Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 16 травня 2014 року ТОВ «Олександрійська зернова компанія» уклало з [PERSON] трудовий договір на невизначений строк. Відповідно до наказу №112-к від 16.05.2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу водієм та експедитором ( в порядку суміщення посади ). 13.11.2014 року відповідач був звільнений за прогули та в добровільному порядку відмовився відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 14 902 грн. 93 коп., завдану ТОВ «Олександрійська зернова компанія» внаслідок вчинення ним крадіжки дизельного палива. Відповідно до наказу №8/02 від 02 червня 2014 року за водієм [PERSON] було закріплено КАМАЗ 5320, державний номерний знак [NUMBER] та причеп ГКБ 8352, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до наказу №12/02 від 06 липня 2014 року за водієм [PERSON] було закріплено авто КТС КТКZ 65, державний номерний знак [NUMBER] та причеп КТС РССР 14, державний номерний знак [NUMBER]. Водій автомобіля КАМАЗ, державний номер [NUMBER] ( К-З ), [PERSON] заїхав на базу 04.07.2014 року о 17:55 год. для ремонту. Маршрут руху був здійснений, з невідомих причин через м. Кіровоград, хоча можливо було поїхати через с. Петрово. 03.07.2014 року о 15:55 год. на АЗС «ЛУКОЙЛ» по вул. Автомобілістів, 1а в м. Кіровограді була проведена заправка автомобіля на 260 літрів ДП, по картці №486063197. Дану паливну картку [PERSON] отримав від начальника колони №2 [PERSON], який на даний час звільнений. 04.07.2014 року по даній картці №486063197 на тій же АЗС « ЛУКОЙЛ » о 13:05 год. була проведена заправка ДП на 268,63 літрів. Залишивши автомобіль для ремонту, але не віддавши документи та паливну картку №486063197, [PERSON] поїхав додому в м. Кіровоград. 05.07.2014 року на тій же самій АЗС «ЛУКОЙЛ», по картці №486063197 було проведено дві заправки в різний час: о 13:27 год. на 130 літрів ДП і о 18:52 год. на 100 літрів ДП. 06.07.2014 року [PERSON] прибув на перезміну водіїв, віддав документи і паливну картку №486063197 начальнику колони №2 [PERSON] Отримавши документи і паливну картку №486077516 від водія [PERSON] на другий автомобіль КАМАЗ, державний номер [NUMBER] ( К-А33), [PERSON] поїхав працювати в Харківську область. 07.07.2014 року о 21:48 год. на АЗС №3 під м. Харків, [PERSON] заправив автомобіль на 200 літрів ДП по паливній картці №486077516. 08.07.2014 року по даній паливній картці №486077516 о 15:52 год. була проведена заправка в м. Кіровограді на АЗС «ЛУКОЙЛ» по вул. Автомобілістів, 1а, на 260 літрів, при цьому водій [PERSON] не виїжджав за кордони Харківської області. 09.07.2014 року о 06:18 год. на АЗС №3 в Харківській області було здійснено заправку по паливній картці №486077516 на 266,84 літрів ДП. Крім того, працюючи в Одеській області з 27.07.2014 року по 31.07.2014 року на автомобілі КАМАЗ, державний номер [NUMBER] [PERSON] була проведена заправка 30.07.201 року о 14:34 год. по паливній картці №486077516, яку було отримано 27.07.2014 року від водія [PERSON], в м. Кіровограді по вул. Автомобілістів, 1а, при цьому за 5 днів роботи зазначений автомобіль не виїжджав за кордони Одеської області. Дану картку було здано [PERSON] 03.08.2014 року водію [PERSON] Так як умисні дії водія [PERSON] підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України або ч. 1 ст. 185 КК України, ТОВ «Олександрійська зернова компанія» 07.11.2014 року зареєструвало в Олександрійському МВ УМВС України в Кіровоградській області заяву про вчинення кримінального правопорушення. Винними діями [PERSON] товариству завдано майнової шкоди на суму 14 902 грн. 93 коп. Умовами укладеного між сторонами договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16 травня 2014 року передбачено, що [PERSON] виконує роботу, безпосередньо пов'язану із збереженням, обробкою, продажем перевезенням, застосуванням в процесі виробництва переданих йому цінностей під повну матеріальну відповідальність, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Відповідач визнав свою вину в нанесенні матеріальних збитків в розмірі 14 902 грн. 93 коп., про що свідчить власноруч написана розписка від 16.09.2014 року, згідно якої [PERSON] зобов'язався добровільно відшкодувати завдані збитки позивачу до 06.10.2014 року. Однак, на даний час взяте відповідачем зобов'язання не було виконано. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Олександрійська зернова компанія » матеріальну шкоду на загальну суму 14 902 грн. 93 коп., а також понесені судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Олександрійська зернова компанія » підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130 -137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розміри; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функції працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Згідно із ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ст. 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Ст. 135-1 КЗпП України містить положення про те, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідност. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Судом встановлено, що відповідно до наказу №112-к від 16 травня 2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу водієм та експедитором ( в порядку суміщення посади ) ( а.с. 9, 10 ). 16 травня 2014 року між ТОВ «Олександрійська зернова компанія » ( підприємство ) та [PERSON] ( працівник ) було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у відповідності до умов якого працівник обіймає на підприємстві посаду водія та експедитора ( за суміщенням ) по перевезенню вантажів та виконує роботу, безпосередньо пов'язану з наступним: - із прийманням, зберіганням, супроводженням, перевезенням, обробкою, передачею переданих йому матеріальних цінностей ( вантажів ) під час їх транспортування транспортним засобом; - із зберіганням та застосуванням в процесі роботи транспортних засобів, на яких працівник виконує функцію водія. Згідно п. 2 договору працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та транспортних засобів. Відповідно до п. 4 договору у випадку незабезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей та транспортних засобів, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, та її відшкодування відбувається в порядку, визначеному чинним законодавством. Відповідно до наказу №8/02 від 02 червня 2014 року за водієм [PERSON] було закріплено КАМАЗ 5320, державний номерний знак [NUMBER] та причеп ГКБ 8352, державний номерний знак [NUMBER] ( а.с. 22 ). Згідно наказу №12/02 від 06 липня 2014 року за водієм [PERSON] було закріплено авто КТС КТКZ 65, державний номерний знак [NUMBER] та причеп КТС РССР 14, державний номерний знак [NUMBER] ( а.с. 21 ). З розписки від 16.09.2014 року видно, що [PERSON], [INFO] зобов'язався у найкоротший термін погасити борг перед ТОВ «Олександрійська зернова компанія», де він працював водієм, у розмірі 15 000 грн., які він присвоїв, не поставивши до відома керівництво, з паливних карток №486063197 та №486077516. Частину суми зобов'язався погасити в розмірі 9000 грн. до 22.09.2014року, іншу частину боргу у розмірі 6000 грн. до 06.10.2014 року. Свої дії визнає повністю, а саме те, що таємно присвоїв кошти у розмірі 15000 грн., які йому не належали ( а.с. 15 ). Судом встановлено, що Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014120070002437 від 07.11.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України щодо [PERSON], який в період часу з 03.07.2014р. по 03.08.2014р. самовільно заволодів коштами в сумі 15 000 грн., які належать ТОВ «Олександрійська зернова компанія», де він працював водієм, а саме використовуючи заправну картку компанії обналічував кошти на заправній станції « Лукоїл» м. Кіровоград ( а.с. 19 ). Відповідно до наказу №335-к про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] від 13.11.2014 року визнано для [PERSON], водія автотранспортних засобів, дні з 15.08.2014р. по 31.08.2014р. та з 16.09.2014р. по 13.11.2014р. днями прогулів без поважних причин; за грубе порушення трудової дисципліни застосовано до [PERSON], згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за пунктом 4 ст. 40 КЗпП України ( за прогули без поважних причин ( а.с. 40-41 ). Згідно наказу №336-к про припинення трудового договору ( контракту ) від 13.11.2014 року [PERSON] водія автотранспортних засобів звільнено на підставі ст. 40 п. 4 КЗПп України за прогули без поважної причини ( а.с. 39 ). Судом встановлено, що своїми винними діями [PERSON] завдав ТОВ «Олександрійська зернова компанія» матеріальної шкоди у розмірі 14 902 грн. 93 коп., що підтверджується звітом SC Formula оборотів по картках для заправки ДП ( а.с. 20 ). Таким чином, всупереч умовам договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та вимог чинного законодавства, відповідач належним чином свої зобов'язання по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди не виконав та не здійснив повернення завданої матеріальної шкоди у повному обсязі. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягать задоволенню в повному обсязі, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Олександрійська зернова компанія » понесені судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved