Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 02 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (найменування якого було змінено на ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-310/208/2008, за умовами якого останній отримав від відповідача грошові кошти в розмірі 150\~000 доларів США на придбання нерухомого майна. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-310/208/1/2008 від 02 липня 2008 року. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору у останнього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 30 листопада 2016 року становить 135\~607,41 доларів США, що еквівалентно 3\~476\~729,90 грн., яку представник позивача просив суд стягнути солідарно з відповідачів, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, своїх представників не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за адресою їхнього місця реєстрації, про причини неявки суд не повідомили. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, надані представником позивача, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено судом, 02 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (найменування якого було змінено на ПАТ «ОТП Банк») був укладений кредитний договір №ML-310/208/2008 та додатковий договір №1 від 02 липня 2008 року, за умовами якого останній отримав від відповідача грошові кошти в розмірі 150 000 доларів США на придбання нерухомого майна з терміном повернення 02 липням 2008 року та зі сплатою фіксованого відсотку 2,49 % річних+FIDR за користування кредитними коштами /а. с. 6-13, 14-15/. Факт отримання позичальником вказаних кредитних коштів підтверджується валютним меморіальним ордером №1 від 02 липня 2008 року, копія дублікату якого наявна в матеріалах справи /а. с. 18/. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ML-310/208/2008 від 02 липня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-310/208/1/2008 від 02 липня 2008 року, відповідно до якого поручитель зобовязалась відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі /а. с. 16-17/. У звязку з неналежним виконанням боржником [PERSON] зобовязань за кредитним договором №ML-310/208/2008 від 02 липня 2008 року станом на 30 листопада 2016 року виникла заборгованість у розмірі 135\~607,41 доларів США, що еквівалентно 3\~476\~729,90 грн., яка складається з: 123\~874,08 доларів США залишку заборгованості за кредитом, 11\~733,33 доларів США заборгованості за відсотками. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обовязку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пунктом 12 Постанови Пленуму від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦК України. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором №ML-310/208/2008 від 02 липня 2008 року станом на 30 листопада 2016 у розмірі 135 607,41 доларів США, що еквівалентно 3\~476\~729,90 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved