Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, вказавши, що 29.09.2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належний останньому житловий будинок №63, що розташований по вул. Л.Толстого в с. Нові Лагері, м. Н.Каховка. Бувши спадкоємцем за законом, [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття проживала зі спадкодавцем, проте у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно державний нотаріус їй відмовив, в звязку з відсутністю необхідних для видачі вказаного свідоцтва нотаріально оформлених документів на будинок. Враховуючи зазначене, [PERSON] в теперішній час не може зареєструвати право власності на спадкове майно, у звязку з чим просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Л.Толстого, 63 в с. Нові Лагері м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спадкування. Позивач у судовому засіданні доводи заяви підтримала із наведених підстав. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за своєї відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив; ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Так судом встановлено, що 29.09.2015 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва серія 1-КГ №204783, актовий запис №615. Після смерті останнього залишилось спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №63, який розташованої по вул. Л.Толстого в с. Нові Лагері, м. Нова Каховка, Херсонської області. Зазначений житловий будинок, а саме: 1\\2 його частина, належала померлому [PERSON] на праві власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.1990 р., виданого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-2535. Бувши спадкоємцем за законом, [PERSON] фактично прийняла спадщину на 1/2 частину будинку, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини на даний час перешкоджають позивачу в прийнятті спадщини та реєстрації права власності на спадкове майно. З листа приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] від 15.04.2016 р., вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №8\\2016. [PERSON] та [PERSON] подали заяву про відмову у прийнятті спадщини на користь [PERSON] 11.04.2016 р. останній було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована за адресою: Херсонська обл., м. Нова Каховка, с. Нові Лагері, вул. Толстого, 63. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що правомірне набуття права власності позивачем на спадкове майно, а саме: 1\\2 частину житлового будинку №63 по вул. Л.Толстого в с. Нові Лагері м. Нова Каховка в судовому засіданні встановлено і підтверджено відповідними доказами, зокрема, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.10.1990 року, видане померлому [PERSON], суд вважає позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, як за спадкоємцем за законом в цій частині законними та обґрунтованими. Щодо інших вимог, то відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого ТБ «Ізумруд» від 09.06.1997 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній придбав у власність іншу 1\\2 частину домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами №63 по вул. Л.Толстого в с. Нові Лагері м. Н.Каховка. Зазначений договір нотаріально непосвідчений та не зареєстрований. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами нотаріусом відмовлено, оскільки наданий правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу, посвідчений та зареєстрований Херсонською товарною біржею «Ізумруд», є нікчемним. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною 1 ст.47 УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №3 від 28 квітня 1978 року, чинної на час виникнення правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори: довічного утримання, застави, купівлі-пролажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування житлового будинку (квартири) чи його (її) частини, дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об'єктів нерухомого майна і, зокрема, квартир, вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Біржовий договір нотаріально посвідчений не був. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачем на інші 1/2 частини спірного майна, придбаного померлим [PERSON] на біржових торгах, необґрунтованими, які не підлягають задоволенню.

Outcome: partial