overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO], яка померла 06.08.2010 року, є його матірю. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: 37/100 частини домоволодіння за адресою: м. Суми, вул. Івана Франка, 22. Спадкоємцем після її смерті є позивач. Інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщини немає. У встановлений законом строк позивач не мав можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки його стан здоровя не дав йому можливості це зробити. Тому позивач просить визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини у два місяці, після смерті його матері [PERSON], яка померла 06 серпня 2010 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з вищезазначених підстав, просив їх задовольнити. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду відзив в якій справу просить розглядати без його участі згідно з вимогами чинного законодавством. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матірю позивача. 06.08.2010 р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: 37/100 частини домоволодіння за адресою: м. Суми, вул. Івана Франка, 22. Спадкоємцем після її смерті є позивач. Інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщини немає. Судом встановлено, що у встановлений законом строк позивач не мав можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки його стан здоровя не дав йому можливості це зробити, оскільки перебував на лікуванні, що підтверджується довідками Сумського обласного онкологічного диспансеру. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Судом встановлено, що строк був пропущений в звязку з тим, що на момент смерті [PERSON]Г. та після цього [PERSON] хворів та перебуває на онкологічному обліку, що позбавило його можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин та на підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України вважає необхідним визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини в один місяць з дати набрання рішенням законної сили, тобто позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді місяці 2018 року позичила [PERSON] 1900 доларів США, що встановлено офіційним курсом НБУ на день подачі позову - 47500 грн. Зазначену суму боргу [PERSON] не було повернуто. Позивачкою вживалися заходи досудового врегулювання спору, але наслідків не отримано, відповіді на її неодноразові звернення усні та письмові не отримано, борг не повернутий. Тому позивачка просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , суму боргу, що становить 47500 грн. на її користь. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги фактично визнав та пояснив, що розписку, на яку посилається позивачка в позові, дійсно склав він. У відповідності\~до ч.4\~ст.206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] позичила [PERSON] 1900 доларів США, що на день звернення до суду з даним позовом відповідно до офіційного курсу НБУ становить 47500 грн. Зазначену суму боргу [PERSON] не було повернуто. Позивачкою вживалися заходи досудового врегулювання спору, але наслідків не отримано, відповіді на її неодноразові звернення усні та письмові не отримано, борг не повернутий. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 760,40 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що за договором позики передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 15000 грн. На підтвердження при фактичному одержанні вказаної суми позичальником надано розписку від 10.01.2011 р. на суму 15000 грн. У розписці [PERSON] зобовязується повернути кошти до кінця 2011 р. Однак в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобовязання не виконав. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 15000 грн. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] за договором позики передав [PERSON] відповідачу по справі, грошові кошти в розмірі 15000 грн. На підтвердження при фактичному одержанні вказаної суми позичальником надано розписку від 10.01.2011 р. на суму 15000 грн. У розписці [PERSON] зобовязується повернути кошти до кінця 2011 р. (а.с.4) Однак в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобовязання не виконав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 ст. 530 ЦК України вказано, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ст.629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2005 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років, через розбіжності в характерах, сімейне життя не склалося, ведення спільного господарства та спільне проживання припинено. Шлюб між сторонами носить формальних характер, а тому збереження шлюбу суперечить спільним інтересам. Позивач в судовому засіданні, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розгляду справи по суті в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.06.2005 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва, актовий запис № 696. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З 14.10.2012 року, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. На даний час сторони не мають наміру зберігати сім`ю. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, так як вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків та не мають наміру зберігати сім`ю, що є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2007 році зареєстрував шлюб з відповідачкою. Спільних дітей не мають. Понад рік проживають окремо, спільного побуту не ведуть, мають окремий бюджет, оскільки з»ясувалось, що вони мають різні погляди на життя, розбіжності в характерах, в зв»язку з чим неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву, де просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив шлюб розірвати. В судове засідання відповідачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, де з позовом про розлучення згодна та просила розглядати справу у її відсутність . Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності позивача та відповідачки на підставі зібраних по справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні сторони зареєстрували шлюб 18 травня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 565 (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони дітей не мають . Спільне життя сторін не склалося. За період спільного проживання із-за різних складів характерів та різних поглядів на сімейні стосунки в сім'ї виникали непорозуміння та суперечки, які в кінцевому результаті призвели до розпаду сім'ї. Сторони не підтримують сімейно - шлюбні стосунки, примирення вважають не можливим. Майнових та житлових спорів не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що він працює електромонтером 5 розряду у Сумському лінійно-технічному цеху дорожнього зв'язку (ЛТЦДЗ) Державного підприємства «Укрдорзв'язок» з 01 червня 1981 року (наказ про прийняття на роботу № 79-к від 01.06.1981р.) по теперішній час. З 01.01.2014 р. згідно наказу ДП «Укрдорзв'язок» за №144 від 12.12.2013 р. Сумський ЛТЦДЗ підпорядкований філії «Полтавський ВЕТВЗ» ДП «Укрдорзв'язок». В період часу з 11.11.2013 р. по 28.07.2014 р. відповідач не виплачує позивачу заробітну плату. Станом на 28.07.2014 р. сума заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 18402 грн. та заборгованість по відрядженням становить 4350 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі. Позивач в судовому засіданні позовні підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в розмірі заборгованості, зазначеної в довідці № 3/27 від 28.07.2014 р. та довідці № 3/40 від 12.08.2014 р. виданих філією «Полтавський ВЕТВЗ» ДП «Укрдорзв'язок». Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] працює електромонтером 5 розряду у Сумському лінійно-технічному цеху дорожнього зв'язку (ЛТЦДЗ) Державного підприємства «Укрдорзв'язок» з 01 червня 1981 року (наказ про прийняття на роботу № 79-к від 01.06.1981р.) по теперішній час. З 01.01.2014 р. згідно наказу ДП «Укрдорзв'язок» за №144 від 12.12.2013 р. Сумський ЛТЦДЗ підпорядкований філії «Полтавський ВЕТВЗ» ДП «Укрдорзв'язок». (а.с.4) В період часу з 11.11.2013 р. по 28.07.2014 р. відповідач не виплачує позивачу заробітну плату. Станом на 28.07.2014 р. сума заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 18402 грн. та заборгованість по відрядженням становить 4350 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплачує позивачу належну до сплати суму заробітної, яка, відповідно до довідки № 3/40 виданої філією «Полтавський ВЕТВЗ» ДП «Укрдорзв'язок» 12.08.2014 р. становить 10896,69 грн. та заборгованість по відрядженням, відповідно до довідки № 3/27 виданої філією «Полтавський ВЕТВЗ» ДП «Укрдорзв'язок» 28.07.2014 р., становить 4350 грн., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.05.2008 по 03.10.2017 працював котельником третього розряду в котельно-зварювальному цеху №8 ПАТ «СМНВО». Передбачені ст. 116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 5611,51 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення, в яких не заперечував, що належна позивачу до виплати у день звільнення заробітна плата, після відрахувань податку з доходів фізичних осіб та військового збору складає 5611,51 грн., та просив врахувати його пояснення при розгляді справи. У відповідності ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 20.05.2008 по 03.10.2017 працював котельником третього розряду в котельно-зварювальному цеху №8 ПАТ «СМНВО», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.4-5) Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплачує позивачу належну до сплати суму заробітної плати, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб в 2010 році. Мають сина, [PERSON], [INFO]. Після одруження їх стосунки стали поступово погіршуватись, вони зрозуміли, що мають різні погляди на спільне сімейне життя. Між ними виникали часті сварки, що привело по втрати почуття любові та поваги. Подальше спільне проживання вважає не можливим, просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з тих же підстав, зазначив, що з відповідачкою не проживають разом з початку вересня 2015 року, примирення вважає не можливим, просив позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що бажає зберегти сім»ю, для відновлення відносин потрібен певний час, просила дати строк для примирення на 6 місяців. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 квітня 2010 року ( а.с.3- копія свідоцтва про шлюб). Мають сина, [PERSON], [INFO] ( а.с.4). У судовому засіданні сторони пояснили, що припинили сімейно - шлюбні стосунки з 06 вересня 2015 року, оскільки позивач став проживати за іншою адресою. Позивач пояснив, що місяць як він має іншу жінку, примирення вважає не можливим. Відповідачка зазначила, що позивач пішов із сім»ї, при цьому нічого не пояснив, їх малолітній син важко переносить відсутність батька. До чоловіка вона не втратила почуття любові та поваги, хоче зберегти сім»ю. В наявність іншої жінки вона не вірить. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З положень ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи пояснення сторін, інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що примирення не можливе, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам когось з них. Наявність іншої жінки у позивача, суд вважає носить тимчасовий характер, сторони вперше припиняють сімейно- шлюбні стосунки, раніше з позовом про розлучення до суду не звертались, тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що з до 25.05.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов'язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на її користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 45801,57 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст.280 ЦПК України, та враховуючи думку представника позивача, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки зібрано достатньо доказів щодо прав та обов'язків сторін. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 25.05.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5) Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплатив позивачу належну до сплати суму заробітної плати, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 704,52 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду, та на держави судовий збір в розмірі 0,28 грн.

Outcome: approved