Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року у розмірі 29134,55 грн. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року [PERSON] отримала у тимчасове, платне користування кредит в розмірі 29870 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних, щомісячна комісія за надання кредитних ресурсів сторонами встановлена в розмірі 3,20% від суми кредиту по договору, термін користування кредитом до 07 серпня 2017 року. Відповідно до Кредитного договору період сплати кредиту, процентів та комісії з 01 по 10 число кожного місяця, Позичальник зобов»язується погашати заборгованість по кредиту згідно графіку погашення кредиту (додаток № 2 до Кредитного договору). За п. 4.2.1 Кредитного договору позичальник зобов»язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплатити нараховані проценти та комісії та виконувати всі свої зобов»язання у повному обсязі та устроки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, при порушенні позичальником строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії [PERSON] нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року [PERSON] виконав в повному обсязі, однак [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, в зв'язку з чим заборгованість [PERSON] за вищезазначеним договором станом на 16.11.2015 року складає 29134,55 грн. 16.03.2016 року Відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічний позов до ПАТ [PERSON] Розвитку про визнання кредитного договору частково недійсним, а саме визнати п. 1.6 Кредитного договору від 08 серпня 2014 року, укладеного між ПАТ «[PERSON] Розвитку» та [PERSON] № IKCASHSTG.245651.001 щодо обов»язку Позичальника сплачувати комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,20% відсотки від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати, що становить 955,48 грн. недійсним з моменту укладання договору. В обгрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що умови кредитного договору № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року, за якими [PERSON] повинна сплатити Банку комісію у розмірі 955,48 грн. щомісячно, є несправедливими та такими, що не відповідають нормам цивільного законодавства, зокрема ст.. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», у зв»язку з чим, [PERSON] просить суд визнати умову договору споживчого кредиту від 08 серпня 2014 року, укладеного між нею та Банком щодо обов»язку позичальника сплачувати щомісячну комісію (комісію за обслуговування кредитного договору) у розмірі 955,48 грн. недійсною з моменту укладання договору. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, підтримав доводи своєї позовної заяви та просив позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі та додатково пояснив, що п. 1.6. Кредитного договору, який [PERSON] просить визнати недійсним, не встановлює жодних змін у розмірі щомісячної комісії, а сама ставка комісії є фіксованою на протязі всього часу дії Кредитного договору. Відповідно, посилання [PERSON] за зустрічним позовом не стосуються суті справи та існуючих між сторонами правовідносин. Крім того, представник позивача пояснив, що згідно з п. 1.1. Кредитного договору грошові кошти надаються Позичальнику у тимчасове, платне користування. Умови щодо розміру щомісячної комісії за надання кредиту є фіксованими та зазначені в договорі, а саме в п. 1.6 Кредитного договору та в Графіку погашення кредиту. Таким чином, під час укладення кредитного договору та отримання кредиту [PERSON] була ознайомлена із умовами договору щодо встановлення щомісячної комісії за надання кредиту, її розміром та порядком її оплати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала частково, зустрічний позов підтримала повністю, по суті спору пояснила, що відповідно до п. 1.6 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму кредиту, що зазначена у п. 1.2 Договру. Таким чином розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця складає 955,84 грн., загалом споживачем [PERSON] помилково сплачено платежів із комісії у розмірі на суму 10895,16 грн. Умови кредитного договору № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року за якими [PERSON] повинна сплатити Банку комісію у розмірі 955,48 грн. щомісячно, є несправедливими та такими, що не відповідають нормам цивільного законодавства, зокрема ст.. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім цього, Додатком № 1 до Кредитного договору визначено, що комісія з обслуговування кредитної заборгованості за даним договором у розмірі 955,48 грн. є платежем за надані супутні послуги, а отже обґрунтованим буде висновок про те, що нарахування комісії було проведено відповідачем та сплачено позивачем за послуги, що супроводжують кредит, а саме, комісія за сукупні послуги банку, за рахунок позивача, що є незаконним. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги [PERSON] за зустрічним позовом безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року між ПАТ «[PERSON] Розвитку» та [PERSON], остання отримала у тимчасове, платне користування кредит в розмірі 29870 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних, щомісячна комісія за надання кредитних ресурсів сторонами встановлена в розмірі 3,20% від суми кредиту по договору, термін користування кредитом до 07 серпня 2017 року. Відповідно до Кредитного договору період сплати кредиту, процентів та комісії з 01 по 10 число кожного місяця, Позичальник зобов»язується погашати заборгованість по кредиту згідно графіку погашення кредиту (додаток № 2 до Кредитного договору). За п. 4.2.1 Кредитного договору позичальник зобов»язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплатити нараховані проценти та комісії та виконувати всі свої зобов»язання у повному обсязі та устроки, передбачені Кредитним договором. Під час укладання Кредитного договору та отримання кредиту [PERSON] була ознайомлена з умовами договору щодо встановлення щомісячної комісії за надання кредиту, її розміром та порядком її оплати, про що свідчить підпис [PERSON] в Кредитному договорі, Додатку №1 до Кредитного договору, копія яких знаходиться в матеріалах справи. Кредитним договором № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року врегульовано відносини Банку та [PERSON] з усіх істотних умов, що ставляться до Кредитного договору, а саме: щодо розміру кредиту, строку, на який кредит видається, розміру відсоткової ставки, порядку надання та повернення кредиту та сплати процентів погашення кредиту, можливість дострокового погашення, відповідальність сторін. Стосовно посилань позивача за зустрічним позовом на Закон України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.\~ З матеріалів справи вбачається та ніким не оспорюється, що Кредитний договір № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; [PERSON] надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Враховуючи викладене, кредитний договір відповідає вимогам законодавства, а також вимогам Закону України Про захист прав споживачів, а підстави визнання кредитного договору частково недійсним, а саме п. 1.6 Кредитного договору, що передбачені ст. 18 ЗУ Про захист прав споживачів та ст. 217 ЦК України відсутні. Взяті на себе зобовязання за Кредитним договором № IKCASHSTG.245651.001 від 08.08.2014 року [PERSON] виконав в повному обсязі, надавши позичальнику у тимчасове, платне користування кредит на споживчі потреби. Проте [PERSON] належним чином свої зобов»язання за Кредитним договором не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість, що станом на 16.11.2015 року складає 29134,55 грн., а саме: 17242,67 грн. поточна заборгованість за кредитом; 5809,88 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 0,01 грн. нараховані проценти на поточну заборгованість; 294,70 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів; 3442,44 грн. заборгованість по комісії (щомісячна винагорода); 2344,85 грн. - пеня Розрахунок заборгованості додається. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, при порушенні позичальником строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії [PERSON] нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ст. 625 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ [PERSON] Розвитку підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору частково недійсним, слід відмовити. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved