Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінанси та кредит», адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ЄДРПОУ 09807856, на користь [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий Центральним СВМ ГУ МВС України в Київській області від 24.05.1996 року, ІПН [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], 423 890,00 гривень, з яких: сума депозиту - 330 000,00 гривень, проценти - 77 550,00 гривень, пеня - 1 340,00 гривень, моральна шкода - 15 000,00 гривень. Позивач посилався на таке: 27 червня 2014 року Позивач уклав із Відповідачем Договір банківського вкладу (депозиту) №300937/39558/370-14 (надалі - Договір) у відділенні №9 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк» Фінанси та Кредит». Відповідно до п. 1 Договору загальна сума вкладу складає 330 000,00 гривень. Строк дії вкладу з 27.06.2014 року по 02.07.2015 року включено. Відповідно до п. 2 Договору Банк нараховує прості відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 23,5% річних, шляхом нарахування на банківський картковий рахунок або готівкою через касу Банку. 02.06.2015 року Позивач звернувся до Банку із письмовою заявою про повернення вкладу. Факт отримання заяви Банком підтверджується відміткою працівника Банку на копії заяви із зазначенням дати прийняття заяви. На неодноразові звернення Позивача працівники Банку відповідають, що Банк не має можливості повернути вклад, оскільки немає готівки, безготівковим шляхом повернення коштів на відкритий у іншому банку рахунок Відповідач теж відмовився. Дії Відповідача порушують умови Договору, законодавство України та права Позивача як споживача. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Відповідно до п. 6.3.2 Основних умов при припиненні дії Договору банк зобов'язаний здійснити розрахунок, повернути Вкладнику суму Вкладу та нараховані проценти на дату повернення Вкладу, та закрити Вкладний рахунок. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином. Згідно із ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Також ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вважаю, що Позивачеві завдано моральну шкоду, пов'язану з невиконанням Договору та недотриманням законодавства зі сторони Банку. Завдану Позивачу моральну шкоду оцінює в 15 000,00 гривень. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вважає можливим постановити заочне рішення, про що не заперечує позивач. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав: 27 червня 2014 року Позивач уклав із Відповідачем Договір банківського вкладу (депозиту) №300937/39558/370-14 (надалі - Договір) у відділенні №9 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк» Фінанси та Кредит». Відповідно до п. 1 Договору загальна сума вкладу складає 330 000,00 гривень. Строк дії вкладу з 27.06.2014 року по 02.07.2015 року включено. Відповідно до п. 2 Договору Банк нараховує прості відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 23,5% річних, шляхом нарахування на банківський картковий рахунок або готівкою через касу Банку. 02.06.2015 року Позивач звернувся до Банку із письмовою заявою про повернення вкладу. Факт отримання заяви Банком підтверджується відміткою працівника Банку на копії заяви із зазначенням дати прийняття заяви. На неодноразові звернення Позивача працівники Банку відповідають, що Банк не має можливості повернути вклад, оскільки немає готівки, безготівковим шляхом повернення коштів на відкритий у іншому банку рахунок Відповідач теж відмовився. Дії Відповідача порушують умови Договору, законодавство України та права Позивача як споживача. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Відповідно до п. 6.3.2 Основних умов при припиненні дії Договору банк зобов'язаний здійснити розрахунок, повернути Вкладнику суму Вкладу та нараховані проценти на дату повернення Вкладу, та закрити Вкладний рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином. Змістом до ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач не повернув Позивачу у визначені Договором строки суму Внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то Відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Відповідно до ст. 550 ЦК України, Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що підлягає задоволенню сума депозиту - 330 000,00 гривень, проценти - 77 550,00 гривень, пеня - 1 340,00 гривень, а всього 408 890,00 гривень. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки не поширюються на правовідносини, які виникли між сторонами. На підставі ст.ст. 16, 22, 23, 526, 530, 1058, 1061, 1066, 1067, 1070, 1073, 1075, 1091, 1092 ЦК України,

Outcome: partial