Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 11.12.2006р. між АТ «АвтоЗАЗбанк», (правонаступником якого став ПАТ «Банк Кіпру», а в подальшому - ПАТ «НЕОС БАНК») та [PERSON]. був укладений кредитний договір. В забезпечення зобов»язань за вказаним договором були укладені договори: іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 11.12.2006р. за реєстровим номером 4326 (предмет іпотеки - нежитлова будівля, готель «[INFO]», що находиться за адресою: [ADDRESS]) та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим номером 4330 (предмет іпотеки - житловий будинок (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]). 12.11.2007р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 1253. Посилаючись на те, що вказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст. ст. 651, 653, 275 ЦК України, ст. 28 ЗУ «Про заставу», ст. 17 ЗУ «Про нотаріат», оскільки за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.09.2007 р.(яке набрало законної сили 29.09.2007р.) розірвано кредитний договір від 11.12.2006р. , а у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. Отже, 29.09.2007. року зобов»язання сторін по кредитному договору від 11.12.2006 р. за № 002-177/2006р. та іпотечних договорах від 11.12.2006р. за №4326 та №4330 припинились. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, а також зазначив, що на час вчинення виконавчого напису кредитний договір між [PERSON]. та АТ «АвтоЗаЗбанк» вже було розірвано, а тому дійсної вимоги на то час не існувало. Відповідно, якщо не існує вимоги, то іпотечні договори від 11.12.2006р. на час вчинення даної нотаріальної дії вважалися такими, що припинили свою дію з моменту розірвання кредитного договору. Оскільки відповідальність боржника була спірною (кредитний договір було розірвано), тому не існувало дійсної вимоги, а тому і похідні від неї іпотечні договори від 11.12.2006р. вважались такими, що припинили свою дію з моменту розірвання кредитного договору. Позивач в судовому засіданні пояснення представника підтримав. Також зазначив, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, в порушення вимог чинного законодавства, не була перевірена безспірність заявлених вимог щодо заборгованості [PERSON]. перед ПАТ АКБ «Банк Кіпру» ( правонаступники АТ «АвтоЗаЗбанк»). Також зазначив, що про виконавчий напис нотаріуса дізнався пізніше, від своєї дружини, в липні 2013 року, оскільки дружина не доводила до його відома обставини свого особистого бізнесу, він працював в м.Києві. Представник відповідача ПАТ «НЕОС БАНК» [PERSON]., позов не визнала повністю, посилаючись на те, що розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може бути забезпечене виконання зобов»язання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання кредитного договору. Крім того зазначила, що рішення про розірвання кредитного договору було винесено у 2007 р., а позивач у 2012 р. вже звертався з аналогічним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просила застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON]. визнала позовні вимоги. Пояснила, що намагалась не посвячувати чоловіка в свої бізнес-плани, він працював в Києві на державній посаді, займалась вихованням дітей, її справами займались юристи. Відповідачка проінформувала чоловіка про кредитний договір, але про деталі угоди не повідомляла. У забезпечення зобов»язань за кредитним договором було укладено два іпотечних договори. Потім були судові тяжби між нею та банком, але [PERSON]. в них участі не приймала, оскільки була зайнята доглядом за малолітніми дітьми. Також зазначила, що тільки через декілька років їй стало відомо від юристів, що 12.11.2007р., без належного її повідомлення, в порушення вимог законодавства було вчинено виконавчий напис № 1253 на іпотечних договорах від 11.12.2006р. за №4326 та №4330. В липні 2013 року передала всі свої справи чоловіку, оскільки зрозуміла про наслідки своєї помилки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11.12.2006р. між АТ «АвтоЗАЗбанк», (правонаступником якого став ПАТ «Банк Кіпру», а в подальшому - ПАТ « НЕОС БАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір №002-177/2006, відкрито кредитну лінію строком з 2006р. по 2016р. на суму 18000000,00 грн. В забезпечення зобов»язань за вказаним договором Акціонерному банку «АвтоЗаЗбанк» передано в іпотеку майно на підставі укладених договорів: -іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 11.12.2006р. за реєстровим номером 4326 (предмет іпотеки - нежитлова будівля, готель «[INFO]», що находиться за адресою: [ADDRESS]); -іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим номером 4330 (предмет іпотеки - житловий будинок (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]-а). 12.11.2007р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 1253 , яким звернуто стягнення на зазначені будівлі : готель «[INFO]», що находиться за адресою: [ADDRESS], та жилий будинок ( літ.А) загальною площею 645,60 кв.м. ( в тому числі житлова площа 332,3 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]-а. ( а.с.10-11). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України, 03.03.2004 року (Інструкція), зокрема п. 282 встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року , а саме переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, встановлює, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи оспорюваний виконавчий напис вчинений 27.11.2007р., в той час коли вже кредитний договір №002-177/2006 був розірваний на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва від 19.09.2007р. і яке не оскаржувалось. ( а.с.7-9). Зі змісту виконавчого напису, а також підтверджено представником банку в судовому засіданні, що напис вчинявся на підставі кредитного договору № 002-177/2006 від 11.12.2006р. Дослівно « всього станом на 12 листопада 2007року за Кредитним договором №002/177/2006 від 11 грудня 2006року заборгованість по зобов»язанням становить 19445043грн.02 коп.» Представники банку посилаються на те, що якщо кредитний договір розірвано, то зобов»язання не припиняється, зокрема, по даному кредитному договору зобов»язання [PERSON] не виконано, і борг на сьогоднішній день не погашено. Так, дійсно, заборгованість існує, і про це зазначили і позивач і відповідач в судовому засіданні, [PERSON]. не відмовляється від наявної заборгованості, яка стягнута за рішенням Подільського районного суду м.Києва від 19.09.2007р. Але відповідач не позбавлений права стягувати дану заборгованість в претензійно-позовному порядку та звертати до виконання. ( звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості). Згідно ст.599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов»язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У своїй позовній заяві позивач вказує на підстави визнання даного виконавчого напису недійсним, а саме: відповідачем, для вчинення виконавчого напису не надавалися документи, що підтверджують безспірність вимог, іпотечний договір є лише похідним від кредитного договору, який у даному випадку було розірвано в судовому порядку. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов»язання припиняються. Якщо договір розривається в судовому порядку, зобов»язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.282 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. На документ, що встановлює заборгованість,нотаріус зазначив -кредитний договір, який був вже розірваний. А заборгованість була встановлена та стягнута за рішенням суду. Відповідно до п. 284 Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Тобто, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості в порушення ст.88 ЗУ «Про нотаріат» та п.284 Інструкції, вчиняючи виконавчий напис на підставі кредитного договору № 002-177/2006. А тому суд приходить до висновку, що посилання позивача на порушення з боку нотаріуса вимог чинного законодавства знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Що стосується заперечень представника відповідача ПАТ «НЕОС БАНК» на необґрунтованість позивачем порушення своїх прав, оскільки він не є стороною ані кредитного договору, ані жодного договорів іпотеки, слід зазначити наступне. [PERSON]. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]., і нерухоме майно,на яке звертається стягнення, придбано в шлюбі, є їх спільним майном подружжя, а тому на підставі ст.3 ЦПК України кожна особа може звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Така позиція підтверджується Апеляційним судом м.Києва. Так, скасовуючи ухвалу Подільського районного суду м.Києіва про визнання позовної заяви неподаною, в ухвалі Апеляційного суду м.Києва від 15.10.2013р. зазначено, що позивач [PERSON]. обґрунтовує порушення його прав тим, що майно, яке належить [PERSON]. та його дружині - [PERSON]. (як подружжю) та на яке звертається стягнення на підставі виконавчого напису №1253 від 12.11.2007р. перебуває у спільній сумісній власності подружжя, внаслідок чого [PERSON]. як співвласник нерухомого майна має право захищати своє порушене право.(а.с.43-44). Крім того, доводи позивача та відповідача [PERSON]. стосовно проживання їх однією сім»єю не є протилежними, на що посилається представник банку [PERSON]Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON]. пояснила, що займалась власним готельно-ресторанним бізнесом, і з дітьми знаходилась у Івано-Франківській області , а чоловік працював у м.Києві, старалась не посвячувати його по своїм справам, щоб не відволікати. Коли народилась у них п»ята дитина у 2008році, вона займалась дітьми, і не думала, що в разі неправомірного вчинення напису, можуть бути такі наслідки, тому одразу чоловіку не сказала про напис, її справи вів юрист [PERSON], який помер, вона йому довіряла. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, представники відповідача ПАТ «НЕОС БАНК» не доведено, яким чином нотаріусом перевірена безспірність заявлених банком вимог щодо заборгованості, яким чином вона обрахована, виходячи з яких її складових і на підставі яких умов укладеного договору. Таким чином, вчинений нотаріусом КМНО [PERSON] за заявою ПАТ «Банк Кіпру» виконавчий напис від 12.11.2007р, зареєстрований в реєстрі під №1253 є таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача ПАТ «НЕОС БАНК» [PERSON] просила застосувати строки позовної давності, відмовити в задоволенні позові ( а.с.163). Як встановлено в судовому засіданні, позивачем не пропущено строк позовної давності, він звернувся з даним позовом 22.07.2013р, а йому стало відомо про існування виконавчого напису, тобто про порушення прав та інтересів, у листопаді 2012р., а не в липні 2013р. Суд робить висновок про це на підставі того факту, що [PERSON]. в листопаді 2012року вже звертався до суду з аналогічним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ( справа №2607/15344/12, суддя Богінкевич С.М.), і в подальшому позов ухвалою суду був залишений без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved