overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], від виховання дитини самовідсторонився, ухиляється та не виконує батьківських обов'язків щодо матеріального утримання, виховання дитини. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1860грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про визнання позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач згідно копії свідоцтва про народження є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, про теж говорить ст.180,181 Сімейного Кодексу України. Ухилення батьків від виконування своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовці до самостійного життя, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. Вищевказані фактичні обставини також підтверджуються наданим третьою особою висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківським прав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для задоволення позовних вимог про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в сумі 704,8грн., та на користь позивача за другу вимогу немайнового характеру в розмірі 704,8грн. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене, на підставі ст.164,181,180 СК України, ст.ст.141,264,265,п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1984 року по теперішній час мати позивача [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, шлюб зареєстрували тільки 25.11.2011р. 15.07.1985р. у них народилася дитина [PERSON], однак в свідоцтві про народження батько був записаний зі слів матері - [PERSON], однак справжнім батьком являється [PERSON] На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача його батьком. У судове засідання учасники процесу подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали і просили суд задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що з 1984 року по теперішній час мати позивача [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, шлюб зареєстрували тільки 25.11.2011р. 15.07.1985р. у них народилася дитина [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечувалося, відповідач приходиться батьком [PERSON]. Ураховуючи, що датою народження дитини є 15.07.1985 р., тобто до 01.01.2004 р. (набрання чинності Сімейним кодексом України) при вирішенні спору слід керуватись нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України (ст.53), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.(п.ЗПостанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст.53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, спільне виховання, утримання ними дитини, докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, що підтверджується фотоматеріалами(а.с.16-18). Враховуючи зазначені вище обставини, а також те, що відповідач позов визнав, суд у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити порядок виконання даного рішення, відповідно до якого воно є підставою для внесення відповідних змін в актовий запис про народження позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2001 року по 03.04.2017 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO]. у них народилася дитина [PERSON], а [INFO]. народилася дитина [PERSON]. Оскільки [PERSON] та [PERSON] шлюб не реєстрували, запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дітей записано за її вказівкою. [INFO] [PERSON] померла. У зв'язку з тим, що позивач являється батьком дітей, він просить суд визнати його батьківство та внести відповідні зміни до актових записів. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, представники відповідачів заявили про визнання позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що з 2001 року по 03.04.2017 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO]. у них народилася дитина [PERSON], а [INFO]. народилася дитина [PERSON]. Запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [INFO] [PERSON] померла. Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечувалося, позивач приходиться батьком [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2,4 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини, а також те, що представники відповідачів позов визнала, суд у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 20.04.1990р. зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS]. Крім того, в даній квартирі зареєстровані відповідачі, які там не проживають з 11.12.2015р., їх особистих речей там немає. Тому позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житлом. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії довідки про склад сім'ї №155 від 13.02.2017р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також, судом встановлено, що відповідачі не мешкають з 11.12.2015р. у вищевказаній квартирі, про що свідчить акт від 03.12.2016р. Згідно ч.1 ст.71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідача за спірною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, однак там не проживають більше ніж півроку, їх особистих речей в немає. Тому позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, за вказаною адресою зареєстровані відповідачі. Відповідачі не проживають у вказаному будинку більше ніж півроку, що підтверджується копією акту про непроживання(а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідачів за спірною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,8грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить 1/4 частина домоволодіння №60 по вулиці Хуторській в місті Одесі. Відповідачка та її дочка зареєстровані у вказаній квартирі, однак ніколи там не проживали, їх особистих речей в квартирі немає. Тому позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Заперечень від відповідачки на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. Представник третьої особи до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 06.09.2010 року належить 1/4 частина домоволодіння №60 по вулиці Хуторській в місті Одесі. Згідно довідки про склад сімї від 06.03.2017 року, за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON]. Згідно акту від 17.01.2017 року, відповідачі ніколи не проживали за даною адресою. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідачки та її доньки за спірною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить 27/100 ч.д. житлового будинку [ADDRESS] Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, однак не проживає там з 26.08.2017р . , його особистих речей немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяви про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 27/100 ч.д. житлового будинку [ADDRESS] Згідно довідки про склад сім`ї, за вказаною адресою зареєстрований відповідач. [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 26.08.2017р., що підтверджується актом про непроживання від 24.11.2018р.(а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації [PERSON] за спірною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,8грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, однак не проживає там з 2013р., його особистих речей немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяви про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї(а.с.4), за вказаною адресою зареєстрований відповідач. [PERSON] не проживає у вказаному будинку з січня 2009р., що підтверджується актами про непроживання від 11.11.2018р. та від 23.12.2019р.(а.с.5,6). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації [PERSON] за спірною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,4грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак не проживає там з січня 2016р., його особистих речей немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяви про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї(а.с.10), за вказаною адресою зареєстрований відповідач. [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з січня 2016р., що підтверджується актом про непроживання від 18.09.2019р.(а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації [PERSON] за спірною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,4грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак там не проживає з 2008р., його особистих речей в квартирі немає. Тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяви про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечували позивачі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] Як вбачається з довідки про склад сім'ї, за вказаною адресою зареєстрований відповідач. Згідно актів про не проживання від 20.06.2017р., від 20.07.2018р., [PERSON] не проживає з 2008р. за даною адресою. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації [PERSON] за спірною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,8грн.

Outcome: approved