовано, що внаслідок порушення умов кредитного договору № ЗП 034/2005 від 27.08.2005 року та невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань, станом на 19.10.2017 р. утворилася заборгованість за кредитним договором № ЗП 033/2005 від 27.08.2005 року у розмірі 235 331,71 грн., яка складається з наступного: - 121 097,36 грн. заборгованість за кредитом; - 86 669,93 грн. заборгованість за відсотками; - 28 847,09 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 19 826,49 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; - 15 846,81 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 10 881,43 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України. У відповідності ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та у відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що позивачем не надано суду доказів щодо відсутності позову про набуття права на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору кредиту № ЗП 034/2005 від 22.03.2011 року встановлено, що погашення залишку здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця, окрім останнього за наступним графіком. Згідно виписки розрахунків за кредитним договором позивача, кредитор [PERSON] здійснив останній платіж 12 травня 2014 року у сумі 902,63 грн. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 серпня 2019 року, справа № 2004/1979/12, у правовому висновку звернула увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше н е встановлено договором поруки. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строку не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора, і таке припинення не пов`язано з загальними правилами застосування позовної давності і наслідків такого застосування, оскільки урегульоване спеціальною нормою ст..599 ЦК України. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора та суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. З`ясовано, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 10 червня 2014 року) не пред`явив вимоги до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поручителів; судом встановлено, що кредитор протягом семи робочих днів від дати невиконання зобов`язання, забезпеченого порукою, не повідомив про таке невиконання відповідно до п.3.3.1, укладених з поручителями договорів поруки. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поручителів лише 17.11.2017 року. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарному порядку заборгованості на користь позивача у зв`язку з чим у вказаній частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів 19 826, 49 грн розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків, та 28 847,09 грн розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до матеріалів справи відповідачі зареєстровані у с. Павлівка, Мар`їнського району Донецької області та м. Донецьку, що є територією, де проводилась антитерористична операція. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судового збору, сплаченого позивачем складає 4247,54 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 234495,53 гривні х 100 % : 283169,11 гривень ціни позову = 82,81%), тобто 82,81% від ціни позову (82,81% х 4247,54 гривень : 100% = 3517,38 гривень), що складає 3517,38 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial