Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що 23 лютого 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На виконання умов ДКБО банк надав відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви про приєднання до ДКБО, відповідачу встановлено кредит в розмірі 58 000,00 грн. Далі зазначає, що у зв`язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 52 349,46 гривень, яка складається з: -заборгованість за кредитом 51532,26 грн., -комісія 14,00 грн., -заборгованість по пені 0,92 грн., -розмір 3%річних на суму простроченого кредиту - 645,56 грн., -розмір 3%річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 61,56 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 02.12.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (без їх виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 23.02.2019 між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка містить інформацію про основні умови кредитування, у тому числі щодо розміру плати за користування кредитом, зокрема реальної річної процентної ставки, та умов застосування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 58 000,00 грн. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 10.11.2020 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 52 349,46 грн.,яка складається з такого: -заборгованість за кредитом 51532,26 грн., -комісія 14,00 грн., -заборгованість по пені 0,92 грн., -розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 645,56 грн., -розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 61,56 грн. Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. 22.07.2020 р. позивач направив на адресу відповідача вимогу за № 107.20/2-1553 про дострокове погашення заборгованості за кредитом, яка відповідачем залишена без задоволення. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договору; якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно до п.1.20 розділу ХХІІ Договору, сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості. Відповідно до п.1.27, п.1.29 розділу ХХІІ Договору будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором. Якщо банк на підставі договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких не настав, або повернення кредиту, такі внески (платежі) або повернення кредиту мають бути здійснені протягом 30 календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Якщо протягом цього періоду клієнт усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При вирішенні питання про задоволення позову суд виходить з того, що відповідачем підписано заяву позичальника про встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), в якій міститься інформація про основні умови кредитування, у тому числі щодо розміру плати за користування кредитом, зокрема реальної річної процентної ставки, розміру комісійної винагороди за зняття готівкових коштів тощо . На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в повному розмірі, сплаченому позивачем.

Outcome: approved