Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 229 670,00 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у серпні 2012 року він приїхав до України з метою отримання вищої освіти, та в той же час разом з двома друзями орендував у сім'ї [PERSON] належну їм на праві власності квартиру за адресою [ADDRESS]. В період з лютого 2016 р. по вересень 2016 р. позивач надав в борг відповідачу загальну грошову суму в розмірі 8500 доларів США. Вказані вище грошові кошти у розмірі 8500 дол. США були надані позивачем [PERSON] у борг сім'ї відповідача зважаючи на їх дружні та довірительні стосунки, які склались між ними за останні п'ять років. У зв'язку із тим, що відповідач кожного наступного місяця обіцяв позивачу повернути вказану вище заборгованість, але не виконували взятих на себе зобов'язань та у відповідності до положень ЦК України, - за взаємною згодою було вирішено укласти договір позики між позивачем та відповідачем. 14.10.2016 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] на момент підписання даного договору, підтвердив, що отримав у повному обсязі від позивача грошові кошти у розмірі 8500 дол. США та зобов'язався їх повернути готівкою в строк до 01.01.2017. Також, умовами вказаного договору позики передбачено, що факт отримання грошових коштів у розмірі 8500 дол. США підтверджується розпискою від 14.10.2016, яка була підписана [PERSON] особисто. Враховуючи вищевикладене, відповідач станом на теперішній час свої зобов'язання за договором позики не виконав та грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовом до суду. Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову до суду не надано. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 14.10.2016 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] позивач передає, а відповідач приймає у власність 8500 доларів США, а відповідач в свою чергу зобов'язується повернути позикодавцю вказану грошову суму на умовах вказаного договору (а.с. 15-16). Згідно до п. 2 договору позики факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою власноручно написаною позичальником під час отримання грошової суми, вказаної в п. 1 договору. Пунктом 3 договором позики передбачено, що вказану в п. 1 договору суму позичальник зобов'язується повернути позикодавцю готівкою в строк до 01.01.2017 р. Як вбачається з розписки від 14.10.2016 року відповідач по справі - [PERSON] отримав у позивача у борг грошові кошти в розмірі 8500,00 доларів США та зобов'язався повернути вказану позику до 01.01.2017 року ( а.с.17). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До теперішнього часу відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення суми боргу в строки передбачені у розписці, у зв'язку з чим в нього перед позивачем виникло грошове зобов'язання по поверненню суми боргу в розмірі 229 670 грн., що станом на 10.01.2017 року еквівалентно 8500 доларі США (100 доларів США =2702 грн. ). Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved