Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що на підставі договору довічного утримання від 16.03.1990 року є власником квартири [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. 06.08.1991 року в належній йому квартирі з сімейних обставин була прописана його сестра - відповідачка по справі. Остання фактично не проживала в зазначеній квартирі, оскільки з 1992 року є громадянкою Російської Федерації та проживає у м.Дмитрів Московської області. З урахуванням зазначеного, посилаючись на те, що відповідачка більше 20 років не проживає в квартирі, що вимушує його, як власника. Сплачувати зайві комунальні платежі, позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти останню з реєстрації в квартирі. В судовому засіданні представник позивач позов підтримав та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила. З урахуванням зазначеного та думки представника позивача, судом у відповідності до положень ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно договорів довічного утримання від 16.03.19990 року та 13.05.1997 року позивач є власником 2/4 частин домоволодіння [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, що складається з квартир №№1,2 у цьому домоволодінні. 06.08.1991 року в квартирі №2 вказаного домоволодіння було прописано сестру позивача [PERSON], яка згідно довідки з місця проживання з моменту реєстрації та по теперішній час в квартирі не мешкала та фактично проживає в Росії. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати. Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України член сім'ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як зазначено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.п.1,5 ч.3, ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З урахуванням зазначених вище бставин та положень закону, враховуючи, що відповідачка в квартирі [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу, не мешкає на протязі більше одного року, вибула на постійне місце проживання за кордон, останню слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Що стосується позовних вимог про зняття відповідачки з реєстрації за зазначеною вище адресою, то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття останньої з реєстрації в цій квартирі. А тому позовні вимоги щодо зняття відповідачки з реєстрації заявлені передчасно, без достатніх правових підстав. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial