Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 43586/06/к2 від 28.07.2011 року, [PERSON] відповідач, 28.07.2011 року отримав споживчий кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 14 місяців з 28.07.2011р. по 28.09.2012р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00 % на рік. Позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 12.02.2016 року на загальну суму 2896.42 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Позхивач просив суд стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованість за кредитним договором № 43586/06/к2 від 28.07.2011 року в сумі 2896.42 грн. та судовий збір в сумі 1378.00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи подану заяву позивача, відсутність повторно відповідача , дослідивши матеріали справи, суд приходить донаступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 28 липня 2011 року між позивачем - ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] відповідачем було укладено кредитний договір № 43586/06/к2, за яким відповідач, 28.07.2011р., отримав споживчий кредит у розмірі 50000,00 грн., строком на 14 місяців з 28.07.2011р. по 28.09.2012р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00 % на рік. Позивач ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 11, 14). В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки (а.с.4, 9-10). В звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором № 43586/06/к2 від 28.07.2011 року відповідач [PERSON], станом на 12.02.2016 року перед позивачем має заборгованість на загальну суму 2896.42 грн., яка складається з наступного: - 793.57 грн. заборгованість за кредитом, - 842.20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 58.70 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту (п. 6.3 Кредитного договору), - 104.39 грн. пеня за порушення строків погашення відсотків (п. 6.2 Кредитного договору), - 597.56 грн. інфляційні нарахування відповідно до положень ст. 625 ЦК України; - 500.00 грн. штраф у розмірі 10% за порушення вимог п.5.2.5. умов кредитного договору (а.с. 5, 6-8). Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За даних обставин, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved