overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

позивач звернувся до суду 09 березня 2017 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 28 жовтня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним та з приводу визначення місця проживання якого спір між ним з відповідачкою буде вирішуватися в окремому порядку. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені у звязку з різними поглядами на життя, відповідачка зареєстрована та проживає за іншою адресою, з січня 2016 року вони не проживають разом як чоловік та жінка, не ведуть спільного господарства, не підтримують нормальні шлюбні відносини. На даний час спору про поділ майна немає. Тому оскільки подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу за його переконанням неможливе та суперечить його інтересам, позивач просить розірвати шлюб (а.с.2). Позивач [PERSON] звернувся про слухання справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду 12.04.2017 р. та 10.05.2017 р. надійшли заяви про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Спір про місце проживання дитини вирішується в рамках інших цивільних проваджень, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, на даний час немає. Після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище Бондар. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 жовтня 2006 року у Довгинцівському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 742 (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду 09 грудня 2013 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2013 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 153. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя. З серпня 2013 року шлюбні відносини вони не підтримують та мешкають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу вони дітей не мають Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити дівоче прізвище [PERSON]. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 153 (а.с.4). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя. З серпня 2013 року шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

позивач звернувся до суду 09 липня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 12 червня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились з 2011 року в звязку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення сімейного господарства. Вони мешкають окремо та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає (а.с. 19). Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 18 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2010 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 207 (а.с.6 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду 10.11.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 8976,35 грн., посилаючись на те, що відповідач згідно з договором №R031.0011621 від 20.01.2012 року отримав кредит від ПАТ Банк «ТРАСТ» на суму 9728,00 грн. зі сплатою відсотків - 6.25% річних та 1,47% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком користування на 24 місяці. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно з договором №R031.0011621 від 20.01.2012 року отримав кредит від ПАТ Банк «ТРАСТ» на суму 9728,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 6.25% річних та 1,47% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком користування на 24 місяці. Отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером № Loan - 6787 від 20.01.2012 року. Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав. Так, станом на 25.09.2014 року сума заборгованості за кредитом складає 8976,35 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду 10 грудня 2013 року з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1995 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 547. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя. З 2003 року вони проживають окремо,спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – [PERSON],[INFO], який проживає з відповідачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв’язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить розірвати їх з відповідачкою шлюб. В судове засідання представник позивача не з’явився, надав заяву, в якій прохав справу слухати за його відсутності, за задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачка в судове засідання жодного разу не з'являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, на адресу суду повернувся конверт з направленими відповідачці судовими повістками на якому зазначено «за закінченням терміну зберігання», заперечень на позов не надала. Зважаючи на обставини справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1995 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 547, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-ВЛ № 221562,виданого повторно 06 грудня 2013 року. Спільне життя подружжя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння. З 2003 року сторони проживають окремо,спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – [PERSON],[INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Питання про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя вирішить самостійно. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

позивач звернувся до суду 10 липня 2015 року з позовом, вказавши, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.1990 р. є власником домоволодіння [ADDRESS]. В належному йому будинку зареєстровані крім нього та його дружини також відповідачі, які з 2006 року в будинку не проживають. Факт їх реєстрації у домоволодінні тягне за собою нарахування на них комунальних послуг, які вони не сплачують. Фактичне місце проживання відповідачів йому не відоме, особистих їх речей в будинку не має, перешкод в проживанні він їм не чинив. Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце та час слухання справи повідомлені. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській областів судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 1990 р. виданого державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори на підставі заповіту посвідченого Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою, належить домоволодіння [ADDRESS] (а.с.8 - копія свідоцтва). В зазначеному будинку згідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 22.07.2015 р. зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-13 - адресні довідки), які згідно довідки від 12.10.2013 р. затвердженого головою вуличного комітету № 28 Довгинцівського району м. Кривого Рогу, в будинку [ADDRESS] не проживають з 2006 року (а.с.6 - копія довідки). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачі як члени сім'ї власника не проживають в будинку понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

позивач звернувся до суду 10 листопада 2015 року з позовом, вказавши, що він навчається на 4 курсі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на денному відділенні будівельного факультету. Батьки позивача тривалий час не проживають разом та не ведуть спільний сімейний бюджет. Відповідач, його батько, працює, має можливість сплачувати аліменти. Позивач у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги свого батька, тому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь та на своє утримання на період навчання у розмірі ? части всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму до досягнення ним 23 річного віку або до закінчення ним навчання, починаючи з 10.11.2015р. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 17 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив (а.с. 14-16). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. ( а.с. 18,19 заява, копія довіреності). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 08.07.1995 року є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4 копія свідоцтва про народження [PERSON]О.). [PERSON] навчається на 4-му курсі денного відділення будівельного факультету Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» за держзамовленням. Термін навчання до 31.01.2016 року. (а.с. 3 довідка). [PERSON] працює в ДПП «Кривбаспромводопостачання». Відповідно до частини 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що позивач потребує на період навчання матеріальної допомоги свого батька, який працює та має можливість надавати таку допомогу. Судом розмір аліментів визначається в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня пред»явлення позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду 11.06.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1021,55 грн., посилаючись на те, що відповідач згідно з договором № 002-16075-080307 від 08.03.2007 року отримав кредит від ТОВ «Дельта Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору, позивач вимагає виконання боргових зобов'язань у повному обсязі, тобто сплати суми отриманого кредиту та інші виплати, передбачені цим договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором № 002-16075-080307 від 08.03.2007 року отримав кредит в сумі 1556,40 грн. від ТОВ «Дельта Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з терміном користування до 07.01.2008 року. Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав. Так, станом на 20.03.2014 року сума заборгованості за кредитом складає 1021,55 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved