Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2013 року належить квартира [ADDRESS], яка складається з однієї житлової кімнати. Зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за № 5941173101. В»їхати у вказане житло позивач не зміг, оскільки відповідач [PERSON] не впустила його в цю квартиру, оскільки проживає там без будь-якого права на це. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці позивачу усунуто перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із вказаної квартири. Рішення набрало законної сили. Внаслідок порушення його прав з боку [PERSON], що виразилось в перешкоджанні вільно користуватись своїм житлом, через відсутність іншого житла, він (позивач) був змушений з липня по грудень 2013 року проживати в готельному номері готелю «Преміум», розташованому в м. Чернівці по вул. Головній, 124Б. Загальна вартість проживання з 1 липня по 28 грудня 2013 року склала 41992 гривні. Вказану суму позивач просив стягнути з відповідачки. Також просив стягнути з останньої 5000 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт проживання позивача в готелі «Преміум». Судом досліджені матеріали справи: -копія рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2013 року; -копія ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 05.02.2014 року, якою рішення суду 1 інстанції від 06.12.2013 року залишено без змін; -довідка приватного підприємця [PERSON] про 181 добу проживання позивача в готелі «Преміум»; -квитанції до прибуткового касового ордеру, що підтверджують факт і суми оплати за проживання позивача в готелі «Преміум»; -копію виконавчого листа на рішення Першотравневого районного суду від 06.12.2013 року про виселення відповідачки. Заслухавши думки сторін, перевіривши їх письмовими доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Так, судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено факт порушення відповідачкою прав і законних інтересів [PERSON], що виразилось у ненаданні останньому можливості користуватися власним житлом. Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. П. 1 ч. 2 цієї ж статті зазначає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п.2 і 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи… Судом встановлено, що відповідачкою по відношенню до позивача вчинено довготривалі протиправні дії, які виразились у перешкоджанні у користуванні [PERSON] належним йому житлом і тому позивач був змушений витрачати власні кошти на проживання в готельному номері. Отже, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню, як доведений. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено в чому саме він зазнав моральних страждань і не обґрунтовано розмір цієї моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З огляду на дану норму, з відповідачки слід стягнути на користь позивача 420 гривень, понесених останнім судових витрат.

Outcome: partial