Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що він згідно з договором з ОСББ «Ренесанс» від 28.02.2010р. є управителем ЖК «Ренесанс» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Розваги,27. Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і зобовязана вносити плату за надані Управителем послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Однак відповідачка неналежним чином виконує свій обовязок, вносить плату в меншому розмірі, ніж нараховано, у звязку з чим за період з 01.01.2015р. по 30.04.2017р. утворилась заборгованість в сумі 7869,25грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7869,25грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Ухвалою суду від 14.06.2017р. відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено попереднє судове засідання. Ухвалою суду від 03.07.2017р. призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. 02.10.2017р. надійшли письмові заперечення відповідачки на позов, в яких вона позов не визнала, просить в задоволенні позову відмовити і зазначила, що позивач не зазначив на підставі якого договору він здійснював нарахування плати, визначив розмір заборгованості та з чого він складається. В 2013р. між нею та позивачем дійсно було укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, згідно з яким вона зобовязана була оплачувати надані послуги, виходячи з тарифу 5,34грн. за 1 кв.м., який був затверджений ОСББ «Ренесанс» 18.02.2010р. Вона вважає вказаний договір чинним до теперішнього часу, оскільки жодних повідомлень від позивача про розірвання цього договору не отримувала. Вона регулярно вносить плату позивачу за надані послуги, виходячи саме з цього тарифу, і заборгованості у неї немає. Нарахування позивачем плати, виходячи з тарифу 7,96грн. за 1 кв.м., вважає безпідставним, оскільки такий тариф ОСББ «Ренесанс» в установленому законом порядку не затверджувався. Крім того, є незаконним включення у складі тарифу 5,34грн. за 1 кв.м. компенсації орендної плати земельної ділянки в сумі 0,24грн. за 1 кв.м., оскільки згідно рішення Антимонопольного комітету України від 30.11.2016 року №17-рш по справі №02/09-16, дії ТОВ «СПС-Інвест» по безпідставному включенню компенсації орендної плати за землю до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визнані незаконними, зобовязано ТОВ «СПС-Інвест» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом виключення компенсації з землю із тарифу на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, проте виключення із тарифу 5,34 грн/м.кв. компенсації за оренду землі та здійснення перерахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги. Однак, незважаючи на її звернення, такий перерахунок до теперішнього часу позивачем не здійснений. Також звертає увагу, що згідно з умовами укладеного між ними договору споживач зобовязаний компенсувати Виконавцю, тобто позивачу, витрати по сплаті електроенергії, води, стоків за показаннями відповідних лічильників. Але до позову не додано документів, які б підтверджували обсяги спожитої нею електроенергії та води і відповідно розмір компенсації, яку вона повинна внести позивачу. 06.12.2017р. до суду надійшли додаткові заперечення відповідачки на позов. 15.12.2017р. справа передана судді Мурашовій Н.А. у звязку з звільненням судді Бондаренко І.В. у відставку. Ухвалою суду від 18.12.2017р. справа прийнята до провадження судді Мурашової Н.А. і призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з початку зі стадії розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю з підстав, викладених в запереченнях, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст.385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати обєднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке обєднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Відповідно до ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно з ст.12,13 цього ж Закону за рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Відносини з управління регулюються договором, укладеним між об'єднанням і управителем. Згідно з ч.1 ст.22 вказаного Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об'єднання за рішенням загальних зборів має право визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори. Ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно з ст.16 Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ст.19 Закони відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з ст.20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно з ст.32 Закону закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Крім того, згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно з ст.526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). Суд встановив, що 18.05.2007 року між ТОВ «СПС-Інвест» та Запорізькою міською радою на підставі рішення десятої сесії пятого скликання Запорізької міської ради від 28.03.2007 року №55/12 укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого Запорізька міська рада надає, а ТОВ «СПС-Інвест» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування оздоровчо-житлового комплексу за адресою: м. Запоріжжя, вул.Розваги, б.27. Позивач є забудовником житлового комплексу «Ренесанс» за вказаною адресою (арк..9-12) 18.08.2009 року співвласниками будинку №27 по вул.Розваги у м.Запоріжжі прийнято рішення про створення Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ренесанс», протокол №1 установчих зборів ОСББ «Ренесанс» (арк..13-16). 18.02.2010 року загальними зборами ОСББ «Ренесанс» прийнято рішення про залишення частини житлового комплексу на балансі попереднього балансоутримувача ТОВ «СПС - Інвест» та укладання з ним договору про управління ЖК «Ренесанс» (арк..17-18). Крім того, цими же загальними зборами було затверджено «Кошторис ОСББ «Ренесанс» на 2010 рік», який діє до затвердження нового кошторису і згідно з яким щомісячний платіж з утримання будинку та прибудинкової території для власників житла розраховується з тарифу 5,34 грн. за 1 м.кв. площі квартири (арк..19-22). 28.02.2010 року між позивачем як Управителем та ОСББ «Ренесанс» як Замовником укладено Договір про надання послуг з управління ЖК «Ренесанс». Замовником передано, а Управителем прийнято в управління обєкти нерухомості ЖК «Ренесанс» за адресою: м. Запоріжжя, вул.Розваги, 27 згідно з актом про передачу , а саме, котеджі літ.Я-3, Я1-3, Я2-3, Я3-3 (арк..27-30). За умовами п.1 цього [PERSON] Управитель зобовязується надавати Замовникові послуги з управління ЖК «Ренесанс» для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, повязані з управлінням обєктом. Відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.06.2013р. приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON], реєстровий №1188, є власником квартири [ADDRESS] (арк..23-24) 07 червня 2013 року між ТОВ «СПС-Інвест» як Виконавцем та Відповідачкою [PERSON] як Споживачем, укладено Договір №19/087 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (арк..47-49). Згідно з п.1 цього [PERSON] його предметом є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку №27 (літ.Я7 З) по вул.Розваги у м.Запоріжжі, а Споживачем - забезпечення своєчасної компенсації витрат на послуги за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених цим [PERSON]. В п. 5 [PERSON] Сторонами погоджено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше, ніж до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пп.1 п.11 [PERSON] передбачено, що Споживач зобов'язаний компенсувати вартість послуг в установлений цим [PERSON] строк. Відповідно до п.20 [PERSON] він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2013 року. У разі, коли за місяць до закінчення дії цього договору однією зі сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Листом від 30 листопада 2015 року позивач повідомив відповідачку про розірвання [PERSON] №19/087 від 07.06.2013р. з 01 січня 2016 року. Вказаний лист направлений відповідачці рекомендованим листом 30.11.2015р. (арк..50-51). Крім того, 30.11.2015 року позивачем направлено відповідачці пропозицію укласти новий Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території шляхом підписання проекту договору і його повернення ТОВ «СПС-Інвест». Вказана пропозиція та проект договору направлені відповідачці рекомендованим листом 01.12.2015р. (арк..52-56). Згідно з п.2 проекту [PERSON] №17/087/1 від 01.01.2016р. виконавець надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за тарифами, які визначені за домовленістю сторін, а саме 7,96грн. за 1 кв.м. Відповідно до п.6 цього проекту [PERSON] розрахунковим періодом є календарний місяць і споживач здійснює оплату за [PERSON] на підставі Рахунку Виконавця щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як встановлено судом, проект вказаного [PERSON] відповідачкою [PERSON] як Споживачем до теперішнього часу не підписаний, тобто новий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території між сторонами на даний час не укладений. Згідно довідки ТОВ «СПС-Інвест» №175 від 10.05.2017р. станом на 10.05.2017р. [PERSON] має заборгованість за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в розмірі 7689,25грн (арк..57). 10.05.2017р. позивачем направлено відповідачці Претензію №1/87 про сплату вказаної заборгованості протягом семи календарних днів з моменту її отримання (арк..58-61). Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач подає докази разом з позовною заявою, відповідач разом з поданням відзиву на позов. Через поважність причин неподання доказів в ці строки суд може встановити додатковий строк для їх подання. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Зясувавши всебічно, повно та обєктивно обставини даної справи, оцінивши сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, а також їх належність, допустимість, достовірність, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «СПС-Інвест». Так, судом достовірно встановлено, що відповідачка є власником житла в багатоквартирному житловому комплексі за адресою: м.Запоріжжя, вул..Розваги, 27, власниками якого в 2009р. створено ОСББ «Ренесанс». При цьому, власникам житла в цьому житловому комплексі на праві спільної сумісної власності належать загальні приміщення, споруди тощо, і вони зобовязані приймати участь в їх утриманні. В 2010р. ОСББ «Ренесанс» відповідно до ст.12,13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» за рішенням загальних зборів передав функції з управління багатоквартирним житловим комплексом ТОВ «СПС-Інвест», уклавши з ним відповідний договір і надавши право отримувати плату від власників житла за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, судом встановлено, що між сторонами в 2013р. також було укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій зі строком дії до 31.12.2015р. За один місяць до вказаного строку позивач відповідно до умов п.20 [PERSON] направив відповідачці повідомлення про розірвання вказаного договору та пропозицію укласти новий договір на нових умовах, у звязку з чим вказаний договір є розірваним. Факт направлення вказаних листів підтверджується реєстрами рекомендованих листів, засвідченими штампом поштового відділення. Разом з тим, відповідачка в судовому засіданні категорично заперечила факт отримання повідомлення про розірвання договору від 07.06.2013р., але не заперечувала факт отримання пропозиції укласти новий договір та його проекту, пояснивши, що вона не погодилась із запропонованими в ньому умовами, в т.ч. збільшенням тарифу, тому його не підписала. Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що на момент розгляду справи новий письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території між сторонами не укладений. В той же час, суд вважає необхідним зазначити, що відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг з утримання будинку, спору та прибудинкової території не впливає на їх права та обовязки у спірних правовідносинах, оскільки за нормами ст.11 ЦК України, права та обовязки можуть виникати, зокрема, із дій осіб, що передбачені законом. Тому обовязок споживача проводити оплату за надані виконавцем послуги з утримання будинку та прибудинкової території може виникати в силу фактично існуючого договору. Так, судом встановлено, що позивач дійсно надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території в ЖК «Ренесанс». Ним, зокрема, були укладені договори: №8257 від 08.02.2007р. з КП «Водоканал» про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення, №13500 від 01.04.2016р. з ВАТ «Запоріжжяобленерго» про постачання електричної енергії, №12/12 від 01.01.2012р. з ТОВ «Екотехнологічна компанія «Гранік» на вивіз твердих побутових відходів, № А-132/14 від 01.12.2014р. з ТОВ «Екотехнологічна компанія «Гранік» про оренду контейнерів для твердих побутових відходів. При цьому, судом встановлено, що окремих договорів між мешканцями житлового комплексу та КП «Водоканал», ВАТ «Запоріжжяобленерго», підприємствами, що надають послуги з вивезення твердих побутових відходів не укладалось, а відповідно до п.25 [PERSON] про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №19/087 від 07.06.2013р. Споживач зобовязаний щомісячно компенсувати Виконавцю витрати до по сплаті електроенергії, води, стоків за показаннями відповідних внутрішньо квартирних лічильників. Крім того, суд враховує, що в судовому засіданні відповідачка фактично не заперечувала факту надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, хоча і вказала на неналежну їх якість, але будь-яких відповідних доказів суду не надала. Також вона не заперечувала свого обовязку щодо компенсації витрат на електроенергію, водопостачання та водовідведення. Таким чином, факт надання позивачем відповідних послуг і відповідно обовязок відповідачки оплатити їх є доведеним. Разом з тим, позивач в порушення вимог ст.12,13,81,83 ЦПК України не надав суду жодних належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості відповідачки перед ним в сумі 7689,25грн., яку він просить стягнути за цим позовом. Зокрема, позивачем не здійснено і не надано суду детального розрахунку заборгованості із чітким зазначенням помісячно нарахованих та фактично сплачених сум (виходячи з обовязку споживача оплачувати надані послуги щомісячно) та суми боргу помісячно і наростаючим підсумком. Враховуючи заперечення відповідачки щодо розміру щомісячного нарахування за період з 01.01.2016р., визнання обома сторонами факту внесення відповідачкою певних сум, суд вважає, що саме такий детальний розрахунок є доказом наявності заборгованості за певний період у певному розмірі, що в свою чергу, є істотною обставиною для вирішення даної справи. При постановленні рішення суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що розмір заборгованості підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.04.2017р. (арк..62), оскільки наданий суду акт не підписаний відповідачкою, отже нею не узгоджений, що виключає доведеність визнання нею боргу в певній сумі, з нього неможливо встановити конкретні суми, які помісячно нараховувались позивачем за певний перелік наданих послуг, та суми, які сплачувались відповідачкою. На думку суду, такий акт не є належним доказом розміру заборгованості у випадку невизнання позову відповідачем в таких справах. У випадку підписання такого акту обома сторонами він може підтверджувати лише факт визнання споживачем своєї заборгованості чи її відсутності. Також суд не бере до уваги надану 24.07.2017р. представником позивача інформацію про вид та розмір помісячно нарахованих сум по квартирі №87 за 2015-2017р. (арк..84-103) як доказ розміру заборгованості, оскільки в ньому, хоча і зазначені нараховані суми, але відсутні відомості про розмір сплачених сум, враховуючи, що факт часткової оплати відповідачкою наданих послуг позивач не заперечується. З вказаного документу неможливо визначити розмір заборгованості. Крім того, з урахуванням заперечень відповідачки, суд вважає, що позивач не довів правомірність нарахування помісячної плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, починаючи з 01.01.2016р., виходячи з тарифу 7,96грн., як він зазначив в позовній заяві. При цьому, в інформації про нараховані платежі зазначені інші тарифи. Як встановлено судом, тариф для здійснення власниками квартир в ОСББ «Ренесанс» щомісячного платежу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території був затверджений загальними зборами первісно в лютому 2010р. і становив 5,34грн. за 1 кв.м. В рішенні про затвердження цього кошторису було вказано, що він діє до затвердження нового кошторису. Однак, відомості про затвердження загальними зборами ОСББ нового кошторису з іншим тарифом, у звязку з чим кошторис з тариом 5,34грн. за 1 кв.м. втратив би дію, суду не надані. При цьому, доводи представника позивача про можливість ТОВ «СПС-Інвест» самостійно змінювати вказаний тариф суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» затвердження кошторису, балансу, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників належить до виключної компетенції загальних зборів ОСББ «Ренесанс». А за умовами укладеного між ОСББ «Ренесанс» та позивачем [PERSON] управління від 28.02.2010р. останній не може самостійно змінювати розмір плати і вносить відповідні пропозиції Замовнику. Таким чином, виходячи із завдань цивільного судочинства, його основних принципів, суд не знаходить законних підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в сумі 7869,25 грн., у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed