Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що ПАТ «Вінницяобленерго» надавало відповідачу послуги з постачання електричної енергії за адресою [ADDRESS]. [PERSON] не здійснював належну оплату за дані послуги, що призвело до винекнення заборгованості перед позивачем в сумі 8874,61 грн. 21.07.2014 позивачем було припинено подачу електричної енергії за адресою відповідача та направлено йому вимогу про сплату боргу. Проте [PERSON] борг не сплатив, а тому позивач звертається до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п. 2 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року (далі - ПКЕЕН) об'єкт споживача - житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Згідно довідки Ярузької сільської ради №667 від 17.07.2014 власником будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] Відповідно до п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Відповідно до п. 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Згідно Актів контрольного зняття показників лічильників від 17.04.2014 та 19.06.2014 у споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (лічильник №1009820) зафіксовано показники лічильника 14859 та 14889. Згідно акту №00297 від 22.04.2014 причин невідповідності лічильника по [ADDRESS] не виявлено. 21.07.2014 згідно заявки від 07.07.2014 припинено подачу електричної енергії до будинку по [ADDRESS]. Виходячи із загальних засад та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту, з урахуванням того, що договір між сторонами не укладався, та враховуючи, що позивач надавав відповідачу послуги з електропостачання, а відповідач, у свою чергу їх приймав та претензій щодо їх якості не заявляв, суд вважає, що навіть у разі відсутності договору до даних правовідносин повинні застосовуватися норми статей 525, 526, 610, 629 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобов'язань, правові наслідки та відповідальність за порушення зобов'язань. Також як вбачається з положень ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Так, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивачем було направлено [PERSON] претензію-вимогу про сплату заборгованості від 24.07.2014, проте відповідач не виконав свого обов'язку по сплаті заборгованості за використану електроенергію. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до довідки про споживання за період з квітня 2008 року по жовтень 2014 року за рахунком [NUMBER] заборгованість [PERSON] по оплаті постачання за електричну енергію становить 8874,61 грн. На підставі встановлених судом обставин справи, оцінивши у сукупності докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved