Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 28 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 66. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем є зовсім різними людьми, подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, а тому їхній шлюб носить формальний характер, вони стали чужими людьми, їх нічого не зв'язує і тому зберігати сім'ю не має сенсу. На примирення він не згідний, на розірванні шлюбу наполягає, судові витрати по сплаті судового збору просить залишити за ним. В судове засідання позивач не з'явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згідний. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з січня 2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, з причинами розірвання шлюбу погодилася і проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згідна, оскільки остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з січня 2014 року. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 66. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є зовсім різними людьми, подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, а тому їхній шлюб носить формальний характер, вони стали чужими людьми, їх нічого не зв'язує і тому зберігати сім'ю не має сенсу. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з січня 2014 року, хоча і проживають за однією адресою. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Позивач просить суд витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. залишити за ним. Відповідач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачем, оскільки він про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved