Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила про те, що вона є співвласником зазначеного житлового приміщення, при цьому відповідач [PERSON] та її донька [PERSON] , зареєстровані у вказаній квартирі, проте з 2014 р. не проживають, фактично мешкають за іншою адресою, витрат по утриманні квартири не несуть, добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. Перешкоди в користуванні відповідачами вказаною квартирою не чинились, будь-які договірні відносини з приводу користування житлом між нами відсутні, однак відповідачі, хоча фактично і проживають за іншою адресою тривалий час, однак добровільно з реєстраційного обліку не знімаються, у зв`язку з чим здійснюють перешкоди в користуванні та розпорядженні майном.Крім того, позивач змушена нести додаткові витрати по утриманню та обслуговування належного житлового приміщення через те, що деякі комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, що призводить до сплати щомісяця додаткових витрат, пов`язаних з утриманням квартири, що є надмірним тягарем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяви про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляду справи за своєї відсутності не подавали. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Позовні вимоги в частині визнання малолітньої [PERSON] , 2013 р.н. такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не підтримує. Просить суд, вирішити справу враховуючи інтереси малолітньої дитини. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.07.1996 р. Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради народних депутатів, згідно розпорядження від 04.07.1996 р. №353-сз/552, належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.10.2020 р., виданої Відділом реєстрації Новокаховської міської ради, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] та її донька [PERSON] , 04.10.2013 р. були зареєстровані у вказаному житловому приміщення як члени сім`ї с співвласника житлового приміщення. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.10.2016 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначене рішення суду набрало законної сили 25.10.2016 р.З акту від 01.11.2020 р., складеного головою правління ОСББ «Комун-Майстер», [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 04.12.2013 р. з 01.04.2014 р. по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , не перебувають, не мешкають, особистих речей у квартирі не мають. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Підстава, на якій місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] народження, реєструвалося в спірній квартирі, у судовому порядку не оспорювалася, тому вважається, що вона набула права користування цим житлом на законних підставах.Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. За вказаних підстав, у задоволенні позовних вимог в частині визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт її не проживання у спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Не сплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки заявник (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) малолітньої дитини. Таким чином, враховуючи встановлений факт не проживання [PERSON] в спірній квартирі з 2014 р., яка не проявляє інтересу до спірного житла, не користується житловим приміщенням, витрати по утриманню житла не несе, домовленості щодо порядку користування квартирою не має, натомість своєю реєстрацією в квартирі перешкоджають позивачу в реалізації нею свого права користування та розпорядження квартирою, тому є достатньо підстав визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням -квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , що не порушуватиме прав та законних інтересів дитини, яка забезпечена житлом.

Outcome: partial