Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначає, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] . У неї є брат - відповідач по справі. 09.08.1979 року вона одружилась із [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] її мати [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказана частка квартири належала її матері на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.03.2006р. Управлінням міського майна Маріупольської міської ради (1/3 частка); та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 19.04.2011 року Першою маріупольською міською нотаріальною конторою (1/3 частка після смерті чоловіка (її батька) [PERSON] ). Інша 1/3 частка квартири належить її братові -відповідачу [PERSON] також на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.03.2006 року Управлінням міського майна Маріупольської міської ради. Після смерті матері [PERSON] було два спадкоємця першої черги за законом - вона та брат [PERSON] . Спадщину вони прийняли у встановлений законом строк. Усі документи для видачі нам свідоцтв про право на спадщину знаходились та знаходяться на теперішній час у відповідача, який відмовляється їх надавати нотаріусу. У зв`язку з цим, 23.11.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда О.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у неї (та відповідно у нотаріуса) документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно. Вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину,тому вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності за правом спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/3 частки квартири, розташованої у [ADDRESS] . Позивач та його адвокат надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовом просили задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання з`явився, але в подальшому в судові засідання не прибув, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Рух справи: Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.12.2020 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. 12.05.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя закрито підготовче провадження , справу призначено до розгляду. Розгляд справи був призначений на 15.11.2021 року. Згідно з ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи складність справи, виготовлення судового рішення відкладено на 5 днів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу з [PERSON] - 09.08.1972 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.04.2011 року на ім`я [PERSON] на 1/3 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіді О.А. із заявою про прийняття спадщини. Згідно витягу з реєстру прав власності від 31.01.2011 року, [PERSON] належить 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності /[NUMBER]/ від 28.03.2006року, виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради. 23.11.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда О.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена (ч. 11 ст. 67 Закону України «Про нотаріат»). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки спадкоємець [PERSON] не може оформити належне їй право власності на указану частину квартири у порядку спадкування за законом відповідно до вимог закону у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, позивач у передбаченому законом порядку прийняла спадщину, слід дійти висновку про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на указану частину квартири у порядку спадкування за законом. Визнання такого права на спадкове майно відповідає загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, суд наголошує, що у цьому випадку рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого повинна бути проведена державна реєстрація прав спадкоємця. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1000,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved