Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] 09 липня 2015 року батько залишив заповіт згідно якого все майно заповіт йому. Позивач на час смерті проживав разом з батьком. 19.09.2019 він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Мордовцевої О.В., а 15.12.2016 звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , але документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначений будинок не надав, тому йому було відмовлено в прийнятті спадщини. Врегулювати спір позасудовим порядком не можливо, тому він змушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 02.04.2019. 02.04.2019\~в підготовчому\~судовому засіданні\~оголошено перерву\~до 25.04.2019\~у зв`язку\~з витребуванням\~доказів. 25.04.2019 підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Підготовче засідання відкладено до 10.05.2019. 10.05.2019 ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 10.06.2019. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Позивач та його представник надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с. Осинове Новопсковського району Луганської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05 квітня 2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12 липня 1980 року Осинівською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області. Після його\~смерті відкрилась\~спадщина у\~вигляді домоволодіння,\~розташованого за\~адресою: [ADDRESS] , ринкова (оціночна) вартість якого згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна складає 62652,00 грн. За життя [PERSON] склав на користь позивача заповіт, яким заповів сину [PERSON] , усі своє майно, яке буде належати йому на день його смерті з чого б воно не складалося, і де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що він за законом матиме право, що підтверджується заповітом, посвідченим 09.06.2015 секретарем Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області Рєзнік Т.М., зареєстрованим в реєстрі за №59. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №55852238 від 15.04.2019, зазначений вище заповіт на користь позивача є чинним. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , прийняв, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 19.09.2019 подав до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Мордовцевої О.В. заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви від 19.09.2019 зареєстрованою за №62, яка міститься в матеріалах спадкової справи №38/2016. 19.09.2016 приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Луганської області Мордовцевою О.В. була заведена спадкова справа №59516949, (номер у нотаріуса 38/2016), що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру 9спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55852234 від 15.04.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Мордовцевої О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Однак, постановою приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Мордовцевої О.В. від 16.12.2016 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з посиланням на відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказаний будинок. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповтом після смерті батька, однак не може цього зробити так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно житловий будинок. З приводу належності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований в 1970 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція). Відповідно до Інструкції, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по [ADDRESS] , площі [ADDRESS] Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по [ADDRESS] , площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по [ADDRESS] . У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки №236 від 22.02.2019, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, згідно запису в погосподарській книзі головою домогосподарства за адресою: с [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] був [PERSON] . Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, підтверджено право власності померлого [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого батька [PERSON] , спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині, відсутні, позивач має право отримати у спадщину зазначене вище домоволодіння. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 384,20 грн. та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved