Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у позові вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці на праві власності належить 2/3 частин житлового будинку № 109 по вул. Хлібній в м. Запоріжжі. 1/3 частина вказаного будинку належить її матері [PERSON], але 07.04.2011 року [PERSON] померла, позивачка, як єдина спадкоємиця, має намір звернутись до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, але на даний час не має такої можливості у звязку із скрутним матеріальним становищем. 14.08.2010 року зі згоди позивача та її матері в будинку була зареєстрована донька чоловіка позивачки [PERSON], відповідач у справі. З моменту реєстрації і до теперішнього часу відповідачка в будинку жодного дня не проживала, її речей в будинку не має, місце її проживання позивачці не відомо. У добровільному порядку вирішити питання щодо зняття відповідачки з реєстрації позивачка не може, оскільки місце її знаходження їй не відомо. Своїми діями відповідачка порушує право позивача як власника, створює перешкоди у користуванні належним їй будинком, тому звернулась до суду із позовом, за яким просить суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В судове засідання сторони не явилися, представник позивача просила справу розглядати без її участі, на заочний розгляд справи заперечень не малаа. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачці на праві власності належить 2/3 частин житлового будинку № 109 по вул.. Хлібній в м. Запоріжжі, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копією технічного паспорту. 14.08.2010 року в будинку була зареєстрована [PERSON], відповідач у справі. Отже, такий будинок є адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За поясненнями позивача відповідач в спірній квартирі з дати реєстрації не проживає. І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із довідкою квартального комітету № 125 від 07.10.2015 року. При цьому судом не встановлено ні поважних причин до цього, ні будь-якої домовленості між сторонами щодо вказаного. На підставі викладеного,

Outcome: approved