Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: [PERSON], Державний нотаріус Дев'ята Київська державна нотаріальна контора Бочкова Ніна Георгіївна, Головне управління юстиції у м. Києві, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, яке складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS], яке належало [PERSON] В обґрунтування позову зазначив, що 27.03.2012 батьком позивача [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою на все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідано на ім'я [PERSON] [INFO] помер його батько [PERSON], якому на день смерті належало 1/3 частина квартири в [ADDRESS].(з яких 1/5 належали особисто йому, а 2/15 частини квартири успадковані ним після смерті дружини [PERSON]). 15.10.2014 позивач звернувся із письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька в Дев'яту Київську державну нотаріальну контору. 18.02.2015 державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бочкова Н.Г. дійшла висновку що, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини квартири, що знаходиться в [ADDRESS], неможливо після смерті його батька [PERSON], оскільки свідоцтво про право на спадщину, видане Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою 07 травня 2012 року, згідно якого померлому належить 2/15 частини квартири не зареєстроване в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Відзначив, що таким чином, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини квартири, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] Раніше 07 травня 2012 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бочковою Н.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/15 частини квартири [PERSON], однак він за життя не встиг зареєструвати свої права на вказану частину квартири у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», яке успадкував після смерті дружини [PERSON] Ці обставини і стали причиною відмови нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, де він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, де просив відмовити у задоволенні позовних вимог та слухати справу у відсутності представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори державний нотаріус Бочкова Н.Г. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, де просив розглянути справу у відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 12.03.1998 Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено,що після смерті [INFO] [PERSON] 1/5 частина квартири, яка належала померлій була фактично прийнята, як спадщина після смерті матері донькою [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на 2/15 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 07.05.2012 державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бочковою Н.Г. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] [PERSON] помер [INFO], що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02.05.2014 Відділом реєстрації смерті у м. Києві. [PERSON] є сином померлого [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 05.08.1960 Відділом ЗАГС Залізничного району м. Києва. Після смерті [PERSON] залишився заповіт, посвідчений 27.03.2012 державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В., згідно якого все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідано на ім'я [PERSON] Постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бочковою Н.Г. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [INFO] його батька [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на 2/15 частини квартири не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. В матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії спадкової справи №624/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та спадкової справи №682/2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] Згідно спадкової справи №624/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 2/15 частини квартири, що знаходиться в [ADDRESS] видано [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто по 1/3 частині кожному. Зі спадкової справи №682/2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 15.10.2014 [PERSON] звертався із заявою до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контри про прийняття спадкового майна за заповітом після смерті батька [PERSON] [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» СП Центр обслуговування споживачів від 03.10.2014 №2622, довідкою КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 03.10.2014 №2623. 30.09.2014 [PERSON] був знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю. Також вбачається із довідки, що за вказаною адресою значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON] Відповідно до положень ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Судом встановлено та підтверджено належними письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач у шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. З поданих матеріалів справи вбачається, що позивач належить до спадкоємців за заповітом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позивач підтверджує своє право власності на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] на підставі заповіту. Згідно з п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки померлий [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на вищезазначену квартиру в установленому законом порядку та не встиг вирішити самостійно це питання у зв'язку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що це майно належало йому на праві власності, а тому позивач як спадкоємець за заповітом має право на його спадкування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до положень ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] на підставі заповіту, так як останній не встиг зареєструвати право власності на вищезазначену квартиру в установленому законом порядку, то суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на вказане нерухоме майно. Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved