Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17 828 грн. 28 коп. за кредитним договором № DNН4КР94160688 від 29 квітня 2006 року, яка складається з наступного: 336 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 4 341 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11 825 грн. 31 коп. - пеня за несвоєчасність виконання за договором; штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина); 825 грн. 16 коп. (процентна складова), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., зазначивши, що вказана сума заборгованості виникла, в зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору № DNН4КР94160688 від 29 квітня 2006 року. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явилась, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту та процентів за його користування. Крім того, в зв'язку з тяжким матеріальним становищем (має на утриманні шістьох дітей) просить розстрочити виконання рішення на шість місяців. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до умов укладеного договору № DNН4КР94160688 від 29 квітня 2006 року [PERSON] 29 квітня 2006 року отримала кредит у розмірі 1639 грн. 27 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит та плату за його користування (відсотки) не пізніше 29 квітня 2009 року. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 01 вересня 2014 року має заборгованість - 17 828 грн. 28 грн., яка складається з наступного: - 336 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; - 4 341 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 11 825 грн. 31 коп. - пеня за несвоєчасність виконання за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. (фіксована частина); - 825 грн. 16 коп. (процентна складова). Однак, суд не може погодитись з доводами представника позивача про стягнення з позивача пені та штрафних санкцій за наступними підставами. Так, в умовах до кредитного договору сторонами визначена позовна давність у 5 років для стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, пенями та іншими штрафними санкціями. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Закон - це нормативно-правовий акт, що приймається в особливому порядку органом законодавчої влади або референдумом, має вищу юридичну чинність, ніж договір. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають з кредитних відносин», в якій зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, за необхідне застосувати до позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 11 825 грн. 31 коп. та штрафних санкцій у розмірі 500 грн. та 825 грн. 16 коп., та відмовити у задоволенні зазначених вимог у зв'язку з пропуском передбаченого законодавством спеціального строку давності в один рік для даних вимог. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4 677 грн. 81 коп. за кредитним договором № DNН4КР94160688 від 29 квітня 2006 року, яка складається з наступного: 336 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 4 341 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, та з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині позову відмовити. Крім того, відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи матеріальне становище відповідача [PERSON] (має на утриманні шістьох дітей) суд вважає можливим розстрочити виконання рішення суду строком на шість місяців з щомісячною оплатою в розмірі 779 грн. 64 коп.

Outcome: partial