Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 29.11.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та взяв на себе відповідні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим за станом на 11 квітня 2019 року заборгованість перед банком становить 12 063,07 грн. Дана сума складається з: 3 585,31 грн. - заборгованості за тілом кредита; 2 111,79 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 4 565,35 грн. - пені за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 550,62 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором та заборгованість за договором відповідачем не погашена. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в сумі 12 063,07 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн. В судовому засіданні представник позивача Кулага О.В. позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Кутуков С.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та просив відмовити в їх задоволенні. Судом вчинені наступні процесуальні дії у справі. 27 травня 2019 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 червня 2019 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2019 року провадження по справі було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2019 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2019 року постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03 жовтня 2019 року. 11 липня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву /т. 1, а.с. 88а-125/, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задовленні позову з тих підстав, що ним не було укладено кредитного договору від 29 листопада 2010 року, надана позивачем анкета-заява не може вважатися укаледнням кредитного договору. Крім того, відповідач не подавав таку анкету-заяву в 2010 році, а подавав лише в 2015 році. Ним, як позичальником, не були підписані Умовами та Правилами надання банківських послуг і з ними вінр не ознайомлювався. 23 серпня 2019 року було отримано відповідь на відзив /т. 1, а.с. 141-158/, згідно з ким представник позивача вважає позовні вимоги заявленими правомірно та такими, що підлягають до задоволення. 20 серпня 2019 року від відповідача надійшли заперечення проти відповіді на відзив /т. 1, а.с. 130/, в яких відповідач категорично наполягав на тому, що він не підписував анкету-заяву в 2010 році. 10 вересня 2019 року на адресу суду надійшла заява про застосування строку позовної давності /т. 1, а.с. 167-168/. 11 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на заяву про застосування строків позовної давності /т. 1, а.с. 200-205/. 30 жовтня 2019 року судом було задоволено клопотання адвоката Кутукова С.О. та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та [PERSON] ; «Справка об условиях кредитования с использованием платежной карти» Кредитка Универсальная 30 дней льготного периода - від 29.11.2010 року, підписану [PERSON] . Запитувані документи були надані суду та досліджені в судовому засіданні, після чого на виконання вимог ст. 12 ЦПК України представнику відповідача було розяснено право клопотати перед судом про призначення почеркознавної експертизи, оскільки відповідач в своїх письмових поясненнях на адресу суду заперечував проти підписання анкети-заяви 2010 року. Представник відповідача повідомив суду, що не буде подавати відповідне клопотання. Після цього зі сторони відповідача не йшла мова про те, що анкета-заява в 2010 року відповідачем не підписувалася. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» в 2010 році та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських прослуг у ПриватБанку від 29.11.2010 року /т. 1, а.с. 46/, відповідно до якої просив надати кредит з лімітом 2 000,00 грн. Твердження відповідача про те, що він не підписував дану анкету-заяву судом не сприймаються, так як не підтверджені належними та допустимими доказами. Також відповідачем підписана Довідка про умови кредитування /т. 1, а.с. 223/, з якої вбачається, що відповідачу визначено базову процентну ставку в місяць - 3,0 %, пеню та штраф (фіксована та процентна складова) /т. 1, а.с. 223/. Відповідно до довідки /т. 1, а.с. 182/, наданої позивачем, між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: [NUMBER] - дата відкриття 19.11.2015 - термін дії 09/18, [NUMBER] - дата відкриття 16.05.2017 - термін дії 05/20. В судовому засіданні представник позивача пояснила суду, що в банку відсутня інформація щодо кредитної картки, яка була видана позивачу в 2010 році. Як вбачається з розрахунків, наданих позивачем /т. 1, а.с. 44-45, 151-152, 161-163, 179-182, 251-254/, будь-який рух коштів по рахункам здійснювався після листопада 2015 року. 09 вересня 2019 року та 22 жовтня 2019 року судом на виконання вимог ст. 12 ЦПК України було роз`яснено позивачу право надати суду докази на підтвердження факту отримання відповідачем картки за певним номером, тип картки, строк її дії; докази на підтвердження перевидання картки із продовженням строку її дії та отримання такої картки відповідачем /т. 1, а.с. 165-166, 217-218/. Позивачем як доказ отримання кредитної картки позивачем, в тому числі, в 2010 році, було надано витяги з ПК Промінь про отримання картки від 19.11.2015 та 16.02.2017 /т. 1, а.с. 225-226/. При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитної картки в 2010 році та строк її дії. Таким чином, враховуючи той факт, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачем отримано кредитну карту в 2010 році з зазначенням строку її дії, надана інформація про отримання картки в 2015 році не дає підстави стверджувати, що мав місце її перевипуск, тому твердження позивача, що картка перевипускалась строком до листопада місяця 2018 року, суд не приймає до уваги. Дані, розміщені в витязі з технічного програмного комплексу банку щодо строку дії карток, в яких вказано строк дії випущених карток в 2015 та 2017 роках не можуть бути доказом того, що в 2010 році відповідачу видавалася кредитна картка з певним строком дії. Відповідно, за відсутності вказаних доказів, не може йти мова про існування тих кредитних відносин, на підставі яких банком подано позов. Фактично, відомості про кредитування з 2010 року по 2015 рік відсутні. При цьому, вимоги до відповідача пов`язані саме з невиконанням умов договору від 29 листопада 2010 року. Враховуючи те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт отримання картки відповідачем, а також строк її дії, суд приходить до висновку, що видані в 2015 та 2017 році кредитні картки не можуть бути належними та допустимими доказом існування заборгованості відповідача на підставі договору, укладеного в 2010 році. Інших належних доказів суду не надано. Отже, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Ухвалюючи рішення суд зважає на те, що відповідач просив застосувати позовну давність. Проте, враховуючи те, що суд дійшов про безпідставність позовних вимог позивача, заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed