Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до рішення засновника ДП «ФОРТЕСІА» - ТОВ«ФОРТЕСІА» , директором ДП «ФОРТЕСІА» було призначено [PERSON], внаслідок чого між позивачем та відповідачем виникли трудові відносини. У червні 2014 року позивач прийняв рішення про звільнення з посади директора ДП «ФОРТЕСІА» згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, якою передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Заява позивача про звільнення з 26.06.2014 року була надіслана на адресу засновника і власника ДП «ФОРТЕСІА» - ТОВ «ФОРТЕСІА» 12.06.2014 року. Позивач вважає, що ним були дотримані вимоги ст. 38 КЗпП України, а відповідач діє всупереч ч. 1 ст. 47 КЗпП України, при цьому не розірвавши трудовий договір та не внесенням відомостей до трудової книжки і тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, його представник направив до суду зяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та просив слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив,а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до протоколу зборів учасників ТОВ «ФОРТЕСІА» від 01.06.2007 року на посаду директора ДП «ФОРТЕСІА» з 11.06.2007 року було обрано [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Заява від 11.06.2014 року про звільнення позивача з посади директора ДП «ФОРТЕСІА» з 26.06.2014 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, була надіслана [PERSON] на адресу засновника і власника ДП «ФОРТЕСІА» - ТОВ «ФОРТЕСІА» 12.06.2014 року (а.с. 14). В заяві про звільнення строком розірвання трудового договору позивач вказав 26.06.2014 року (а.с. 12). Тому суд приходить до висновку, що трудовий договір був розірваний позивачем з 26.06.2014 року. Судом встановлено, що до закінчення визначеного позивачем строку розірвання трудового договору, з боку відповідача не було заперечень проти вказаних позивачем в заяві підстав, порядку та строку розірвання трудового договору. Після закінчення визначеного позивачем строку розірвання трудового договору звільнення позивач не відбулося, в свою чергу останній на роботі не перебував і обов'язки директора не виконував. Ця обставина оцінюється судом як така, що додатково вказує на те, що трудовий договір між позивачем та відповідачем було припинено за ч.1 ст.38 КЗпПУ. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, при розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Оскільки трудовий договір між позивачем та відповідачем був працівником розірваний за ч.1 ст.38 КЗпП України, трудова книжка працівника лише тоді буде вважатись належним чином оформленою, коли буде містити запис не тільки про підстави, а й про конкретні причини розірвання трудового договору, як це вимагається п.2.25 Інструкції та формами первинної документації. Судом встановлено, що трудовий договір між позивачем та відповідачем було розірвано за ч. 1 ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника. У визначений працівником строк розірвання трудового договору за ч. 1 ст.38 КЗпП України відповідач не відмовив працівнику в розірванні трудового договору з визначених ним підстав. Правовідносини з розірвання трудового договору з визначених працівником підстав (ч.1 ст.38 КЗпПУ) відбулись у визначений працівником строк - 26.06.2014 року Тому наказ про звільнення позивача та запис до трудової книжки позивача повинні містити відомості про припинення трудових відносин між сторонами за ч.1 ст.38 КЗпП України. У відповідності до ст. 43 Конституції України, використання примусової праці забороняється. Згідно ст.10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В частині задоволення позовних вимог, суд, оцінюючи кожний доказ окремо та в сукупності, виходив з того, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав суду належні та допустимі докази, довів суду їх переконливість, а також довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Натомість відповідач доводи позивача в частині задоволених позовних вимог не спростував та не довів суду переконливості своїх заперечень на позов. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved