Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником Ощадного (депозитного) сертифікату на пред»явника серія [NUMBER], виданого ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» на суму вкладу 50 000 доларів США з процентною ставкою 8 % річних , строком на 367 днів , дата видачі 20.01.2014 року, дата вимоги за сертифікатом 22.01.2015 року. У визначений у сертифікаті строк 22.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути суму вкладу та відсотки, але в цьому йому було відмовлено з посиланням на постанову НБУ № 758 від 01.12.2014 р. про обмеження видачі вкладів в іноземній валюті через касу банку до 15 000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Позивач вважає такі дії банку незаконними і просить суд зобов»язати відповідача погасити ощадний\\ депозитний\\ сертифікат на пред»явника серія [NUMBER] шляхом видачі йому готівкою, через касу банку , одноразовою операцією , вкладу в сумі 50 000 доларів США та нарахованих на даний вклад процентів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача згідно довіреності проти позову заперечував, мотивуючи тим, що дії відповідача є правомірними, оскільки відповідно до п.6 Постанови Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному і валютному ринках України» від 01.12.2014 року №758 погашення раніше випущених ощадних(депозитних) сертифікатів здійснюється виключно шляхом перерахування коштів на рахунок власника сертифіката або його пред»явника. Уповноважені банки зобов»язані обмежити видачу\\ отримання\\ готівкових коштів в іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси і банкомати в межах 15 000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2014 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНК РОСІЇ було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №3330/112/563805 з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника в рамках Договору щодо банківського обслуговування . На виконання умов договору позивачем 20 січня 2014 року платіжним доручення №6466543 було перераховано кошти в сумі 50 000,00 доларів США, на рахунок [NUMBER], з призначенням платежу залучення коштів на депозит, угода 3330/112/563805 від 20.01.2014 року. Відповідно до умов договору відповідачем було видано позивачу ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, серія та номер [NUMBER] від 20.01.2014 року, сума вкладу 50 000,00( п'ятдесят тисяч доларів США, процентна ставка 8% річних, дата вимоги вкладу за сертифікатом 22.01.2015 року. У зв'язку з закінченням строку дії договору 22 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення внесених за договором коштів разом з нарахованими відсотками, одноразово через касу відповідача. Банк відмовився повернути одноразово вклад в сумі 50 000,00 доларів США та нараховані відсотки, посилаючись на постанову Правління Національного банку України № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному і валютному ринках України » від 01.12.2014 року, пунктом 6 якої обмежено видачу готівкових коштів в з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси і банкомати в межах до 15 000,00 гривень в добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України. При вирішенні спору суд виходив з наступного. Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що Договір банківського вкладу (депозиту) №3330/112/563805 з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника в рамках Договору щодо банківського обслуговування від 20 січня 2014 року, містить всі істотні умови для таких видів договорів, відповідно до вимог діючого на момент його укладення законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 2.2. договору банк в строк не пізніше 3 (трьох) робочих днів від дня пред'явлення сертифікату для погашення перераховує суму номінальної вартості сертифікату та нарахованих процентів по ньому на поточний рахунок пред'явника сертифікату, відкритий в банку або через касу банку ( на вибір клієнта), якщо пред'явником сертифікату є резидент України. Відповідно до пункту 1.8. договору погашення сертифікату ( сплата номінальної вартості такого сертифікату) та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій сертифікат було випущено, якщо інше не передбачено чинним законодавством України. При цьому погашений сертифікат вилучається банком. Листом від 22 січня 2015 року [PERSON] звернувся з проханням повернути йому внесені за Договором кошти разом з нарахованими відсотками, одноразово через касу банку, про те банк відмовив , посилаючись на те, що постановою Правління НБУ №758 від 01 грудня 2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному і валютному ринках України», якою встановлено, що погашення раніше випущених ощадних (депозитних) сертифікатів на пред'явника здійснюється виключно шляхом перерахування коштів на рахунок власника сертифіката або його пред'явника та обмежено видачу грошових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті по офіційному курсу НБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1065 ЦК України ощадний (депозитний) сертифікат підтверджує суму вкладу, внесеного у банк, і права вкладника ( володільця сертифіката) на одержання зі спливом встановленого строку суми вкладу та процентів, встановлених сертифікатом, у банку, який його видав. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що він діяв відповідно до вимог постанови Правління НБУ №758 від 01 грудня 2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному і валютному ринках України» та бере до уваги наступне. Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу укладеного договору є цивільно-правовими за своїм змістом. У розумінні норм ЦК України спір стосовно невиконання зобов'язань за угодою (договором) вирішується судом відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до вимог ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України. Згадані норми встановлюють ієрархічність системи цивільного законодавства, відповідно до якої норми Постанови НБУ не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, статтею 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.2 статті 56 Закону України «Про Національний банк України» нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку . Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність. Відповідно до статті 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та зобов»язати відповідача погасити ощадний\\ депозитний\\ сертифікат на пред»явника серія [NUMBER] шляхом видачі [PERSON] готівкою через касу банку одноразовою операцією вкладу в сумі 50 000 \\ п»ятдесят тисяч\\ доларів США та нарахованих на даний вклад процентів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 3 654 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved