Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та застосування наслідків недійсності правочину, мотивуючи позовні вимоги тим, що 18 вересня 2008 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 27/10-1008П, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти у сумі 535 000,00 доларів США. Зазначають, що в цей же день, 18 вересня 2008 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору було укладено Іпотечний договір № 027/Д31416П, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р. П., за реєстровим номером № 4900, за умовами якого [PERSON] передав Банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] Відомості про заборону на відчуження земельної ділянки приватним нотаріусом Мельником Р. П. Було внесено до державного реєстру під № 4903. Вказують на те, що 29.08.2013 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» було укладено Договір №40 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором № 27/10-1008П від 18.09.2008 року, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» перейшли всі права банку за Кредитним договором. В подальшому, як зазначає позивач, 02.09.2013 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором №027/ДЗ1416П від 18 вересня 2008 року, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» перейшли усі права іпотекодержателя за Іпотечним договором. Мотивують вимоги тим, що 16 вересня 2013 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» було укладено Договір № 41 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором № 27/10-1008П від 18.09.2008 року, за умовами якого до них перейшло право вимоги за кредитним договором, а також 16.09.2013 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором № 027/Д31416П від 18 вересня 2008 року, у відповідно до якого до ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» перейшли усі права іпотекодержателя за Іпотечним договором. Посилаються на те, що 30 вересня 2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Лепіска Юлія Миколаївна, як з'ясувалося згодом, неправомірно виключила запис про обтяження земельної ділянки іпотекою відповідно до Іпотечного договору № 027/Д31416П від 18 вересня 2008 р. з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження нерухомого майна іпотекою, внісши запис №6361535. При цьому підставою виключення запису значилось рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2009 року у справі №2-1954/09, яким Іпотечний договір визнано недійсним. Також в подальшому, 5 жовтня 2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Соколянський Дмитро Вікторович неправомірно здійснив державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - вніс запис №2786796 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, яким зареєстрував право приватної власності на земельну ділянку за [PERSON], при цьому підставою внесення таких даних значилось те ж судове рішення. Зазначають, що листом від 6 грудня 2013 року Фастівський міськрайонний суд Київської області повідомив про те, що цивільна справа за позовом [PERSON] до АБ «Банк регіонального розвитку» про визнання права власності не надходила. В листі від 12 лютого 2014 року Фастівський міськрайонний суд Київської області повідомив, що цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Р.П. про визнання кредитного договору, договорів поруки та договору іпотеки недійсним, відшкодування збитків та моральної шкоди у 2009 році не розглядалась. Посилаються на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року у справі № 826/730/14 та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Лепіскої Юлії Миколаївни про припинення обтяження іпотекою земельної ділянки загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зобов'язано Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві поновити запис в Державному реєстрі іпотек №7937921 від 18.09.2008 року про обтяження нерухомого майна іпотекою за Іпотечним договором № 027/Д31416П, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 4900 з дати припинення обтяження. Також зазначають, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року по справі №826/19474/13-а та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року визнано протиправними дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Соколянського Дмитра Вікторовича щодо проведення державної реєстрації за [PERSON] права власності на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS], а також визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку на ім'я [PERSON]. Крім того, зобов'язано Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести реєстраційний запис про скасування попереднього запису, яким проведено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку. Мотивують вимоги тим, що 18.03.2015 року звернулись до Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію іпотеки на земельну ділянку на свою користь, однак у проведенні такої операції було відмовлено через наявність зареєстрованих відомостей про право власності на земельну ділянку за [PERSON]. Посилаються на те, що [PERSON] став власником земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2013 року, укладеного між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Наталією Михайлівною. Посилаючись на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 листопада 2013 року [PERSON] не мав права власності на неї, оскільки записи про право власності на його ім'я до Державного реєстру було внесено незаконно, а також з огляду на те, що земельна ділянка насправді перебуває в іпотеці позивача, ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» звернулося до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т. 1, а.с. 55-56) просили визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS]) серія та номер 859, укладений 28.11.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Наталією Михайлівною, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідачів судові витрати. В судове засідання представник позивача, відповідачі та 3-ї особи, не з'явились, про день час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву, згідно якої останній просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідачів та третіх осіб суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності зазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2008 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 27/10-1008П, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у сумі 535 000 доларів США, з кінцевим строком повернення - до 17.09.2013 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 16,00% річних (т. 1, а.с.10-12). В цей же день, 18.09.2008 pоку між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено іпотечний договір №027/Д31416П, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., за реєстровим номером №4900, за умовами якого [PERSON] передав АБ «Банк Регіонального Розвитку» в іпотеку майно: садовий будинок №161 СТ «Артемівець», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позначений літерою «А» за планом земельної ділянки, загальною площею 123,10 кв.м, житловою площею 58,10 кв.м, лазня позначена літерою «Б» за планом земельної ділянки, спорудження, позначене літерою І, № 1-2 за планом земельної ділянки; земельну ділянку площею 0,0559 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (садове товариство «Артемівець», земельна ділянка №161) (т. 1, а.с.13-16). 29.08.2013 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» було укладено договір №40 відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 27/10-100811 від 18.09.2008 року, відповідно до якого до ТОВ «ФК«Дрім Фінанс» перейшли всі права банку за кредитним договором (додатковими угодами та договорами, що забезпечували його виконання) (т. 1, а.с. 17-19). 02.09.2013 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та ТОВ «ФК«Дрім Фінанс» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором № 027/Д31416П, посвідчений 18.09.2008 року приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. за реєстровим № 4900, відповідно до п.1.2 якого первісний кредитор відступив в повному обсязі всі права іпотекодержателя за іпотечним договором та додатковими угодами до нього. 16.09.2013 року між ТОВ «ФК «Дрім Фінанс» та ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-1008П (т. 1, а.с.24-25) та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №27/ДЗ1416П (т. 1, а.с.22-24). Встановлені обставини свідчать про те, що уклавши 16 вересня 2013 року договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-1008П та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №27/ДЗ1416П, позивач набув права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 27/10-1008П від 18 вересня 2008 року, забезпеченим іпотекою у вигляді садового будинку та земельної ділянки №161 в СТ «Артемівець» за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено та не спростовано відповідачами, що ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп» не вчиняла ніяких дій щодо передачі прав на предмет іпотеки третім особам, предмет іпотеки перебував під забороною відчуження, накладеною 18.09.2008 року приватним нотаріусом Мельник Р.П., зареєстрованою в реєстрі під №4901 щодо будинку та № 4902 щодо земельної ділянки. Як вбачається з наданих суду матеріалів, 28 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Наталією Михайлівною було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (т. 1, а.с. 170). Таким чином, 28 листопада 2013 року право власності на земельну ділянку, яка за умовами договору іпотеки повинна була перебувати в іпотеці ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп», перейшло до [PERSON] Не спростовано в судовому засіданні ті обставини, що будь-які дії щодо розпорядження предметом іпотеки порушують права позивача, і тому їхо права підлягають захисту даним судовим рішенням. Так, встановлено, що 30.09.2013 року державний реєстратор Лепіска Ю.М. виключила запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження нерухомого майна іпотекою - внесла запис 6344751, яким виключила запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження іпотекою садового будинку [ADDRESS]. В цей же день 30.09.2013 року державний реєстратор Лепіска Ю.М. виключила запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме внесла запис 6361535, яким виключила запис про обтяження земельної ділянки загальною площею 0,0554 га, кадастровій номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] іпотекою. Підставою виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження земельної ділянки та садового будинку іпотекою було рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2009 року у справі № 2-1954/09, яким визнано кредитний договір № 027/Д31416П від 18 вересня 2009 року недійсним в цілому, припинено взаємні права та зобов'язання сторін за кредитним договором 027/Д31416П від 18.09.2009 року, зобов'язано уповноважені органи зняти заборону відчуження на вищезазначені садовий будинок та земельну ділянку, зобов'язано внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про зняття заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна шляхом вилучення записів за №7936560 від 18.09.2009 року, №7937490 від 18.09.2009 року, №7937490 від 18.09.2009 року про заборону відчуження; виключити з Державного реєстру іпотек записи №7937921 від 18.09.2009 року про обтяження нерухомого майна іпотекою за Іпотечним договором від 18.09.2009 року. Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2009 року у справі № 2-1954/09 визнано за [PERSON] право власності на вищезазначені садовий будинок та земельну ділянку. Як вбачається з наданих суду матеріалів, на підставі зазначеного судового рішення, 05.10.2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Соколянський Д.В. здійснив державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - вніс запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме: зареєстрував за відповідачем [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно - садовий будинок [ADDRESS], загальною площею 123,10 кв.м, житловою площею 58,40 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,0559 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Разом з тим, встановлено, що дане рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області не постановлялось . У зв'язку з цим, дії щодо виключення записів про обтяження будинку та земельної ділянки іпотекою, а також подальші записи щодо даних об'єктів були визнані такими, що вчинені незаконно. Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 квітня 2014 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року було визнано протиправними дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Лепіски Юлії Миколаївни щодо припинення обтяження нерухомого майна іпотекою - спірної земельної ділянки та садового будинку [ADDRESS]; зобов'язано Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві поновити запис з Державного реєстру іпотек №7937921 від 18.09.2008 року про обтяження нерухомого майна іпотекою за Іпотечним договором № 027/Д31416П, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., за реєстровим номером № 4900 з дати припинення обтяження; зобов'язано Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві поновити запис №7936560 від 18 вересня 2008 року про заборону відчуження з дати припинення заборони; зобов'язано Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві поновити запис №7937490 від 18 вересня 2008 року про заборону відчуження з дати припинення заборони (т. 1, а.с. 26-33). Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.04.2014 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Соколянського Дмитра Вікторовича по внесенню записів про право власності на земельну ділянку та садовий будинок за відповідачем [PERSON] було визнано протиправними, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - земельну ділянку та садовий будинок №161 за відповідачем [PERSON], зобов'язано Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести відповідні реєстраційні записи (т. 1, а.с. 34-39). Таким чином, укладаючи 28 листопада 2013 року договір купівлі-продажу земельної ділянки № 162, кадастровий номер [NUMBER], за адресою [ADDRESS] (садове товариство «Артемівець»), за умовами якого [PERSON] виступав продавцем, останній не мав законних прав власності на дану земельну ділянку, оскільки набув прав на неї на підставі судового рішення, яке не постановлялось судом. Частиною 1. ст. 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. При цьому, укладаючи оспорюваний договорі купівлі-продажу, [PERSON] не був власником земельної ділянки № 162, кадастровий номер [NUMBER], за адресою [ADDRESS] (садове товариство «Артемівець»). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зважаючи на те, що [PERSON] незаконно зареєстрував спірну земельну ділянку за собою, що об'єктивно підтверджується постановами Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 квітня 2014 року, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року, а тому, на час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки в порушенням вимог ст. 658 ЦК України не був її власником, то будь-яке розпорядження даним майном є незаконним, що дає підстави для визнання зазначеного договору таким, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України. Також у позовній заяві позивач просив застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS], серія та номер 859, укладеного 28.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Наталією Михайлівною, однак при цьому, позивач не конкретизував у позовній заяві, які саме наслідки недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки, він просить суд застосувати, у зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Зі змісту ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє часткове доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS], серія та номер 859, укладеного 28.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Наталією Михайлівною, в іншій частині задоволенню не підлягають. Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі по 121,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 203, 204, 215, 658 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: partial