Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому\~просить визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем відносно позивача в газеті «Новопсковщина» від 24.09.2015; зобовязати відповідача не пізніше місяця наступного від дня набрання рішенням законної сили спростувати інформацію, вказану в позовній заяві, шляхом надрукування пробачення перед позивачем в газеті «Новопсковщина», стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з 1992 року по лютий 2009 року він займав посади голови колгоспу ім. Енгельса та директора СТОВ ім. Енгельса. На даний час керівником підприємства є відповідач. 24.09.2015 в газеті «Новопсковщина» (друга сторінка, третя колонка, перший абзац) відповідач надрукував, що не був зареєстрований, а значить не поновлений договір оренди земель резерву і запасу на 350 га. Позивач вважає це брехнею, оскільки існує договір оренди земельної ділянки від 30.06.2002, додаткове положення від 19.10.2006. Позивач зазначає, що на цей час більше як 200 жителів с. Камянка написали заяви про виділення їм по 2 га ріллі для особистого господарювання, які не мають можливості одержати цю землю, так як земля передана в оренду жителю м. Старобільськ на 15 років. А в тому, що вони не мають змоги одержати цю землю, звинуватили позивача. Маючи таку інформацію, жителі села Камянка, висувають позивачу претензію, спираючись на заяву відповідача. На думку позивача, поширена відповідачем негативна недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації. Позивач вважає поширену інформацію наклепом, а тому вона підлягає спростуванню. Також такі дії відповідача, на думку позивача, спричинили йому моральних страждань, а тому йому завдана моральна шкода. Відповідач у запереченні на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач у статті, яка надрукована в газеті «Новопсковщина» 24.09.2015, мав на увазі землі запасу, що враховуються на території Донцівської сільської ради. Відповідач також вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову, вважаючи його необґрунтованим. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 24.09.2015 в газеті «Новопсковщина» була надрукована стаття [PERSON], яка має назву «Хто винен, або як з 7140 гривень зробити майже 15 мільйонів, не вкладаючи зайвих коштів?». В третій колонці, другому абзаці, який, на думку позивача, містить наклеп у вигляді недостовірної інформації, викладено таке: «А потім не був зареєстрований, а значить не поновлений договір оренди земель резерву і запасу на 350 га. За це треба було заплатити певну суму, та робити цього [PERSON] чомусь не став. Можливо, тому, що вже розраховував, що прийдуть нові господарі от хай і колотяться та витрачаються?». Позивач вважає, що ця інформація є наклепом, оскільки ним було поновлено договір оренди земель із земель запасу Камянської сільської ради. \~Відповідно до\~ст.28 Конституції України\~кожен має право на повагу до його гідності. Згідно\~ст. 21 Конституції України\~усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Статтею 32 Конституції України\~передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.\~\~ Разом з тим\~статтею 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд при вирішенні справ пpo захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Отже, спростуванню підлягає недостовірна інформація. Згідно зі \~ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Інформація може бути: 1) фактологічною- про конкретні ситуації, події, вчинки фізичної (юридичної) особи; 2) узагальнюючою- про типові події чи типову поведінку типових представників певних соціальних груп, про житейські звичаї; 3) оцінною- про якості і вчинки людей, ситуації чи події, які в певній ціннісній системі описуються як позитивні чи негативні; 4) консептуальною- теоретико-аналітична інформація про природні чи соціальні закономірності; 5) директивною- такою, що скеровує соціальну поведінку людей. Відповідно до п.15 Постанови, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Згідно з ч.3\~ст. 277 ЦК України негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Згідно із положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України\~обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, право звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку передбаченому процесуальними кодексами. Позивач вважає, що зазначена у статті інформація стосується земель Камянської сільської ради, а відповідач земель Донцівської сільської ради З розрахунку земельного податку за 1998 рік вбачається, що у колгоспі ім. Енгельса перебували в оренді землі, які враховуються в Камянській та Донцівській сільських радах відповідно, що підтверджено сторонами у справі. Загальна площа земель по Камянській сільській раді становить 5972 га, по Донцівській сільській раді 470 га. Як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами у справі, позивач, перебуваючи на посаді керівника СТОВ ім. Енгельса, уклав договір оренди земельної ділянки від 30.06.2002, за умовами якого Камянська сільська рада (орендодавець) надає, а колгосп ім. Енгельса (орендар) приймає у строкове, платне користування земельну ділянку площею 609 га строком на 4 роки. Договір зареєстрований в Камянській сільській раді. Вказаний договір був продовжений 10.11.2006 додатковим погодженням на пять років. Розпорядженням голови Новопсковської районної державної адміністрації № 488 від 10.10.2012 передано СТОВ ім. Енгельса в оренду земельні ділянки із земель запасу загальною площею 553,425 га, які розташовані за межами населеного пункту на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Камянській сільській раді. Як вказали сторони у судовому засіданні, договір оренди землі на землі, які враховуються в Донцівській сільській раді, не був продовжений ще за часів керівництва колгоспом [PERSON], бо у цьому не було потреби. Суд дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що у статті йде мова про землі Донцівської сільської ради, знайшли своє підтвердження з огляду на таке. Абзацу, який має, на думку позивача, наклеп, передує абзац другої колонки наступного змісту: «Маючи на балансі більше 100 тракторів та автомобілів та завозячи до 30 механізаторів із Марківки, так як камянчани, які роками працювали в селі, зневірилися та розїхалися по вахтах або перейшли на роботу у інші підприємства, землю обробляти не встигали вона переходила необробленою на весну, що стало підставою до відмови та передачі ТОВ «Нібулон» майже 100 га земель пайовиків, які працювали на СП «Айдар-ан-М'ясо» та майже 250 гектар земель резерву та запасу із Донцівської сільради. Яка насправді вартість цієї угоди ніхто не знає, але земля для господарства була «втрачена»». Наступний абзац містить інформацію, яка є предметом цього судового розгляду, такого змісту: «А потім не був зареєстрований, а значить не поновлений договір оренди земель резерву і запасу на 350 га. За це треба було заплатити певну суму, та робити цього [PERSON] чомусь не став. Можливо, тому, що вже розраховував, що прийдуть нові господарі от хай і колотяться та витрачаються?». Вказаний абзац не містить інформації щодо належності земель до певної сільської ради. В той же час, аналізуючи дані абзаци статті в сукупності, можна дійти висновку, що мова в спірному абзаці йде про землі Донцівської сільської ради, оскільки він за своїм змістом та логічною послідовністю продовжує інформацію, викладену у попередньому абзаці статті, мова в якому йде про землі вказаної сільської ради. Крім того, надані сторонами документи не містять відомостей про те, що в оренді перебували землі Камянської сільської ради саме площею 350 га. Твердження позивача, що в статті мова йде про землі Камянської сільської ради, є лише його припущенням і не підтверджено матеріалами справи. Як зазначено вище, позивач зазначив, що договори оренди землі, які враховуються в Донцівській сільській раді, не були поновлені. Таким чином, інформація, викладена в абзаці першому третьої колонки статті [PERSON] «Хто винен, або як з 7140 гривень зробити майже 15 мільйонів, не вкладаючи зайвих коштів?», яка надрукована 24.09.2015 в газеті «Новопсковщина», не містить недостовірну інформацію, а отже не ганьбить гідність, честь чи ділову репутацію позивача і не спричиняє йому матеріальної шкоди. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим законом. За приписами ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, враховуючи наявні докази, аналізуючи наведене вище законодавство, доводи сторін, визнані сторонами факти, вимога позивача є необґрунтованою, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed