Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.08.2008 [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов вказаного договору, останній складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 28.09.2014 має заборгованість у розмірі 18717,55 грн, яка складається з: 2038,23 грн - заборгованість за кредитом; 8066,82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7245,00 грн - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 867,50 грн - штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а справу розглядати у його відсутність. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, від представника до суду надійшла заява, де представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, а справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 Закрите акціонерне товариство «Акцент-Банк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк». Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк», що підтверджується витягом із Статуту ПАТ «Акцент-Банк» (а.с. 20). Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.08.2008 між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Акцент-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який складається із Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8, 9-11). Згідно з положенням п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду на, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, що викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і в п.5.8 Правил користування платіжною карткою.. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 15.08.2008, що поповнення заборгованості [PERSON] відбулось 01.01.2009, після чого сплата коштів із погашення кредиту не відбувалась, тобто прострочка погашення кредитних коштів почалась з 30.01.2009. ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 09.10.2014. Із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності (ст.256 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності та його вимоги на цій підставі слід залишити без задоволення. Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України в справі №6-95цс14 від 17.09.2014. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Враховуючи пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав та наявність заяви відповідача про застосування строку позовної давності, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed