Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики, у загальному розмірі 120 497 (сто двадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 00 копійок, та сплачений судовий збір в розмірі 1 204,97 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що 21 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В., зареєстрований в реєстрі за номером 858. Відповідно до умов договору, позивач зобов`язувався надати Відповідачу у строкове користування грошові кошти в розмірі 48 398, 00 грн. (що на дату укладення Договору позики становило еквівалент 1 800 (одна тисяча вісімсот) доларів США за курсом Національного банку України) на один рік, з кінцевим строком повернення - до 21 березня 2018 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з позовом, в якому просить стягнути відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 120 497 (сто двадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 00 копійок, яка в свою чергу складається з:суми позики - 48 398 (сорок всім тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 00 копійок;простроченої суми відсотків за користування позикою - 63 886 (шістдесят три тисячі вісімсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок;3х процентів річних (нарахованих після закінчення строку дії Договору позики) - 2 793 (дві тисячі сімсот дев`яносто три) гривні 00 копійок;інфляційних втрат (нарахованих після закінчення строку дії Договору позики) - 5 420 (п`ять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок. Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі. (а.с. 16) Ухвалою суду від 08.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву до суду не подавалось, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі відповідача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 21 березня 2017 року між мною, [PERSON] та [PERSON] (надалі за текстом - «Відповідач») було укладено Договір позики, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В., зареєстрований в реєстрі за номером 858 (надалі по тексту - «Договір позики»). Відповідно до умов договору, я зобов`язувався надати Відповідачу у строкове користування грошові кошти в розмірі 48 398 (сорок вісім тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 00 копійок (що на дату укладення Договору позики становило еквівалент 1 800 (одна тисяча вісімсот) доларів США за курсом Національного банку України) на один рік, з кінцевим строком повернення - до 21 березня 2018 року. Відповідач в свою чергу отримав зазначені грошові кошти перед укладенням Договору позики, що підтверджується самим Договором позики (пункт 5). Одночасно Відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування грошовими коштами, у розмірі, встановленому Договором позики. Таким чином позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором позики перед Відповідачем, а саме передав йому у власність грошові кошти в розмірі 48 398 (сорок вісім тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 00 копійок, що на дату укладення Договору позики становило еквівалент 1 800 (одна тисяча вісімсот) доларів США за курсом Національного банку України. Сплата процентів за користування грошовими коштами повинна була здійснюватись Відповідачем щомісячно в строк до 25 (двадцять п`ятого) числа кожного місяця за минулий місяць (підпункт 2.2. пункту 2 Договору позики). В свою чергу, у відповідності до підпункту 2.3. пункту 2 Договору позики на підтвердження сплати процентів позикодавець був зобов`язаний видавати Відповідачу письмову розписку про отримання суми процентів. Однак, в порушення положень Договору позики Відповідач взяті на себе обов`язки (а саме: 1) не повернув у передбачений строк суму позики; 2) не сплатив проценти за користування позикою) не виконав, у зв`язку із чим і виникла заборгованість за Договором позики. Таким чином, станом на 21 лютого 2020 року загальна сума заборгованості Відповідача за Договором позики становить 120 497 (сто двадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 00 копійок, яка в свою чергу складається з: ?суми позики - 48 398 (сорок всім тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 00 копійок; ?простроченої суми відсотків за користування позикою - 63 886 (шістдесят три тисячі вісімсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок; ?3х процентів річних (нарахованих після закінчення строку дії Договору позики) - 2 793 (дві тисячі сімсот дев`яносто три) гривні 00 копійок; ?інфляційних втрат (нарахованих після закінчення строку дії Договору позики) - 5 420 (п`ять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ч.2 с. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що з моменту настання строку виконання грошового зобов`язання минув тривалий час, а Відповідач продовжував користуватись отриманими у позику грошовими коштами, то Позивач вважає за необхідним нарахувати 3% річних та інфляційні витрати на суму боргу. Таким чином, сума нарахованих 3% річним за користування грошовими коштами складає - 2793,00 грн. Інфляційні витрати складають - 5420,00 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved