Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28.07.2020 року було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.08.2020 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, повне фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] - позивач по справі є власником будинку [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 22.09.1992 року /а.с. 5-6/. Згідно витягу з домової книги на будинок /а.с. 7-9/, з 21.03.2006 року зареєстроване проживання [PERSON] , [INFO] , який як зазначає позивач є його племінником. Відповідно до довідки Приазовської селищної ради за № 1664/10-16 від 21.07.2020 року /а.с. 10/ [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживає з травня 2019 року. Згідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, [PERSON] , як власник житлового будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав, а відповідач в свою чергу порушує право позивача. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, усунути перешкоди в користуванні належним йому майном, визнавши [PERSON] втратившим право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1681,60 гривень, що перевищує розміру судового збору для звернення до суду з заявленими позовними вимогами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір повертається, у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Таким чином, суд вважає, що у зв`язку надмірно сплаченим судовим збором, слід повернути позивачу з державного бюджету суму судового збору у розмірі 840,80 гривень, згідно квитанції № 36 від 16.07.2020 року.

Outcome: approved