Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловою квартирою № 82 по вул. Сосновій, буд. 5 в м. Українка, Обухівського району, Київської області. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги, позивач зазначив, що є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована його колишня дружина, відповідач по справі, [PERSON] З 2014 року відповідач проживає за іншою адресою. Добровільно зніматись з реєстрації відповідач відмовляється, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав вказаних в позовній заяві та просили задовольнити. В судовому засіданні позивач пояснив, що визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, йому необхідно, так як вона претендує на його квартиру і хоче там проживати, і вселитись, але він їй не дозволяє. На даний час в спірній квартирі проживає сестра відповідачки зі своєю родиною а відповідачка проживає в м. Обухів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що сторони ніколи в спірній квартирі не проживали. Відповідач має намір проживати у спірній квартирі, однак позивач не дозволяє їй вселитися до квартири. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17324314 від 10.01.2008 року, яку придбав 28.12.2007 року на підставі договору купівлі-продажу. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2014 року по 08.12.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 170938, виданого Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 101, та копією рішення Обухівського районного суду Київської області від 08.12.2017 року. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] [INFO], що встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08.12.2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до копії довідки ПОЖ Української міської ради Обухівського району Київської області № 1547 від 06.12.2017 року та довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до акту депутата Української міської ради від 12.12.2017 року, встановлено, що в квартирі [ADDRESS], зареєстрована та не проживає з жовтня 2014 року по теперішній час [PERSON]. Ст.ст.\~47,\~48 Конституції України\~гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4\~ст. 9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно роз'яснень, викладених у п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім»ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім»ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~ст.405 ЦК. У цьому випадку положення ст.ст.71,72 ЖК УРСР\~застосуванню не підлягають. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України. З врахуванням викладеного, та беручи до уваги, що в судовому засіданні було встановлено, що після погіршення стосунків між сторонами у жовтні 2014 року, відповідачка переїхала жити в м. Обухів, та намагалась вселитись у спірну квартиру і це їй не вдалось, і позивачем не заперечується дана обставина, і що саме він не дозволяє їй туди вселитись, суд приходить до висновку, що відповідачка не проживає в спірному житлі з поважних причин, а тому підстав для визнання її такою, що втратила право на користування житлом, немає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки\~ним не надано доказів втрати відповідачем права користування спірною квартирою, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed