Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» - позивач та фізичною особою [PERSON] - відповідачем було укладено Кредитний договір № 724/005/02 . Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість станом на 22.01.2015 року на загальну суму 6629.26 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 724/005/02 від 21.02.2008 р. в сумі 6629.26 грн. та судовий збір в сумі 243.60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, ндавши до суду заяву, у якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без її участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» - позивач та фізичною особою [PERSON] - відповідачем було укладено Кредитний договір № 724/005/02 (а.с.8), а також: · 01.07.2008р. між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 724/005/03 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 724/005/2 від 21.02.2008р. відповідно до якої встановлено процентну ставку 24% річних(а.с. 9); · 10.07.2009р. між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 2 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 724/005/2 від 21.02.2008р., відповідно до п. 1 якої встановлено кінцевий термін погашення заборгованості 10.02.2015р.(а.с. 10); · 21.08.2009р. між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 3 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 724/005/2 від 21.02.2008р.(а.с. 11). 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч.5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до умов п. 1.1. Кредитного договору, банк надає відповідачу кредит у сумі 3985.00грн., зі сплатою відповідачем 15,00 відсотків річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 3985.00 грн., та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 20.02.2013р., а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 3985.00грн. Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, у разі прострочення сплати кредиту, відсотків, комосії визначеного в п.п. 1.1.1., 1.1.3, 3.3.13, 2.4, 2.5, 2.14 цього договору позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Встановлено, що станом на 22.01.2015 р. позичальник - [PERSON] умови кредитного договору № 724/005/02 від 21.02.2008 р. належним чином не виконав, у зв'язку з чим, утворилась наявна заборгованість в розмірі - 6629.26 грн., що складається з заборгованості за: - кредитом 2065.00 грн..; - відсотками 2672.71грн.; - пені за не своєчасне повернення кредиту 447.07 грн.; - пені за несвоєчасне повернення відсотків 479.98грн.; - інфляційними витратами за кредитом 464.63грн.; - інфляційними витратами за відсотками 499.87грн. (а.с.12-13). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved