Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 13 січня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем є зовсім різними людьми, подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, а тому їхній шлюб носить формальний характер, вони стали чужими людьми, їх нічого не зв'язує і тому зберігати сім'ю не має сенсу. На примирення він не згідний, на розірванні шлюбу наполягає, судові витрати по сплаті судового збору просить залишити за ним. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві, а також повідомив суд, що в позовній заяві адвокатом, який набирав її текст помилково не було зазначено, що від даного шлюбу у них з відповідачкою народилася дочка [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає із матір'ю проти чого він не заперечує. На примирення він не згідний, оскільки з 09.06.2017 року вони остаточно припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства та проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні визнала позов, з причинами розірвання шлюбу погодилася і проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згідна, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а також повідомила, що у них з позивачем відсутній спір про місце проживання дочки [PERSON], [INFO], яка в даний час, після припинення з 09.06.2017 року їхніх сімейно-шлюбних стосунків, залишилась проживати біля неї. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 січня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає біля відповідачки. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є зовсім різними людьми, подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, а тому їхній шлюб носить формальний характер, вони стали чужими людьми, їх нічого не зв'язує і тому зберігати сім'ю не має сенсу. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з 09.06.2017 року та проживають окремо. Сторони вважають, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам, а тому на примирення не згідні та наполягають на розірванні шлюбу між подружжям. Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає. Позивач просить суд витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. залишити за ним. Відповідач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Указані обставини встановлено з пояснень сторін та матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачем, оскільки він про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved