Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 05 серпня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позивальником зобов'язань за договором №б/н від 22 вересня 2010 року була встановлена заборгованість у розмірі 16322,79 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умовами належного виконання зобов'язань. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний договір разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Згідно п. 1.6 Додаткової угоди та у відповідності зі ст. ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених цією додатковою угодою понад 30 днів позичальник сплачує штраф. Однак у порушення кредитних зобов'язань відповідач ухиляється від належного виконання прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання з'явився, просив надати строк для можливого укладення мирової угоди з відповідачем, в подальшому в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлено, що 05 серпня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позивальником зобов'язань за договором №б/н від 22 вересня 2010 року була встановлена заборгованість у розмірі 16322,79 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умовами належного виконання зобов'язань. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний договір разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Згідно п. 1.6 Додаткової угоди та у відповідності зі ст. ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених цією додатковою угодою понад 30 днів позичальник сплачує штраф. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 11 січня 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 4149625803498813 від 05 серпня 2015 року на загальну суму 11438,08 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 9818,16 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 618,54 грн.; - штраф відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди у розмірі 1001,38 грн. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито з відповідача на користь позивача в розмірі 1378,0 грн.

Outcome: approved