Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 17 821,77 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі 4 107,94 грн., що загалом складає 21 929,71 грн., відрахувавши з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Свій позов позивач мотивує тим, що він, [PERSON] , працював на підприємстві ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» на посаді каменяра 4 розряду ремонтно-будівельної ділянці енергомеханічної служби з 01.09.2015 року. Наказом № 16-К від 14.02.2018 року його було звільнено за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належну оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ визначено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» вимоги закону не виконало, заробітну плату йому не виплатило. Заборгованість ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» перед ним по зарплаті складала 21 625,48 грн. Вказану суму заборгованості по заробітній платі була виплачена йому в повному обсязі 15.01.2019, на підставі наказу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.03.2018 року № 320/1841/18, який він подав до ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції та стягнув суму заборгованості у примусовому порядку, остаточно суму 21 625,48 грн. він отримав 15.01.2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день звернення до суду складає 17 821,77 грн., крім того, за порушення термінів виплати заробітної плати, він має право на отримання від відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі 4 107,94 грн., а всього 21 929,71 грн., тому він змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день звернення до суду у розмірі 21 929,71 грн., яка складається з наступного: суми заборгованості по заробітній платі згідно наданого їм розрахунку - 17 821,77 грн.; суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати - 4 107,94 грн., відрахувавши з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили. Через неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки в судове засідання відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належну оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При судовому розгляді встановлено, що [PERSON] , працював на підприємстві ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» на посаді каменяра 4 розряду ремонтно-будівельної ділянці енергомеханічної служби з 01.09.2015 року. Наказом № 16-К від 14.02.2018 року його було звільнено за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ, що підтверджується копією трудової книги (а.с.4). Заборгованість ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» перед позивачем по зарплаті за період з 01.08.2016 по 28.02.2018 складала 21 625,48 грн. (а.с.5). Через заборгованість по заробітній платі позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. 13 березня 2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано відповідний судовий наказ про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 21 625, 48 грн. (а.с.7), який позивач подав до ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції та стягнув суму заборгованості у примусовому порядку, що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження (а.с.10). Згідно ст. 117 КЗпПУ, у разі несвоєчасного розрахунку роботодавець повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні до моменту фактичного розрахунку. Згідно наданої позивачу довідки про заборгованість по заробітній платі, на підставі здійсненого ним розрахунку відповідно до Порядку № 100, середньоденний заробіток позивача склав 78,51 грн. 3 15.02.2018 року по 15.01.2019 року, кількість робочих днів прострочення виплати заробітної плати складає 277 робочих днів. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день звернення до суду складає: 78,51 грн. х 227 р.дн. = 17 821,77 грн. Сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні, згідно наданого позивачем розрахунку складає 4 107,94 грн. Від відповідача не надходило заперечень щодо розрахунків, складених позивачем. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved