Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 09.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 50 000 грн. строком до 09.12.2016 року з оплатою по процентній ставці згідно умов договору -10 % річних, відповідач зобов'язувалася повернути вказані кредитні кошти та нараховані відсотки за користування кредитом, однак відповідачем умови кредитного договору не виконані, загальна сума заборгованості перед банком з нарахуванням процентів, пені станом на 02.02.2015 року становить 62 255 грн. 62 коп. Оскільки позичальником умови договору не виконані, то позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника ПАТ «ВТБ Банк», в якому вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації її місця проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за письмовою згодою представника позивача на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ВАТ «ВТБ Банк» та відповідачем 09.12.2013 року було укладено кредитний договір № R53100498240В, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних з кінцевим терміном повернення -09.12.2016 року, що стверджується копією цього договору. Згідно з п.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 договору сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 9 числа кожного місяця у відповідності до Графіка, який є невід'ємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. З підписанням цього договору сторони дійшли згоди, що порядок повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, комісії визначається цим договором, а також Правилами. За п.7.3.3.1 Правил відповідач зобов'язаний повернути банку отриманий кредит, сплатити нараховані проценти та щомісячну комісійну винагороду у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені договором. Згідно з п.5.1 договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Як встановлено судом, позичальник не виконала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення основного кредиту та сплати відсотків за користування кредитом: з 13.05.2014 року не сплачує кошти за кредитним договором. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості, який проведено позивачем. Так, згідно розрахунку за позичальником рахується заборгованість за кредитним договором станом на 02.02.2015 року в сумі 62 256 грн.62 коп., а саме: поточна заборгованість за кредитом - 33636,53 грн., прострочена заборгованість за кредитом -10262,72 грн., інфляційні втрати -811,33 грн., 3 % річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, -110,15 грн., прострочена заборгованість по відсотках -1836,99 грн., інфляційні втрати -122,74 грн., 3 % річних -17,49 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 09.01.2015 року по 02.02.2015 року -299,60 грн., поточна сума заборгованості по комісії -845 грн., сума простроченої заборгованості по комісії -5358,89 грн., сума пені за кожен день прострочення сплати комісії -3351,94 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту -5603,24 грн. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як передбачено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.7.3.2.1 Правил банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: порушення позичальником зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору; невиконання /неналежне виконання/ зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору. Отже, як нормами ЦК України, так і умовами кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.п. 7.3.2.2, 7.3.3.5 Правил банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору, а позичальник зобов'язаний на письмову вимогу банку здійснити дострокове повернення кредиту, сплату процентів та всіх інших можливих платежів - у випадках, передбачених п.7.3.2.1 цих Правил, протягом 30 календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. 25.09.2014 року на адресу відповідача листом направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, але погашення заборгованості відповідачем не було здійснено. Оскільки позичальником порушено умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування грошовими коштами, то суд вважає за можливе стягнути достроково з відповідача на користь позивача вказану вище суму заборгованості. Позивачем в розрахунок заборгованості включено 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, відсотків по кредиту та іфляційні втрати. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. А тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вказаних вище коштів суд вважає обґрунтованими. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір в сумі 622 грн.57 коп.

Outcome: approved