Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який обгрунтувала наступним чином. 15.09.1995 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новоприлуцької сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 11. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказує на те, що останнім часом їх подружнє життя не складається в силу занадто різних рис характерів та їх уподобань, у зв'язку із чим між ними постійно виникають непорозуміння, сварки, які призвели до нестерпності подальшого сумісного життя, у зв'язку із чим вони припинили сумісне проживання, шлюбних відносин не підтримують, дитину не виховують, господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому має бути розірваний судом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, вказав, що на примирення не згоден, наміру зберігати сім'ю не має, оскільки впевнився, що це буде суперечити його інтересам та інтересам сім'ї в цілому. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, однак зазначила, що на даний час вони з позивачем проживають роздільно, шлюбних відносин не підтримують, сина разом не виховують та господарства не ведуть. Спроби налагодити стосунки до позитивних наслідків не привели, тому збереження шлюбу, не змінить усталені між ними відносини чужих людей, а відтак погодилась на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.09.1995 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новоприлуцької сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 11. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, дитину разом не виховують, господарства спільно не ведуть. В судовому засіданні жодних дій не вчинили щодо примирення та збереження їх шлюбу. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй прізвища відповідача набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved