Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.12.2018 року у м. Рубіжному Луганської області на перехресті вул. Залізнична та вул. Менделєєва відповідач керуючи автомобілем «Soueast Lioncel», реєстраційний номер [NUMBER] , перед зміною напрямку руху не переконався в безпеці маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «MAZDA 3», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивачу завдані матеріальні збитки на суму 178 794 00 грн., які частково, у розмірі 98 000 грн. відшкодовані страховою компанією, 35 000 грн. відшкодовано внаслідок оцінки та продажу зазначеного транспортного засобу. Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.06.2019 року провадження стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладання адміністративного стягнення, однак в мотивувальній частині постанови судом зроблено висновок про порушення відповідачем п.10.1 ПДР України. З метою відновлення порушених прав та здійсненні непередбачених витрат, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 59 742,60 грн., яка складається з: матеріальних збитків у розмірі 45 794,00 грн., витрат на телеграму відповідачу у розмірі 253,24 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - 1000,00 грн., витрат на дефектування та стоянку автомобіля у розмірі 2 460, 00 грн., витрат на транспортування автомобіля на автоевакуаторі з м. Рубіжного до м. Харкова у розмірі 5 760,00 грн., витрат на транспортування автомобіля на автоевакуаторі по м. Харкову на СТО у розмірі 800,00 грн., витрат на проведення експертного автотехнічного дослідження у розмірі 675,36 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3000,00 грн. Представник позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, раніше відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, в його діях, що привели до дорожньо-транспортної пригоди, не має складу правопорушення. Також не містить будь-яких відомостей про протиправність його дій висновок експерта Луганського НДЕКЦ від 25.01.2019 року № 19/113/10-1/16е, також не є допустимим та достовірним доказом висновок експертного дослідження від 18.04.2019 року № 7/5ЕД-19, оскільки експерт обґрунтовує свої висновки на неповних вихідних даних, наданих позивачем, які не відповідають вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Крім того, його не повідомляли про огляд пошкодженого КТЗ, а вартість автомобіля позивача, за зовнішнім виглядом, набагато перевищує 35 000,00 грн., навіть з огляду на запчастини. Стосовно вимог щодо відшкодування витрат на дефектування та стоянку автомобіля, на транспортування автомобіля з м. Рубіжного до м. Харкова, витрати на транспортування автомобіля по м. Харкову на СТО, то дані витрати законом не передбачені. Суд, заслухавши думку представників сторін, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить транспортний засіб «MAZDA 3», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] (а.с.7, 40). 24.06.2019 року [PERSON] , отримав, що не заперечувалось в судовому засіданні представниками сторін, від страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 98 000 грн., що підтверджується довідкою, наданою 24.06.2019 року Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (а.с.8). Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.06.2019 року та від 06.08.2019 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладання адміністративного стягнення, вина судом не встановлена (а.с.9, 10). [PERSON] сплачено 675,36 грн. за проведення судової експертизи в цивільних та господарських справах, досліджень та оцінки на замовлення, а саме: 15) експертиза, дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, електротехнічного (технічної експлуатації електроустаткування), технічного стану, транспортних засобів: простої складності, що підтверджується рахунком № 23/РАХ2019 від 01.04.2019 року, наданим Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України та квитанцією № 1 від 11.04.2019 року (а.с.13-14). Відповідно до висновку експертного дослідження від 18.04.2019 року № 7/5ЕД-19 Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, у діях водія автомобіля «Soueast Lioncel» Запорожця К.О. є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху України, які перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної ДТП, а також [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню (а.с.15-19). На схемі до протоколу огляду місця ДТП від 29.12.2018 року було виявлено характерну ознаку, а саме пляму маслянистої речовини, тому можна вважати що місце зіткнення автомобіля «MAZDA 3», реєстраційний номер [NUMBER] та «Soueast Lioncel», реєстраційний номер [NUMBER] з технічної точки зору знаходиться в районі плями маслянистої речовини, що підтверджується висновком експерта від 25.01.2019 року № 19/113/10-1/16с Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру та фотознімками (а.с.20-35). Ринкова вартість автомобіля «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] станом на 27.06.2019 року становить 35 000 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна № 19/27.2-06.19 від 27.06.2019 року (а.с.38-39). 27.06.2019 року між ТОВ «ТФ» «Купец» та [PERSON] укладено договір комісії № 6827/19/003295, відповідно до якого комісіонер зобов`язується здійснити договір купівлі-продажу транспортного засобу «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] за 35 000 грн.(а.с.36). Згідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6827/19/003295 від 27.06.2019 року, транспортний засіб «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] продано за 35 000 грн. (а.с.37). Вартість телеграми направленої [PERSON] . 11.03.2019 року [PERSON] про повідомлення часу та місця проведення експертного огляду ушкоджень завданих автомобілю «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] внаслідок ДТП становить 253, 24 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 11.03.2019 року (а.с.43). Відповідно до квитанції № 685478 від 14.07.2019 року вартість послуги : визначення вартості матеріального збитку «MAZDA 3», ВВ3676СО складає 1000 (тисячу) гривень (а.с.44). Згідно звіту № 15/03/2019Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «MAZDA 3», держномер [NUMBER] складеного суб`єктом оціночної діяльності - [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власникові «MAZDA 3», держномер [NUMBER] в результаті пошкодження ДТП складає: 178794,00 грн., ринкова вартість на момент пошкодження становить 178 794,00 грн., вартість відновлювального ремонту складає 126 133,09 грн. з ПДВ на вартість запчастин (а.с.45-50). Вартість ремонту автомобілю «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] становить 369 574,35 грн., що підтверджується ЕКСП висновком/калькуляцією № 15//03//2015.03.2019* (а.с.53-68). Відповідно до договору про надання юридичних послуг від 15.03.2019 року, між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги з питань , що виникають внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.12.2018 р., вартість даних послуг, згідно квитанції № 705583 від 15.03.2019 року, становить 3 000 грн.(а.с.70-71). Згідно заказу наряду № ПП00000816 (дата та час приймання -12.03.2019 року, дата та час передачі - 27.06.2019 року) вартість дефектування автомобіля «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] складає 400, 00 грн., та його стоянка - 2 060, 00 грн., вказана вартість була сплачена [PERSON] , відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 24 від 27.06.2019 року, 27.06.2019 року (а.с.72, 73). Вартість перевезення автомобілю «MAZDA 3», державний номер ВВ3676СО Харків-Рубіжне-Харків становить 5 760,00 грн., а перевезення даного авто по місту - 800,00 грн., що підтверджується товарними чеками від 09.02.2019 року № 097 та від 12.03.2019 року № 098 (а.с.74, 75). Згідно відповіді Страхової компанії «VUSO» від 23.12.2019 року № 9922 ліміт страхового відшкодування складає 100 000 грн., сума страхового відшкодування власнику автомобіля «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] склала 98 000, 00 грн., франшиза за полісом складає 2 000 грн., звіт про оцінку збитку завданого власнику вказаного автомобілю не складався (а.с.213). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що 29.12.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [PERSON] та [PERSON] . Представник відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вини відповідача у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, однак суд зазначає, що постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.06.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням строку для притягнення порушника до відповідальності на підставі частини 2 статті 38 КУпАП (а.с.9). З правового аналізу статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що позивачем не надано до суду доказів його вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки постанова суду про закриття провадження у справі щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не містить висновків про його вину. Крім того, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, протоколом про адміністративне правопорушення, висновком судової експертизи тощо. Отже, суд при розгляді справи про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має встановити ступінь вини кожного із володільців джерела підвищеної небезпеки перед іншим із них, та, виходячи з встановленого, застосувати правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційногогосподарського суду у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18. В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження від 18 квітня 2017 року № 7/5ЕД-19 за результатами автотехнічного дослідження встановлено, що дії водія [PERSON] не відповідали вимогам пункту 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху України, і, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Натомість, технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди для водія [PERSON] не визначалась його діями, а цілком залежала від дій водія автомобіля «Soueast Lioncel», по виконанню ним вимог пункту 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху України, однак суд критично ставиться до зазначеного висновку та не бере його до уваги, оскільки в даному висновку, всупереч вимог ст. 106 ЦПК України, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо не правдивого висновку. Аналогічна правова позиція містить в постанові Великої палати Верховного Суду від 18.12.2019 року справа № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19. Однак суд бере до уваги висновок експертного дослідження від 18 квітня 2017 року № 7/5ЕД-19 зроблений Луганським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, оскільки в ньому зазначено, що на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 29.12.2018 року виявлено характерну ознаку, а саме пляму маслянистої речовини, тому можна вважати, що місце зіткнення автомобіля «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] та «Soueast Lioncel», реєстраційний номер [NUMBER] з технічної точки зору знаходиться в районі плями маслянистої речовини. Крім того з фотознімків (а.с.29-35) та схеми зіткнення автомобілів (а.с.28) вбачається, що відповідач під час дорожньо-транспортної пригоди знаходився на смузі руху автомобіля позивача біля правого узбіччя по ходу його руху, тобто на зустрічній смузі, що дає підстави суду вважати [PERSON] винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода трапилась саме внаслідок неправомірних дій відповідача щодо порушення Правил дорожнього руху, та з його вини, що тягне за собою покладення на нього цивільно-правової відповідальності за завдану внаслідок зіткнення автомобілів шкоду, яка перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з його діями. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. З матеріалів справи вбачається, що Страховою компанією «VUSO», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, позивачу частково відшкодовано матеріальну шкоду в межах страхового ліміту, а саме в розмірі 98 000,00 грн., оскільки ліміт страхового відшкодування складає 100 000 грн., а на підставі п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, яка в даному випадку складає 2 000 грн. (а.с.8). Однак, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 29.12.2018 року у розмірі 59 742,60 грн., яка складається з: матеріальних збитків у розмірі 45 794,00 грн., витрат на телеграму відповідачу у розмірі 253,24 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - 1000,00 грн., витрат на дефектування та стоянку автомобіля у розмірі 2 460, 00 грн., витрат на транспортування автомобіля на автоевакуаторі з м. Рубіжного до м. Харкова у розмірі 5 760,00 грн., витрат на транспортування автомобіля на автоевакуаторі по м. Харкову на СТО у розмірі 800,00 грн., витрат на проведення експертного автотехнічного дослідження у розмірі 675,36 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3000,00 грн. Суд зазначає, що позивач належним чином не обґрунтував витрати понесені на направлення телеграми відповідачу у розмірі 253, 24 грн. та на юридичну допомогу у розмірі 3 000, 00 грн., оскільки у фіскальному чеку від 11.03.2019 року про сплату 253,24 грн. (а.с.43) не зазначено хто саме сплатив зазначені кошти, за які саме витрати та чи отримав її відповідач, договір про надання юридичної допомоги від 15.03.2019 року, укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.70), взагалі не містить переліку юридичних послуг, які були безпосередньо надані замовнику виконавцем, а також немає доказів, що ФОП [PERSON] взагалі має право надавати такі послуги, а тому в задоволенні зазначених вимог слід відмовити. Що стосується задоволення іншої частини позовних вимог, а саме стягнення матеріальних збитків у розмірі 45 794, 00 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - 1000, 00 грн., витрат на дефектування та стоянку автомобіля - 2 460, 00 грн., витрат на транспортування автомобіля на автоевакуаторі з м. Рубіжного до м. Харкова у сумі 5 760, 00 грн., витрат на транспортування автомобіля на авто евакуаторі по м. Харкову на СТО у сумі 800,00 грн., витрат на проведення експертного авто технічного дослідження у сумі 675, 36 грн., то на підставі наданих доказів, суд вважає їх обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що в даному випадку складає 768,40 грн. (а.с.1). Враховуючи те, що позов задоволено частково, а саме 94, 55%,, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору розмірі 726, 52 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (768, 40 грн. х 94, 55% / 100).

Outcome: partial