Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ТОВ «Асал-Метал» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 24042,52грн. та середній заробіток за весь час затримки проведення рахунку у розмірі 6404,75 грн., а всього 30447,27 грн. Позов мотивує тим, що з 08.09.2008 по 02.09.2013 він працював у ТОВ «Асал-Метал» контролером продукції кольорової металургії. 02.09.2013 позивача було звільнено за згодою сторін. З грудня 2012 року відповідач припинив виплати по заробітній платі, у зв'язку з чим з грудня 2012 року по день звільнення позивачу нарахована заробітна плат в загальній сумі 25042,52грн. З вказаної суми відповідачем були утриманні внески в пенсійний фонд та фонди соціального страхування, податок на доходи фізичних осіб та було сплачено 1000грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. В результаті проведених утримань із заробітної плати та часткової сплати заборгованості на дату звільнення сума заборгованості склала 19519,83грн. проте при винесені рішення про оплату праці, суд визначає зазначену суму без утримання податків й інших обов'язкових платежів. Таким чином заборгованість по заробітній платі без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів складає 25042,52грн., частково було сплачено заборгованість у розмірі 1000грн., отже заборгованості відповідача по заробітній платі перед позивачем складає 24042,52грн. В супереч норм КЗпП, розрахунку в день звільнення проведено не було, що не зроблено і до теперішнього часу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь. У зв'язку з тим, що при звільнені з позивачем не було проведено розрахунок, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, тобто з дня звільнення - 03.09.2013 до дня складання позовної заяви - 18.11.2013. Позивач до судового засідання не з'явилася, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу та ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Наполягав на заочному розгляді справи, оскільки представник відповідача ухиляється від явки до суду. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово, завчасно сповіщався судовими повістками, доказів поважності причин неявки до суду не надав. Взявши до уваги думку позивача, який у своїй заяві наполягав на заочному розгляді справи, суд вважає за можливе, заочно розглянути справу під час відсутності представника відповідача на підставі наявних матеріалів справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Так, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] позивач [PERSON] 08.09.2008 на підставі наказу № 055 був прийнятий на роботу до ТОВ «Асал-Метал» на посаду контролера продукції кольорової металургії. 02.09.2003 на підставі наказу № 056-к позивача було звільнено з ТОВ «Асал-Метал» за домовленістю сторін у відповідності до ст. 36 КЗпП. Таким чином судом достовірно встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Асал-Метал». Вимогами ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати робітнику трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені ст.116 КЗпП України строки. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В порушення вищевказаної норми, розрахунку з позивачем по виплаті належних йому сум в день звільнення проведено не було, що підтверджується довідкою № 178 від 24.10.2013 наданої ТОВ «Асал-Метал», у відповідності до якої позивачеві була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з грудня 2012 року по вересень 2013 року включно у загальній сумі 25042,52грн. З вказаної суми відповідачем було утримано внески в пенсійний фонд та фонди соціального страхування в сумі 901,53грн., податок на доходи фізичних осіб в сумі 3621,16грн.. Крім того відповідачем було сплачено позивачу в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі в розмірі 1000грн., у зв'язку з чим відповідно до вказаної вище довідки № 178 заборгованість з виплати заробітної плати відповідача перед позивачем складає 19519,83грн. З такими висновками відповідача суд погодитися не може, оскільки відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість саме по нарахованій заробітній платі, без урахування внесків в пенсійний фонд та фонди соціального страхування в сумі 901,53грн. та податку на доходи фізичних осіб в сумі 3621,16грн., але з урахуванням сплаченої позивачеві в рахунок погашення суми заборгованості в розмірі 1000грн., що становить 24042,52грн. Крім того, відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення - 03.09.2013 по дату складання позовної заяви, (оскільки позивач не вимагає проведення стягнення на момент винесення рішення) - 18.11.2013 включно. Згідно абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 5 цього ж Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно п. 8 вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі Так, у даному випадку 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (звільнення позивача за домовленістю сторін) є липень 2013 та серпень 2013, за які позивачу було нарахована заробітна плата 2563,91грн. та 2560,00грн. відповідно, кількість відпрацьованих робочих днів у липні складає - 23 робочих днів, у серпні 21 робочий день ( з розрахунку п'ятиденного робочого тижня), таким чином загальна кількість робочих днів за 2 календарні місяці,що передують звільненню становить - 44 дні. Таким чином середньоденна заробітна плата за вказані місяці дорівнює - 116,45грн. ( 2563,91грн (нарахована заробітна плата за липень 2013) + 2560,00грн (нарахована заробітна плата за серпень 2013) / 44 ( загальна кількість робочих днів за липень та серпень 2013). З дня звільнення (03.09.2013) до 18.11.2013 (дата складання позовної заяви) минуло 55 робочих днів ( з розрахунку п'ятиденного робочого тижня). Отже, розмір середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача становить 6404,75грн. (116,45 (середньоденна заробітна плата) * 55 (кількість робочих днів за весь час затримки). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, заснованими на законі, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 304,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved