overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17.08.2015 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2009 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина, в розмірі ? частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав телефонограму, в якій проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, прохає справу слухати у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO], батьком якого являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Як зазначила [PERSON] в своєму позові,що дитина постійно мешкає з нею та знаходиться на її утриманні.Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач є працездатним, хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом, пенсіонером не є,інших дітей не має; позивачка ж не працює, і не в змозі забезпечувати належне матеріальне становище дитини, тому відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17.10.2014 року з позовом, де прохає стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 5763 грн. 82 коп. за кредитним договором № б/н від 12.01.2007 року посилаючись на те, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 12.01.2007 року отримав кредит у розмірі 1250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв»язку з невиконанням умов кредитного договору позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № б/н від 12.01.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 1250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник взятих на себе зобов»язань належним чином не виконав. Так, грошові вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до відповідача станом на 05.10.2014 року становлять - 6716 грн. 84 коп., які складаються з наступного: - 1244,12 грн. - заборгованість за кредитом; - 5472,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 1703,68 грн., яка була задоволена судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 22.01.2008 року з відповідача - [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приват Банк», різниця становить - 5013,16 грн. а також штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 250, 66 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності у зв»язку з неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17.10.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією посилаючись на те, що відповідно до договору № 007-16112-220513 від 22.05.2013 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн., відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 007-16112-220513 від 22.05.2013 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн., відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача станом на 21.07.2014 року складають 20877 грн. 38 коп., які складаються з наступного : · тіло кредиту: 12649,75 грн.; · прострочене тіло кредиту: 2103,34 грн.; · заборгованість за відсотками: 1570,49 грн.; · заборгованість за комісіями: 4553,80 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17.10.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією посилаючись на те, що відповідно до договору № 007-16593-270613 від 27.06.2013 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER]. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, у позовній заяві прохав слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 007-16593-270613 від 27.06.2013 року [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн., відкрито картковий рахунок [NUMBER]. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість. Так, грошові вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача станом на 21.07.2014 року складають 13774 грн. 00 коп., які складаються з наступного : · тіло кредиту: 5439,00 грн.; · прострочене тіло кредиту: 3610,00 грн.; · заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; · заборгованість за комісіями: 4725,00 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17.10.2016 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 05. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], яка проживає з відповідачем та буде проживати з нею після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає(а.с.16). Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачем шлюбу. Після розірвання шлюбу прохає залишити їй прізвище « Овсепян»(а.с.17). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 103605 від 17.01.2009 року (а.с. 13). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], яка мешкає з відповідачем та буде мешкати з нею після розірвання шлюбу. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17.12.2015 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 10 вересня 2004 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, в розмірі 30 відсотків заробітку(доходу)щомісячно,але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. 26.01.2016 року через канцелярію суду позивач надав уточнений позов, в якому зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів, а саме: прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 25 відсотків заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, надала телефонограму, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог позивача. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - [PERSON],[INFO], батьком якої являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 8). Дитина постійно мешкає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що суперечить вимогам ст. 180 СК України. Вищевикладені обставини підтверджуються також матеріалами справи. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду 17 грудня 2013 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2013 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 364. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON],[INFO] та дочку [PERSON],[INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з ним. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя. Крім того,зазначив,що вони вже розривали свій шлюб, але зробили ще одну спробу налагодити свої стосунки та зберегти сім»ю, але покращити стосунки не вдалося і сім»я знову розпалася. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище - [PERSON]. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 364 (а.с.11). Позивач в своєму позові вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя. Крім того,зазначив,що вони вже розривали свій шлюб, але зробили ще одну спробу налагодити свої стосунки та зберегти сім»ю, але покращити стосунки не вдалося і сім»я знову розпалася. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON],[INFO] та доньку [PERSON],[INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

позивач звернувся до суду 17 лютого 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 11 жовтня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились, з 2011 року вони проживають окремо в зв'язку з різними поглядами на життя, конфліктними ситуаціями, що виникли з початку травня 2010 року між ними, відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення сімейного господарства. Шлюб між ними носить формальний характер, вони не ведуть спільного господарства та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 12). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 13 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2008 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 572 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

позивач звернувся до суду 17 червня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 01 листопада 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились в звязку з тим, що вони мають різні характери і у них різні погляди на життя. Вони перестали один одного розуміти, примирення між ним неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 13 ). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 14 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 листопада 2008 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 706 (а.с.4 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10 копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved