Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що 20.11.2007 між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної лінії з лімітом 15300,00 доларів США, під 14% річних, на строк до 20.11.2017. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 23.02.2015 заборгованість відповідача становить 9357,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 265275,81 грн., та включає в себе: заборгованість по кредиту у сумі 7558,43 доларів США (в гривневому еквіваленті 214266,87 грн.), заборгованість по відсоткам у розмірі 647,13 доларів США (в гривневому еквіваленті 18344,88 грн.) та пеню у сумі 1152,25 доларів США (в гривневому еквіваленті 32664,06 грн.). Просив стягнути загальну суму боргу в розмірі 9357,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.02.2015 складає 265275,81 грн., а також судові витрати в сумі 2652,76 грн. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2015 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2015 задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2015, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2015 справу за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. 11.04.2016 судом прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса КМНО Авдієнка В.В. про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2015 зустрічний позов [PERSON] залишений без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.11.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/1069/82/64555, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної лінії з лімітом 15300,00 доларів США, під 14% річних, на строк до 20.11.2017 (т. 1, а.с. 10-13). Згідно з умовами укладеного кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору позичальник має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору. За приписами п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань. Кредитний договір укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача. Відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів. 17.01.2015 позивач направив на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, в якій просив відповідача сплатити заборгованість по кредиту. Однак, така вимога банку виконана не була. Станом на 23.02.2015 заборгованість за кредитним договором становить 9357,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 265275,81 грн., та включає в себе: заборгованість по кредиту у сумі 7558,43 доларів США (в гривневому еквіваленті 214266,87 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 1082,96 доларів США (в гривневому еквіваленті 30699,82 грн.), заборгованість по відсоткам у розмірі 647,13 доларів США (в гривневому еквіваленті 18344,88 грн.), в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 623,93 доларів США (в гривневому еквіваленті 17687,21 грн.), та пеню у сумі 1152,25 доларів США (в гривневому еквіваленті 32664,06 грн.) (т. 1, а.с. 6-9). Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9357,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.02.2015 складає 265275,81 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2652,76 грн. судових витрат (т. 1, а.с. 1). З викладеного,

Outcome: approved