Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором за період з липня 2017 року по червень 2020 року у сумі 205821,91 грн., з яких 147896,51 грн. - інфляційні втрати та 57 925,40 грн. - три проценти річних. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до заочного рішення Обухівського районного суду від 21.05.2014 року задоволено позов АТ «Універсал Банк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 009-2008-247 від 21.02.2008 року у розмірі 643 028,30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту -519 449,96 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 64 988,11 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом -123 359,97 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 15 433,50 доларів США; заборгованості по підвищених відсотках - 218,37, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 27,32 долари США та витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. Оскільки на даний час рішення суду не виконане і заборгованість не погашена відповідачами, просить стягнути з них солідарно на свою користь інфляційні втрати та три відсотки річних за період з липня 2017 року по червень 2020 року та суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 11.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив у разі його неявки, розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що заочним рішенням Обухівського районного суду від 21.05.2014 року позов АТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №009-2008-247 від 21.02.2008 року задоволено, та солідарно стягнуто з відповідачів на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 643 028,30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту -519 449,96 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 64 988,11 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом -123 359,97 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 15 433,50 доларів США; заборгованості по підвищених відсотках - 218,37, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.10.2013 року становить 27,32 долари США та витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. Позивачем надано розрахунок втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних на загальну суму 205821,91 грн. за період з липня 2017 року по червень 2020 року. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян в підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. В матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач АТ «Універсал Банк» звертався до боржників з вимогою про сплату суми боргу у період часу з липня 2017 року по червень 2020 року. Крім цього, суду не надано доказів щодо отримання позивачем виконавчих листів та звернення з ними до державного чи приватного виконавця про примусове виконання та стягнення коштів з [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] для забезпечення реального виконання рішення суду та будь-яких доказів про те, що рішення суду не виконане. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги, що суду не надано доказів, що сума основного боргу відповідачами несплачена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] коштів в загальній сумі 205821,91 грн. з яких: інфляційні витрати в розмірі 147896,51 грн. та три відсотки річних в сумі 57925,40 грн. за період з липня 2017року по червень 2020 року не підлягають задоволенню та суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи при вирішенні спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк», у зв`язку з недоведеністю позивачем обґрунтованості позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. З урахуванням викладеного, відповідно до ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 259, 263-265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed