Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Зазначив, 21 липня 2015 року він отримав рішення [PERSON] сільської ради, яким йому було надано на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] з метою передачі її у власність. Звернувшись до своєї сусідки [PERSON], яка мешкає за адресою: с. Рудня-Городище, вул. Леніна, 2, з метою погодження меж земельної ділянки та встановлення порядку користування заявник отримав відмову, оскільки остання вже має кадастровий номер та володіє спільною з домоволодінням позивача земельною ділянкою. На думку позивача, [PERSON] зареєструвала своє домоволодіння та погодила межі земельної ділянки з домоволодінням позивача в незаконний спосіб. Позивач позбавлений права володіти, розпоряджатися та обслуговувати сарай та погріб, які фактично віднесені до належного йому будинку та опинилися на території [PERSON]. У звязку з наведеним просить: визнати дії [PERSON] підприємства [PERSON] обласне міжміське бюро технічної інвентаризації [PERSON] обласної ради по реєстрації права власності нерухомого майна, розташованого за адресою: с. Рудня-Городище Житомирського району Житомирської області, вул. Леніна, 2, за гр. [PERSON] протиправними; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ № 292402 на житловий будинок, розташований за адресою: с. Рудня-Городище Житомирського району Житомирської області, вул. Леніна, 2, видане на гр. [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за гр. [PERSON], яке розташоване за адресою: с. Рудня-Городище Житомирського району Житомирської області, вул. Леніна, 2, та видалити реєстраційний номер 14377883; визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 1822086200:02:001:0108 для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га. У судове засідання зявилися позивач, його представник, третя особа та представники третьої особи. Позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. Третя особа та її представники просили відмовити в задоволенні позову. Представником відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Житомирській області 17 червня 2016 року було подано заперечення проти позову, яким просила відмовити в задоволенні позову (т. 1 а.с. 47-48). Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Житомирській області подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 1). Представник відповідача [PERSON] підприємства [PERSON] обласне міжміське бюро технічної інвентаризації [PERSON] обласної ради також подав заяву розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду (т. 1 а.с. 127). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області подала клопотання про розгляд справи без її участі (т. 2 а.с. 59). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з договором купівлі-продажу від 02 липня 1977 року чоловіком [PERSON] - [PERSON] (т. 2 а.с. 15) було куплено жилий будинок, що знаходиться в с. Рудня-Городище й розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0,85 га (т. 2 а.с. 14). Відповідно до інвентаризаційної справи № 63 на житловий будинок № 2 по вул. Леніна в с. Рудня-Городище Житомирського району (т. 1 а.с. 128-157) реєстрація даного домоволодіння була здійснена на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради від 16 березня 2006 року серії ЯЯЯ № 292402 (т. 1 а.с. 143), яке було зареєстроване 05 квітня 2006 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 14377883 (т. 1 а.с. 144). Встановлено, що вищезазначене свідоцтво про право власності було видане на підставі розпорядження [PERSON] сільського голови від 21 листопада 2005 року, яким було дозволено [PERSON] оформити в [PERSON] бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок, який знаходиться в с. Рудня-Городище Житомирського району по вул. Леніна, 2. Будинок побудований в 1978 році на місці старого будинку, у якому неможливо було проживати, який не стояв під забороною (т. 1 а.с. 142). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом (т. 2 а.с.13), виданого 05 грудня 2008 року державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який був її чоловіком та помер 02 жовтня 2002 року (т. 2 а.с. 15), яке складається з земельної ділянки пл. 0,75 га, розташованої на території с. Рудня-Городище, Житомирського району та області, яка відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-03 № 000732 від 17 листопада 1999 року (т. 2 а.с. 17) на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради була передана йому в приватну власність для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 771361 [PERSON] на підставі рішення 27 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради № 170 від 23 листопада 2009 року є власником земельної ділянки площею 0,2987 га, яка розташована за адресою: вул. Леніна, 2, с. Рудня-Городище Житомирського району, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1822086200:02:001:0109 (т. 2 а.с. 22). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1802596882016 від 01.06.2016 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 1822086200:02:001:0109 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,2987 га зареєстрована 14.03.2011 р. за [PERSON] та належить останній на праві приватної власності (т. 2 а.с. 19-21). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 771360 [PERSON] на підставі рішення 27 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради № 170 від 23 листопада 2009 року є власником земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: вул. Леніна, 2, с. Рудня-Городище Житомирського району, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1822086200:02:001:0108 (т. 2 а.с. 26). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1802584862016 від 30.05.2016 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 1822086200:02:001:0108 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га зареєстрована 14.03.2011 р. за [PERSON] та належить останній на праві приватної власності (т. 2 а.с. 23-25). 19 березня 2009 року засіданням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області було вирішено надати позивачу дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 201). 21 липня 2015 року [PERSON] сільська рада Житомирського району Житомирської області вирішила надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,29 га, з метою передачі їх у власність 0,24 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Рудня-Городище Житомирського району Житомирської області, вул. Чкалова та 0,07 га для будівництва й обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 8). Згідно з наданою [PERSON] сільською радою Житомирського району інформацією будинок по вул. Леніна, 1 має 2 квартири. Будинок за адресою: [ADDRESS] в період із 05 квітня 2006 року по 22 січня 2009 року рахувався за [PERSON], а з 02 вересня 2009 року дана квартира рахується за [PERSON], а квартира по вул. Леніна, 1-а за період із 05 квітня 2006 року по 01 січня 2012 року рахується за [PERSON] З 05 квітня 2006 року по вул. Леніна, 1-а проживали та були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] - син. З 02 вересня 2009 року [ADDRESS] проживав та був зареєстрований [PERSON] З 05 квітня 2006 по 22 січня 2009 року за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] із дітьми, згідно з погосподарськими книгами. Згідно з даними погосподарської книги по вул. Леніна, 1-а рахується за [PERSON], та [ADDRESS] рахується за [PERSON] [PERSON] сільська рада не володіє земельною документацією щодо реєстрації за СВК «Дружба» земельної ділянки. [PERSON] сільська рада не володіє матеріалами земельної документації щодо відмови від належних прав на користування земельними ділянками. Рішенням виконавчого комітету від 19 березня 2009 року [PERSON] надавався дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Було прийнято рішення [PERSON] сільської ради від 21 липня 2015 року щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою земельних ділянок із метою передачі їх у власність на підставі заяви [PERSON] Даний проект землеустрою сільською радою не затверджувався (т. 1 а.с. 192). Встановлено, що відповідно до наявних в Управлінні земельно-облікових даних та других примірників Державних актів на земельну ділянку за адресою с. Рудня-Городище, вул. Леніна, 1, відомості щодо реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відсутні (т. 2 а.с. 48). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної й комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України надання в користування земельної ділянки, що перебуває у власності або в користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки (ч. 1 ст. 118 ЗК України). Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України в редакції, що діяла у період видачі державних актів, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. З огляду на вищенаведені положення закону громадянин може порушувати питання про одержання ним безоплатно у власність чи в користування земельної ділянки, яка є вільною, тобто такою, що не перебуває у власності чи в користуванні іншої особи. За правилами ч. 1 ст. 120 ЗК України в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у праві власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування на земельну ділянку, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (ч. 1 ст. 125 ЗК України). Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі й щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 2-4 ст. 60 ЦПК України). Стосовно зауваження позивача щодо нелегітимності розпорядження [PERSON] сільського голови від 21 листопада 2005 року, яким було дозволено [PERSON] оформити в [PERSON] бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок суд зазначає, що воно не має значення для вирішення даної справи, оскільки наразі не вирішується питання щодо визнання даного розпорядження недійсним. Доводи позивача щодо грубого порушення відповідачем [PERSON] БТІ вимог Розділу VIII Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, у редакції, яка діяла на момент реєстрації домоволодіння [PERSON], зокрема Розділу VIII, не знайшли своє підтвердження ні наявними матеріалами справи, ні зазначеним розділом положення, оскільки в зазначеній редакції він взагалі відсутній. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необгрунованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачами було порушено його права. Зі змісту позовних вимог убачається, що позивач вимагає скасувати свідоцтво про право власності на майно [PERSON] та скасувати державну реєстрацію даного майна, однак зазначає її третьою особою. Частиною 1 ст. 30 ЦПК визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Порядок заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідачів регламентований ст. 33 ЦПК, зі змісту якої вбачається, що суд замінює первісного відповідача належним відповідачем або залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача за клопотанням позивача. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч. 2 ст. 11 ЦПК України). Не дивлячись на неодноразове роз'яснення позивачу його прав та обов'язків, встановлених, зокрема і ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, останній не вчинив жодних дій щодо залучення належного відповідача в справі, а оскільки чинним процесуальним законом не передбачене право суду самостійно замінювати неналежного відповідача або залучати до участі в справі співвідповідачів, суд, враховуючи засади диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку, що в задоволенні позову має бути відмовлено. Щодо заяви представника [PERSON] - [PERSON] стосовно застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Статтею 261 ч. 1 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як слідує з розяснень постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення в цивільній справі» (п. 11), встановивши, що строк для звернення до суду пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною в спорі, і зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що законних підстав для визнання дій [PERSON] підприємства [PERSON] обласне міжміське бюро технічної інвентаризації [PERSON] обласної ради по реєстрації права власності нерухомого майна, розташованого за адресою: с. Рудня-Городище Житомирського району Житомирської області, вул. Леніна, 2, за гр. [PERSON] протиправними; визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 292402 на житловий будинок, розташований за адресою: с. Рудня-Городище Житомирського району Житомирської області, вул. Леніна, 2, видане на гр. [PERSON]; скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за гр. [PERSON], яке розташоване за адресою: с. Рудня-Городище Житомирського району Житомирської області, вул. Леніна, 2; визнання недійсним та скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер 1822086200:02:001:0108 для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га немає, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed