Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, де вказує, що відповідачі проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на балансі позивача, проте мають заборгованість з оплати за користування житловою площею та комунальні послуги в загальній сумі 11 389,17 гривень, які позивач і просить стягнути солідарно з відповідачів. Судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана [PERSON] поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана [PERSON] за адресою, зазначеною особисто відповідачем. В судове засіданні відповідачі не явилися, проте відповідач [PERSON] суду направила свої заперечення, за якими заявлені позовні вимоги вона не визнала, зазначаючи на недоведеність позову та на пропуск позивачем строку позовної давності. Представник позивача в засіданні на заявленому позові наполіг за вищевказаними підставами, а Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймач житлового приміщення зобов'язаний щомісячно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання та каналізації. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Підтримуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначав на те, що відповідачі проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Натомість, таке твердження не зовсім відповідає встановленим судом обставинами справи. Дійсно, із довідки про склад сім'ї відповідачів, виданої 27.05.2014 року ДВНЗ «Запорізьке ВПУМ», вказане вбачається в повному обсязі. Натомість, відповідач [PERSON], заперечуючи на позов, заявляла суду про те, що з 18.10.2011 року обидва відповідачі виїхали з вказаного гуртожитку на нове місце проживання. І таким поясненням відповідача у суду немає підстав не довіряти, бо вони узгоджуються із наданою [PERSON] довідкою від 13.11.2014 року - випискою з домової книги про склад сім'ї відповідача та прописку. Крім того, і матеріалами справи спростовується, що вищезазначена адреса гуртожитку є адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, суд критично ставиться до виданої ДВНЗ «Запорізьке ВПУМ довідки щодо постійного проживання відповідачів у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Отже, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачі дійсно проживали за час виникнення заборгованості з жовтня 2010 року по 18 жовтня 2011 року в гуртожитку, що знаходиться на балансі позивача, про що достовірно слідує із матеріалів справи та наданих сторонами доказів. ДВНЗ «Запорізьке ВПУМ» належним чином виконав зобов'язання з надання житлово-комунальних послуг, проте відповідачі ухилилися від оплати в повному обсязі за спожиті послуги, у зв'язку із чим за період з жовтня 2010 року по вересень 2011 року в них виникла перед позивачем заборгованість відповідно до наданої позивачем довідки про стан заборгованості з квартплати та комунальних послуг. Позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 08.09.2014 року. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. За змістом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивачем пропущений строк позовної давності за період нарахувань з жовтня 2010 року по червень 2011 року, оскільки з наданої позивачем довідки про стан заборгованості з квартплати та комунальних послуг хоча і вбачається про здійснення відповідачами платежів в рахунок погашення боргу, що утворився з жовтня 2010 року по червень 2011 року, але зважаючи на те, що такі платежі не перевищують суму нарахувань за вказаний період, суд не може визнати це вчинення відповідачами дій, що свідчили б про визнання ними боргу, через що судом не встановлення переривання перебігу строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачі, скориставшись правом, наданим їм чинним законодавством, просять застосувати строк позовної давності. Поважних причин пропуску строку позовної давності судом не встановлено, про його поновлення позивач суду не заявив, тому суд застосовує цей строк, відмовляючи в позові в названій частині. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тобто за період нарахувань з липня 2011 року по вересень 2011 року, заборгованість за яким загалом становить 267,98 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. В порядку ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають солідарному стягненню з відповідачів і відповідні судові витрати в розмірі судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial