Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Завійської сільської ради від 22.12.2015 року являється користувачем земельної ділянки площею 0,02 га в урочища «За рікою» на території Завійської сільської ради. До цього часу даною ділянкою багато років користувався його батько [PERSON] В кінці жовтня відповідач самовільно виорала дану земельну ділянку. Добровільно врегулювати спір позивачу не вдалося, тому він звернувся до сільської ради із заявою про усунення перешкод в користуванні землею. На підтвердження факту порушення прав позивача земельною комісією 29.10.2015 року було складено акт про дане правопорушення. Оскільки вирішити дану проблему в добровільну порядку неможливо, а [PERSON] хоче розпочати підготовку городу до весняних робіт, він просить суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні даною земельною ділянкою. У судове засідання позивач не з'явився, однак подав суду заяву про слухання справи в його відсутності та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Завійської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Суд, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в користуванні позивача [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,02 га в урочищі «За рікою» в с.Завій Калуського району Івано-Франківської області. Як зазначено в довідці № 261, виданій виконкомом Завійської сільської ради 05.02.2016 року, дана земельна ділянка межується із земельними ділянками [PERSON] та [PERSON]. В жовтні місяці 2015 року позивач звернувся до Завійської сільської ради із заявою, що [PERSON] самовільно виорала город, яким він користується. На місце події 29.10.2015 року вийшла земельна комісія. Як встановлено Актом земельної комісії від 29.10.2015 року, [PERSON] самовільно виорала город [PERSON], яким близько пятдесят років користувався його батько [PERSON], а в останні пять років [PERSON] (а.с. 6). З метою врегулювання даного спору [PERSON] викликалася для мирного врегулювання спору щодо самовільного захоплення нею земельної ділянки до голови виконкому Завійської сільської ради. Однак ані 24.12.2015 року, ані 26.12.2015 року так і не з'явилася за повідомленням та жодним чином на нього не відреагувала (а.с. 9, 10). Рішенням Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 22 грудня 2015 року «Про надання земельної ділянки [PERSON]І.» вирішено вилучити у [PERSON] із користування 0,02 земельної ділянки урочищі «За рікою» та надано її в користування [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як передбачено ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Оцінюючи докази по даній справі, які були добуті та досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач вчиняє дії, які порушують права землекористувача [PERSON], оскільки спірна земельна ділянка перебуває в його користуванні на законних підставах, а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено 551 грн. 20коп. судового збору (а.с.1), а тому, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача дані витрати. На підставі наведеного, ст.ст.317, 391 ЦК України, ст.152 ЗК України та

Outcome: approved