Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 05.05.2012 Жовтневим відділом РАГСу Луганською РУЮ у Луганській області, актовий запис №167. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 05 травня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з ним. З відповідачем вони спільно не проживають. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони були несумісні, з цієї причини в сімї виникали сварки та скандали, які призвели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим, подальше подружнє життя суперечить інтересам позивача, у звязку з чим він звертається до суду з цим позовом. Спір про майно подружжя відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем, відповідач з цим згодна, позивач не заперечує, щоб відповідач з ними регулярно бачилася так як батьківських прав її ніхто не позбавляв. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 05 травня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 148221, виданим 05 травня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №167. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №259703, виданим 10 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, Україна, свідоцтвом про народження серії ІІІ-АК №782552, виданим 08 жовтня 2014 року відділом ЗАГС Петродворцового району Комітету у справах ЗАГС [PERSON], відповідно. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved