Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, адже тривалий час не проживають як подружжя. Непорозуміння, постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинено, примирення між подружжям [PERSON] вважає неможливим, оскільки більш ніж 4 роки сторони проживають як сусіди. Від шлюбу подружжя має двох синів. Позивач в судове засідання не прибув, але звернувся до суду із письмовою заявою в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності, у раз неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутність відповідача, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст. 115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO],уклали шлюб, який було зареєстровано 20.10.1990 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис №602, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав до суду жодного доказу і не спростував надані позивачем докази. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як неведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved