Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь виплаченої застрахованій особі суми страхового відшкодування в порядку регресу, а також судовий збір, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 24 січня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись у м. Одесі по вулиці Гайдара скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER] і «Daеwoo Sens», д/н [NUMBER], які були запарковані та водії яких в момент дорожньо-транспортної пригоди були відсутні, після чого місце ДТП залишив. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. На дату скоєння цієї пригоди відповідач мав чинний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить поліс № АЕ/1781350 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 грудня 2013 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Страховою компанією «ТАСТ-Гарантія». 17 травня 2013 року [PERSON], водій автомобіля [NUMBER], якому були завдані збитки внаслідок ДТП, звернувся до ПАТ «Страхової компанії «ТАСТ-Гарантія» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 6670,39 грн. 11 червня 2013 року ПАТ «Страховою компанією «ТАСТ-Гарантія» було складено страховий акт № 86, відповідно до якого ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» було прийнято рішення здійснити страхове відшкодування потерпілому [PERSON] у розмірі 5670,39 грн. та 19 липня 2013 року позивач здійснив виплату. Відповідно до ст. 38.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Представник позивача просив справу розглядати за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. За Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлено, що 24 січня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись у м. Одесі по вулиці Гайдара скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER] і «Daеwoo Sens», д/н [NUMBER], які були запарковані та водії яких в момент дорожньо-транспортної пригоди були відсутні, після чого місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. На дату скоєння цієї пригоди відповідач мав чинний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить поліс № АЕ/1781350 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 грудня 2013 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Страховою компанією «ТАСТ-Гарантія». 17 травня 2013 року [PERSON], водій автомобіля [NUMBER], якому були завдані збитки внаслідок ДТП, звернувся до ПАТ «Страхової компанії «ТАСТ-Гарантія» із заявою про виплату страхового відшкодування. Разом із вказаною заявою, з метою підтвердження вартості матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER], [PERSON] було надано аварійний сертифікат №245-01/13, відповідно до якого вартість матеріального збитку склала 6670,39 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування [PERSON] та доданих до неї документів, 11 червня 2013 року ПАТ «Страховою компанією «ТАСТ-Гарантія» було складено страховий акт № 86, відповідно до якого ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» було прийнято рішення здійснити страхове відшкодування потерпілому [PERSON] у розмірі 5670,39 грн. 19 липня 2013 року ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 5670,39 грн., що підтверджується випискою з банку від 19 липня 2013 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Вина відповідача у спричинені матеріальної шкоди позивачу доведена. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму «страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва. Згідно з п. 1.8 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, з метою виконання обов'язків, покладених Законом та іншими актами цивільного законодавства, страховик здійснив страхове відшкодування потерпілій особі, транспортний засіб якої було пошкоджено внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди з вини водія забезпеченого транспортного засобу, відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія». Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду з підставі, передбачених ст. 38 Закону. Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 № 1961-ІV-ВР, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі ( крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Враховуючи, що порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху є основною причиною пошкодження застрахованого майна, яке належить страхувальнику, а інші обставини пригоди не можуть бути розцінені як причини завдання шкоди, а лише як такі обставини, що сприяли його виникненню або збільшували негативні наслідки, суд визнає відповідача винним у завданні шкоди страхувальнику та, враховуючи виплату останньому страховиком, позивачем у цій справі, суми страхового відшкодування, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5670,39 грн.; судового збору у розмірі 243,60 грн., що разом складає 5913,99 грн., задовольнити у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved