Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив зняти арешт з майна [PERSON] , [INFO] , паспорт Серії [NUMBER] ; 1 ПН [NUMBER] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] , що були винесені на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження В-11 /820 ВП №26300292 від 06.05.2011 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-14/843 ВП №31547230 від 20.07.2012 року. В обґрунтування позову посилався на те, що 07 листопада 2007 року між позивачем, [PERSON] , та третьою особою по зазначеній справі, Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк», що підтверджується ст. 1 Статуту Банку, зареєстрованого 30.06.2009р., був укладений Кредитний договір № МЕ-501/197/2007 за умовами якого Позивачу надано кредит в розмірі 107 655,34 (сто сім тисяч шістсот п`ятнадцять п`ять доларів 34 цента) доларів США. В забезпечення належного виконання зобов`язань Позивача за Кредитним договором 07 листопада 2007 року було укладено два договори поруки: між Банком та громадянином України [PERSON] було укладено договір поруки № 813-501/197/2007 та між банком і громадянином України [PERSON] було укладено Договір поруки № 813-501/197/2007. 26 листопада 2010 року був укладений договір факторингу між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, укладений між громадянином [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було відступлене ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 30 липня 2018 року була укладена угода про врегулювання боргу до Кредитного договору № ML-501/197/2007 від 07 листопада 2007 року між сторонами з метою визначення порядку виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеса №2- 4414/11 від 21.12.2011 року за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким сторони домовились, що позивач до «30» липня 2018 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання за кредитним договором у розмірі встановленому цією угодою, та вважається таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед Кредитором в повному обсязі. Позивач виконав зобов`язання та сплатив визначену суму до кінця строку. Згідно інформаційних відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься записи про обтяження за № 11147710 від 06.05.2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, В-11 /820 ВП №26300292 від 06.05.2011 року та за № 12769073 від 23.07.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В- 14/843 ВП №31547230 від 20.07.2012 року Першим Суворовським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно. Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить гр. [PERSON] на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 р. Міністерством юстиції України, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню (п.9.10). Першим Суворовським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надало лист №7876 від 20.02.2019 року в якому зазначено, що виконавче провадження №26300292 завершене. У зв`язку з зазначеним позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою, т.я. врегулювання зазначеного судового спору позасудовим порядком не представляється можливим. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22 серпня 2019 року, було відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с. 31,32). Представник позивача, адвокат Лященко С. Л., надала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову. (а.с. 37). Представник Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся належним чином та причин неявки не сповітив. (а.с. 46,48,53). Представник третьої особи в судове засідання не прибув та про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 42,47). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представників відповідача та третьої особи. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року між позивачем, [PERSON] , та третьою особою по зазначеній справі, Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк», що підтверджується ст. 1 Статуту Банку, зареєстрованого 30.06.2009р., був укладений Кредитний договір № МЕ-501/197/2007 за умовами якого Позивачу надано кредит в розмірі 107 655,34 (сто сім тисяч шістсот п`ятнадцять п`ять доларів 34 цента) доларів США. В забезпечення належного виконання зобов`язань Позивача за Кредитним договором 07 листопада 2007 року було укладено два договори поруки: між Банком та громадянином України [PERSON] було укладено договір поруки № 813-501/197/2007 та між банком і громадянином України [PERSON] було укладено Договір поруки № 813-501/197/2007. (а.с. 7-10). 26 листопада 2010 року був укладений договір факторингу між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, укладений між громадянином [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було відступлене ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 30 липня 2018 року була укладена угода про врегулювання боргу до Кредитного договору № ML-501/197/2007 від 07 листопада 2007 року між сторонами з метою визначення порядку виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеса №2- 4414/11 від 21.12.2011 року за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким сторони домовились, що позивач до «30» липня 2018 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання за кредитним договором у розмірі встановленому цією угодою, та вважається таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед Кредитором в повному обсязі. Позивач виконав зобов`язання та сплатив визначену суму до кінця строку. (а.с. 10-13). Згідно інформаційних відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься записи про обтяження за № 11147710 від 06.05.2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, В-11 /820 ВП №26300292 від 06.05.2011 року та за № 12769073 від 23.07.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В- 14/843 ВП №31547230 від 20.07.2012 року Першим Суворовським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно. Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить гр. [PERSON] на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. (а.с. 14-17). Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 р. Міністерством юстиції України, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню (п.9.10). Першим Суворовським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надало лист №7876 від 20.02.2019 року в якому зазначено, що виконавче провадження №26300292 завершене. (а.с. 18). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки зазначені арешти порушують його законні права, оскільки він не може в повній мірі користуватись своєю власністю.

Outcome: approved