Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29.05.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено договір банківського вкладу №65486-29.1.2, а 11.06.2014 року - договір банківського вкладу №69901-29.1.2. За вказаними договорами позивачем було внесено кошти в розмірі відповідно 651 000 гривень та 652 000 гривень. 05.06.2015 року [PERSON] направив відповідачу заяви про дострокове повернення вкладів. 15.06.2015 року позивачем укладені попередні договори щодо відступлення прав вимоги за вказаними договорами банківського вкладу на загальну суму 900 000 гривень. Сума коштів позивача, що залишається у відповідача, становить 400 000 гривень. Вимога [PERSON] про дострокове повернення грошових коштів за вкладами відповідачем не виконана, а тому, на думку позивача, договори є розірваними, а зобов'язання за ними припинені. Позивач вважає, що з урахуванням гарантованого відшкодування за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відповідач безпідставно утримує 200 000 гривень власних коштів позивача. [PERSON] просить зобов'язати ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути йому безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 200 000 гривень, а також відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, у своїх запереченнях на позов просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.05.2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» було укладено договір №65486-29.1.2 банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь», а 11.06.2014 року - договір №69901-29.1.2 банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» (а.с.11, 11зв.-копії договорів). Відповідно до пункту 2.1 договорів вкладник надає банку, а банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі відповідно за договором №65486-29.1.2 651 000 гривень, а за договором №69901-29.1.2 - 652 000 гривень. Пунктом 2.4 договорів передбачено, що термін повернення вкладу відповідно за договором №65486-29.1.2 - 30.06.2015 року, а за договором №69901-29.1.2 - 13.07.2015 року. Пунктом 2.7 договорів передбачено можливість дострокового повернення на вимогу вкладника всієї суми вкладу. 29.05.2014 року [PERSON] вніс на рахунок банку грошові кошти в розмірі 651 000 гривень, а 11.06.2014 року вніс 652 000 гривень, що підтверджується копіями виписки по рахунках від 18.06.2015 року (а.с.12, 12зв.). 05.06.2015 року позивач до закінчення строку дії вказаних договорів звернувся до відповідача з заявами про дострокове повернення коштів за договорами банківського вкладу (а.с.9, 10), однак йому гроші повернуті не були. 19.03.2015 року Національним банком України прийнято рішення про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з цим 19.03.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №61 про запровадження строком на 3 місяці (з 20.03.2015 року по 19.06.2015 року) тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь». Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.06.2015 року за №116 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19.07.2015 року включно. Відповідно до постанови правління Національного банку України від 16.07.2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 року №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь»та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. строком на 1 рік з 17.07.2015 року по 16.07.2016 року включно. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. У відповідності з п. 1 ч. 5 ст. 36 зазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. В статті 41 Конституції України зазначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. З виписок ПАТ «Банк «Київська Русь» по рахунках (а.с.12, 12.зв.) від 18.06.2015 року вбачається, що заборгованість по вкладу становить відповідно за договором №65486-29.1.2 - 651 000 гривень, а за договором №69901-29.1.2 - 652 000 гривень. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача [PERSON], позивачем були укладені договори про відступлення прав вимоги за вказаними договорами на загальну суму 900 000 гривень, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено гарантовану суму за вкладами в розмірі 200 000 гривень, а тому залишок неповернутих коштів становить загалом за обома договорами 200 000 гривень, т.т. по 100 000 гривень за кожним договором. Оскільки відповідачем умови договорів не виконані, грошові кошти не виплачені, позовні вимоги про зобов'язання банка повернути грошові кошти за договорами №65486-29.1.2 від 29.05.2014 року та №69901-29.1.2 від 11.06.2014 року по 100 000 гривень за кожним, а в загальній сумі 200 000 гривень підлягають задоволенню. Позивачем у позові, а представником позивача [PERSON] в судовому засіданні стверджується, що після направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення вкладу договір вважається розірваним і зобов'язання сторін припиняються, а тому відповідач безпідставно утримує грошові кошти позивача. Суд вважає, що такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки позивачем заява про розірвання договорів банківського вкладу не подавалась, а отже договори не є розірваними, а право вимагати достроково повернути вклад передбачено, як умовами договорів, так і нормами ст.1060 ЦК України. Тому суд вважає, що до вказаних правовідносин слід застосовувати норми параграфу 3 глави 71 ЦК України, а не норми ст.1212 ЦК України. З огляду на викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного ст.ст. 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved