overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду 27.10.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №R031.001-ТЕК.0025462 в сумі 6 323,45 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав кредит в ПАТ Банк «ТРАСТ» . Однак відповідачем було порушено умови даного договору, не вносив своєчасно коштів на погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 6 323,45 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з»явився, надав суду заяву з проханням слухати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явивсь, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу по суті на підставі наявних по справі доказів та постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю по таким підставам. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором № R031.001-ТЕК.0025462 від 18.04.2013 р. отримав кредит в ПАТ Банк «ТРАСТ» врозмірі 2 982,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 19,99% річних та 2,49% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 36 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Відповідно до умов договору п.2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід»ємною частиною Кредитного договору, Відповідач, який є позичальником зобов»ячався своєчасно та уповному обсязі сплачувати Позивачу відстояти за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно. Однак в порушення вимог договору та закону, [PERSON] зобов'язання за договором не виконував у зв'язку із чим станом на 25.09.2014 р. утворилась заборгованість в сумі 6 323,45 грн., яка складається: заборгованості по тілу кредиту - 2 860 ,10 грн., відсотки за фактичне користування кредитом - 601,97 грн.. комісія за обслуговування кредиту - 1129,66 грн., сума пені за прострочення платежів - 1 731,72 грн. 10.07.2014 року позивачем направлено відповідачу відповідну вимогу №б/н від 19.06.2014 року про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ним, що вручена 15.07.2014 року згідно вимоги та рекомендованого повідомленні про вручення поштового відправлення. Статтями 1049,1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов»язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду 27 лютого 2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2007 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 358. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO],яка проживає з відповідачем та буде проживати з ним після розлучення. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2007 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 358 (а.с. 9). Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя,спільно господарство не ведуть,шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- [PERSON],[INFO], яка проживає з відповідачкою та буде проживати з нею після розірвання шлюбу (а.с. 11). Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду 28.07.2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON]В він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1986 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану міста Лозова, актовий запис № 68. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1986 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану міста Лозова, актовий запис № 68 (а.с. 7). Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. На даний час сторони проживають окремо,спільне господарство не ведуть,шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду 28.10.2014 року із вказаним позовом. Просить вселити його у квартиру [ADDRESS] (надалі - спірна), зобов*язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні нею Позов мотивував тим, що квартиру сторонами придбано на спільні кошти у 2004 році. Відповідачка, з якою він проживав у шлюбі з 2005 року по липень 2014 року 18.12.2014 року змінила у спірній квартирі і тому він не може в ній проживати. Зазначив, що відповідно до ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин не позбавляє його права користуватись житлом колишньої дружини. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснили, що наявними у справі судовими рішеннями підтверджено право позивача на проживання у спірній квартирі. Позивач пояснив, що при його вселенні не було письмової угоди сторін про порядок користування спірною квартирою. Також пояснив, що у нього є місце проживання за адресою [ADDRESS] де він народився і проживають його батьки, але він у період розгляду справи наймає квартиру. Відповідач та представник відповідача позов не визнали. Відповідач пояснила, що при вселення у спірну квартиру, яка належить їй одноосібно, вона поселяла позивача лише на період перебування у шлюбі з нею; він мав місце проживання у [ADDRESS], був і є там зареєстрований. Такі обставини підтверджуються тим, що у позивача відсутня реєстрація у спірній квартирі, а наявна - у квартирі №99. Представник відповідача зауважила, що зі слів позивача їй відомо, що сторони не домовлялись постійно проживати, оскільки відповідач не надавала на це згоди, не вирішувалось питання в органах реєстрації громадян за місцем проживання про реєстрацію позивача у спірній квартирі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Суд розглядає справу на підставі приписів ст. ст. 10,11,60 ЦПК України, про що їм роз*яснино. Суд вважає, що позивач не довів належними доказами своє право проживати у спірній квартирі, оскільки він постійно зареєстрований у квартирі №99, має там житло. Крім того, він не довів необхідність вселятись у спірну квартиру, враховуючи наявність у нього права на квартиру №99. Суд приймає до уваги, що позивач не є членом сім*ї відповідача, тому його вселення у її приватну квартиру порушуватиме її права, передбаченим законодавством про власність. Саме такі заперечення висловлювала відповідач в судовму засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду 28.11.2016 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2007 року, шлюб зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 1589. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. На даний час подружні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем та буде проживати з нею після розірвання шлюбу. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, в позові прохав справу слухати за його відсутності (а.с.3). Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала телефонограму,в якій прохала справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.49). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2007 року, який зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 1589, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі,29.12.2007року (а.с. 4). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. На даний час подружні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає з відповідачем та буде проживати з нею після розірвання шлюбу. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

позивач звернувся до суду 28 вересня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 18 вересня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем на даний момент припинені, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання шлюбних стосунків є відсутність між ними взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги. Між ними часто виникають чвари, свідком яких нерідко стає їх дитина. що негативно впливає на її психічний стан. Крім того, відповідачка веде аморальний спосіб життя, оскільки маючи чоловіка та дитину, вона проживає з іншим чоловіком. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, тому позивач просить розірвати шлюб (а.с. 2-3). Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2010 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 490 (а.с.5 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду 28 липня 2014 року з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03 грудня 2013 року по 06.01.2014 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з ним та знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі ? частини її заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає саме в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходів) відповідача. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с. 4,5). Діти постійно мешкають з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що суперечить вимогам ст. 180 СК України. Вищевикладені обставини підтверджуються також матеріалами справи. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

позивач звернувся до суду 28 листопада 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 22 січня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені з 2013 року в звязку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, протилежністю поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення сімейного господарства. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, у звязку з чим між ними постійно виникають сварки. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу за його переконанням неможливе та суперечить як його інтересам так і інтересам дружини, тому позивач просить розірвати шлюб (а.с.2). Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с.18). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с.19). Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 січня 2011 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 21 (а.с.9 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10,11 копії свідоцтв про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду 29.04.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до договору № 001-09393-040308 від 04.03.2008 року [PERSON] було надано кредит у сумі 5261,76 грн. на придбання певного майна/послуг. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 001-09393-040308 від 04.03.2008 року [PERSON] було надано кредит у сумі 5261,76 грн. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача складають 3826 грн. 66 коп., які складаються з наступного : - заборгованість за сумою кредиту: 3826,24 грн.; - заборгованість за відсотками: 0,42 грн.; - заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved