overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 02.03.2009\~року,\~був працевлаштований\~на підприємство\~об`єднання громадян\~«Херсонське учбово-виробниче\~підприємство Українського\~товариства сліпих»\~де обіймав\~посаду завідувача\~клубу. 01.06.2020 року його було відряджено до б/в «Маяк» у службових справах. Однак, того ж дня, позивач відчув різке погіршення стану свого здоров`я, а тому, зважаючи на запровадження по всій території України карантинних заходів у зв`язку із спалахом коронавірусної хвороби та допускаючи можливість зараження інфекційним захворюванням, з метою уникнення контактування з оточуючими, ним було прийнято рішення про самоізоляцію, та написано заяву на відпустку власний рахунок з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року. Вказану заяву ним було подано до канцелярії підприємства, проте у її прийнятті йому було відмовлено, посилаючись на прямі вказівки директора. В зв`язку з чим, 05.06.2020 року, після відвідування терапевта, ним було направлено вказану заяву рекомендованим повідомленням на адресу підприємства. 01.07.2020 року після спливу строку дії відпустки за власний рахунок, позивач залишався за місцем свого проживання оскільки з 18.03.2020 року на підприємстві діють обмеження у відвідування підприємства через карантин. 20.07.2020 року відбулось засідання звітньо-виборчої конференції, на якій позивача було обрано Головою первинної профспілкової організації строком на 5 років. Також зазначив, що на вказаній посаді він перебуває з 2010 року. Того ж дня, після проведення звітньо-виборчої конференції, в телефонній розмові директором ПОГ «Херсонське УВП УТОС» [PERSON] було повідомлено, що його звільнено на підставі п.4 ст. 40 КЗпП, про що, 20.07.2020 року видано відповідний наказ з яким позивач ознайомився 29.07.2020 року. Враховуючи вищевикладене\~та те,\~що позивач\~за весь\~час роботи\~на підприємстві\~не мав\~жодного дисциплінарного\~стягнення та\~завжди сумлінно\~ставився до\~виконання своїх\~обов`язків,\~вважав,\~що відповідач\~без законних\~на те\~підстав з\~порушенням встановлених\~законодавством процедур,\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованим 13 серпня 2013 року. Дітей від шлюбу немає. За час перебування у шлюбі сторони не змогли створити нормальні сімейні стосунки, тому позивач просить шлюб розірвати, на примирення не погоджується. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позов визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, заяви представника позивача, відповідача, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, між ними склалися неприязні відносини. Це дає суду підстави зробити висновок про те, що сімя повністю розпалась і подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованим 28 грудня 2007 року відділом РАЦС Коростишівського РУЮ, про що зроблено відповідний актовий запис № 331. У сторін народилася дочка від даного шлюбу - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Під час спільного проживання між сторонами постійно виникають суперечки та різні погляди на вирішення проблем. Позивач має намір поїхати до місця свого народження в м. Євпаторія, АР Крим, а відповідачка - залишитися із спільною дочкою в м. Коростишеві. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позов визнає повністю та просить неповнолітню доньку - [PERSON], залишити на її утриманні та вихованні. Вивчивши матеріали справи, заяви позивача і відповідача, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, між ними склалися неприязні відносини. Це дає суду підстави зробити висновок про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи інтереси дитини її слід залишити на вихованні матері. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачем по справі перебував в зареєстрованому шлюбі до 31.10.2013р., однак фактичні сімейні відносини з відповідачкою було припинено ще задовго до розірвання шлюбу. Вказує, що запис про батьківство відносно дитини вчинено на підставі ч.2 ст.122 СК України, оскільки дитина народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Вважає, що не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]., оскільки відсутнє кровне споріднення. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, просить позов задовольнити з наведених підстав. Відповідач в засіданні вимоги позовної заяви визнала повністю, не заперечує проти задоволення позову, суду пояснила, що позивач [PERSON] дійсно не являється батьком неповнолітньої [PERSON], з вересня 2009р. вони разом як чоловік і дружина не проживали, інтимних стосунків не підтримували, просить позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані по справі докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає за можливе прийняти рішення згідно положень ст.174 ЦПК України та приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Коростишівського районного суду від 31.10.2013 року. Даним рішенням встановлено, що у вересні 2009р. відповідач була вимушена залишити чоловіка і впродовж останніх чотирьох років проживає окремо, має намір створити окрему сім`ю, сторони не намагались протягом цього часу відновити сімейні відносини. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.04.2014 року, [INFO] народилась [PERSON], батьком дитини в свідоцтві про народження записаний позивач. Згідно положень ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі та не заперечує, що [PERSON] не являється батьком [PERSON], враховуючи встановлені рішенням про розірвання шлюбу факти тривалого (більше 4 років) не проживання сторін у шлюбних стосунках, суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року стягнуто з відповідача на користь позивача 51619грн. матеріальної шкоди та 5000грн. моральної шкоди за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль Део Ланос д/н [NUMBER]. Вказане рішення суду виконане частково і станом на 01.05.2015 року стягнуто 2400грн. і відповідно залишок боргу становить 54219грн.. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Грошове зобов»язання прострочено з листопада 2010 року по квітень 2015 року і за цей період індекс інфляції складає 1,816 і відповідно сума боргу з врахуванням індексу інфляції збільшилась на 44242грн. 70 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також 3% річних за весь період складають 7319грн. 29 коп., що також позивач просить стягнути з відповідача, а всього 51561грн. 99 коп. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснив, що відповідач не повертає борг, а тому є прострочене зобов»язання і відповідно має сплатити суму боргу з врахуванням інфляції та 3% річних. Просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що по мірі можливості повертає борг і на даний час повернув 12400грн., платити більше він не має можливості. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року стягнуто з відповідача на користь позивача 51619грн. матеріальної шкоди та 5000грн. моральної шкоди за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль Део Ланос д/н [NUMBER]. Вказане рішення суду звернуте до виконання та перебуває у виконавчій службі Коростишівського РУЮ, що підтверджується оглянутими матеріалами виконавчого провадження. Позивач, як на підставу свого позову, посилається на ст. 625 ЦК України, однак остання до виниклих правовідносин не застосовується, оскільки між сторонами не існувало договірних зобов»язань до винесення рішення суду, а із рішення суду, в даному випадку, не виникають зобов»язальні правовідносини, оскільки відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов»язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти. Таким чином, виходячи з аналізу положень ст. 625 ЦК України, то ч.2 вказаної статті про обов»язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов»язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини що виникли в даному випадку між сторонами у зв»язку із завданням шкоди. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що 07.12.2012 року між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір №001-13029-071212, з відкриттям карткового рахунку №[NUMBER], на кредитну лінію 3 000 грн. з лімітом кредитної лінії 3000 грн., з наданням картки на умовах, викладених в Пропозиціях та Правилах, що міститься додатку №1 до Договору. Однак, відповідачка в терміни, визначені договором, кошти не повертає, а тому станом на 10.01.2014 року у неї виникла заборгованість у сумі 4959,50 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в позовній заяві просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, не повідомивши причин, хоча повістка їй була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що 09.11.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір №б/н на суму 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання перед банком не виконував і тому станом на 05.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 16067,04 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання повторно не з'явися, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що у відповідності до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.02.2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12949,13 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В підтвердження позовних вимог покликається на те, що на підставі Генеральної угоди [PERSON] зобов'язався своєчасно сплачувати кошти та проценти за користування такими, однак у визначені терміни кошти не повертає, а тому станом на 16.03.2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 21822,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 12949,15 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 2544,49 грн., заборгованість за пенею та комісією- 2589,80, залишку за несплаченим штрафом - 3738,61 грн. Враховуючи те, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, відповідач не здійснює жодних дій для погашення заборгованості в добровільному порядку, а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, який просить задоволити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, якою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу, а тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500327166. Але відповідач свої зобовязання за вказаним договором виконував не належно, припинив повертати кредитні кошти, внаслідок чого має заборгованість за ним на загальну суму 42 556,71 грн. Позивач вказує, що 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, за яким до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. В свою чергу, 10 жовтня 2016 року ТОВ між «Дата [PERSON]» та позивачем також було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним договором. В позовній заяві зазначає, що від імені ТОВ «Дата [PERSON]» на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги позивача, однак останній платежів за кредитним договором не здійснив. В звязку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 500327166 від 07 грудня 2012 року в розмірі 42 556,71 грн., з яких: 15 714,05 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13 392,66 грн. заборгованість по процентам та комісії, а 13 450,00 за пенею, штрафом та неустойкою, стягнувши з відповідача на його користь також і судовий збір. Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2018 року та розпочате підготовче провадження у справі. 11 травня 2018 року підготовче провадження було закрите ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області, а справу призначено до розгляду по суті на 18 травня 2018 року. Проте, сторони в судове засідання не зявились, про його дату, час та місце повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності. Відповідач, крім того, подав до суду розрахунок заборгованості за договором № 500327166 від 07 грудня 2012 року та заяву про застосування строків позовної давності до сум заборгованості за тілом кредиту та процентами, обовязок сплати по яким настав 11 грудня 2014 року, а також і до неустойки. За таких умов, суд на підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи по суті за відсутності сторін, так як підстав, регламентованих частинами 2 та 3 ст. 223 цього Кодексу не встановив. Водночас, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Тож суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створивши учасникам судового процесу всі умови для реалізації ними їхніх прав, з урахуванням положень ст. 12 ЦПК України, дослідивши надані докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в суд, в якому просив скасувати його усиновлення [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження, мотивуючи тим, що згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 27.09.1999 року його було усиновлено [PERSON] та внесено відповідні зміни до актового запису про народження. Стосунки між сторонами не склалися, відповідач не приймав участі у вихованні всиновленого сина, не цікавився його здоров'ям, фізичним та духовним розвитком, з 2013 року позивач та [PERSON] взагалі перестали спілкуватися. В цьому ж році мати позивача розірвала шлюб з відповідачем. На протязі всього часу [PERSON] постійно спілкувався зі своїм рідним батьком - [PERSON], який і займався вихованням сина. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення у засобах масової інформації, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області №2-660 від 27 вересня 1999 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач був усиновлений [PERSON], відповідні зміни були внесені до актового запису про народження позивача. Згідно листа міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 04.12.2015 року, позивачу було відмовлено в задоволенні його заяви стосовно виключення відомостей про усиновителя з акту про народження та рекомендовано звернутися з відповідною заявою до компетентного суду. Статтею 238 ч.3 СК України визначено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого, або на вимогу одного із них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. У відповідності до ч. 5 ст. 239 СК України за бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім»я, по батькові, які вона мала до усиновлення. Оцінивши та дослідився докази в їх сукупності, зважаючи на те, що сімейні відносини між сторонами не склалися, тривалий час вони взагалі не спілкуються, позивач не припиняв стосунків зі своїм рідним батьком - [PERSON], який і займався його вихованням, суд дійшов висновку, що скасування усиновлення відповідає інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved