Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 16.04.2008 року придбав домоволодіння [ADDRESS], у якому і досі зареєстрований відповідач [PERSON], котрий був зареєстрований ще за заявою попереднього власника домоволодіння, який у домоволодінні не проживає. Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку за адресою його житла (домоволодіння) перешкоджає йому користуватись його майном на його розсуд та завдає збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку зареєстрованих осіб, що обмежує гарантоване Конституцією та законами України його право власності. Така поведінка відповідача спричиняє йому, як власнику домоволодіння, певні незручності та порушує його права, як власника, надані йому діючим законодавством, що змушує його звертатися до суду. У зв'язку з чим, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування домоволодіння [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розряду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оскаржених прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] придбав у [PERSON] домоволодіння [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу домоволодіння від 16.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є., зареєстрований в реєстрі за №912. Згідно довідки про склад сім'ї та місце реєстрації від 13.02.2017 року, виданої Квартальним комітетом №6 Шевченківського району м.Дніпра в домоволодінні [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] Згідно із ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, як зазначено у ст. 391 Цивільного кодексу України, має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Виходячи з наведеного вище, принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки на підставі пред'явлених доказів [PERSON] не є членом сім'ї власника, комунальних послуг не сплачує. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved