Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилається на те, що 20 лютого 2012 року приблизно о 19 год 28 хв відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», держ.номер АЕ 8127 СН, який належить відповідачці [PERSON] на праві власності, рухався по кільцю на житловому масиві «Перемога» у м. Дніпропетровськ, та у ході руху скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Ланос», держ.номер АЕ 7031 ВХ, який належить позивачці на праві власності, та яким керував її син [PERSON] В результаті ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2012 р. по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] прийнято рішення про закриття справи на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. Позивачем надано висновок експертного автотехнічного дослідження обставин ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] № 15 від 27.03.2012 р., згідно якого пояснення водія автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] з технічної точки зору неспроможні, а в діях водія [PERSON] не вбачається порушень п.10.1 ПДР України. Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця № 28/12А по визначенню матеріальної шкоди, спричиненого володільцю КТС від 24.05.2012 р., складеного експертом-спеціалістом [PERSON], матеріальна шкода, заподіяна автомобілю [PERSON], пошкодженого в результаті ДТП, складає 4157,12 грн. Вартість проведення вказаного дослідження становить 600 грн. Вказана сума матеріальної шкоди в розмірі 4157,12 грн. відповідачами позивачці не відшкодована. Тому позивач просить суд стягнути суму 4157,12 грн. з відповідача [PERSON], а з відповідача [PERSON] - 5 000 грн. моральної шкоди за пошкоджений автомобіль, солідарно з обох відповідачів - 600 грн. за проведення експертної оцінки, 3000 грн. за витрачені кошти на правову допомогу, 59,76 грн. за виклик [PERSON] на огляд пошкодженого автомобіля, та судовий збір. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та його представника та відповідачів і їх представника за правилами ст.169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не зявилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодо вується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренда і т.п.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використовування, зберігання або зміст якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди №6 від 27.03.1992 року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського віддання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1.03.2013 р. «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів при відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - «Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України)». Як встановлено в судовому засіданні, 20 лютого 2012 року приблизно о 19 год 28 хв відповідач [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ-2107», держ.номер АЕ 8127 СН, маючи при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та водійське посвідчення відповідної категорії. Вина відповідача [PERSON] в скоєнні вказаного ДТП підтверджується висновком експертного автотехнічного дослідження обставин ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] № 15 від 27.03.2012 р., згідно якого пояснення водія автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] з технічної точки зору неспроможні, а в діях водія [PERSON] не вбачається порушень п.10.1 ПДР України. Крім цього його вина підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], витребуваної з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, а саме схемою до місця ДТП, протоколом огляду місця ДТП та поясненнями учасників ДТП. Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця № 28/12А по визначенню матеріальної шкоди, спричиненого володільцю КТС від 24.05.2012 р., складеного експертом-спеціалістом [PERSON], матеріальна шкода, заподіяна автомобілю [PERSON], пошкодженого в результаті ДТП, складає 4157,12 грн. Вартість проведення вказаного дослідження становить 600 грн., що підтверджується квитанцією №28 від 4.05.2012 року, витрати на виклик відповідачів на огляд пошкодженого автомобіля позивачки підтверджується квитанцією від 25.04.2012 р. та копією телеграми від 25.04.2012 р. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Що стосується відшкодування відповідачем позивачці [PERSON] спричиненої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., суд вважає, що слід дану вимогу задовольнити частково у розмірі 1 000 грн. В наслідок ДТП позивачці незаконними діями відповідача [PERSON] була завдана певна моральна шкода, яка виразилась у хвилюваннях за пошкодження автомобіля, хвилюваннях про стан здоровя її сина, який знаходився в автомобілі та керував ним під час ДТП, у неможливості до даного часу відремонтувати автомобіль та неналежному вигляді її автомобіля. Оскільки відповідно до ст.1187 ЦК України та постанови пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року та Постанови пленуму ВССУ № 4 від 1.03.2013 р. матеріальну відповідальність повинен нести відповідач [PERSON], то саме з нього і повинні бути стягнені суми вартості відновлювальних робіт по автомобілю позивачки, а також витрати на виклик відповідачів на огляд її автомобіля, на проведення оцінки шкоди, на витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При розгляді судом заяви відповідачів посилався на обставини, які мають істотне значення для розгляду справи. Зазначив, що він не є винним у скоєнні ДТП, але на момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом в наданні доказів суду, що підтверджують зазначену обставину та не надав жодного доказу, що підтверджував би його невинуватість, на які він посилався в судовому засіданні. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial