Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19.02.2013 року водій [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], у Львівській області допустив зіткнення з транспортним засобом «Skoda», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Сихівського районного суду м. Львова від 25.03.2013 року у справі №464/2158/13-п. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], що на момент ДТП належав ТОВ «Оптіма лізинг». Згідно зі звітом про оцінку автомобіля № 6678 від 11.04.2013 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Volkswagen» на момент ДТП становила 25 764,53 грн. Зазначена шкода не була в добровільному порядку відшкодована відповідачем. Уповноважений представник потерпілого ТОВ «Оптіма лізинг» з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію страхового полісу обов'язкового страхування №АВ/2524914 з терміном дії з 21.02.2012р. по 20.02.2013р. Позивач з урахуванням положень ст.ст. 22, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 09.10.2013 року здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому ТОВ «Оптіма лізинг» в сумі 21 470,44 грн., а також відшкодував витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в сумі 788,00 грн. А тому, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. В добровільному порядку витрати, понесені у зв'язку з проведенням виплати страхового відшкодування потерпілому, відповідачем залишено без належного реагування. З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 22 258,44 грн., та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Суд за згоди позивача вважає за можливе відповідно до ст.224 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача з врахуванням доказів, які є у справі, ухваливши заочне рішення. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2013 року на 553 км.+ 420м. автодороги Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Skoda», д.н.з. [NUMBER], який належить ТОВ «Оптіма лізинг» був пошкоджений та розмір матеріальної шкоди згідно зі звітом про оцінку автомобіля № 6678 від 11.04.2013 року становить 25 764,53 грн. Винним в порушенні Правил дорожнього руху України та у вчиненні ДТП визнано [PERSON], якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП згідно з постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 25.03.2013 року № 464/2158/13-п. (а.с.17) Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України дана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених [PERSON] дій, тому його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Судом також встановлено, що на дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda», д.н.з. [NUMBER], власником якого є ТОВ «Оптіма лізинг», була застрахована у ПрАТ СК «Інго-Україна», що підтверджується полісом № АВ/2524914 з терміном дії з 21.02.2012р. по 20.02.2013р. (а.с.15) Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Положеннями ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілий ТОВ «Оптіма лізинг» з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. (а.с.11) Позивачем у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 09.10.2013р. було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому власнику транспортного засобу, ТОВ «Оптіма лізинг» в розмірі 21740,44 грн. Факт виплати підтверджується платіжним дорученням від 09.10.2013 року № 3400. (а.с.7) Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 21 470,44 грн. в порядку регресу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] 788,00 грн. витрат понесених позивачем для отримання висновку спеціаліста (звіту), то в порядку ст.993 ЦК України такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків та внутрішню організацію його діяльності. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial