Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, доповнивши який (а.с. 60-61), просить визнати недійсним рішення ХV сесії ІV скликання Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 315 від 09.09.2004 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян (присадибні ділянки)» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,033 га, яка розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Котовка вул. Дорожна, 39А (колишня адреса вул. Дорожна, 10), а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,031 га, розташовану по вул. Дорожна, 39А в с. Котовка Біляївського району Одеської області, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121080300:03:001:0401, серії ЯГ № 940284, виданий 01.02.2007 року на імя [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що він, відповідачка та третя особа [PERSON] є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: с. Котовка вул. Дорожна, 39 Біляївського району Одеської області. Земельна ділянка, прилегла до будинку, має загальну площу 0,22 га. Із загальної земельної ділянки відповідачка оформила на своє імя у власність 0,031 га, натомість як інша частина земельної ділянки не приватизована іншими співвласниками вказаного житлового будинку, так як земельна ділянка перебуває у мешканців будинку на праві спільного користування. Вказує на те, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Однак, поділ земельної ділянки можливий після отримання співвласниками житлового будинку правовстановлюючого документу на право власності на всю земельну ділянку, прилеглу до зазначеного житлового будинку. Проте, відповідачка отримала право власності на частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні всіх трьох співвласників житлового будинку, чим позбавила його і [PERSON] права приватизації та виділу ділянки прилеглої до належної йому частини будинку. У звязку з викладеним він звернувся до суду з позовною заявою. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених у позовній заяві та доповненні до неї. Представник відповідача у судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених в запереченні. Представник Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з»явився, хоча був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило. Вислухавши пояснення представників сторін по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач, відповідачка та третя особа - [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою: вул.\~Дорожна, 39 с. Котовка Біляївського району Одеської області, що розташований на присадибній земельній ділянці загальною площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, відповідно до довідки Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 179/02-13 від 14.03.2016 року (а.с. 8). З вказаної довідки вбачається, що у власності відповідачки знаходиться земельна ділянка площею 0,031 га, за частиною будинку позивача числиться земельна ділянка площею 0,04 га, за частиною будинку [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,15 га, на які не оформлено право приватної власності. Позивач є власником належної частини житлового будинку на підставі договору дарування від 30.12.1992 року, посвідченого секретарем виконкому Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та зареєстрованого в погосподарській книзі виконкому Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області за № 1126 (а.с. 10). Відповідачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 39а по вул.\~Дорожна в с. Котовка Біляївського району Одеської області, що підтверджується договором купівлі-продажу серії АВК № 983092, посвідченим державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] 02.06.2000 року (а.с. 11) та рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2006 року (а.с. 77 ). Рішенням ХV сесії ІV скликання Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 315 від 09.09.2004 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян (присадибні ділянки)» [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,033 га, яка розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Котовка вул. Дорожна, 39А (колишня адреса вул. Дорожна, 10) (а.с. 118-120). У 2007 році відповідачкою було приватизовано частину спірної земельної ділянки площею 0,031 га та 01.02.2007 року отримано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 940284 (а.с. 5). Відповідно до витягу із рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 36 від 17.03.2011 року «Про присвоєння адреси земельним ділянкам та розташованим на них будівлям» згідно записів в погосподарських книгах Августівської сільської ради, присвоєно поштову адресу земельній ділянці та розташованій на ній будівлі, зокрема [PERSON] присвоєно адресу: с. Котовка вул. Дорожна, 39-А, колишня адреса: с. Котовка вул. Дорожна, 10 (а.с. 82). Як вбачається з матеріалів справи, на день прийняття вказаного рішення Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області 09.09.2004 року, земельна ділянка площею 0,22 га не була розділена між співвласниками в натурі, відповідачкою було здійснено самочинне будівництво, яке на той час не було оформленим, оскільки лише рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2006 року було визнано за [PERSON] право власності на самочинне будівництво (а.с. 77), що є порушенням вимог ст. 120 Земельного кодексу України, яка передбачає, що\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку\~визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Крім того, вказане рішення суду відповідачкою було зареєстровано 03.08.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93791010 від 07.08.2017 року (а.с. 101). Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України\~земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, в тому числі співвласників житлового будинку, яким є позивач з відповідачкою [PERSON] та третьою особою [PERSON] Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Ст. 393 ЦК України передбачено, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має права вимагати відновлення того становища, яке існувало до видужання цього акта. За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 р. передбачено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд повинен перевіряти законність рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки. Тому рішення ХV сесії ІV скликання Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 315 від 09.09.2004 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян (присадибні ділянки)» повинно бути визнано недійсним та скасоване в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,033 га, яка розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Котовка вул. Дорожна, 39А (колишня адреса вул. Дорожна, 10), як таке, що прийняте з порушенням вимог законодавства. Так як захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням норм закону. Оскільки вищезазначене рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, а також виданий на його підставі державний акт порушує права позивача на володіння та розпорядження належною йому земельною ділянкою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В ході судового розгляду представником відповідачки було подано письмове заперечення на позов, в якому він вказав про пропуск позивачем\~строків позовної давності для звернення до суду. Свою позицію з цього приводу мотивував тим, що в акті про встановлення в натурі меж земельної ділянки, наданій у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) від 14.03.2005 року, в графі суміжні землекористувачі є підпис позивача [PERSON], а відтак останньому ще у 2005 році було відомо про приватизацію вказаної земельної ділянки. Суд вважає, що підписання акту встановлення меж в натурі у 2005 році не свідчить про обізнаність відповідача у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, а тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Outcome: approved