Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою від 10.04.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 340,00 грн. З винесеною постановою позивач не була згодна, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала. Вважаючи, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення є протиправними, [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом, рішенням суду адміністративний позов було задоволено. Після того, як рішення набрало чинності, позивач подала заяву до відповідача з метою виключення даного правопорушення з їх бази. З квітня 2018 року, [PERSON] постійно переживає стрес, хвилюється, що її безпричинно не зупинили. Позивач вважає, що їй було завдано сильних душевних страждань, внаслідок безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності, що вимагало додаткових зусиль для руху далі, необхідних контролювати дорогу та дорожню ситуацію. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2018 року прийнято до провадження вказану цивільну справу та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що позовна заява необґрунтована та така, що не підлягає задоволенню. Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ВР №086713, посилаючись на те, що 10.04.2018 року інспектором роти №3 УПП в Херсонській області лейтенантом поліції Бондар Г.С. було винесено постановусерії ВР №086713 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнеення у вигляді штрафу на суму 340,00 грн. Вважає вказану постанову незаконною та необгрунтованою та просить її скасувати, а справу закрити. Відповідно до п.31 ПДР України передбачає технічний стан транспортних засобів та їх обладнання, який не забороняє користування транспортними засобами без наявності бризговиків. З наданих позивачем копій документів вбачається, що марка автомобіля позивача не передбачає на стадії його виготовлення, встановлення бризговиків, що підтверджується каталогом запасних частин автомобіля. За вказаних обставин суд прийшов до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а тому відсутні і підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, дії інспектора не були визначенні незаконними. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативного наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10.04.2018 року позивач [PERSON] рухалася на автомобілі марки «ВАЗ 2108», державний номер [NUMBER] , близько 21-40 год. по вул.Херсонська в м.Херсоні в сторону виїзду з міста. [PERSON] було зупинено співробітниками поліції. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що в на даному автомобілі відсутні задні бризговики, чим порушено вимоги п.31.4.7 е ПДР. У зв`язку з зазначеним, було винесено постанову серії ВР №086713 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 340 грн. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2018 року позов [PERSON] до інспектора роти №3 батальйону УПП у Херсонській області, лейтенанта поліції Бондар Г.С. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Скасовано постанову серії ВР №086713, винесену 10.04.2018 року інспектора роти №3 УПП у Херсонській області, лейтенанта поліції Бондар Г.С. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн. за відсутності складу адміністративного правопорушення. В решті вимог відмовлено. 14.08.2018 року [PERSON] звернулася до начальника патрульної поліції служби УПП в Херсонській області з заявою про анулювання постанови серії ВР №086713 від 10.04.2018 року на підставі рішення суду. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Складена працівником поліції постанова про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача. Постанова про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих неправомірність дій працівника Управління патрульної поліції при складанні відносно неї постанови про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП. Постанова про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП не є доказом неправомірності дій працівника Управління патрульної поліції та підставою для відшкодування позивачу шкоди. Встановивши, що при складанні постанови у відношенні позивача працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до статей 255, 265-1 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання їй цими діями моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завданням шкоди, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки у даному випадку відсутні усі обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Outcome: dismissed