Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду в інтересах дитини [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що у відділі по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР перебувають на обліку неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Батько неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно довідки Шевченківського районного у м. Запоріжжі відділу РАЦС від 19.02.2020 року відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] зареєстровано відповідно до ст. 135 СК України. До відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшла інформація голови квартального комітету №113 щодо матері дітей [PERSON] , яка веде аморальний спосіб життя, не приділяє належну увагу вихованню дітей, зловживає алкогольними напоями. Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 26.12.2019 року спеціалістами відділу було здійснено вихід за адресою проживання родини та складено відповідний акт обстеження умов проживання, які є неналежними. Згідно інформації Запорізької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 3 ЗМР від 02.01.2020 року дитина [PERSON] , 2009 р.н., часто пропускав заняття без поважної причини, контролю з боку матері щодо готовності дитини до уроків не було, мати дитини виконувала свої обов`язки не сумлінно. Відповідно до інформації КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР [PERSON] не належно виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітній мав пропуски з навчання без поважних причин, мати дитини не цікавилась навчанням сина, не відповідала на дзвінки адміністрації шкоди та класного керівника. 31.01.2020 року неповнолітніх дітей було влаштовано у православний дитячий будинок « Надія », де вони перебувають і по теперішній час. Зазначені факти, як кожен окремо та і сукупності, можна розцінювати як свідоме ухилення від виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідча батьківських право відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини на кожну дитину окремо. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання відповідач не явився. Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. До відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшла інформація голови квартального комітету №113 щодо матері дітей [PERSON] , яка веде аморальний спосіб життя, не приділяє належну увагу вихованню дітей, зловживає алкогольними напоями. 26.12.2019 року спеціалістами відділу було здійснено вихід за адресою проживання родини та складено відповідний акт обстеження умов проживання, які є неналежними. Згідно інформації Запорізької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 3 ЗМР від 02.01.2020 року дитина [PERSON] , 2009 р.н., часто пропускав заняття без поважної причини, контролю з боку матері щодо готовності дитини до уроків не було, мати дитини виконувала свої обов`язки не сумлінно. Відповідно до інформації КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2» ЗОР [PERSON] не належно виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітній мав пропуски з навчання без поважних причин, мати дитини не цікавилась навчанням сина, не відповідала на дзвінки адміністрації шкоди та класного керівника. 31.01.2020 року неповнолітніх дітей було влаштовано у православний дитячий будинок « Надія », де вони перебувають і по теперішній час. Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 01.06.2021 року доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст.166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» , дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що узгоджується з положеннями ч. 2, 3 ст. 183 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial