Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 14.11.2016 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Згідно заповіту все майно заповідала [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON] не подав заяву, оскільки не було відомо про заповіт. Спадкоємцями за законом є внук [PERSON] і дочка [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась на користь [PERSON] 17.06.2017 року він звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, але державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та розяснено, що шестимісячний строк на прийняття спадщини минув і йому потрібно звернутися до суду. Посилаючись на те, що в установлений законом шестимісячний термін не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини по причині необізнаності з наявністю заповіту, а тому просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що позивач хоче, щоб йому поновили строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті баби, оскільки він вчасно не звернувся до нотаріуса через те, що не знав про заповіт. Представник відповідача та відповідач позовну заяву не визнали, заперечили щодо її задоволення оскільки незнання про заповіт не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, заперечення, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено судом і вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-СР № 286833 від 15.11.2016 р., [PERSON] померла 14.11.2016 року (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина, яку позивач [PERSON] підтверджує заповітом, складеним 23.02.2004 року, у встановлений законом строк не прийняв. В судовому засіданні представник позивача обґрунтував причину пропуску позивачем строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], пояснює це незнанням про наявність заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суд, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визначення судом цих обставин поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. В судовому засіданні таких обставин не встановлено і в підтвердження їх наявності суду не надано жодних доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Також правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 29.05.2013 року є те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, зокрема, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Зокрема чітко вказано, що не знання того, що чинним законодавством відведено 6 місяців не може прийматися судами для продовження терміну вступу в спадщину. Виходячи з цього, суд вважає, що обставини, на які позивач та його представник посилаються як на причини пропуску строку для прийняття спадщини, не є такими, що можна визнати поважними, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. А тому суд, враховуючи, що представником позивача не надано доказів поважності причин пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті 14.11.2016 року його баби [PERSON], підстав для задоволення позову не вбачає. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed