Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], за змістом вимог якого просив: визнати договір купівлі-продажу майнових прав КПИП-006565 від 26.05.2016 року, укладеним між ТОВ «Стікон» та [PERSON] щодо двокімнатної квартири № 208 (раніше - № 182 будівельний), загальною площею 67,40 кв.м., що на 9-ому поверсі житлового будинку у [ADDRESS] та акт прийому передачі майнових прав від 24.10.2016 року, недійсними в частині зазначення покупця; визнати покупцем майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на двокімнатну квартиру № 208 (№ 182 будівельний), загальною площею 67,40 кв.м., що на 9-ому поверсі житлового будинку в [ADDRESS] та за актом прийому-передачі майнових прав від 24.10.2016 року [PERSON]; визнати право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,4 кв.м., житловою - 31,4 кв.м., за [PERSON] й зазначити, що вказане є підставою для внесення змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на наступне. В травні 2016 року в ТОВ «Стікон» останній мав намір придбати двокімнатну квартиру у будинку, що будувався вказаною організацією по [ADDRESS]. Внаслідок своєї зайнятості доручив придбати вказану квартиру довіреній особі - [PERSON]. Жодних сумнівів щодо дій відповідача у [PERSON] не виникало. Втім, всупереч усних домовленостей між останніми, відповідач внесла обумовлену суму грошових коштів на рахунок до ТОВ «Стікон» від свого імені та у подальшому право власності на квартиру зареєструвала не на ім'я позивача, а на своє. Вказане змусило позивача звернутись до суду з цим позовом, оскільки відповідач, зловживаючи довірою [PERSON], використала грошові гроші позивача для набуття права власності на майно без достатньої на те правової підстави. Відповідач надала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення вимог позову в повному обсязі й просила розглянути позов за його відсутності. Позивач надав до суду заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу із задоволенням позову за його відсутності. Представник третьої особи ТОВ «Стікон» надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника вказаної організації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи повне визнання позову, суд має визнати встановленим, що [PERSON] у травні 2016 року в ТОВ «Стікон» мав намір придбати двокімнатну квартиру у будинку, що будувався вказаною організацією по [ADDRESS]. В силу особистих обставин доручив придбати вказану квартиру довіреній особі - відповідачці - [PERSON]. Втім, всупереч домовленостям сторін, відповідач внесла обумовлену суму грошових коштів на рахунок до ТОВ «Стікон» від свого імені та уклала договір купівлі-продажу майнових прав №КПИП - 06565 від 26 травня 2016 року щодо двокімнатної квартири № 208 (№ 182 будівельний) загальною площею 67,40 кв.м., що на 9-ому поверсі житлового будинку в [ADDRESS] з ТОВ «Стікон» від свого імені та у власному інтересі. Надалі, так само й акт прийому-передачі № АПП-008680 від 24 жовтня 2016 року вказаних майнових прав відповідачка склала з ТОВ «Стікон» від свого імені, а не від імені позивача та не в його інтересі. У подальшому вказаний будинок здано в експлуатацію забудовником. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №88453123 від 30.05.2017 року 26 грудня 2016 року право власності на двокімнатну квартиру № 208, загальною площею 67,40 кв.м., що у [ADDRESS] - зареєстровано державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державного інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» [PERSON] за відповідачем [PERSON] на підставі акту прийому-передачі № АПП-008680 від 24 жовтня 2016 року. Умовою дійсності будь-якого правочину за вимогами ст. 203 ЦК України є повна відповідність між волею сторін та їх волевиявленням, що спрямовані на досягнення реального правового та фактичного результату, тобто реальних правових наслідків, за умови повної відповідності умов правочину вимогам чинного законодавства. Зміст права власності визначає повноваження особи на володіння, користування та розпорядження певним майном, а тому дії, спрямовані на титульну заміну особи, якій реально належить, або має належати право власності на спірне майно, з метою спотворення реальних правових наслідків, не можуть визнаватися судом правомірними, створювати для осіб правомірні права та обов'язки, які не підлягають судовому захисту. Відповідно до частини 3 статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. При цьому, встановлення факту недотримання відповідачем вимог ст. 203 ЦК України, у логічному поєднанні зі ст. 215 ЦК України, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановленні ст. 203 ЦК України, та частиною 3 статті 238 ЦК України - дають підстави вважати оспорюваний договір № КПИП - 06565 від 26 травня 2016 року в частині зазначення покупцем майнових прав [PERSON] - недійсними. При цьому, суд зважає на правову можливість визнання правочину недійсним лише частково - в частині визначення невірної особи набувача, визнавши належним набувачем спірного майна саме позивача (ст. 217 ЦК України). Суд має виходити з того, що будь-які цивільні права можуть виникати лише не безпідставно, а в силу певної правової підстави. В цьому суд виходить із загальної заборони виникнення цивільних прав без достатньої для того правової підстави, тож набувачем за договором купівлі-продажу є особа, яка сплатила за річ певні грошові кошти. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Додатково суд має врахувати, що укладення будь-яких правочинів між двома особами не створює для належного власника спірного майна жодних прав та обов'язків, так само не може слугувати підставою для припинення, або ненабуття на законних на те підставах ним права власності. Суд має виходити з того, що в якості належної фактичної та правової підстави для набуття права власності на майно позивачем має бути сплата, через вповноважену на те ним особу, грошових коштів на придбання спірної квартири. У цьому суд має зробити висновок, зокрема, зважаючи на визнання відповідачем обставин, що наведені у позовній заяві, й враховуючи відсутність відповідних заперечень у фірми-забудовника, що свідчить про наявність правових вад правочинів під час оформлення спірного нерухомого майна відповідачем в свою власність. Наведені норми та правила визначають необхідність суду припинити на майбутнє можливі правові наслідки зазначеного оспорюваного договору й акту прийому-передачі майнових прав від 24.10.2016 року, як таких, що визнані судом недійсними й не можуть створювати будь-яких правових наслідків, окрім тих, що слідують з факту його недійсності у частині зазначення покупця - [PERSON] Продовжуючи наведені висновки, судом має бути визнано належним покупцем спірного помешкання позивача - [PERSON] Основним способом захисту прав позивача, що підлягає застосуванню судом, є належне вирішення правової долі безпідставного та неправомірного перебування у власності відповідача спірного майна в силу того, що позивач формально не був стороною оспорюваного ним договору, втім, в силу такої формальної підстави право власності на спірне майно протиправно зареєстроване за [PERSON], а не за належним набувачем - [PERSON] Встановлені обставини, застосовані до такої правової ситуації норми права й факт визнання відповідачем наведених в позові обставин та вимог пред'явленого позову у своїй сукупності дають підстави для ухвалення судом рішення про визнання права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,4 кв.м., житловою - 31,4 кв.м., за позивачем [PERSON]. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Задовольняючи позов, суд має роз'яснити, що вказане рішення є підставою для внесення запису щодо скасування реєстрації права власності [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,4 кв.м., житловою - 31,4 кв.м., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно й державної реєстрації права власності на вказану квартиру за [PERSON]. У зв'язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати - 6 720,0 гривень суми судового збору. За ч. 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання правочину недійсним. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved