Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.12.2007 року він був прийнятий на роботу на посаду підземного прохідника п'ятого розряду з повним робочим днем під землею у відокремлений підрозділ «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», а 11.08.2016 року звільнився за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на підставі ст. 38 КЗпП України. У зв'язку з тим, що відповідач нарахував, але не сплатив йому заробітну плату при звільненні, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період роботи грудень 2015 року по грудень 2016 року в сумі 24 116,21 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.08.2016 року по 16.08.2017 рік в сумі 152 525,10 грн. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення проти позову, згідно яких заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року в розмірі 24 116,21 грн. визнав повністю, а заборгованість за час затримки розрахунку визнав у розмірі 115 836,63 грн. В іншій частині вимог просив відмовити та розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували з 04.12.2007 року по 11.08.2016 року у трудових відносинах, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] [NUMBER] від 06.11.2001 року; випискою з наказу № 339к від 04.12.2007 року та наказом № 747К від 11.08.2016 року, виданих директором ВП «Шахта ім. Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» (а.с.6,32-33). Заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі [PERSON] за період з 01.12.2015 року по 01.12.2016 року становить 24 116,21 грн. а середньоденний заробіток складає 412,23 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість зі сплати заробітної плати № 97 від 01.08.2017 року та довідкою № 98 від 01.08 2017 року, виданих ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» (а.с.7-8). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.08.2017 року [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с.9). Згідно розрахунків, наданих ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» заборгованість по заробітній платі за час затримки при звільненні, яка підлягає стягненню з ВП «Шахта ім. Д.Ф. Мельникова» на користь [PERSON] за період з 12.08.2016 року по 15.08.2017 рік складає 115 836,63 грн. (а.с.17-18). Відповідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. За таких обставин, враховуючи не проведення розрахунку відповідача з позивачем в день звільнення останнього 11.08.2016 року, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача заробітної плати за період з 01.12.2015 року по 11.08.2016 року у розмірі 24 116,21 грн., (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку на час затримки розрахунку у розмірі 152 525,10 гривні, суд приходить до наступного. Як вже було встановлено судом, при звільненні з [PERSON] не було проведено остаточного розрахунку, як це передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України. На час вирішення справи остаточний розрахунок Публічним акціонерним товариством «Лисичанськвугілля» з [PERSON] не проведений. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. У пункті 5 зазначеного Порядку вказано, що нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. У пункті 8 Порядку зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Згідно з наданою позивачем довідкою № 98 від 01.08.2017 року, яку видано ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля», його середньоденний заробіток складає 412,23 грн. Період затримки розрахунку з дня наступного за днем звільнення до дня ухвалення цього рішення суду: з 12.08.2016 року по 06.10.2017 року - 294 робочі дні (з 12 по 31 серпня 2016 року 13 днів, вересень 2016 року - 22 дні, жовтень 2016 року - 20 днів, листопад 2016 року - 22 дні, грудень 2016 року - 22 дні, січень 2017 року - 22 дні, лютий 2017 року - 20 днів, березень 2017 року - 22 дні, квітень 2017 року - 20 днів, травень 2017 року - 20 днів, червень 2017 року - 22 дні, липень 2017 - 21 день, серпень 2017 року - 22 дні, вересень 2017 року - 21 день, жовтень 2017 року - 5 днів). Розмір середнього заробітку позивача за час затримки повного розрахунку складає 121 195, 62 гривень (412,23 гривень Х 294 дні = 121 195,62 гривень). У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24.12.2009 року № 13 роз'яснено, що при визначені розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно врахувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.01.2012 року по справі № 6-54цс11, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та враховуючи визнання, хоч і частково, відповідачем даної заборгованості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 121 195,62 гривень (без утримання податків й інших обов'язкових платежів). Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати за період з 01.12.2015 року по 11.08.2016 рік у розмірі 24 116,21 гривні (без утримання податків й інших обов'язкових платежів) та середній заробіток за час затримки розрахунку з 12.08.2016 року по 06.10.2017 рік у розмірі 121 195,62 гривень (без утримання податків й інших обов'язкових платежів). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 453,00 гривень.

Outcome: partial