Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що працював директором Комунального підприємства «Центр інвестицій» Житомирської міської ради. На адресу Житомирського міського голови Сухомлина С. І. 16.10.2020 року надійшов лист від відповідача - [PERSON] , метою якого було привести позивача до персональної відповідальності через вчинення зухвалих дій, які підривають авторитет всієї команди професіоналів, з якою працює міський голова. Вказав, що при цьому відповідач поширила про нього негативну та недостовірну інформацію, а саме: що позивач не відвідував свого батька та не допомагав йому при хворобі, а після його смерті погрожував та залякував її, що виражається у битті воріт та майна, ображанні нецензурною лайкою та звинуваченні його у шантажуванні останньої шляхом надсилання різних листів на її електронну пошту та в погрозах «Знищити та стерти». Вважає, що даний лист був написаний з метою розповсюдження відносно нього негативної та недостовірної інформації, а також з метою нанесення шкоди його діловій репутації. Вказаний лист, атором якого є відповідач, принижує його честь та гідність, а також ділову репутацію; повністю складається з наклепу, негативної та образливої інформації, яка не відповідає дійсності. Саме через даний лист його було звільнено із займаної керівної посади в комунальному підприємстві. Зазначеними діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, що призвели до негативних змін у його житті. З підстав, викладених у позові, позивач просить суд: - визнати негативною, недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, що поширила [PERSON] у листі на ім`я Житомирського міського голови Сухомлина С. І. від 16.10.2020 року та зобов`язати [PERSON] спростувати таку інформацію в аналогічний спосіб її поширення; - стягнути з [PERSON] 100000,00 грн моральної шкоди. В судове засідання з`явились позивач та представникі сторін. Сторона позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач вимушений був писати пояснювальні записки на ім`я голови, в результаті яких він був звільнений з посади за згодою сторін. Зазначив, що в листі поширена вкрай негативна інформація, яка є неправдивою. Щодо моральної шкоди вказав, що дії відповідача були спрямовані на те, щоб дискредитувати позивача як керівника, і, як наслідок останній був звільнений; вже більше ніж півроку він є безробітним та не може працевлаштуватись. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що між ним та [PERSON] дійсно існує спір щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті його батька. Коли надійшов лист - звернення відповідача до міського голови, позивач був вимушений писати пояснення щодо обставин, викладених в ньому; спростовувати інформацію, яке є неправдивою. Крім того, довелось мати розмову з заступником міського голови та самим міським головою щодо вказаних в листі негативних відомостей. Було досягнуто згоди щодо звільнення позивача з займаної посади за згодою сторін, оскільки на той момент тривала також і передвиборча кампанія, де брав участь [PERSON] . Вважає дане письмове звернення відповідача розповсюдженням негативної інформації, яка нанесла шкоди його діловій репутації, оскільки про зміт вказаного листа стало відімо значному колу співробітників комунального підприємства, яке він очолював, та працівникам Житомирської міської ради. Оскільки зазнав моральних страждань, вважає занеобхідне просити суд стягнути з відповідачки моральну шкоду. \~ \~ \~ \~ Сторона відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила у їх задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що відповідач є другою дружиною батька позивача, який помер; підтвердила факт наявності між сторонами спору про спадкове майно після смерті батька позивача. Позивач звернулась до Житомирського міського голови Сухомлина С.І. із заявою з приводу спадщини, а до поліції із заявою, оскільки позивач неодноразово погрожував їй. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не наведено жодного належного доказу на підтвердження позовних вимог. Крім того зауважила, що лист - звернення до міського голови не є оприлюдненням та розповсюдженням негативної інформації, що також і не являється її доведенням до широкого кола осіб. Все викладене в листі є нічим іншим, як оціночними судженнями [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] (син [PERSON] ) у своїх показах зазначив, що про наявність заяви йому стало відомо зі слів батька, який через її написання мав відповідну розмову з керівництвом. Вказав, що батько тривалий час перебував у пригніченому стані, внаслідок чого в сім`ї почались сварки, а напружені стосунки відчуваються і зараз. Зазначив, що своє звільнення батько пов`язує саме з цією заявою. Заперечив щодо правдивості фактів, викладених в листі. Додав, що з боку батька ніяких погроз в бік відповідачки ніколи не чув; остання також ніколи не скаржилась на таке. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] (сусідка) пояснила, що після смерті батька позивач став неадекватно себе поводити; вона неодноразово була свідком сварок по телефону позивача з відповідачем; крім того позивач і її ображав. Вказала, що був конфлікт, коли позивач з кількома сусідами били у браму. Зазначила, що серед сусідів по вулиці позивач має негативний авторитет. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши поянення сторін та їх представників, свідчення свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.10.2020 року [PERSON] звернулась до Житомирського міського голови Сухомлина С. І. із заявою про приведення до персональної відповідальності директора КП «Центр інвестицій» Житомирської міської ради [PERSON] (а.с. 28) Розпорядженням міського голови від 03.12.2020 року № 1003 [PERSON] звільнено з займаної посади на підставі його заяви за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП та припинено з ним контракт (а.с. 29). 12.06.2020 року [PERSON] зверталась із заявою до дільничного інспектора с. Іванівки Житомирського району з проханням надати юридичну та кримінальну оцінку діям [PERSON] , попередити його про кримінальну відповідвльність за погрози та переслідування, прийняти міри по забезпеченню її безпеки (а.с. 49-50). З листа Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 05.07.2020 року № 1712/202/01-2020 вбачається, що звернення [PERSON] було зареєстровано та розглянуто (а.с. 51); встановлено, що по факту викладеного у зверненні останньої відсутні ознаки кримінального правопорушення. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки та слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно зі статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У пункті 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України також роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах,\~листах,\~адресованих іншим\~особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей\~орган компетентний\~перевірити таку\~інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Зазначене узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 756/3363/16-ц. Враховуючи, що міській раді підпорядковується Комунальне підприємство «Центр інвестицій», директором якого є позивач, відповідач вправі звертатися до міського голови із заявами у разі наявності компетенції цієї особи перевіряти викладену інформацію. Однак, на глибоке переконання суду, викладена відповідачем у зверненні інформація поширена нею не для здійснення перевірки компетентним органом для реалізації передбаченого конституційного права, а з метою навмисного поширення недостовірної інформації про позивача. Звернення відповідача до Житомирського міського голови, на глибоке переконання суду, є безпідставним та не мало\~на меті\~захисту прав,\~свобод чи\~правомірних інтересів\~відповідача, оскільки до компетентного органу - Житомирського міського голови не входить перевірка правомірності дій позивача поза межами здійснення керівництва комунальним підприємством. Відтак, дослідивши зміст заяви на ім`я Житомирського міського голови Сухомлина С. І. щодо позивача та інші матеріали справи, суд дійшов висновку, що інформація, яка міститься в даному листі від 16 жовтня 2020 року, автором якого є Л. М. Гречківська, є недостовірною. Крім того, на переконання суду, ці неправдиві та негативні відомості, що викладені в заяві, в якій стверджується про порушення позивачем принципів моралі та здійснення неетичної поведінки, є такими, що порушують його право на повагу до його гідності та честі, а також на недоторканність ділової репутації. З огляду на наведене, суд вважає за потрібне визнати зазначену судом інформацію, яка поширена відповідачем, такою, що принижує честь, гідність та порушує право на недоторканність ділової репутації [PERSON] . Згідно зі\~ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно зі ст. 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Наведені ч. 1 ст.\~277\~і ст.\~280 ЦК України\~способи захисту є самостійними способами правового захисту, закон не передбачає похідного характеру вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та не обумовлює стягнення моральної шкоди вирішенням судом питання щодо спростування недостовірної інформації. Відповідно до ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з приниженням честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст.\~94,\~277 ЦК України, ч. 4\~ст. 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як встановлено судом та підтверджено показами свідка, позивач після поширення відомостей відповідачем був звільнений з займаної посади (а.с. 29), морально переживав, мав пригнічений стан, були порушені стосунки з оточуючими його людьми. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про доведеність завдання позивачу моральної шкоди, протиправності діяння відповідача, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, у зв`язку з чим, оцінивши заподіяну позивачу шкоду, вважає за потрібне частково задовольнити вимогу останнього та стягнути з відповідача на його користь 2000,00 грн моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Отже, з відповідача на користь позивача має бути 1040,00 грн судового збору.

Outcome: partial