Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про визнання незаконною та протиправною бездіяльності державного нотаріуса, зобов`язання вчинити нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, стягнення моральної шкоди, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати незаконною та протиправною бездіяльність державного нотаріуса, зобов`язати вчинити нотаріальну дію з видачі квитанції для оплати нотаріальних послуг за видачу свідоцтва про придбання з публічних електронних торгів, стягнути моральну шкоду, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору, покласти на відповідача відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] (далі позивач) посилався на те, що 02 грудня 2020 року за допомогою системи електронних торгів ДП «СЕТАМ» було придбано з публічних електронних торгів лот № 450427, який є предметом іпотеки та представляє собою одноповерхову металеву архітектурну конструкцію, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження факту придбання нерухомого майна, що є предметом іпотеки з електронних торгів ДП «СЕТАМ» видало протокол проведення електронних торгів № 514486 від 02 грудня 2020 року, яким переможцем торгів визнано позивача, а приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. 14 грудня 2020 року складено акт про проведені електронні торги про реалізацію предмета іпотеки. 18 грудня 2020 року позивач звернувся до державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. (далі відповідач) з проханням вчинити нотаріальну дію з видачі свідоцтва на підставі акту про проведенні електронні торги, надавши необхідні документи та відповідач в усній формі запропонував позивачу з`явитися до нотаріальної контори 22 грудня 2020 року о 16 год. 00 хв. В призначену дату позивач прибув до нотаріальної контори, проте державний нотаріус жодних нотаріальних дій не вчинив, квитанції для оплати нотаріальних дій не видав, але призначив позивачу іншу дату вчинення нотаріальної дії. 29 грудня 2020 року відповідач без будь-яких пояснень повернув позивачу документи. Звернувшись з письмовою заявою до відповідача, з вимогою призначити дату вчинення нотаріальної дії, під час реєстрації заяви відповідач повідомив, що не може визначитися з датою та часом для вчинення нотаріальної дії. 12 січня 2021 року позивачу стало відомо, що жодних дій щодо розгляду його звернення не було вчинено, будь-яких пояснень та жодних документів позивачу надано не було. Позивач вважає, що відповідач своїми діями незаконно та безпідставно не вчиняє нотаріальну дію, у зв`язку з чим бездіяльність державного нотаріуса є неправомірною та протиправною. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок бездіяльності державного нотаріуса позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що позивач особисто здійснював захист своїх прав, у робочий час здійснював поїздки до нотаріальної контори, витрачав додатковий час та зусилля на підготовку документів та особисті звернення, що призвело до вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках. Вказані обставини викликали у позивача негативні емоції переживання та підвищену тривожність, часткову втрату зору, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, який за його клопотанням брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснивши суду, що нотаріусом консультацій не було здійснено, лист державного нотаріуса не містить жодної підстави з приводу повернення документів та відмови у вчиненні нотаріальної дії, а відеозапис є доказом відмови державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив відмовити у задоволенні позову, пославшись на те, що 18 грудня 2020 року позивач звернувся до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області з проханням терміново видати свідоцтво з прилюдних торгів. Позивачу було запропоновано зачекати в приміщенні нотаріальної контори, однак, позивач не дочекався та залишив приміщенні нотаріальної контори. 30 грудня 2020 року позивач звернувся із завою про видачу йому свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на нежитлові будівлі, яка була зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів, отримавши другий примірник заяви про реєстрацію позивач залишив на столі оригінали документів та покинув приміщення. 06 січня 2021 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори за отриманням відповіді, йому було запропоновано зачекати, однак він вийшов з кабінету і більше не повертався. Позивачу було сформовано форму обліку послуг за розмірами плати за надання державним нотаріусом Одеської області додаткових послуг правового характеру, які не пов`язані із вчиненням нотаріальних дій. Більше позивач для вчинення нотаріальних дій в нотаріальну контору не звертався, відповідь на його заяву було направлено поштовим повідомленням. Також, представник відповідача зазначив, що в акті приватного виконавця про проведенні електронні торги не зазначено, що боржником крім [PERSON] , який є власником предмета іпотеки, також є [PERSON] , а також не вказано її адресу. Через відсутність необхідних документів та самого заявника, державний нотаріус був позбавлений можливості вчинити відповідну нотаріальну дію, у зв`язку з чим 22 січня 2021 року позивачу був направлений лист, в якому позивачу було роз`яснено про необхідність надати оригінали документів, на підставі яких здійснюється видача свідоцтва про придбання заставленого майна з прилюдних торгів (аукціонів) для вчинення нотаріальної дії та особисто з`явитися на прийом. На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що підстави для визнання незаконної та протиправної бездіяльності державного нотаріуса відсутні. Крім того, враховуючи відсутність акта про реалізацію предмета іпотеки належної форми та змісту, технічної документації на житлову будівлю не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання вчинити нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Вимогу про відшкодування моральної шкоди відповідач вважає похідною від основної, а тому також не підлягає задоволенню. Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 514486 від 02 грудня 2020 року відбулися торги предмета іпотеки нежитлової будівлі, загальною площею 56,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] за ціною 87441,00 грн., переможцем торгів визнано [PERSON] , позивача по справі (а.с. 9, 112). 14 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. складено акт приватного виконавця про проведенні електронні торги АСВП № 6316451 про реалізацію предмета іпотеки вищезазначеної нежитлової будівлі (а.с. 113). 30 грудня 2020 року [PERSON] , позивач по справі, звернувся до завідувача Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. із заявою про призначення часу прийому для вчинення нотаріальної дії, надання квитанції для оплати нотаріальних послуг за видачу свідоцтва, що підтверджує право власності набувача, вчинення нотаріальної дії та видати відповідне свідоцтво на придбане з електронних торгів нерухоме майно (а.с. 10, 114). Як вбачається з листа державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. № 30/01-16 від 22 січня 2021 року позивачу роз`яснено, що для призначення часу оформлення свідоцтва з аукціонних торгів та державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] , позивачу по справі, необхідно з`явитися особисто для отримання консультації в Арцизьку районну державну нотаріальну контору Одеської області та мати при собі оригінали відповідних документів, зазначених в листі (а.с. 119). 03 лютого 2021 року позивач звернувся до Управління нотаріату Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) із скаргою на бездіяльність державного нотаріуса та незаконну відмову виконати акт із вчинення нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва, що підтверджує право власності набувача на придбане з електронних торгів нерухоме майно (а.с. 115). Згідно листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 3204/07-19 від 02 березня 2021 року щодо розгляду скарги, управлінням юстиції в межах своєї компетенції витребувано від завідувача Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. письмові пояснення, копії документів та відомості, що стосуються фактів, викладених у скарзі, однак підтвердити чи спростувати надану [PERSON] інформацію не має можливості (а.с. 116-117). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Що стосується позовних вимог про визнання бездіяльності державного нотаріуса щодо вчинення нотаріальної дії та видачі свідоцтва про придбання нежитлової будівлі суд зазначає наступне. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначені обов`язки нотаріуса, зокрема нотаріус, серед іншого, зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» (нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» до нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси, належить видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів). Така нотаріальна дія спрямована на фіксацію (підтвердження) факту продажу майна боржника покупцеві та переходу до останнього права власності на відповідне майно. Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. У відповідності до положень ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 72 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 1.1, 3.1 глави 12 розділу IІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходження цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна. Свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, видається нотаріусом на підставі копії складеного державним виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником (заступником начальника) органу державної виконавчої служби. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~нотаріус протягом\~трьох робочих\~днів виносить\~відповідну постанову. Порядок реалізації арештованого майна регулюється Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/15 від 29 вересня 2016 року (далі Порядок). Так, відповідно до Порядку електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну. Згідно з п. 1 розділу VІІІ Порядку після закінчення електронного аукціону (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронного аукціону. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронного аукціону за лотом. Відповідно до п. п. 4, 8 Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронного аукціону) на підставі протоколу про проведення електронного аукціону та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронного аукціону (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведений електронний аукціон. Акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон. Також, згідно з ч. 6 ст. 47 Закону України «Про іпотеку» на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з електронного аукціону. Підставою для вчинення нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є звернення до нотаріуса набувача нерухомого майна чи його повіреної особи та подання ним документів, які безспірно встановлюють факт набуття права власності на нерухоме майно внаслідок проведення аукціону. Так, судом встановлено, що нерухоме майно у вигляді одноповерхової металевої архітектурної конструкції, розташованої за адресою: [ADDRESS] придбано позивачем за результатами проведених 02 грудня 2020 року електронних торгів. 30 грудня 2020 року [PERSON] , позивач по справі, звернувся до завідувача Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. із заявою про призначення часу прийому для вчинення нотаріальної дії, надання квитанції для оплати нотаріальних послуг за видачу свідоцтва, що підтверджує право власності набувача, вчинення нотаріальної дії та видати відповідне свідоцтво на придбане з електронних торгів нерухоме майно. Відповідач, 22 січня 2021 року, розглянувши письмову заяву [PERSON] , позивача по справі, направив позивачу лист, відповідно до якого повідомив [PERSON] , позивача по справі, про необхідність особисто з`явитися для отримання консультації, оформлення відповідного свідоцтва та необхідність надання оригіналів документів. Однак, позивач не з`явився до нотаріальної контори для отримання консультації, оформлення свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронного аукціону. Отже, встановивши, що позивачем не доведено порушення відповідачем вимог закону, які б свідчили про наявність порушень, що могли вплинути на права та законні інтереси позивача, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити, з вищенаведених підстав. Суд не бере до уваги відеозапис, наданий суду позивачем, який був відтворений в судовому засіданні,\~як доказ відмови відповідача вчинити нотаріальну дію з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Судом встановлено, що вказаний відеозаписом не є первісним джерелом відеозапису, а тому встановити період запису суду не виявляється можливим. Також неможливо ідентифікувати особу, якій належить голос на відеозапису, із перемовин, які ведуться, неможливо встановити з якого приводу ведеться розмова. Також, судом враховано, що відеозапис не містить відомостей про особу (її прізвища, посаду), яка здійснювала цей відеозапис, відсутні дані щодо самого пристрою та його технічних характеристик, яким здійснено відео-зйомку, не зафіксовано дата та час проведення відео-зйомки, з наданого відеозапису неможливо встановити коло осіб, які зображені на відео, також особа, яка, нібито, здійснювала відеозапис перебувала поза кадром, що фактично унеможливлює надати оцінку ситуації, яка зафіксована на відеозапису. Крім того, за відсутності згоди особи на її знімання у відеорежимі, відтворення змісту зафіксованих обставин, як доказу у справі, не може бути використане судом при ухваленні рішення. Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області в особі Панашенко І.П. видати квитанцію для оплати нотаріальних послуг за видачу свідоцтва про придбання з публічних електронних торгів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат»\~будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього,\~його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства. Згідно з ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також\~документи, написані олівцем. В силу ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право відмовити у вчиненні нотаріальної дії за певних умов. Ураховуючи викладене, нотаріус має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. До виключної компетенції нотаріуса належить і прийняття рішень про видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) чи відмову у видачі свідоцтва за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність нотаріуса, зобов`язуючи його приймати такі рішення. Така правова позиція викладена у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду № 130/2006/17 від 07 жовтня 2020 року, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковою для врахування судами. Також, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 зазначено, що: «тлумачення\~статті 50 Закону України «Про нотаріат»\~свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 Верховний Суд зазначив, що «суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зобов`язання державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області в особі Панашенко І.П. видати квитанцію для оплати нотаріальних послуг за видачу свідоцтва про придбання з публічних електронних торгів слід відмовити з наведених вище підстав. Щодо стягнення моральної шкоди суд керується наступним. Статтею 21\~Закону України\~«Про нотаріат»\~встановлено,\~що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних або недбалих дій державного нотаріуса, відшкодовується в порядку, передбаченому законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України\~особа має право на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є\~правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоду (стаття 1166 ЦК України). Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті\~обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У пункті 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування оральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Аналіз положень ст. ст. 11, 23 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що: «виходячи з положень статтей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зазначено, що «тлумачення положень статей\~11 та 23 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.». З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. У зв`язку з тим, що порушення прав позивача не було підтверджене під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку, що викладені позивачем в позовній заяві обставини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов необґрунтований у зв`язку з чим не підлягає задоволенню. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed