Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], про усунення від права спадкування після смерті [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 31 березня 2009 року державним нотаріусом Першої Очаківської нотаріальної контори Миколаївської області було посвідчено заповіт, яким його рідний дядько [PERSON] заповів йому все своє майно в тому числі і приватний будинок [ADDRESS]. В 2012 році помер [PERSON] В зв'язку з цим він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини але його не було прийнято оскільки, був другий заповіт на користь [PERSON], складений 31 березня 2010 року. Так як, [PERSON] був при житті особою похилого віку, страждав рядом захворювань в тому числі і переніс інсульт то потребував постійного лікування, догляду та витрат у зв'язку з цим, які здійснювалися виключно ним. Відповідачка знаючи стан здоров'я [PERSON] і його матеріальний стан, ухилялась від виконання своїх обов'язків відносно його утримання, ніколи його не відвідувала та не цікавилась ним. Посилаючись на викладені обставини та норми ст.1224 ЦК України, просив усунути [PERSON] від права на спадщину та заборонити видачу свідоцтва про право на спадщину до розгляду справи. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та посилаючись на викладені в позові обставини, просили суд позов задовольнити. Відповідачка в рамках Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах позов не визнала з підстав зазначених в запереченні. Третя особа - приватний нотаріус Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] у судове зсідання не з'явилася, у своїх поясненнях до позову від 20.03.2014 року позов не підтримала, просила розглядати справу без її участі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов безпідставний, а тому не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, за життя, 31 березня 2010 року, [PERSON] склав і нотаріально посвідчив заповіт за реєстровим №114, за яким заповів все своє майно в тому числі належний йому на праві власності житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується його копією. 04 листопада 2010 року [PERSON] склав і нотаріально посвідчив заповіт за реєстровим №1198, за яким заповів все своє майно [PERSON] (російською мовою «[PERSON]»), що підтверджується його копією. Пунктом 3 ст.1254 ЦК України передбачено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З наданих 20 березня 2014 року письмових пояснень приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 01 квітня 2013 року, після смерті [PERSON] [INFO], [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 01 квітня 2013 року за №16. 19 червня 2013 року громадянка Російської Федерації [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка була прийнята та зареєстрована 19 червня 2013 року за №29. Крім цього, зазначила, що при прийнятті заяв не відмовлено жодному спадкоємцю. Враховуючи вказані обставини, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що йому було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини оскільки, є інший заповіт від 31 березня 2010 року на користь [PERSON] Крім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів такого твердження. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його братом, хворів і був паралізованим. До нього приїхав син [PERSON], якого позивач возив у лікарню бо той також хворів. Позивач часто провідував [PERSON], постійно з ним не перебував. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його братом, хворів і був паралізованим. Позивач зі своїм сином доглядали [PERSON] після смерті його сина, [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його братом, хворів і був паралізованим. Він з братами вирішили, що доглядати за [PERSON] буде його син - позивач. Після смерті сина [PERSON] - [PERSON], приїхала його донька [PERSON] та зробила новий заповіт. Після смерті [PERSON], за [PERSON] доглядала його до смерті сусідка, яку найняла [PERSON]. Заповіт від 04 листопада 2010 року на момент смерті заповідача ним не скасований і не змінений та на день судового розгляду справи є чинним, протилежної інформації сторонами не надано та матеріали справи не містять, з огляду на що суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] оскільки, надані ними свідчення не спростовують заповіт від 04 листопада 2010 року та виражену в ньому волю спадкодавця. Згідно ст.ст.1216-1217 ЦК України, спадкуванням являється перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи до спадкоємців і спадкування можливе за заповітом або за законом. Право на спадкування, у відповідності до вимог ст.1223 ЦК України, спочатку отримують особи визначені у заповіті і тільки у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265 ЦК України. Суд зазначає, що на час розгляду даної справи, заповіт [PERSON] від 04 листопада 2010 року, яким він все своє майно, заповів [PERSON] є чинним, і [PERSON] від цієї спадщини не відмовилася, а навпаки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Позивач, як на підставу свого позову про усунення відповідачів від права на спадкування, посилається на вимоги ст.1224 ЦК України, а саме на те, що спадкоємці за життя спадкодавця ухилялися від надання йому допомоги, так як він через похилий вік і тяжку хворобу перебував у безпорадному стані і потребував цієї допомоги. Суд зазначає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини не регулюються правилами ст.1224 ч.5 ЦК України, на яку як на підставу свого позову посилається позивач, так як в судовому засіданні встановлено, що спадкування з виниклих правовідносин здійснюється не на підставі закону, а на підставі заповіту. Стаття ж 1224 ч.5 ЦК України передбачає можливість усунення спадкоємців від права на спадкування тільки тих, які успадковують за законом, а не на підставі заповіту. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та про необхідність відмови в задоволені цього позову, а тому вимога про заборону в видачі відповідачці свідоцтва про право на спадщину також не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у випадку відмови в задоволені позову, всі понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.

Outcome: dismissed