Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2014 року було задоволено позов Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до [PERSON] про стягнення грошового боргу за кредитним договором , стягнуто заборгованість по кредитному договору від 28.11.2008 року № 0564-102-08 в розмірі 123284,92 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1232, 84 грн. та 250,00 грн. за оголошення в газеті виклику відповідача. Всього 124767,76 грн. В апеляційному порядку справа не розглядалась. Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2017 року було задоволено позов Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до [PERSON], третя особа [PERSON] Мойшевичпро стягнення грошового боргу за кредитним договором, рішенням з [PERSON] стягнуто як із поручителя, що несе солідарну відповідальність, в такій же мірі як і боржник [PERSON] заборгованість по кредитному договору від 28.11.2008 року № 0564-102-08 в розмірі 124767,76 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1871,52 грн. та витрати на оголошення про виклик відповідача в розмірі 300 грн. В апеляційному порядку справа не розглядалась. До теперішнього часу відповідачами рішення суду не виконані, заборгованість не погашена в зв»язку з чим спілці було спричинено збитки в наслідок інфляції , збиток за розрахунком позивача складає 103407,51 грн., дану суму позивач просить солідарно стягнути з відповідачів, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Розрахунок інфляції -124767,76x 175,63% / 100 = 219129,61 грн. -124767,76= 94361,85 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 01.11.2014 року по 01.04.2017 року складає- 124767,76x 0,0025 x 29 = 9045,66 грн. Всього розмір збитків становить 94361,85грн. + 9045,66грн. - 103407,51 грн. Представник позивача надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. А також просив доповнити позовні вимоги, та стягнути з відповідачів судові витрати на оголошення в розмірі 300 грн., які позивач сплатив за оголошення про виклик відповідачів через засоби масової інформації. Відповідачі до суду не з»явилися , про день слухання справи були належним чином повідомлені, що підтверджується оголошенням в засобах масової інформації газета «Вісті Придніпров»я» від 14.09.2017 року, про причини неявки суд не повідомили. Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Судом встановлено, що заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2014 року було задоволено позов Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до [PERSON] про стягнення грошового боргу за кредитним договором , стягнуто заборгованість по кредитному договору від 28.11.2008 року № 0564-102-08 в розмірі 123284,92 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1232, 84 грн. та 250,00 грн. за оголошення в газеті виклику відповідача. Всього 124767,76 грн. В апеляційному порядку справа не розглядалась ( а.с. 3). Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2017 року було задоволено позов Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення грошового боргу за кредитним договором, рішенням з [PERSON] стягнуто як із поручителя, що несе солідарну відповідальність, в такій же мірі як і боржник [PERSON] заборгованість по кредитному договору від 28.11.2008 року № 0564-102-08 в розмірі 124767,76 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1871,52 грн. та витрати на оголошення про виклик відповідача в розмірі 300 грн. В апеляційному порядку справа не розглядалась. (а.с. 4-5). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно частини другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом ч. 3 ст. 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплатити суму, передбачену ст. 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справі №6-369цс15. Отже боржник [PERSON] прострочив виконання грошового зобов»язання з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, а саме з 11.11.2014 року , а тому позовні вимоги щодо нього підлягають задоволенню. Так як він дійсно має прострочку. Що стосується відповідача [PERSON], то суд зазначає наступне, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором винесене 18.04.2017 року, чинності набрало 16.05.2017 року. А з даним позовом про стягнення з неї прострочки виконання зобов»язання позивач звернувся 03.05.2017 року, тобто коли рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості не набрало законної сили. Тобто відповідач [PERSON] не могла прострочити виконання грошового зобов»язання за кредитним договором , тим більше ще з 2014 року, як цього вимагає позивач. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] не виконує свої зобов»язання за рішенням суду, жодних доказів протилежного останнім суду не надано, то суд вважає, що є достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобовязання та 3 % річних від простроченої суми боргу, які входять до складу грошового зобов'язання. Оскільки у відповідача [PERSON] на момент звернення позивача до суду не було прострочення виконання грошового зобов»язання, так як воно у неї виникло лише з 16.05.2017 року, то в цій частині позову суд відмовляє. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Зазначені положення відображені в Договорі поруки. Відповідач [PERSON] є поручителем в розумінні ст. 554 ЦК України, але вимоги про стягнення відшкодування збитків за прострочення виконання грошового зобов»язання до неї передчасні. Законних підстав для солідарного стягнення в даному випадку суд не вбачає. Розрахунок відповідно до Листа Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.97 року, Про «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» наступний: Індекс інфляції з 01.11.2014 ропо 01.04.2017 року склав: листопад 101,9 %, грудень - 103,0 %, отже 1,019x1,03=104,95%. Індекс інфляції за 2015 рік склав 143,3 %. Індекс інфляції за 2016 рік склав 112,4 %. Індекс інфляції за 2017 рік - січень 101,1%, лютий - 101,0%, березень - 101,8%. Отже 1,011x1,01x1,018=103,9%. Всього 1,04959x1,433x1,124x1,039=175,63%. Розрахунок інфляції -124767,76x 175,63% / 100 = 219129,61 грн. -124767,76 = 94361,85 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 01.11.2014 року по 01.04.2017 року складає- 124767,76x 0,0025 x 29 = 9045,66 грн. Всього розмір збитків становить 94361,85 грн. + 9045,66 грн. - 103407,51 грн. Розрахунок правильний, а тому суд вбачає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача [PERSON] на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» три відсотки річних від простроченої суми боргу за рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2014 року в розмірі 9045,66 грн. за період, в межах позовних вимог, з 01.11.2014 року по 01.04.2017 року, а також інфляційні втрати від знецінення неповернутих відповідачем коштів за час виконання вказаного рішення суду у розмірі 94361,85 грн. за період, в межах позовних вимог, з 01.11.2014 року по 01.04.2017 року, що становить в загальному розмірі 103407,51 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачем наданий суду договір про надання юридичних послуг від 28квітня 2017 року, згідно якого адвокат Трайдук С.А. надав правову допомогу у вигляді оформлення процесуальних документів та інших витрат, за що отримано відповідно до квитанції № 31 від 28квітня 2017 року у розмірі 500,00 грн. та акт прийняття-здачу наданих юридичних послуг згідно договору від 28квітня 2017 року про виконання вказаного договору адвокатом Трайдук С.А. (а.с.9-12). Тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 600,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., а також судові витрати на оголошення про виклик відповідачів в газеті «Вісті Придніпров»я» в сумі 300 грн..

Outcome: partial