Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, а згодом з уточненим позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги в сумі 5 352 гривень 46 копійок, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 365 гривень 40 копійок. Позов обґрунтовано тим, що позивач надає відповідачу відповідні послуги, а відповідач, приймаючи вказані послуги, належної оплати не проводить, в результаті чого виникла вказана сума заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є в власником квартири [ADDRESS] та членом Обслуговуючого кооперативу «ЖБК-43 Прогрес». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України правовідносини між сторонами виникають на підставах, передбачених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Отже в силу статей 11, 509 ЦК між сторонами виникли та продовжують існувати зобов'язальні відносини і жодна із сторін про їх припинення не заявила. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно ст.ст. 64, 66-68, 156 Житлового Кодексу України, ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року за № 45, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач (власник або наймач житлового приміщення) та повнолітні члени його сім'ї, що мешкають разом з ним, зобов'язані своєчасно та у повному обсязі вносити оплату за надані житлово-комунальні послуги. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг, зокрема обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Також, у відповідності до п. 4.1. Статуту Обслуговуючого кооперативу «ЖБК-43 Прогрес» член кооперативу зобов'язаний своєчасно сплачувати комунальні та інші обов'язкові платежі. Однак відповідач свої обов'язки виконує неналежним чином, плату за вказані послуги не вносить, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на вересень 2014 року в розмірі 5352,46 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги в сумі 5352,46 грн., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрат по сплаті судового збору в розмірі 365,40 грн.

Outcome: approved