Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що його мати [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну частку (пай) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак спадкових прав за життя належним чином не оформила. [INFO] вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Позивач є єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] . Позивач зазначає, що 11.08.2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. для оформлення права на спадщину після смерті його матері, на що отримав відповідь, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину яку прийняла [PERSON] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] та видала свідоцтво про право на спадщину на земельний пай його матері, а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач просить визнати за ним право власності на спадщину, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів, право власності на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0178288, який виданий 20.051997 року, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] [INFO] , яка в свою чергу успадкувала право на земельну частку (пай) від [PERSON] [INFO] згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15.04.2021 року у справі №296/1342/20. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Представник відповідача, Новоборівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради за наявними документами, зазначив що позовні вимоги визнає. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах та остання після смерті [PERSON] прийняла спадщину на майно, яке належало [PERSON] на момент смерті, що підтверджується копією рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15.04.2021 року. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0178288 [PERSON] належить земельна частка пай розміром 5,08 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кам`янобрідське». Із довідки Новоборівської селищної ради №244/02-25/04 від 08.07.2021 року слідує, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті співмешканця [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак за життя не встигла оформити своїх спадкових прав. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0178287 [PERSON] належить земельна частка пай розміром 5,08 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кам`янобрідське». Відповідно копії заповіту від 29.07.1997 року [PERSON] все своє майно заповідала порівну [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Із довідок Фасівської сільської ради №452 та №453 від 27 грудня 2001 року слідує, що [PERSON] здійснив поховання [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №65975293 від 11.08.2021 [PERSON] прийняв у спадщину спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , а саме право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кам`янобрідське» розміром 5,08 умовних кадастрових гектара без визначення цієї частки в натурі на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0178287, спадкова справа №260/2021. Згідно відповіді приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. №410 від 11.08.2021 року, у зв`язку з ненаданням [PERSON] документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON] , йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кам`янобрідське» с.К.Брід Хорошівського району Житомирської області, розміром 5,08 умовних кадастрових гектара без визначення цієї частки в натурі, що належало на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0178288 [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформила свої спадкових прав. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №66834563 від 13.10.2021 року слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведено спадкову справу №260/2021 та видано свідоцтво про право на спадщину №68129576. Згідно відповіді на запит №1077 від 05.11.2021 року приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №67155025 від 05.11.2021 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №260/2021, [PERSON] є єдиним спадкоємцем по даній справі. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до ч.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як єдиний спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на спадкове майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця, а тому суд вважає, що позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved