Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення дійсним та про визнання права власності на частину нежитлового приміщення, посилаючись на те, що в квітні 2011 року йому стало відомо, що [PERSON], як особа уповноважена від колективу співвласників майна КДСП «Маяк», має намір в інтересах колективу продати частину нежитлового приміщення складу колишнього КДСП «Маяк», розташованого по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області вартістю 95 644 гривні 55 копійок, яке належить їм на праві колективної власності, відповідно до свідоцтва на право колективної власності на склад для техніки та майстерні від 14 лютого 2001 року, виданого згідно рішення виконкому Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за № 41, в зв'язку з чим, 25 квітня 2011 року він уклав із [PERSON] в простій письмовій формі договір купівлі-продажу даного нежитлового приміщення, а саме частини майстерні вартістю 95 644 гривні 55 копійок, що становить (48,426443 % або 48426443/100 000 000 частини всієї нежитлової будівлі приміщення складу по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області), при цьому вони досягли домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу даної частини нежитлового приміщення, зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність, виготовлення документів на приміщення, оформлення договору в нотаріальній конторі за спільні кошти. На підтвердження укладеної угоди від 25 квітня 2011 року ним в період з квітня 2011 року по травень 2011 року було сплачено всім співвласникам колективного майна всю обумовлену угодою вартість майна в розмірі 95 644 гривні 55 копійок, про що свідчать відомості про виплату майнових паїв співвласників колишнього КДСП «Маяк» за продаж частини нежитлового приміщення складу, розписи в яких ставили особисто пайовики. Після сплати ним грошей, він отримав ключі і документи на належну співвласникам частину нежитлового приміщення, почав робити у ньому ремонт, став його використовувати прийнявши за Актом приймання-передавання від 28 травня 2011 року, однак до цього часу договір купівлі-продажу належним чином не оформлено, оскільки його оформленню перешкоджає неявка багатьох співвласників придбаного ним колективного майна, які проживають в інших районах області, а то і в інших областях, для оформлення відповідних документів, хоча останні грошові кошти отримали. Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості частини нежитлового приміщення, безперешкодно користується ним, а у зв'язку з вказаних причин неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, при цьому відповідач, яка є уповноваженою від колективу співвласників майна КДСП «Майна» не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не має змоги, тому він звернувся з даним позовом до суду. Крім того, інша частина нежитлового приміщення складу колишнього КДСП «Маяк», розташованого по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області вартістю 100 104 гривні 90 копійок, що становить (50,684793 % або 50684793/100 000 000 частини всієї нежитлової будівлі приміщення складу по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області), після ліквідації КДСП «Маяк» та правонаступника ТОВ Агрофірми «Маяк» залишилась не розпайована та вказаним нерухомим майном він користується з 2003 року, тобто після реорганізації КДСП «Маяк», тому вважаючи, що він добросовісно, відкрито, безпосередньо володіє та користується нерухомим майном протягом десяти років, він набув право власності на це майно за набувальною давністю, тому просить суд визнати також за ним право власності за набувальною давністю на 50,684793 % (50684793/100 000 000) нежитлового приміщення - частини корпусу складу колишнього КДСП «Маяк», розташованого по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Представник позивача - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання послуг представництва від 10 лютого 2014 (а.с. 77-78), в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання, суду пояснили, що вони являються одними із співвласників (пайовиками) колективного майна колишнього КДСП «Маяк». На загальних зборах було прийнято рішення про продаж належного їм частини майна. Ними уповноваженим було вибрано відповідачку, яка від їх імені уклала угоду про продаж частини нежитлового приміщення - чистини складу по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка. Грошові кошти, що відповідають частці кожного паю пайовика в колективному майні вони отримали та претензій до позивача не мають. Оформити нотаріально угоду є неможливим, так як не можуть зібратись всі співвласники майна, оскільки проживають в різних районах та областях України. Крім того, пояснили, що їм відомо, що іншою частиною складу КДСП «Маяк» позивач володіє і користується з 2003 року та ця частка не була розпайована між ними. Претензій до позивача та відповідача вони не мають. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В квітні 2011 року позивачу [PERSON], [INFO] (а.с. 3) стало відомо, що [PERSON], [INFO] (а.с. 4), як особа уповноважена від колективу співвласників майна КДСП «Маяк» (а.с. 11), відповідно до протоколу загальних зборів співвласників від 22 квітня 2011 року (а.с. 16) має намір в інтересах колективу продати частину нежитлового приміщення складу колишнього КДСП «Маяк», розташованого по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 5-8, 10, 17) вартістю 95 644 гривні 55 копійок, яке належить їм на праві колективної власності, відповідно до свідоцтва на право колективної власності на склад для техніки та майстерні від 14 лютого 2001 року, виданого згідно рішення виконкому Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за № 41, в зв'язку з чим, 25 квітня 2011 року позивач уклав із [PERSON] в простій письмовій формі договір купівлі-продажу даного нежитлового приміщення, а саме частини майстерні вартістю 95 644 гривні 55 копійок, що становить (48,426443 % або 48426443/100 000 000 частини всієї нежитлової будівлі приміщення складу по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області), при цьому сторони досягли домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу даної частини нежитлового приміщення, зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність, виготовлення документів на приміщення, оформлення договору в нотаріальній конторі за спільні кошти (а.с. 14). На підтвердження укладеної угоди від 25 квітня 2011 року позивачем в період з квітня 2011 року по травень 2011 року було сплачено всім співвласникам колективного майна всю обумовлену угодою вартість майна в розмірі 95 644 гривні 55 копійок, про що свідчать відомості про виплату майнових паїв співвласників колишнього КДСП «Маяк» за продаж частини нежитлового приміщення складу, розписи в яких ставили особисто пайовики (а.с. 12-13). Після сплати позивачем грошей, він отримав ключі і документи на належну співвласникам частину нежитлового приміщення, почав робити у ньому ремонт, став його використовувати прийнявши за Актом приймання-передавання від 28 травня 2011 року (а.с. 15), однак до цього часу договір купівлі-продажу належним чином не оформлено, оскільки його оформленню перешкоджає неявка багатьох співвласників придбаного ним колективного майна, які проживають в інших районах області, а то і в інших областях, для оформлення відповідних документів, хоча останні грошові кошти отримали. Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості частини нежитлового приміщення, безперешкодно користується ним, а у зв'язку з вказаних причин неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, при цьому відповідач, яка є уповноваженою від колективу співвласників майна КДСП «Майна» не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не має змоги, тому позивач звернувся з даним позовом до суду (а.с. 2). Крім того, інша частина нежитлового приміщення складу колишнього КДСП «Маяк», розташованого по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області вартістю 100 104 гривні 90 копійок, що становить (50,684793 % або 50684793/100 000 000 частини всієї нежитлової будівлі приміщення складу по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області), після ліквідації КДСП «Маяк» та правонаступника ТОВ Агрофірми «Маяк» залишилась не розпайована та вказаним нерухомим майном позивач користується з 2003 року, тобто після реорганізації КДСП «Маяк», тому вважаючи, що він добросовісно, відкрито, безпосередньо володіє та користується нерухомим майном протягом десяти років, він набув право власності на це майно за набувальною давністю, тому просить суд визнати також за ним право власності за набувальною давністю на 50,684793 % (50684793/100 000 000) нежитлового приміщення - частини корпусу складу колишнього КДСП «Маяк», розташованого по [ADDRESS] в с. Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 2). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами. І відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК України. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В судовому засіданні беззаперечно встановлено факт із-за вказаних вище причин неможливості нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу, а також факт користування та володіння позивачем більш ніж протягом 10 років частиною нежитлового приміщення складу КДСП «Маяк». Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а також знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і обставини набуття позивачем права власності на нежитлове приміщення (нерухоме майно) за набувальною давністю, тому суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved