Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на майно після смерті свого батька [PERSON], який помер 05.06.2016 року, а саме на житловий будинок житловою площею 34,2 кв.м. (загальною площею 49,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами житлова прибудова (А?-1), ганок (а?-1), погріб (Пг), літня кухня (Б-1), гараж (В-1), оглядова яма (см), сарай (Д-1), убиральня (Е-1), сарай (Е?-1), сарай (Ж-1), ворота № 1, паркан № 2, паркан № 3, паркан № 4, вимощення І, водопровід ІІ, колодязь (К), який розташований за адресою Донецька область місто Білицьке провулок Верхньошевченківський, будинок № 5. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно в нотаріальній конторі він не має можливості, так як нотаріус відмовив йому у цьому, бо правовстановлюючий документ на будинок та господарські споруди відсутній і надати його він не має можливості, бо він був втрачений, а дублікат вказаного документу отримати не можливо, бо архів в якому він зберігається знаходиться в м.Донецьк, тобто на непідконтрольній території України, доступ до якого на даний час відсутній. У зв»язку з викладеним він просить задовольнити його позовні вимоги та визнати за ним право власності в порядку спадкування на вищевказаний житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами. Позивач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, просив розглядати справу за його відсутності за участю його представника (а.с.4, 46). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та зазначила, що позивач є рідним сином померлого 05.06.2016 року [PERSON], який своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач отримав вже свідоцтва про право власності на інше спадкове майно після смерті свого батька, але свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок не має можливості отримати, бо у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок і отримати їх дублікат він не має змоги, бо до архіву, в якому вони знаходяться на зберіганні, у зв»язку з проведенням АТО в України, доступ відсутній. Також зазначила, що право власності на вказаний будинок є зареєстрованим в установленому законом порядку саме за [PERSON]. Крім того, згідно технічного паспорту, який був виготовлений БТІ та довідки БТІ вбачається, що будинок та надвірні споруди побудовані до 1992 року і самовільного будівництва та реконструкцій виявлено не було. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений(а.с.50). В матеріалах справи мається лист [PERSON] міського голови від 12.04.2017 року (а.с.52), з якого вбачається, що відповідач заперечень проти позовних вимог [PERSON] не має і просить розглянути справу без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія VІ-УР № 212972, яке видано 11.08.1964 року [PERSON] сільрадою м.Добропілля Донецької області (а.с.11). Свідоцтвом про смерть, виданого 07.06.2016 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради м.Добропілля Донецької області серія І-НО № 946321 (а.с.10) підтверджується, що [PERSON] помер 05 червня 2016 року. Згідно ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька. Після смерті батька позивач, в установлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Вказане підтверджується копією спадкової справи № 258/2016 від 18.10.2016 року до майна померлого 05.06.2016 року [PERSON] (а.с.53-114). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] також є його дружина [PERSON] та його син [PERSON], які своєчасно звернулись до нотаріуса з заявами про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], і відмовились від спадщини на користь [PERSON], тобто на користь позивача. Вказане підтверджується копією спадкової справи № 258/2016 від 18.10.2016 року до майна померлого 05.06.2016 року [PERSON] (а.с.53-114). Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори у Донецької області [PERSON] від 08.02.2017 року № 134/02-31 підтверджується, що [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в Донецькій області м.Білицьке м.Добропілля провул.Верхньошевченківський будинок 5 (раніше вул.Шевченко буд.№ 29-а), у зв»язку з ненаданням спадкоємцем оригіналу або дублікату право встановлювального документу на вказане майно (а.с.17). Довідкою ТОВ «Добропільське БТІ» № 1420 від 28.02.2017 року підтверджується, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою м.Білицьке м.Добропілля провул.Верхньошевченківський будинок 5 (раніше вул.Шевченко буд.№ 29-а) зареєстровано за [PERSON] згідно договору дарування № 662 від 29.04.1969 року, який посвідчено Добропільською державною нотаріальною конторою (а.с.22). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 03.11.2016 року, вбачається, що за адресою м.Білицьке провул.Верхньошевченківський будинок 5 знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок (А-1) житловою площею 34,2 кв.м. (загальною площею 49,8 кв.м., житлова прибудова (А?-1),господарські будівлі та споруди ганок (а?-1), погріб (Пг), літня кухня (Б-1), гараж (В-1), оглядова яма (см), сарай (Д-1), убиральня (Е-1), сарай (Е?-1), сарай (Ж-1), ворота № 1, паркан № 2, паркан № 3, паркан № 4, вимощення І, водопровід ІІ, колодязь (К. Довідкою ТОВ «Добропільське БТІ» № 1421 від 02.11.2016 року підтверджується, що при обстежені домоволодіння №5, розташованого за адресою м.Білицьке провул.Верхньошевченківський виявлено, що при поточній інвентаризації 02.11.2016 року вказаного домоволодіння виявлено, що всі будівлі збудовані до 05.08.1992 року. Самовільних будівель та самовільного переобладнання будинку не виявлено (а.с.21). Довідка головного архітектора м.Добропілля [PERSON] від 10.10.2016 року № 10/10/00-10 (а.с.116) свідчить про те, що адреса житлового будинку за № 29-а, що розташований по вул.Шевченко у м.Білицьке Донецької області на теперішній час має поштову адресу Донецька область, м.Білицьке пров.Верхньошевченківський будинок 5. Сканкопією договору дарування від 29.04.1969 року, який зареєстрований в реєстрі під № 662 та посвідчений нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори [PERSON]Г.(а.с.12) вбачається, що 29 квітня 1969 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок житловою площею 29,2 кв.м. з надвірними спорудами, який розташований м.Білицьке вул.Шевченко будинок № 29-а. З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що отримати дублікат вищевказаного договору дарування позивач не має можливості. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засіданні. Так, зі сканкопії договору дарування від 29.04.1969 року під № 662 вбачається, що перший екземпляр договору зберігається в нотаріальній конторі, а інші екземпляри мають силу оригіналу. З листа Добропільської державної нотконтори від 27.02.2017 року за № 190/02-14 (а.с.113) вбачається, що договір дарування від 29.04.1969 року, який зареєстрований в реєстрі під № 662 переданий нотаріусом на зберігання до [PERSON] обласного державного нотаріального архіву 12.12.2013 року. [PERSON] обласного державного нотаріального архіву ГТУЮ у Донецькій області № 90/01-12 від 24.02.2017 року, який адресований Добропільський нот конторі свідчить, що дублікат вищевказаного договору дарування видати не має можливості, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в [PERSON] обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній. Тобто, в судовому засіданні достовірно було встановлено, що отримати дублікат правовстановлюючого документу на спірний будинок позивач не має можливості. В ході судового засідання судом була досліджена інвентаризаційна справа № 403/3 на домоволодіння, що розташоване за адресою м.Білицьке м.Добропілля провул.Верхньошевченківський будинок 5 (раніше вул.Шевченко буд.№ 29-а). При дослідженні вказаної інвентаризаційної справи було встановлено, що в ній знаходиться належним чином завірена копія договору дарування від 29.04.1969 року, який зареєстрований в реєстрі під № 662 та посвідчений нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори [PERSON] зміст якої повністю збігається зі змістом сканкопії договору дарування, яка була надана суду позивачем. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що будинок № 5 по провул.Верхньошевченківський м.Білицьке Донецької області станом на 05.06.2016 року (тобто на момент смерті) дійсно на праві приватної власності належав [PERSON]. З копії державного акту на право приватної власності на землю серія ДН від 19.02.1997 року (а.с.87) та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1402270932016 від 25.11.2016 року (а.с.89-90) вбачається, що земельна ділянка площею 0,0762 га (кадастровий номер 1411570300:00:023:0028) за адресою Донецька область м.Білицьке провулок Верхньошевченківський будинок 5 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) є приватною власністю [PERSON]. Також в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0762 га (кадастровий номер 1411570300:00:023:0028) за адресою Донецька область м.Білицьке провулок Верхньошевченківський будинок 5 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)). Вказане підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом НВО 465274, яке видано державним нотаріусом Другої Добропільського нотаріальної контори Донецької області [PERSON] 08.02.2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 175 (а.с.107). Відповідно до положень\~статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст.ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1217 Цивільного кодексу України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із\~ст. 1261 Цивільного кодексу України\~встановлено, що при спадкуванні за законом, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, спадкоємством визначається перехід майна спадкодавця\~в разі його смерті до іншої особи - спадкоємця, у порядку передбаченому законодавством, це система правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне оформлення прав та обов'язків. Згідно ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги, а саме дружина померлого та другий син відмовились від спадщини на користь позивача. В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою м.Білицьке провул.Верхньошевченківський будинок № 5, так як спадкоємцем не наданий був нотаріусу правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Таким чином, позивач був позбавлений можливості оформити своє право власності на спадковий житловий будинок шляхом вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Вказане явилося підставою для звернення до суду із даним позовом. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку за його життя. Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами за адресою Донецька область м.Білицьке провулок Верхньошевченківський будинок 5 дійсно належав спадкодавцю [PERSON], що підтверджується копією договору дарування від 29.04.1969 року, довідкою БТІ про реєстрацію права на нерухоме майно, документами БТІ, які свідчать, що самовільних будівель та самовільного переобладнання будинку не відбувалося, суд з урахуванням викладеного, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved