Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, який мотивує тим, що між ними 14.10.2009р. було укладено договір про користування електричною енергією № 62201325, відповідно до якого відповідачка є споживачем та користується електроенергією, але обов'язків по сплаті за спожиту електричну енергію в повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим за період з 02.07.2016р. по 01.03.2017р. (період споживання з 24.02.2016р. по 17.02.2017р.) утворилась заборгованість в розмірі 1866,24грн. Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 (далі - Правила), розрахунковим періодом для встановлення розмірі оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно п. 42 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно ст. 48 Правил споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, в т.ч. за прострочення терміну внесення платежів за електроенергію, згідно з законодавством. Суд встановив, що між сторонами 14.10.2009р. було укладено договір про користування електричною енергією № 62201325, відповідно до якого відповідачка є споживачем та користується електроенергією, але обов'язків по сплаті за спожиту електричну енергію в повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим за період з 02.07.2016р. по 01.03.2017р. (період споживання з 24.02.2016р. по 17.02.2017р.) утворилась заборгованість в розмірі 1866,24грн. Оцінивши обставини справи суд вважає, що відповідачка в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконувала свої зобов'язання за договором постачання електроенергії, зокрема, не здійснила оплату за спожиту електроенергію, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00грн.

Outcome: approved