Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовом до [PERSON] про зменшення розміру заборгованості по аліментам на утримання дитини. Дана позовна заява мотивована тим, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2006 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення, судом видано виконавчий лист № 2-710 від 28 серпня 2006 року, який направлено до Слов`янського ВДВС на виконання, де відкрито виконавче провадження № 8928294. У зв`язку з тим, що позивач працював періодично і не завжди мав заробіток, за ним накопичилась значна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 57658,50 гривень. Вважає, що розмір зазначено заборгованості по аліментам може бути зменшений судом з 57658,50 гривень до 10000,00 гривень, оскільки на теперішній час з`явились обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору. Так, в даний час він не працює, не має будь-якого доходу, що суттєво ускладнило його матеріальний стан. Крім того, рішенням суду від 12 листопада 2020 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на його утримання в період навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу на місяць. Також зазначає, що на його утриманні перебуває його мати, яка є непрацездатною особою пенсіонеркою. Стан її здоров`я незадовільний, мати має похилий вік, і позивачу приходиться постійно піклуватись про неї, купувати ліки тощо. Крім того, він також має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим йому доводиться звертатись за медичною допомогою, що також потребує додаткових матеріальних витрат. Тому, просить суд зменшити розмір заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , з 57658,50 гривень до 10000,00 гривень, на 47658,50 гривень. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 23 березня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити [PERSON] у задоволенні заявлених ним вимог, з наступних підстав. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач був зареєстрований фізичною особою підприємцем та здійснював підприємницьку діяльність з 22 листопада 1999 року до 10 грудня 2019 року. В той же час, заборгованість по аліментам утворилась з 25 січня 2006 року, а позивач належним чином не довів достатніми та допустимими доказами те, що він не мав заробітку чи доходу за вищевказаний період. Також позивачем жодним чином не доведено, що його мати пенсіонерка, перебуває на його утриманні та те, що він купує їй ліки тощо. До того ж, позивач не підтвердив жодними доказами, що його стан здоров`я є незадовільним. Таким чином, позивач не навів жодних доказів, які б обґрунтовували його доводи. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру заборгованості по аліментам на утримання дитини, не підлягають задоволенню з наступних підстав. 28 лютого 2006 року на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області видано виконавчий лист № 2-710 про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , щомісячно у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30%-50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 січня 2006 року, що підтверджується листом Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 25 січня 2021 року за вих. № 5015. За текстом наведеного вище листа, за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження. Під час примусового виконання зазначеного рішення суду, у боржника [PERSON] утворилась заборгованості по аліментам на день повноліття дитини у сумі 57658,50 гривень. Крім того, наявність заборгованості по сплаті аліментів за вищевказаним виконавчим листом підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам АСВП №-8928294 від 14 грудня 2020 року, з якої також видно, що позивачем аліменти сплачувались несвоєчасно та не в повному обсязі. Позивач обґрунтовує підстави свого позову наступними обставинами: відсутністю постійної роботи та доходу; наявністю у нього інших аліментних зобов`язань; перебуванням на його утриманні непрацездатної матері, яка потребує у стороннього матеріальному забезпеченні, піклування та купівлі ліків; сплатою комунальних платежів за місцем проживання; погіршенням власного здоров`я; накладенням арешту на банківський рахунок, у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам. Згідно зі ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, яка має суттєве значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зазначені позивачем обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог не враховуються, з наступних підстав. Так, відсутність у [PERSON] постійного місця роботи та стабільного доходу не може бути підставою для повного або часткового його звільнення від сплати заборгованості по аліментам, без належного підтвердження існування таких обставин, що обумовлюють неможливість виконання ним певних видів робіт, внаслідок стану здоров`я, набуття ним певного статусу або наявністю інших встановлених обмежень. Наявність інших аліментних зобов`язань позивач обґрунтовує тим, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 12 листопада 2020 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на час навчання останнього, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 07 липня 2020 року і до припинення дитиною навчання у учбовому закладі, тобто до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до двадцяти трьох років. Проте, вказані вище аліментні зобов`язання хоча й мають відмінну природу, їх виникнення пов`язане з аналогічними обставинами, а саме утриманням сина [PERSON] , як в період його неповноліття, так і в період навчання останнього, й жодним чином не вказують на наявність аліментних зобов`язань щодо інших утриманців, що не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Зазначення позивача про перебування на його утриманні матері [PERSON] , позивачем не доведено та не надано жодного підтверджуючого дану обставину доказу. Натомість, [PERSON] надано копію пенсійного посвідчення, виданого 02 серпня 2012 року на ім`я [PERSON] . За даним пенсійним посвідченням, [PERSON] є пенсіонеркою за віком, а отже є отримувачем пенсії. Крім того, позивачем не наведено та не підтверджено розмір отримуваної [PERSON] пенсії, її стан здоров`я, потребу останньої у сторонньому догляді та піклуванні тощо. Крім того, [PERSON] документально не підтверджено його участь у оплаті комунальних послуг або утриманні житлового приміщення за місцем проживання. Слід зауважити, що погіршення стану здоров`я [PERSON] також повинне бути доведено належними та допустимими доказами, які б підтверджували наявність виключно тяжкої хвороби, яка б перешкоджала його трудовій діяльності та, як наслідок, сплаті аліментів у визначені строки та розмірах. Аналізуючи аргументи сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на відсутність підстав для захисту прав позивача за позовом про зменшення розміру заборгованості по аліментам на утримання дитини. Зазначені позивачем обставини та надані ним докази жодним чином не свідчать про погіршення його матеріального стану внаслідок наявного тяжкого захворювання або інших суттєвих обставин, оскільки він не має будь-яких застережень до виконання певних видів робіт, не перебуває на обліку в центрі зайнятості з приводу отримання державної допомоги по безробіттю, жодної соціальної допомоги від держави не отримує тощо. Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру заборгованості по аліментам, суд враховує вимоги\~ст. 197 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем не доведено факту погіршення його матеріального становища до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру заборгованості аліментів, та яке виникло внаслідок обставин зазначених у ст. 197 СК України. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем [PERSON] сплачений судовий збір, який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про відмову в задоволенні позову, покладається на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed