Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є наймачем жилої площі (ліжко-місць) в гуртожитку Херсонського УВП УТОГ, що розміщене в [ADDRESS], та користується житлово-комунальними послугами, які надає підприємство. Відповідач не в повному обсязі оплатив вартість спожитих послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка з урахуванням уточнених позовних вимог остаточно склала 11383,31 грн. за період з липня 2012 року по серпень 2013 року. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав необґрунтованості, оскільки позивачем не доведено надання відповідачу житлово-комунальних послуг з огляду на що у задоволені позову слід відмовити. Треті особи в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності від 18.09.2000 року, гуртожиток по [ADDRESS] належить Українському товариству глухих на праві колективної власності. Відповідно до акту державної прийомної комісії будівлі гуртожитку від 18.12.1963 року, що затверджений рішенням виконкому Херсонської ради депутатів № 1357 від 29.12.1963 року загальна площа гуртожитку - 1827 кв.м., з якої житлова площа - 1292,81 кв.м., що становить 95 кімнат. З розрахунку наданого позивачем за кожною кімнатою закріплено 2 ліжко-місця. Відповідно до довідки форми 1, довідки про склад сім`ї, за адресою : [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її син [PERSON] та донька [PERSON] Як вбачається із розрахунку Херсонського УВП УТОГ по особовому рахунку наймача [PERSON] за період з липня 2012 року до серпня 2013 року існує заборгованість по сплаті за проживання в гуртожитку в розмірі 11383,31 грн. виходячи із кількості 8 ліжко місць. Розпорядженням Голови Херсонської обласної державної адміністрації № 462 від 20 липня 2011 року «Про встановлення граничного розміру плати за проживання у гуртожитках» (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, 160 грн. за одне ліжко-місце( з урахуванням ПДВ) на місяць. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх звернень та заперечень. Відповідно до п. 4 р. 1 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, гуртожитки підрозділяються на два види для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей). У гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, при необхідності, з дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради можуть бути виділені приміщення для проживання сімей. Ці приміщення повинні розташовуватися в окремих під'їздах (секціях) жилого будинку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач вселилась до даного гуртожитку як член сім'ї [PERSON] та якому було надано в гуртожитку 4 кімнати. Позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що відповідач особисто займає 8 ліжко-місць, оскільки позивач надає розрахунок заборгованості виходячи із зазначеної кількості ліжко-місць. Враховуючи, що з відповідачем проживають повнолітні діти - треті особи у справі, то позивачем не надано доказів які ліжко-місця або приміщення займають вони. Також не надано доказів, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов'язані з наданням житлово-комунальних послуг, та не надано доказів на підтвердження факту надання житлово-комунальних послуг саме позивачем, обсяг наданих послуг, оскільки позивач зазначає в позові про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи положення ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд вважає, що з підстав звернення до суду позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed