Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача із наданням в подальшому уточненої позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 12667,68 грн., яка складається з витрат на лікування у сумі 6037,68 грн. та витрат на поховання у сумі 6630,00 грн., та моральної шкоди у сумі 40000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.05.2015 року, 04.07.2014 р. близько 00 години 10 хв., в темний час доби, [PERSON], керуючи технічно справним транспортним засобом марки DACIA LOGAN, р/н [NUMBER], який належить СГ ТОВ ПРОМІНЬ, рухався зі швидкістю 60 км/год. по сухій асфальтованій проїжджій частині пр. Леніна зі сторони вул. Дзержинського в напрямку вул. Садової в м. Миколаєві. \~\~Рухаючись у вибраному напрямку, [PERSON] грубо порушив п.п. 2.3 б та 12.3 ПДР України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її змін, маючи обєктивну можливість завчасно бачити, що попереду справа наліво відносно напрямку його руху перетинає пішохід і для його руху вперед виникла реальна небезпека, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху автомобіля, аж до повної його зупинки, хоча обєктивно міг і зобовязаний був це зробити, внаслідок чого правою передньою частиною свого автомобіля допустив наїзд на пішохода [PERSON] \~ \~ \~ \~Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON], який є батьком позивача, отримав\~ тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.05.2015 року [PERSON] в.В. визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортним засобами. \~ \~ \~ \~ Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №8047/779, [PERSON] з 04.07.2014 р. по 11.07.2014 року перебував на лікуванні. В задовільному стані виписався на амбулаторне лікування. Стан при надходженні - травма побутова в ДТП 04.07.2014. Згідно наданого позивачем розрахунку за платіжними дорученнями, нею на придбання ліків на лікування батька, становить 6037,68 грн. (а.с.53). 20.01.2015 року [PERSON] надано першу групу інвалідності (довідка №357523 від 23.01.2015 р.) 12.02.2015 року [PERSON] помер. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодіє кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суму матеріальних збитків, витрачених на лікування, в розмірі 6037,68 грн. У той же час, позивачем не було надано жодних доказів, які б доводили обґрунтованість вимог про відшкодування відповідачем витрат на поховання (відсутність причинного звязку), а тому суд приходить до висновку,що у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. Позивач пояснив, що півроку батько перебував в безпорадному стані, самостійно не пересувався, потребував постійного догляду. Також вона здійснювала за ним догляд, і відчувала страждання, оскільки батько постійно відчував фізичну біль. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, і вважає достатньою сумою 10000,00 грн. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved