Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби матеріальні збитки у розмірі 6924,93 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що громадянин України [PERSON] проходив службу в Східному регіональному управлінні Державної служби у військовому званні «старший сержант» на посаді контролера-майстра комендантського відділення комендатури забезпечення. Відповідно до наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби № 432-ос від 14.09.2018 року [PERSON] звільнено з військової служби в запас за ст. 26 ч. 6 п. «2» (через службову невідповідність) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу). При звільненні [PERSON] не розрахувався з Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби, чим спричинив майнову шкоду державі в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби та тим самим було завдано збитків у розмірі 6924,93 грн. Відповідно до ухвали суду від 27.02.2019 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з`явилась, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач нічим не обґрунтовує чому саме майнові претензії до Відповідача виникли лише через 1,5 місяці після звільнення Відповідача, своєю позовною заявою та запереченнями на відзив Позивач підтверджує факт відсутності майнових претензій до Відповідача при його звільненні та ще тривалий час після цього. Цим самим підтверджує відсутність порушень прав Позивача Відповідачем. Зазначені грошові кошти були отримані Відповідачем добросовісно, не обманним шляхом, вони є грошовим забезпеченням сплаченим йому Східним регіональним управління Державної прикордонної служби України. Матеріали справи не містять жодних доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні грошового забезпечення та відсутні докази, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не, помилка, пов`язана з неналежним виконанням обов`язків службовою особою відповідальною за обчислення та нарахування грошового забезпечення. З матеріалів справи вбачається, що ця помилка є саме не рахунковою в зв`язку з неналежним виконанням обов`язків службовою особою відповідальною за нарахування грошового забезпечення. Сам факт виплати грошового забезпечення за відпустку та за повний місяць вересень 2018 року не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей, а тому просили відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ч.1, 5, 6 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] проходив службу в Східному регіональному управлінні Державної служби у військовому званні «старший сержант» на посаді контролера-майстра комендантського відділення комендатури забезпечення. Відповідно до наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби №432-ос від 14.09.2018 року [PERSON] звільнено з військової служби в запас за ст. 26 ч. 6 п. «2» (через службову невідповідність) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу). Згідно витягу з наказу начальника Східного регіонального управління Дер прикордонної служби України №175-вв від 31.07.2018 року основну щорічну відпустку за 2018 рік в розмірі 30 діб в період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 рік (з урахуванням 1 святкового дня) відповідач використав в повному обсязі. При цьому відповідач прослужив повних 8 місяців і був звільнений та виключений зі списків особового складу 14 вересня 2018 року. Згідно довідки розрахунку №11/165 від 24.10.2018 року розмір грошового забезпечення за 10 днів зайво використаної відпустки становить 1739,38 грн. Згідно із довідкою-розрахунком суми боргу від 24.10.2018 року, [PERSON] виплачено грошове забезпечення за 30 днів вересня 2018 року в сумі 5291,00 грн., а саме: посадовий оклад - 1504,00 грн., оклад за військове звання - 432,00 грн., надбавка за вислугу років - 484,00 грн., надбавка за особливості проходження служби - 363,00 грн., премія - 2508,00 грн. Разом сума заборгованості [PERSON] перед Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби складає 6924,93 грн. (1739,38 грн.+5291,00 грн. -105,45 грн. (військовий збір) =6924,93 грн. Згідно із ч. 14ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»з внесеними змінами Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань військового обов`язку і військової служби» N 1014-V від 11 травня 2007 року у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового об`єднання, з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Відповідно до п. 28.3 Наказу Адміністрації Держприкордонслужби України № 155 від 28.02.2006 « Про затвердження інструкції про організацію фінансового господарства в органах державної прикордонної служби України» виплата грошового забезпечення військовослужбовцям проводиться один раз на місяць у період з 15 по 20 число за поточний місяць. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7листопада 2007року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України наказом від 20.05.2008 року № 425було затверджено та введено в дію з 1 січня 2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція). Пунктом 4.9.6 Інструкції передбачено, що у разі звільнення військовослужбовців до закінчення календарного року, за який вони уже використали щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) органу Держприкордонслужби провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Згідно п. 4.9.11 Інструкції, відрахування з грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця, провадиться, виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства на день звільнення з військової служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі, а ч. 2 цієї статті визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦКУ шкода, завдана неправомірними рішеннями, діям чи бездіяльністю особистим нема1йнович правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦКУ особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. При звільненні [PERSON] не розрахувався з Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби, чим спричинив майнову шкоду державі в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби та тим самим було завдано збитків у розмірі 6924,93 грн. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Статтею 141ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved