Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 01.03.2013 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № КЭКСФ/1009853.1, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у сумі 20 000 гривень, строком до 28.02.2015 року. Зазначає, що відповідачка, відповідно до вимог п.1.5. кредитного договору зобов'язалась погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нарахованим відсоткам, комісії, інші платежі відповідно до його умов та графіку повернення кредиту (додаток №1 до кредитного договору), що є його невід'ємною частиною. Крім того, зазначає, що відповідно до п.3.3. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості з оплати основного боргу, відповідачка зобов'язалась сплатити позивачу 40,00% річних, нарахованих на суму простроченої заборгованою оплати основного боргу від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Звертає увагу суду на те, що свої зобов'язання за вищезазначеним договором виконав, на відміну від відповідачки, яка в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором не виконала, в зв'язку з чим, станом на 25.07.2014 року заборгованість останньої складає всього 18 726 гривень 28 копійок, з яких: 11 819 гривень 38 копійок - сума заборгованості за кредитом; 1 330 гривень 02 копійки - сума заборгованості за відсотками; 2 376 гривень 88 копійок - сума заборгованості по щомісячній комісії; 3 200 гривень - сума штрафних санкцій, яку позивач просить стягнути з відповідачки та судові витрати. Представник позивача в судове засідання 10.12.2014 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву в якій позов підтримав, просив задоволити позов повністю з підстав, викладених в ньому та проводити розгляд справи у її відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій вона не заперечувала проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2013 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № КЭКСФ/1009853.1 (а.с.409), відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у сумі 20 000 гривень (п.1.2.), строком до 28.02.2015 року (п.1.3.). Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору кредит був наданий відповідачці на споживчі цілі. Відповідно до пункту 1.5. кредитного договору сторони встановили, що плата користування кредитом складається з: процентів за користування кредитом, що встановлюються в розмірі 20,00% відсотків на рік без ПДВ; щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредит: заборгованості в розмірі 400 гривень без ПДВ; комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 800 гривень без ПДВ. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору відповідачка зобов'язалась повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, передбачені цим договором, та виконати інші свої зобов'язання в повному обсязі у строки і умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пункту 3.1. кредитного договору відповідачка в процесі користування кредитом зобов'язалась додержуватись принципів кредитування, строковості, зворотності, платності. При погашенні заборгованості за даним договором додержуватись графіку погашення, наведеного у додатку № 1, що є невід'ємне частиною цього договору (а.с.10). Згідно з п. 3.3. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості з оплати основного боргу, відповідачка зобов'язалась сплатити банку 40,00% річних, нарахованих на суму простроченої заборгованою оплати основного боргу від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Крім того, згідно п. 7.1 кредитного договору, за кожен випадок порушення умов, передбачених III розділом цього договору, банк має право стягнути відповідачки штраф у розмірі 2% від суми, зазначеної в п. 1.2. цього договор. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов'язання, що підтверджується заявою на видачу готівки від 28.02.2013 року (а.с.12), на відміну від відповідачки, яка свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за договором належно не виконала, що підтверджується довідкою про заборгованість від 25.07.2014 року №60/1033 (а.с.23) в зв'язку з чим станом на 18 726 гривень 28 копійок, з яких: 11 819 гривень 38 копійок - сума заборгованості за кредитом; 1 330 гривень 02 копійки - сума заборгованості за відсотками; 2 376 гривень 88 копійок - сума заборгованості по щомісячній комісії; 3 200 гривень - сума штрафних санкцій. Крім того, слід зазначити, що у відповідності з п. 5.2. кредитного договору, 17.03.2014 року за вих. № 60.246, з метою запобігання збільшенню заборгованості, позивачем за місцем реєстрації відповідачки, була направлена вимога про зобов'язання сплатити заборгованість, та з попередженням, що у разі невиконання зобов'язань згідно кредитного договору, банк буде змушений звернути стягнення в судовому порядку (а.с.39). Однак заборгованість не була сплачена, а зазначена вимога повернулись на адресу позивача з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.39, зворот). Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В зв'язку з вищевикладеним та враховуючи те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконала, та не бажає погасити заборгованість за вказаним кредитним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з останньої сума боргу за кредитним договором в розмірі всього 18 726 гривень 28 копійок, з яких: 11 819 гривень 38 копійок - сума заборгованості за кредитом; 1 330 гривень 02 копійки - сума заборгованості за відсотками; 2 376 гривень 88 копійок - сума заборгованості по щомісячній комісії; 3 200 гривень - сума штрафних санкцій, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати всього в розмірі 663 гривні 60 копійок, з яких: 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с.22), 420 гривень, сплачених позивачем за оголошення про виклик відповідача (а.с.86). На підставі ст.ст. 11, 14, 15, 16, 509, 512, 514, 525, 526, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved