Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 22 січня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та фізичною особою - [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2007814184, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 22736,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком повернення кредиту - 36 місяців, з 22 січня 2014 року по 22 січня 2017 року, із цільовим використанням кредиту: на споживчі цілі та придбання послуг продавців, а відповідач зобов'язався сплачувати платежі, встановлені договором. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № 2007814184 укладеним з [PERSON]. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 24 листопада 2016 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2007814184 від 22 січня 2014 року на загальну суму 27229,99 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за договір про надання споживчого кредиту і суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. Судом встановлено, що 22 січня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» (зараз - Товаристо з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та фізичною особою - [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2007814184, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 22736,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком повернення кредиту - 36 місяців, з 22 січня 2014 року по 22 січня 2017 року, із цільовим використанням кредиту: на споживчі цілі та придбання послуг продавців, а відповідач зобов'язався сплачувати платежі, встановлені договором. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № 2007814184 укладеним з [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо така згода не передбачена договором або законом. При цьому, згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 1.2.1. договору для придбання товару Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Порядок виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлений п. 1.4 кредитного договору. Так, п. 1.4.4 визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної, п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.4.5. визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі, вказаному у графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у складі ануїтетного платежу. Відповідно до п. 1.5.4., 1.5.5. договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. Якщо Банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога Банку втрачає чинність. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 24 листопада 2016 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2007814184 від 22 січня 2014 року на загальну суму 27229,99 гривень, яка складається з: - залишок заборгованості за кредитом - 20836,83 грн.; - відсотки за користування кредитом - 1,41 грн.; - комісія за РО - 6391,75 грн. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової істини, позикодавець (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилась, та сплати належних процентів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved