Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 23153,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.06.2014 року Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк, на підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, наданої фізичною особою [PERSON], відкрив позичальнику рахунок № 26253001876392 у валюті гривня, випустив міжнародну платіжну картку, надав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач надав [PERSON] кредит у сумі 20000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника. \~ \~ \~ \~28 серпня 2015 року до Банку надійшло звернення [PERSON], вх. №82907/154, у якому повідомлялось про те, що позичальник [PERSON] помер. \~ \~ \~ \~Заборгованість за кредитним договором станом на день смерті позичальника становить 23153,60 грн. 04.02.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Апостолівської державної нотаріальної контори вих.№9807-34-б/б і у відповіді від 18.02.2016 року зазначено, що спадкоємцем померлого [PERSON] є його син [PERSON], який 05.02.2016 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. Оскільки відповідач не відмовився від спадщини, позивач просив стягнути із спадкоємця померлого боржника заборгованість за кредитним договором в сумі 23153,60 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у наданій до суду заяві просив розглянути дану справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Водночас, згідно наданого відзиву на позов та пояснень повноважного представника відповідача, останній проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, представник вказує на те, що позивачем при зверненні до суду належними та допустимими доказами не підтверджено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме не долучено кредитного договору на підставі якого виникла заявлена до стягнення сума заборгованості, розрахунку розміру позовних вимог, виписки по банківському рахунку про рух коштів, а також не доведено існування боргу. Крім того представник посилається на пропуск позивачем передбаченого ст..1281 ЦК України строку предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Розглянувши матеріали справи, заслухавши заперечення представника відповідача, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. У відповідності до ст..4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У свою чергу, згідно ст..11 ЦК України \~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення\~цивільних\~прав\~та обов'язків,\~зокрема,\~є: договори\~та\~інші\~правочини; створення\~літературних,\~художніх\~творів,\~винаходів\~та\~інших результатів\~інтелектуальної,\~творчої\~діяльності; завдання\~майнової\~(матеріальної)\~та\~моральної\~шкоди іншій\~особі; інші юридичні факти. Як встановлено судом та свідчать матеріали справи, 11.12.2013 року згідно анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «[PERSON] Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум» [PERSON] прийняв публічну пропозицію Банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб ( в рамках обслуговування продукту «Максимум») від 11.12.2013р. на підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «[PERSON] Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум» Банк відкрив [PERSON] рахунок №262510001876392 у валюті та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком на 2 роки з моменту її випуску. 12.08.2015 року [PERSON] помер, про що 28 серпня 2015 року до позивача надійшло повідомлення від [PERSON] Апостолівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 142/2015 після померлого 12.08.2015 року [PERSON] Із заявою про прийняття спадщини до Апостолівської державної нотаріальної контори 05.02.2016р. звернувся відповідач [PERSON] 18.02.2016 року до Апостолівської державної нотаріальної контори звернувся позивач ПАТ «[PERSON] Банк» з заявою-претензією з вимогами до спадкоємців померлого 12.08.2015 року [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором №630068593 від 06.06.2014 року, інформацію по якій необхідно довести до відома спадкоємців. Із наведеного слідує, що між ПАТ «[PERSON] Банк» та [PERSON] виникли правовідносини на підставі договору від 11.12.2013 року про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, копія якого долучена до матеріалів справи. Водночас, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на укладення між Публічним акціонерним товариством Альфа-Банк, на підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, на підставі якого позичальнику відкрито рахунок № 26253001876392 у валюті гривня, випущено міжнародну платіжну картку та надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку - 06.06.2014 року. \~ \~ \~ \~ Натомість матеріали справи договору від 06.06.2014р., на який посилається позивач як на підставу виникненням між ним та позичальником зобовязальних правовідносин, не містять. Так, згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, позивачем до суду не надано договору на який він посилається та на підставі якого, згідно обґрунтувань позивача між ним та [PERSON] виникли взаємовідносини з приводу отримання кредитних коштів, а відтак суд позбавлений можливості встановити умови договору та дати належну оцінку посиланням позивача про невиконання таких умов відповідачем. \~ \~ \~ \~В силу\~приписів цивільного\~процесуального законодавства,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін та\~диспозитивності,\~відповідно до\~яких кожна\~сторона\~повинна довести\~обставини,\~які\~мають\~значення для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. При\~цьому,\~кожна\~сторона\~несе ризик\~настання\~наслідків,\~повязаних\~із\~вчиненням чи\~невчиненням\~нею\~процесуальних дій.\~У\~свою\~чергу,\~\~суд\~розглядає\~справи не\~інакше\~як\~за зверненням\~особи,\~поданим\~відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в\~межах\~заявлених нею\~вимог\~і\~на підставі\~доказів,\~поданих\~учасниками\~справи або\~витребуваних\~судом\~у передбачених\~цим\~Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду. У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються\~такими\~засобами: письмовими,\~речовими\~і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У свою чергу, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас, слід зазначити, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. \~При цьому, згідно ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У той же час, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, відповідно до змісту частини першої\~статті 1050 ЦК України\~з урахуванням статей\~526,\~527,\~530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором та неповернення суми позики останнім у строки, обумовлені укладеним правочином. У свою чергу, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вимог даного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. За таких\~обставин,\~саме виписка з особового рахунку, а не розрахунок заборгованості, являється первинним документом, який підтверджує здійснену операцію та в силу вимог ст.ст.77,78 ЦПК України є належним та допустимим доказом по справі на підтверджкення отримання позичальником кредитних коштів та наявності чи відсутності заборгованості по сплаті кредиту. Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2018р. по справі №161/16891/15-ц. Однак, банк не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, а саме: укладення між банком та [PERSON] кредитного договору №630068593 від 06.06.2014 року, надання [PERSON] кредитних коштів, не повернення позичальником кредитних коштів банку у строки передбачені договором. Разом з тим, слід зазначити, що жодних клопотань про витребування таких документів у звязку із неможливістю їх надання в порядку ст..84 ЦПК України, банком не заявлено, натомість надано заяву про розгляд справи за наявними у матеріалах справи документами. Крім того, згідно ч.1 ст.608 ЦК України, зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором, його права і обовязки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором входять до складу спадщини. Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу ст.ст.1281, 1282 ЦК зобов'язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 12.08.2015 року, заведена спадкова справа № 142/2015. Як розяснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором; предявлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством (ст. 1281 ЦК). Водночас доказів, стосовно наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, позивачем до суду не надано. З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які останній посилається та які входять до предмету доказування при вирішенні даного спору, позивачем суду не надано. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed