Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що рішенням Олександрійського місцевого суду Кіровоградської області від 19.11.2002 року з нього на користь [PERSON] (нині прізвище - [PERSON]) [PERSON] на утримання доньки [PERSON], 12.05.2000 року стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів). Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2009 року з нього на користь [PERSON] (нині прізвище - [PERSON]) [PERSON] на утримання сина [PERSON], 03.02.2008 року стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів). Утримувані з нього аліменти загалом становлять 50% його заробітку, що перевищує встановлену законом частку. При цьому, він на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого має сина [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні, в звязку з чим просив зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частки доходів на кожну дитину. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви від 23.04.2015 року та 27.04.2015 року про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Суд визнав за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мати і батько, відповідно до частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7), [PERSON], [INFO] (а.с.10) та [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Судом встановлено, що рішенням Олександрійського місцевого суду Кіровоградської області від 19.11.2002 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], 12.05.2000 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 24.10. 2002 року до досягнення повноліття донькою [PERSON] 12.05.2018 року. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], 03.02.2008 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.06.2009 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.02.2026 року. Позивач, крім виплат за двома виконавчими документами про стягнення аліментів, загальний розмір яких становить 1/2 частину його заробітку, має додаткові зобов'язання щодо утримання третьої дитини [PERSON], [INFO], тому має підстави для зменшення аліментів, що з нього стягуються. Позивач працює вчителем Виноградівської ЗШ І-ІІІ ступенів та має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 27.04.2015 р., заборгованості по виконавчим документам про стягнення аліментів не має, про що свідчить повідомлення відділу ДВС Компаніївського РУЮ від 27.04.2015 р. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведене, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, майновий стан сторін та приймаючи до уваги те, що у позивача змінився сімейний стан, він одружився і у нього народилася третя дитина - [PERSON], [INFO], враховуючи визнання позову обома відповідачами, суд вважає, що позов про зменшення розміру аліментів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп., який слід віднести на рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved