Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржуване ним рішення є протиправним, оскільки воно прийнято на підставі Наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 р. № 20, який втратив чинність ще 06.10.2006 р. Зазначив, що у відповідності до діючої на момент прийняття оскаржуваного рішення\~Наказу Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006 р.,\~ а тому датою зарахування його на квартирний облік повинно бути 28.12.1992 р., а не 03.03.1995 р. Позивач\~ в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема витягу з послужного списку від 30.11.2016 року, позивач проходив військову службу у період з 1979 р. по 2009 р., загальна вислуга у Збройних Силак складає 38 років 04 місяці 20 днів, звільнений з військової служби у запас на підставі наказу НГШ - Головнокомандувача\~ ЗСУ від 02.09.2009 року №521 із залишенням на квартирному обліку при в/ч [NUMBER] . 28.02.1992 р. позивача на підставі рапорту від 28.021992 р.\~ як безквартирного разом з членом його сім`ї\~ було взято на квартирний облік житловою комісією військової частини [NUMBER] . Надалі позивача було переміщено по військовій службі з переїздом до інших гарнізонів (в іншу місцевість),\~ та зараховано на квартирний облік за новим місцем проходження служби разом з членами його сім`ї зі збереженням часу перебування на обліку. Зокрема,\~ витягом з протоколу №35 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 21.08.2007 р., довідкою №397 від 14.12.2005 р. наданої військовою частиною [NUMBER] , довідкою №175 від 29.07.2009 р. виданої Київським КЕУ, підтверджується факт перебування [PERSON] на квартирному обліку з 28.12.1992 р. 15 серпня 2016 року позивач отримав авдповідь від відповідача №734 та копію витягу з протоколу №81 засідання житлової комісії в/ч [NUMBER] від 27.01.2012 р., в якому зазначено, що датою зарахування на квартирний облік підполковника запасу [PERSON] вважати 03.03.1995р. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини врегульовано\~Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ,\~Житловим кодексом\~УРСР,\~постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 № 1081\~та\~Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577\~в редакціях, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до частини першої\~ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Згідно із статтями\~34\~та\~37 Житлового кодексу\~УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Ст. 43 Житлового кодексу\~УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до пункту 3.1\~Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 р. № 577, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства. Згідно із п. 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7\~Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку,\~у разі переміщення по військовій службі,\~пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону\~(в іншу місцевість),\~зараховуються на облік\~за новим місцем служби разом з членами їх сімей\~із збереженням попереднього часу перебування на обліку,\~а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вперше був зарахований на квартирний облік 28.12.1992 р. У зв`язку з переїздом позивача для проходження військової служби до м. Василькова позивача та членів його сім`ї зараховано на квартирний облік з 03.03.1995 р. (відповідно до діючого на той момент\~Наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, яким було передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку але не раніше, ніж з 03.03.1995). Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що оскаржуване рішення прийняте на підставі п. 2\~наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 р., яким\~\~ було передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку з дати набрання чинності цим наказом (тобто з 03.03.1995 р.). Проте, судом встановлено, що на час прийняття оскаржуваного рішення\~вказаний наказ втратив чинність, що спростовує доводи відповідача про законність прийнятого рішення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині перенесення\~\~дати зарахування на квартирний облік [PERSON] та членів його сім`ї з 28.12.1992 р. на 03.03.1995 р. Оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби. На переконання суду, належним захистом порушених прав [PERSON] буде перенесення дати його зарахування на квартирний облік саме за його попереднім місцем служби, тобто з 28.12.1992 р. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved