Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття вказаної спадщини. Поважними причинами пропуску даного строку, на думку позивача, є велика відстань від його місця проживання до місця, де проживав спадкодавець, а також необізнаність позивача про відсутність інших спадкоємців після смерті діда. Ухвалою судді від 17.09.2021 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач\~в судове засідання не з`явився, однак його представник звернувся до суду з клопотанням, в якому просить справу розглянути без участі позивача, а його позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання також не з`явились, надіслали до суду заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, позов визнають. \~ \~ \~ \~Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 13-16). Також судом встановлено, що згідно виписки з погосподарських книг с. Межирічка Вишевицької сільської ради після смерті [PERSON] залишилась спадщину у вигляді домогосподарства, яке розташоване у вказаному селі, а разом [PERSON] на момент смерті проживав його зять [PERSON] (а.с. 19). Згідно листа Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області №832/01-16 від 26.10.2021 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, тобто ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини (а.с. 38). Зі змісту довідки про реєстрацію місця проживання особи №32/01.27 від 15.01.2021 вбачається, що з 21.11.1989 по теперішній час місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, що містяться в пунктах 23 та 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. При розгляді справ за позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Процедура подання заяви про прийняття спадщини станом на момент відкриття вищевказаної спадщини була визначена Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 \~зі змінами\~(далі\~-\~Інструкція).\~Відповідно до\~пункту 207\~Інструкції письмова\~заява про\~прийняття спадщини\~та відмову\~від неї\~подається спадкоємцем\~особисто до\~нотаріальної контори\~за місцем\~відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяв про їх відкликання, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Аналіз вище вказаних норм Інструкції свідчить про те, що заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально. Відсутня і заборона того, що така заява не може бути доставлена до нотаріуса представником спадкоємця, оскільки заборона стосується лише написання такої заяви представником від імені спадкоємця. Водночас, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Однак, позивач не надав суду доказів того, що він звертався після смерті діда з заявою про прийняття спадщини та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Крім того, суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17). Разом з тим, позивач не надав суду жодних належних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які об`єктивно перешкодили йому або його представнику своєчасно подати заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством спосіб після смерті [PERSON] . Водночас, суд вважає, що відстань між місцем постійного проживання позивача в смт. Коцюбинське, Київської області, і місцем знаходження спадкового майна в с. Межирічка, Житомирського району (колишній Радомишльський район), Житомирської області, не являється поважною причиною неприйняття позивачем спадщини після смерті його діда у встановлені законом строки. З інформації, що наявна у вільному доступі, зокрема на сайті https://www.google.com.ua/maps, вбачається, що відстань між смт. Коцюбинське, Київської області та с. Межирічка, Житомирського району становить 99,8 км. Така відстань між вказаними населеними пунктами, на думку суду, не являється великою в розумінні вищевказаних роз`яснень Верховного Суду. Згідно ж\~роз`яснень,\~які містяться\~в листі Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 судом не може бути визнано поважною така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину. Таким чином, необізнаність позивача про відсутність інших спадкоємців після смерті діда також не являється поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття вказаної спадщини. До того ж, суд враховує, що позивач звернувся до суду з позовом через 10 років після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Однак, судом встановлено, що визнання позову відповідачами суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, у зв`язку із чим суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачами позову. За таких обставин на підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed