Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб укладений між позивачем та [PERSON], зареєстрований 22 грудня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького РУЮ Харківської області, актовий запис № 16. В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. Шлюб, укладений між [PERSON] до [PERSON], зберегти немає можливості, шлюбні стосунки припинені, необхідності його збереження не має, а тому наявні всі підстави для його розірвання. В попереднє судове засідання, призначене на 08.07.2014 року позивач не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі (а.с. 26). В попереднє судове засідання, призначене на 08.07.2014 року відповідач не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі та визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 27). За таких умов, враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, а визнання позовних вимог прийняттю, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького РУЮ Харківської області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). У вказаному шлюбі подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03 липня 2009 року, виданого Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМЮ, актовий запис № 466 (а.с. 8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12 листопада 2010 року, виданого Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМЮ, актовий запис № 721 (а.с. 9). Як вбачається судом з позовної заяви, спільне життя подружжя не склалось, оскільки втрачена пошана один до одного, склалися різні погляди на життя, сім'я фактично розпалася, тривалий час загальне господарство не ведеться, подружні відносини не підтримуються. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим, спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Таким чином, розірвання шлюбу між сторонами, жодним чином не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, відповідає моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом було достовірно встановлено, що характер взаємовідносин між сторонами свідчить про остаточний розпад сім'ї сторін, примирення між ними неможливе. Сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України передбачені підстави для розірвання шлюбу, а саме суд повинен впевнитися, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В даному випадку суд приходить до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Враховуючи досліджені судом факти, суд приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову, оскільки таке визнання не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів та не суперечить вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим - до можливості задоволення позову, оцінивши при цьому зібрані по справі докази в їх сукупності, у зв'язку з тим, що зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та вимогам ч. 9 ст. 7 СК України. Розподіл судових витрат за результатами розгляду справи суд відносить на рахунок позивача в порядку ст.ст. 11, 88 ЦПК України, оскільки вимог позивачем щодо їх відшкодування у позові не заявлено, а визнання позову відповідачем у справі свідчить про безспірність позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved