Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 10.02.2010року [PERSON] позичив гроші у [PERSON] у розмірі 87118,2грн., строком до 10.02.2011року. свідком при передачі грошей виступай [PERSON]. До теперішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. Відповідачу та його матері, неодноразово, усно при особистих зустрічах, за допомогою телефонного звязку нагадувалось про існуючий борг, але будь-яких дій, направлених на повернення боргу відповідачем не приймається, у відповідь на звернення були лише обіцянки. Загальна сума заборгованості на день складання позовної заяви становить 166047,29грн. В зазначений в розписці строки відповідач не повернув позичені гроші. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму позики та судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вказав що його позиція повністю викладена в позовній заяві. Відповідач [PERSON] за повторним викликом в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, (в матеріалах справи знаходяться оголошення в пресу «Урядовий курєр» від 19.05.17р. №91 та 23.09.17р. №179) але до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України , суд вважає за можливе розглядати справу без його участі , на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на той факт, що сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та не зявилися в судове засідання, розгляд справи здійснено за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню в повному обсязі , з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно розписки від 10.02.2010р. відповідач отримав від позивача 2550,00 Євро в борг і гроші зобовязався повернути в строк до 10.02.2011 року та сплатити 17%річних (а.с.11). Доказів про повернення боргу суду не надано. Таким чином у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт укладення між сторонами договору позики в порядку, передбаченому ст. 1046 ЦК України, оскільки відповідач отримав у позивача гроші та зобовязався їх повернути у встановлений за домовленістю сторін строк. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ч.2 ст.625 ЦК України. Позивач вимагав від відповідача своєчасного виконання взятих зобов'язань, проте останній не сплачував заборгованість. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови їх договору, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем не виконані умови договору, у звязку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. В звязку з задоволенням основних вимог позивача, підлягають задоволенню і його вимоги про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1660,47грн., які понесені позивачем при подачі позову та підтверджені платіжною квитанціями (л.с.1, 38) та витрати понесені позивачем за подання двічі оголошення в пресу, що становить 840,00грн..

Outcome: approved