Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача відшкодування збитків у розмірі 3 930,34 грн., а також витрати по сплаті судового збору, зазначивши, що 26.08.2014 року між ТОВ «Українська макрофінансова мережа» та відповідачем був укладений договір № КВ03-00179 про надання фінансового кредиту. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав надавши відповідачу грошові кошти у сумі 1 000,00 грн., а відповідач в строк 21 день, а саме до 16.09.2014 року зобов'язався їх повернути та сплатити позивачу плату у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в сумі 3 930 грн. 34 копійки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Судом встановлено, що між ТОВ «Українська макрофінансова мережа», та відповідачем 26 серпня 2014 року був укладений договір № КВ03-00179 про надання фінансового кредиту, за яким останній отримав 1000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 26.08.2014 року, строком користування до 16 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування ним, сукупна процентна ставка складає 42 % (а.с.10-14,5). Відповідно до п. 2.2. Договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, мали бути повернені відповідачем у позивачу 16.09.2014 року єдиним платежем, у сумі не менше 1420 (одна тисяча чотириста двадцять) грн. 00 коп., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів у сумі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. та нарахованих процентів в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп. за відповідний період. Якщо зазначений платіж здійснюється відповідачем поза межами зазначеного строку, то він коригується на відповідну суму штрафів, пені, прострочених відсотків, строкових відсотків, простроченого кредиту та строкового кредиту. Відповідно до п. 4.2. Договору в разі несвоєчасної сплати відповідачем «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2. цього Договору більше ніж на 1 день від дати, визначеної в п. 2.2. цього договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 100 (сто) грн. 00 коп. Згідно із п. 4.1. Договору за несвоєчасну повну чи часткову сплату «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2. цього договору, Відповідач сплачує пеню в розмірі 4 % за кожен день прострочення, що обчислюється від суми «єдиного платежу» чи частини, яка залишилась не повернутою. Термін нарахування пені не може перевищувати 30 календарних днів. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що [PERSON] завдано збитків позивачу на суму 3 930,34 грн. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносини за кредитним договором застосовуються положення про договори позики. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованість за договором № КВ03-00179 від 26.08.2014 року у розмірі 3 930,34 грн., з яких 2 126,34 грн. - сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 1 704,00 грн. - пеня, 100 грн. - штраф.

Outcome: approved