Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 28 жовтня 1988 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харцизська Донецької області, актовий запис № 565. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них зникла взаємоповага один до одного, що й привело до розпаду їхньої сімї, на примирення не згідний, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не зявився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з січня 2015 року. Судові витрати по сплаті судового збору просить залишити за ним. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 жовтня 1988 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харцизська Донецької області, актовий запис № 565. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них зникла взаємоповага один до одного, що й привело до розпаду їхньої сімї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з січня 2015 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Позивач просить суд залишити витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. за ним. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачем, оскільки він про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved