Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради та просив суд: - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] року ; - встановити факт належності земельної ділянки зальною площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданий Кілійською районною державною адміністрацією 21.12.2005 року, кадастрові номера [NUMBER] і [NUMBER] , [PERSON] , померлому [INFO] ; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданий Кілійською районною державною адміністрацією 21.12.2005 року, кадастрові номера [NUMBER] і [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що [INFO] року помер його батько - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області загальною площею 2,83 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 21.12.2005 року, кадастрові номера [NUMBER] і [NUMBER] . Позивач, син померлого, відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач прийняв спадщину фактично відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті постійно проживав з спадкодавцем за однією адресою - в [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] та йому приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М .Є . було надано роз`яснення, в якому зазначено, що відсутня реєстрація земельної ділянки, відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду. Таким чином було виявлено, що відсутній оригінал державного акту, який зберігався в СВК «Маяк» при житті спадкодавця, відсутня також і державна реєстрація прав на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку, в зв`язку з тим, що державна реєстрація земельної ділянки за державним актом про право власності на земельну ділянку, власник якої помер, можлива лише після переходу прав (у даному випадку спадкових прав) на нового власника - спадкоємця, а державна реєстрація земельної ділянки на померлу особу у даному випадку не є можлива, що відображено в нормі ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». Наявність вищезазначених причин унеможливлює оформлення спадкових прав єдиного спадкоємця, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. Позивач надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] в м. Кілія Кілійським р/б ЗАГС Одеської області від 26.03.1969 р. [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 346, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 265, [PERSON] , помер [INFO] . З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 22.11.2004 р. № 699, вбачається, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,83 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери [NUMBER] і [NUMBER] . Згідно акту депутата Кілійської міської ради, [PERSON] , 1969 р.н. проживав на день смерті із своїм батьком [PERSON] , 1941 р.н. , який помер [INFO] в будинку [ADDRESS] де піклувався та доглядав за батьком, оскільки той був хворим, проводив його поховання. Як вбачається з інформаційного листа від 10.12.2018 р. № 657/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за їх відсутності питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянки [PERSON] та факту постійного проживання [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] , беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідні юридичні факти, задовольняє зазначені вимоги. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved