Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на проживання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що Відповідач [PERSON] не є співвласником даної квартири у зв'язку із продажом ним позивачу своє частини квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу частини квартири від 21.09.2007, проте є зареєстрованим в ній з 07.12.1993, хоча фактично не проживає в ній вже понад один рік. Оскільки відповідач є лише прописаним (зареєстрованим) в квартирі за вищевказаною адресою, хоча фактично він добровільно та без поважних причин не проживає в ній вже понад один рік по даний час та не з'являється в ній взагалі, позивач, відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд визнав можливим слухати справу у відсутність відповідача, на підставі наявних матеріалів про правовідносини сторін. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, за таких обставин суд визнав можливим слухати справу у їхню відсутність, на підставі наявних матеріалів про правовідносини сторін. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району від 01.02.1996, згідно з розпорядженням (наказом) від 01.02.1996 № 209, зареєстроване в Київському МБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та записаний у реєстрову книгу № 4279 від 06.02.1996, та згідно договору купівлі продажу частини квартири від 21.09.2007, який зареєстрований в Київському МБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.10.2007 та записаний у реєстрову книгу №1994-81 за реєстр.№4279, є співвласником квартири [ADDRESS] в якій і по сьогоднішній день проживає та зареєстрована. Крім позивача станом на день подачі позову, співвласниками даної квартири є [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (син позивача), які проживають та зареєстровані в цій квартирі. Відповідач [PERSON] не є співвласником даної квартири у зв'язку із продажом ним позивачу своє частини квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу частини квартири від 21.09.2007, проте є зареєстрованим в ній з 07.12.1993, хоча фактично не проживає в ній вже понад один рік. Відповідно до Довідки про склад сім'ї (Форма №3), виданої 22.01.2016 за №86 Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Печерського р-ну м. Києва», у даній квартирі зареєстровані четверо осіб, а саме: позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON] (батько позивача, третя особа) та [PERSON] (син позивача, третя особа). 07.06.2007 позивач з відповідачем, розлучилися, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за № 199, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу від.07.06.2007. 21.09.2007 [PERSON] продав позивачу свою частину квартири, що підтверджується вищезгаданим договором купівлі-продажу частини квартири від 21.09.2007, зареєстрованим в Київському МБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.10.2007 та записаний у реєстрову книгу №1994-81 за реєстр.№4279. Таким чином, відповідач є лише зареєстрованим в квартирі за вищевказаною адресою, хоча фактично він добровільно та без поважних причин не проживає в ній вже понад один рік по даний час та не з'являється в ній взагалі, що підтверджується відповідним актом від 25.01.2016, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] за участю представника ЖЕД «Печерська брама» Петрова М.М. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того, згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, оскільки відповідач не являються членами родини позивача, тому він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, у зв'язку з чим, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання є обґрунтованими підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином судовий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved