Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить поставити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами № 144 розташований по вулиці Гагаріна, в с. Оріхівка Болградського району Одеської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 18 серпня 2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що він бажає оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], але звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.33). В позовній\~ заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.4). Також подав окрему заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.68). Відповідач [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області\~ до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений\~ відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.33,35). Позовні вимоги визнав\~ у повному обсязі, просив\~ розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну\~ заяву до суду (а.с.66). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією\~ з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину\~ на\~ нерухоме\~ майно.\~\~ Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що\~ право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за № 144 по вулиці Гагаріна в селі Оріхівка,\~ Болградського району, Одеської області на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору [PERSON], його дружина [PERSON]. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час\~ законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.\~ Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).\~ Відповідно до пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Таким чином, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/2 частці вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовим спорудами при ньому, що підтверджується\~ довідкою №117 від 25.01.2018 року, виданою [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.10). За період з 1991 року по теперішній час рішення [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області щодо визнання права власності на вказане домоволодіння не приймалося. 22 січня 2017 року померла [PERSON], запис акту про смерть № 85 від 24 січня 2017 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі якого видано свідоцтво про її смерть серії І-ЖД № 475445 (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на належну її 1/2\~ частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Гагаріна, № 144, с. Оріхівка, Болградський район, Одеська область. Спадкоємцем за законом першої черги був її чоловік [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 471628 від 14.11.1979 року (а.с.6). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживав і був зареєстрований лише її чоловік [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області № 117 від 25.01.2018 року (а.с.10). Згідно листа Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], що спадкова справа щодо майна померлої 22 січня 2017 року [PERSON], не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зявлялись (а.с.36). Таким чином, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини, і успадкував ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: вул.Гагаріна, №144, с. Оріхівка, Болградський район, Одеська область. 18 серпня 2017 року помер [PERSON], запис акту про смерть №607 від 19 серпня 2017 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії І-ЖД № 499360 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Гагаріна, № 144, с. Оріхівка, Болградський район, Одеська область (1/2+1/2), що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області № 117 від 25.01.2018 року. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], посвідченим секретарем Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області\~16 серпня 2017\~ року, зареєстрованим в реєстрі за № 113 є [PERSON], позивач по справі (а.с.10). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом\~ звернувся до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлого 18 серпня 2017 року. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (а.с.28). Разом з цим, з матеріалів спадкової справи № 111/2017, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], щодо майна померлого 18 серпня 2017 року [PERSON] вбачається, що ще 05.12.2017 року позивач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, та 27.02.2018 року йому видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше майно (а.с.38-65). Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом\~ своєчасно прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на це майно, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: вулиці Гагаріна, № 144, с. Оріхівка, Болградський район, Одеська область. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved