Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів його заробітку, а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участі її представника - [PERSON], та надала суду письмові заперечення проти позову /а.с.37-45/. Представник відповідача [PERSON], в судове засідання 05.09.2014 року не з,явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні, яке відбулося 19.08.2014 року, позовні вимоги не визнав, підтримав надані відповідачем письмові заперечення та надав пояснення щодо підстав невизнання позову. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не завилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує /а.с.55/. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участі його представника - адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримує у повному обсязі /а.с.54/, З врахуванням приписів ст.ст.157, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вищезазначених учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та суду пояснила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали в 2012 році. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач згідно рішення Інгулецького районного суд м.Кривого Рогу від 26.12.2012 року сплачує аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття дитини, на користь відповідача. 25.07.2013 року позивач уклав шлюб з [PERSON] 07.09.2013 року в них народився син - [PERSON]. На цей час дружина позивача не працює, та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 13.03.2014 року з позивача на користь третьої особи - [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], О?і09.2ШЗ року народження, у розмірі 1/6 частки його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 13.03.2014 року з позивача на користе третьої особи - [PERSON] також стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років. В результаті відрахувань аліментів двом стягувачам з заробітної плати позивача відраховують більше 50 %, що суперечить чинному законодавству, зокрема ст. 128 КЗпП України, згідно з якої відрахування із заробітної плати не повинні перевищувати 50 %. Крім того, вважає, що порушено норми Сімейного кодексу України, ст.183 якого передбачає рівний розмір аліментів на кожну дитину, а з нього на утримання дочки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки, а на утримання сина - у розмірі 1/6 частки, що ставить дітей у нерівне положення та порушує принцип справедливості. З 07.09.2013 року матеріальний стан позивача значно погіршився. Оскільки на утриманні позивача опинились ще дві особи: малолітній син та непрацездатна дружина, а рівень його доходів не змінився, оскільки він працює на тій же роботі, доходи від оренди землі отримує в натуральному вигляді, а частка будинку, який він має у власності, окрім витрат на його утримання, жодних доходів йому не приносить. Звертає увагу суду, що після розірвання шлюбу, він залишив спільне житло з відповідачем у повне її користування. Представник позивача вважає, що існують всі передбачені ст.192 ч.І CK України підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача, тому просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні 19.08.2014 року, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач заявляє позов повторно, у задоволені попереднього позову, з тих же підстав, та між тими сторонами (справа 213/4377/13-ц) Інгулецьким районним судом було відмовлено. Крім того, про розгляд справ про стягнення аліментів на користь третьої особи на утримання дитини, та на утримання третьої особи - [PERSON] (справи №213/642/14-ц та 213/8340/14-ц) відповідач [PERSON] повідомлена не була. Позивач приховав, що він сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу на користь [PERSON], тому її права було порушено, та вона має намір оскаржувати ці рішення, винесені 13.03.2014 року, в апеляційному порядку. Відповідно до тексту позовної заяви позивач та третя особа проживають за однією адресою, а значить спільно ведуть господарство. Представник відповідача просить врахувати, що дружина позивача - [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 810 грн., та щомісячну допомогу на дитину 130 грн., що спростовує твердження позивача про те, що вона знаходиться на його утриманні. Крім того, позивач має земельну ділянку (пай) в розмірі 7,571 га, з якої отримує додатковий доход у вигляді орендної плати. Крім того, позивач має у власності Ґі частину будинку за адресою: с. Новомалинівка, Широківський райн, вул.Берегова,144. Також просить врахувати, що комунальні послуги за спільне житло, яке залишив позивач у користування відповідачу, сплачує відповідач [PERSON] До того ж, після розірвання шлюбу позивач забрав придбані у шлюбі легковий автомобіль та гараж. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позивач за бажанням може забезпечити належне утримання своїх дітей, а тому позовні вимоги про зменшення аліментів вважає необгрунтованими. Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню, оскільки не надано ніякого розрахунку, відсутні належні докази щодо їх оплата. Просить в задоволенні позову відмовити, та стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. Вислухавши представників сторін, вивчивши надані суду матеріали, ознайомившись з матеріалами цивільних справ №№ 213/642/14-ц та 213/840/14-ц, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2000 року, який розірвано рішенням суду від 20.11.2012 року /а.с.5/. Сторони мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач згідно рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 26.12.2012 року сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на користь відповідача /а.с.5/. Судом встановлено, що 25.07.2013 року позивач уклав шлюб з [PERSON] (третьою особою у справі) /а.с.6/. 07.09.2013 року в них народився син - [PERSON] /а.с.7/. Встановлено, що дружина позивача - [PERSON] не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 810,00 грн, та щомісячну допомогу по догляду за цією дитиною до досягнення нею 3-річного віку, у розмірі 130 грн /а.с. 56,57/. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 13.03.2014 року з позивача [PERSON] на користь третьої особи - [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 07.09.2013 року у розмірі 1/6 частки його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини /а.с. 94/. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 13.03.2014 року з позивача на користь третьої особи - [PERSON] також стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною -[PERSON], [INFO], трьох років /а.с. 95/. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно звертався до суду з аналогічним позовом 31.10.2013 року, але ухвалою суду від 19.02.2014 року у справі № 213/4377/13-ц позовна заява була залишена без розгляду /а.с.83/, що спростовує твердження представника відповідача про те, що в задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено, та він не мав права повторного звернення до суду з тими ж вимогами. Залишення зави без розгляду не позбавляє позивача повторно звернутися до суду з тими ж вимогами. Встановлено, що позивач працює, має середній заробіток в сумі 3113,76 грн., та з його заробітної плати утримуються аліменти: у розмірі: 25 % на користь [PERSON]; 16,66 % на користь [PERSON], та 2,5 % на погашення заборгованості на її користь у сумі 535,35 грн.; 16,66 % на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною 3-х років, та 2,5 % на погашення заборгованості на її користь за цим виконавчим документом у сумі 400,86 грн. /а.с.93/, що дійсно перевищує 50% заробітної плати позивача /а.с.93/. Встановлено також, що позивач має дохід від оренди земельного паю за 2013 рік, який виданий у натуральному вигляді (продуктами) та частково грошима в сумі 536,87 грн., а всього дохід від оренди склав 7020,43 грн. (в тому числі прибутковий податок 1053,06 грн.) /а.с. 59/. Відповідно до ч.1 ст. 192 CK України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Встановлено, що матеріальне становище позивача на момент його звернення до суду з позовом та розгляду справи змінилося у порівнянні з тим, коли з нього було стягнуто аліменти на користь відповідача (26.12.2012 року). На цей час позивач, окрім дитини [PERSON], [INFO], має ще 2-х утриманців - малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та дружину - [PERSON], яка на цей час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що свідчить про зміну сімейного стану позивача, а відповідно і йото матеріального становища. Отримання дружиною позивача [PERSON] допомоги на дитину, не виключає її з числа утриманців, як це зазначає представник відповідача, оскільки вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, та допомогу отримує саме на дитину. Наявність доходів від земельного паю у позивача, який був і на час стягнення аліментів, не свідчить про покращення матеріально стану позивача, та не перешкоджає відповідачу також стягувати аліменти і з цих доходів. Враховуючи на те, що позивач фактично має 3-х утриманців /двох дітей, та непрацездатну дружину/, суд вважає, що виходячи з принципу рівності права всіх утриманців на отримання матеріальної допомоги, заробітна плата позивача (та її частка, з якої можливо проводити утримання аліментів), повинна розподілятися між всіма утриманцями в рівних частках, що для кожного з 3-х утриманців складатиме 1/6 частку заробітної плати (доходу) позивача, що в цілому дорівнюватиме 1/2 частці його заробітної плати. Такий розмір аліментів, з урахуванням матеріального стану сторін, суд вважає доцільним та справедливим. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку та умов призначення аліментів на неповнолітніх дітей, та визначення їх розміру, а також права одержувача або платника аліментів на їх збільшення, або зменшення, передбаченого ст.192 ч.1 СК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сімейний та матеріальний стан платника аліментів погіршився в звязку з тим, що в нього з'явилося ще два утриманця. Розглядаючи питання щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу, суд погоджується з твердженням представника відповідача проте, що ці вимоги позивача належним чином не підтверджені (відсутній розрахунок) та не оформлені належним чином, оскільки суду не надано належного доказу (квитанції, приходного ордеру), який підтверджує дійсну оплату позивачем зазначених витрат, а тому ця вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача, оскільки основну позовну вимогу задоволено. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial