Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 22.05.2007 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21600,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.06.2020 року має заборгованість - 279768,74 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 7632,03 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 269780,68 грн., пені - 2356,03 грн. Заборгованість, що визначена позивачем до стягнення становить 136445,44 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 7632,03 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом з 19.06.2007 по 29.04.2019. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за її відсутності від відповідача до суду не надходило. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Як зазначено у позові, 22.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач отримала кредит у сумі 250 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік. Вказано, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії картки. Зазначено розмір комісії за кредитне обслуговування, порядок погашення заборгованості (а.с.12). Укладений між сторонами договір складається з Заяви відповідача про отримання банківських послуг (а.с.12), Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 13-18). Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, відповідно до Заяви та Умов. Як зазначає позивач, він свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками (а.с.4-9). Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 30.06.2020 року складає 279768,74 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 7632,03 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 269780,68 грн., пені - 2356,03 грн. Заборгованість, що визначена позивачем до стягнення становить 136445,44 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 7632,03 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом з 19.06.2007 по 29.04.2019. Банківською ліцензією (а.с.26) підтверджується, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зареєстровано у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч.2 ст.11 ЦК України, є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 207,1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно наданої позивачем Довідки (а.с.11), на ім`я [PERSON] було відкрито кредитні картки: 22.05.2007 № [NUMBER] , термін дії - 05/15; 09.07.2008 № [NUMBER] , термін дії - 05/15; 18.04.2013 № [NUMBER] , термін дії- 09/16. Разом з тим, позивачем надано Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] . Вбачається старт карткового рахунку 22.05.2007, зміна кредитного ліміту відбувалася до 16.01.2020 (а.с.10). Відповідно до умов договору (термін дії картки) строк погашення кредиту настав у вересні 2016 року із закінченням строку дії останньої виданої карти, а належних доказів того, що нова карта з подальшим строком дії надавалась відповідачу, банком не надано. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, у даному випадку, вимоги банку про стягнення процентів після вересня 2016 року (закінчення строку дії картки) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. У ст.1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору (кредитної картки), є необґрунтованими. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь банку підлягає сума боргу в межах дії кредитного договору, до вересня 2016 року, що згідно наданого позивачем розрахунку складається з: заборгованості за кредитом - 6601,67 грн., загального залишку заборгованості за відсотками - 8779,08 грн., а всього 15380,75 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що позов задовольняються частково, на 11,27%, суд вважає, що з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог, у розмірі 236,90 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial