Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що на йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , яку він отримав у спадщину після смерті своєї матері. Остання 12.06.2014 року, будучи власником вказаної квартири, прописала в ній сина позивача - відповідача у справі [PERSON] . Однак останній у спірній квартирі не мешкав та не мешкає, його речі в квартирі відсутні, оплату за комунальні послуги не здійснює, не несе витрати по утриманню квартири. Реєстрація відповідача створює складнощі позивачу, який є пенсіонером, у сплаті надмірних комунальних платежів, які нараховуються на відповідача, у наданні субсидії позивачу відмовляють. Він бажає обміняти квартиру на іншу з меншою житловою площею, але не має змоги це зробити через реєстрацію в ній сина. Де проживає [PERSON] позивачу не відомо, вони не спілкуються. Домовленості про збереження житла за відповідачем між ними не було. Просить визнати [PERSON] таким, що позбавлений права користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти внесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки з викликом до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, а також опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 24.05.2019, після померлої [INFO] матері останнього - [PERSON] (а.с.9). Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 травня 2019 року (а.с.10). Відповідач [PERSON] є сином позивача (а.с.12). Місце проживання відповідача зареєстровано в спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до акту обстеження за місцем проживання від 06 липня 2020 року, складеного головою правління ОСББ «Кармелюка -29» видно, що [PERSON] з 12.06.2014 року значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , але з моменту реєстрації не проживав та не проживає на даний час за вказаною адресою, що підтверджується підписами мешканців будинку: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 5). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] та є сусідкою позивача. Відповідач [PERSON] жодного дня не проживав за місцем реєстрації по [ADDRESS] , куди його прописала бабуся [PERSON] . Відповідач проживає з матір`ю, де саме - їй не відомо. З батьком він не спілкується, на похорон до бабусі також не приходив. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Конституція України у ст. 41 проголошує, що «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 Цивільного кодексу України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Також відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач, відповідач є його сином, однак за місцем реєстрації у спірній квартирі не проживає більше 6 років. Реєстрація відповідача у спірній квартирі завдає додаткових майнових витрат позивачу по оплаті комунальних послуг та є перешкодою в отриманні житлової субсидії. Домовленості про збереження житла за відповідачем між ними не було. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У силу ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Отже, враховуючи встановлені судом обставини у справі, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач відсутній без поважних причин понад рік за місцем реєстрації, житлом не користується, знаходження його на реєстраційному обліку створює перешкоди у здійсненні законних права позивача. Крім того, відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, доказів на спростування позовних вимог не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв?язку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved