Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 14461 грн. 78 коп. за кредитним договором №б/н від 18 вересня 2014 року, з яких: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 399 грн. 60 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 9847 грн. 33 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3050,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500.00 грн. штраф /фіксована частина/; 664 грн. 85 коп. штраф /процентна складова/. Просить стягнути судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп.. Вимоги обґрунтовано тим, що 18 вересня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір без номеру, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши позичальнику кредит. Однак, відповідач не належним чином виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 25 березня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 14461 грн. 78 коп.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив суд позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення від 13 червня 2019 року, де міститься підпис останньої. Поважність причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзив не подала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Дослідивши матеріали\~справи,оцінивши\~докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~і вирішення\~спору по\~суті,\~ґрунтуючись на\~засадах справедливості,\~виваженості та\~законності суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 18\~вересня 2014\~року між\~сторонамиукладено кредитний договір без номеру, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п.21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користуання платіжною карткою» та «Тарифів Банку», що підтверджується підписом відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору. Пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з поверненн тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісі, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговим зобов`язанням. Згідно п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашені суми простроченного кредиту згідно з п.2.1.1.12.6.1 договору на суму 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до становлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) та 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6.договору). Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Відповідно до п. 1.1.7.11, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та порядку встановленому договором. Відповідач у порушення умов договору зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 25 березня 2019 року з урахування внесених коштів на погашення кредитних зобов`язань має заборгованість у сумі 14461 грн. 78 коп., з яких: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 399 грн. 60 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 9847 грн. 33 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3050,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500.00 грн. штраф /фіксована частина/ та 664 грн. 85 коп. штраф /процентна складова/, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої підтверджується наданими позивачем доказами. Разом з цим, вирішуючи питання про стягнення пені та штрафів, суд враховує, що відповідно до ст.549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених в ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). Як з`ясовано, підстави для застосування неустойки позивачем доведені, але він не визначився з приводу різновиду неустойки, який підлягає застосуванню та пред`явив вимоги, які одночасному задоволенню не підлягають. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку пеню, оскільки в даному випадку вона є більш дієвим заходом впливу на порушника, а в частині позовних вимог про стягнення штрафів відмовити з наведених вище підстав. При цьому, ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14). Таким чином, враховуючи, що розмір пені є значно завищеним, неспівмірним з простроченим тілом кредиту, що суперечить принципам справедливості та добросовісності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на підставі ч.3 ст.551 ЦК України до розміру основної заборгованості за кредитом, а саме з 9847 грн. 33 коп. до 399 грн. 60 коп. та з 3050 грн. 00 коп. до 399 грн. 60 коп.. Отже, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту - 399 грн. 60 коп., пені за прострочене зобов`язання 399\~грн.\~60\~коп.та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.- 399 грн. 60 коп., а всього 1198 грн. 80 коп.. В частині стягнення заборгованості за пенею в сумі 9447 грн. 73 коп. та 2650 грн. 40 коп., а також штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 664 грн. 85 коп. (процентна складова) слід відмовити з підстав, наведених вище. Також у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням роз`яснень наданих у п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 де зазначено, що у разі якщо суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Таким чином з відповідача на користь банку підлягає стягненню 91,95% сплаченого судового збору. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial