overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 22.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за яким останній було надано кредит в сумі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.11.2015 року за нею виникла заборгованість в розмірі 15444,53 грн. Означена сума заборгованості включає в себе: 1848,47 - заборгованість за кредитом; 9634,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 711,64 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, в позовній заяві ставиться питання про стягнення з відповідача 15444,53 грн. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно письмового клопотання просить розгляд справи проводити у відсутності представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за яким останній було надано кредит в сумі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5). Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2015 року за [PERSON] має місце заборгованість в розмірі 15444,53 грн., яка включає в себе: 1848,47 - заборгованість за кредитом; 9634,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750 грн. заборгованість за комісією; 1211,64 грн. заборгованість по судовим штрафам. (а.с.4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 22.08.2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №171. Від шлюбу в них дітей не має. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що після реєстрації шлюбу стосунки з відповідачкою поступово стали погіршуватися, у них почали виникати конфліктні ситуації, з'ясувалося, що вони мають різні характери та звички, по різному ставляться до вирішення сімейних проблем. Все частіше відповідачка ставила свої плани та бажання вище його інтересів, з часом в її поведінці з'явилась агресія, користь, конфлікти ставали все більш серйознішими в ході яких, остання висловлювала на його адресу погрози різного характеру. На початку весни 2016 року позивачу стало очевидним, що сім'ї у нього з відповідачкою фактично не вийшло. Як наслідок в другій половині квітня 2016 року вони остаточно припинили подружні стосунки, проживають окремо. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задоволити та розірвати шлюб, а також вирішити питання про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того просила стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, погодилася на розірвання шлюбу, зазначила, що збереження шлюбу та примирення між ними не можливе. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 24.05.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та позивачем договір, що підтверджується її підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав повністю, однак [PERSON] свої зобовязання порушила, внаслідок чого станом на 30.11.2015 року в неї виникла заборгованість в сумі 13390 гривень 10 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 10014 гривень 43 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2061 гривень 86 коп., заборгованість за пенею та комісією 200 гривень; штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 613 гривень 81 коп. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 24.05.2012 року в розмірі 13390 гривень 10 коп., судовий збір в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно письмового клопотання просить розгляд справи проводити у відсутності представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.05.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2015 року за [PERSON] має місце заборгованість в сумі 13390 гривень 10 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 10014 гривень 43 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2061 гривень 86 коп., заборгованість за комісією 200 гривень; 1113,81 грн. заборгованість по судовим штрафам. (а.с.4-5). Таким чином сукупність досліджених доказів свідчить про підставність заявлених вимог. Згідно актового запису про шлюб №270 від 18 листопада 2014 року, [PERSON], [INFO] після одруження з [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 24.08.2014 року померла його мати [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок по вул. Сонячна, 28 в м. Калуші. Після смерті матері позивач вчасно не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки до недавнього часу перебував на заробітках за межами України. 11 червня 2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, однак йому було відмовлено через пропущення строку подання заяви. Просить суд встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 24.08.2014 року (а.с.20). Згідно договору купівлі-продажу вбачається, що спадкодавець [PERSON] володіла домоволодінням, яке знаходиться по вул. Сонячна, 28 в м. Калуші (а.с.14-15). Про те, що спадкодавець є матірю позивача стверджує копія свідоцтва про його народження (а.с.16). При зверненні позивача до Калуської міської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з пропущенням терміну прийняття спадщини (а.с.4). Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, оскільки він не мав постійного місця роботи, що підтверджується фотокопією трудової книжки (а.с.5-11), а тому він змушений працювати за межами України. Відповідач по справі є спадкоємцем іншої черги за законом, однак він відмовився від прийняття спадщини і претензій до спадкового майна не має. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини та надає додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору. На підставі викладеного, ст.ст. 1268,1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 25.10.2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №82. Від шлюбу в них дітей не має. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що в кінці 2015 року між ним та відповідачкою почали виникати непорозуміння, які поступово переросли у конфлікти та сварки, що негативно впливало на їх сімейні відносини і в результаті призвело до того, що на початку березня 2016 року відповідачка забрала свої особисті речі та повернулася проживати до своїх батьків. З цього часу вони проживають окремо, припинили будь - які відносини, в тому числі і шлюбні, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, кожен з них живе своїм особистим життям, їх шлюб став формальним. Позивач вважає, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Крім того позивач просив після розірвання шлюбу змінити прізвище відповідача на дошлюбне «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає, згідна на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.6 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Той з подружжя, прізвище якого прийняв другий із подружжя, не має права вимагати, а тим більше оспорювати в суді, щоб його подружжю після розірвання шлюбу було присвоєне дошлюбне прізвище. Право на прізвище є особистим правом подружжя і може бути здійснене тільки ним самим, оскільки вибір прізвища при розлученні проводиться лише за бажанням того з подружжя, який змінив прізвище. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині зміни прізвища відповідачки на дошлюбне «[PERSON]» задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 27 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 249. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на втрату між ними почуття поваги та кохання, відсутність взаєморозуміння. Зазначив, що спільного господарства не ведуть та припинили сумісне проживання. Позивач, вказуючи на формальність існування шлюбу, не вбачає можливості для його збереження, оскільки це суперечитиме його інтересам та істотно порушуватиме його право на особисте життя. Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати, про що зазначила в поданій нею заяві про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність почуттів, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 28.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останньому було надано кредит в сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав повністю, однак [PERSON] свої зобовязання порушив, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року в нього виникла заборгованість в сумі 10973 гривні 27 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 2497 гривень 25 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 5467 гривень 29 коп., заборгованість за пенею та комісією 2010 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 498 гривень 73 коп. Позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 28.03.2012 року в розмірі 10973 гривні 27 коп. та судовий збір в розмірі 1378 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно письмового клопотання позивача, просить розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останньому було надано кредит в сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, відповідач ухиляється від виконання кредитних зобовязань і заборгованість по кредиту та іншим зобовязанням станом на 30.04.2016 року склала 10973 гривні 27 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 2497 гривень 25 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 5467 гривень 29 коп., заборгованість за пенею та комісією 2010 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 498 гривень 73 коп. (а.с. 4-5). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 28.11.2015 року померла її бабуся [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №5 за адресою с.Новиця по вул.Б.Хмельницького Калуского району. 15.11.2011 року [PERSON] залишила заповіт, у відповідності до якого все своє майно заповіла позивачці. Після смерті спадкодавці позивачка вчасно не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки була юридично необізнаною щодо строків на подання заяви на прийняття спадщини. 14 червня 2016 року позивачка звернулася до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, однак їй було відмовлено через пропущення строку подання заяви. Просить суд встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка надала заяву про уточнення позовних вимог у відповідності до якої просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON], на два місяці, після набрання рішенням суду законної сили, а також заяву про слухання справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак також подала суду заяву про слухання справи у її відсутності та не заперечує проти задоволення позову (а.с.42). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 28.11.2015 року (а.с.8). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкодавець [PERSON] володіла житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами №5 за адресою с.Новиця по вул.Б.Хмельницького Калуского району (а.с.11). Про те, що спадкодавець є бабусею позивачки стверджують копії свідоцтв про її народження, свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.40-41). У відповідності до Заповіту, який укладено 15.11.2011 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачці (а.с.15). При зверненні позивача до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з пропущенням терміну прийняття спадщини (а.с.5). Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, оскільки була юридично необізнаною щодо строків на подання заяви на прийняття спадщини. Відповідачка по справі є спадкоємцем першої черги за законом, однак вона відмовилася від прийняття спадщини і претензій до спадкового майна не має, оскільки з часу відкриття спадщини не зверталася з відповідною заявою на її отримання. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини та надає додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору. На підставі викладеного, ст.ст. 1268,1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 28 березня 2003 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м.Київ, актовий запис №398. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], дочок [PERSON], [INFO], та Ангеліну, [INFO]. 10.10.2014 року [PERSON] змінила прізвище на «Куць». Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружні стосунки не склалися через різне ставлення до вирішення сімейних проблем та відсутність спільних інтересів. Він постійно проживає в м.Київ, спільного господарства з відповідачкою не веде. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов задоволити та не надавати строк на примирення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно вимог ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність спільних інтересів, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved