Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Линове Путивльського району Сумської області померла його мати - [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала одна по [ADDRESS] , заповіт від її імені посвідчувався Линівською сільською радою 22.02.2001 за реєстровим № 18, який не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 2,199 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 702263 від 10.12.2002. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, прийняв спадщину у додатковий строк, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 02.04.2019, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вказаної вище земельної ділянки. Інший спадкоємець за заповітом - рідний брат позивача - [PERSON] , спадщину не прийняв. Разом з тим, в оформленні спадкових прав на іншу 1/2 частку зазначеної земельної ділянки позивачу було відмовлено в зв`язку з наявністю заповіту, складеного не на його користь. Посилаючись на зазначене, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Линове Путивльського району Сумської області, на 1/2 частку земельної ділянки «рілля» площею 2,1989 га, кадастровий № 5923884400:02:001:0183, розташованої на території Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 702263 від 10.12.2002. Витрати по справі позивач просив покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати в його відсутність, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Линове Путивльського району Сумської області померла [PERSON] , мати позивача, яка на момент смерті була зареєстрована одна по [ADDRESS] . За життя померлою складено заповіт, посвідчений 22.02.2001 секретарем виконавчого комітету Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області за реєстровий № 18, згідно якого [PERSON] все належне їй майно заповідала [PERSON] та [PERSON] , позивачу у справі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого ввійшла земельна ділянка площею 2,199 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області, належна померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 702263 від 10.12.2002. Позивач прийняв спадщину після смерті матері у додатковий строк, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 13.06.2019, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,1989 га, кадастровий № 5923884400:02:001:0183, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 702263 від 10.12.2002. Разом з тим, приватним нотаріусом в оформленні спадкових прав на іншу 1/2 частку вказаної земельної ділянки позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] не відмовився від прийняття спадщини на користь позивача як спадкоємця за заповітом, що видно з постанови нотаріуса від 06.02.2020 № 25/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтями 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ч. 1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та те, що позивач є спадкоємцем як за заповітом, так і спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, при цьому інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] спадщину не прийняв, тому суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved