Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 листопада 2016 р. Відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Dacia Logan», якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України, що підтверджується відповідною постановою суду. Пошкоджений з вини Відповідача автомобіль «Dacia Logan», було застраховано Позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу, Позивач відшкодував своєму Страхувальнику суму у розмірі 42 493,52 грн. На адресу відповідача було направлено листа з пропозицією добровільно відшкодувати заподіяний збиток, проте будь-якої відповіді на вказаний лист не було надано. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він на позовних вимогах наполягає та просить розглянути справу без його участі. (а.с. 69). Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. (а.с. 66, 67, 68). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1\~ст. 61 ЦПК України\~встановлено, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач, погодившись з позовом, визнав обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та приймає їх, що не буде суперечити положенням ч. 4\~ст. 174 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2016 р. на а/д Одеса-Рені в с. Ліски Лиманського району Одеської області, Відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Dacia Logan», державний номерний знак [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України, що підтверджується Постановою Біляївського ра\-йонного суду Одеської області від 28 грудня 2016 року. (а.с. 4). Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Dacia Logan», державний номерний знак [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 3356747 від 24.12.2015 року. (а.с. 5-17). Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3356747 від 24.12.2015 року, на підставі страхового акту № 2816/10 від 06 лютого 2017 року, позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 42 493,52 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 11243, 7015, 11324, 11410. (а.с. 19,20,47-50). Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі Звіту спеціаліста № 2033-11-16 від 22.11.2016 року про оцінку колісного транспортного засобу. (а.с. 21-39). На адресу відповідача направлявся лист з пропозицією добровільно відшкодувати заподіяний збиток, що підтверджується копією поштового повідомлення у матеріалах справи. (а.с. 51-52). Але, як встановлено в судовому засіданні від 24 жовтня 2017 року, відповідач ніяких коштів позивачу не виплачував. Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, виходячи з вимог, ст. 27 Закону України «Про страхування», ч. ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору. (а.с. 53).

Outcome: approved