Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 24.07.2012 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем по справі [PERSON], було укладено кредитний договір №0081710, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 555\~000,00 гривень до 23.07.2015 року зі сплатою 22% річних. Відповідно до умов укладеного кредитного договору позичальник [PERSON] зобовязався повернути кредиті кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 00081710-145 від 24.07.2012 року. Згідно умов договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, а поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань позичальником в повному обсязі. Відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобовязання. Станом на 05.11.2014 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 278\~797,41 грн. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідачі відмовляються, позивач просить стягнути солідарно суму заборгованості з відповідачів, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить суд розглядати справу в його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду. Просять врахувати, що ними добровільно погашається заборгованість за кредитним договором і на даний час розмір заборгованості значно зменшився. Також відповідачі просять суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені у звязку із скрутним матеріальним становищем, а саме просять врахувати, що їхня дочка [PERSON] тяжко хворіє і потребує коштовного лікування. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2012 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем по справі, [PERSON], було укладено кредитний договір №00081710 (а.с.5-13). Згідно з п.1.1. даного договору кредитор зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 555\~000,00 гривень, а позичальник зобовязується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обовязки, визначені договором. Відповідно до п.2.1 даного кредитного договору протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 22% річних. П.8.1.3 договору передбачено, що у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань (обовязків) за договором кредитор має право вимагати достроково повного/часткового виконання позичальником зобовязань за договором. Відповідно до п.11.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. Так, згідно з п.11.2.1 позичальник, на вимогу кредитора, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за договором пеню, у відсотках річних від суми простроченого платежу, в розмір S * 2( де «S» - облікова ставка Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня ); у разі виявлення фактів нецільового використання кредиту штраф в розмірі 25% від розміру кредиту, яка була використана не за цільовим призначенням (п.11.2.2 договору); за невиконання або неналежне виконання позичальником обовязків, передбачених пунктами 3.4, 4.2, 6.1, 8.4 договору неустойку в розмірі 0,5% від розміру кредиту, але не менше 500 грн. (а.с.12). В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №00081710 від 24.07.2012 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки №00081710-145 від 24.07.2012р. (а.с.16-20). Згідно з п.1.1 договору поруки поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезепечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобовязань (п.1.2 договору поруки). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Ст.554 ЦК України зазначає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що станом на 05.11.2014 року заборгованість становить 278 797 (двісті сімдесят вісім тисяч сімсот девяносто сім) гривень 41 копійка, з яких 227049,59 грн. заборгованість за кредитом (в тому числі просторочена заборгованість за кредитом 103716,68 грн.); 35839,35 грн. заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 34962,49); 15908,47 грн. пеня (а.с.21-24). Статтею 548 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч. 3\~\~ст. 551 ЦК України\~\~суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь\~\~у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, оскільки боржником добровільно здійснюється погашення заборгованості (а.с.97-112, 128-130, 134-137) і на даний час загальний розмір заборгованості значно зменшився, враховуючи майновий стан відповідачів, наявність на утриманні дочки [PERSON], яка потребує коштовного лікування у звязку із складним діагнозом (а.с.85), суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені. Тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідачів, слід зменшити до 1000,00 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 00081710 від 24.07.2012 року в розмірі 263 888 (двісті шістдесят три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 94 копійки, з яких 227049,59 грн. заборгованість за кредитом; 35839,35 грн. заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. пеня. Оскільки під час розгляду справи відповідачами добровільно частково погашено заборгованість за кредитним договором в розмірі 80415,00 грн.: 10\~000,00 грн.(а.с.97) + 10\~000,00 грн. (а.с.98) + 2060,00 грн. (а.с.99) + 4940,00 грн.(а.с.100) + 3000,00 грн. (а.с.101) + 2150,00 грн. (а.с.102) + 650,00 грн. (а.с.103) + 3200,00 грн. (а.с.104) + 6,00 грн. (а.с.105) + 3994,00 грн. (а.с.106) + 4024,00 грн.(а.с.107) + 1992,00 грн.(а.с.108) + 3900,00 грн. (а.с.109) + 300,00 грн. (а.с.110) + 500,00 грн.(а.с.111) + 9299,00грн. (а.с.112) + 1500,00грн.(а.с.128) + 6100,00 грн.(а.с.129) + 2600,00 грн.(а.с.130) + 4200,00 грн.(а.с.134) +800,00 грн. (а.с.135) + 1620,00 грн. (а.с.136) + 3580,00 грн. (а.с.137), то рішення суду в частині стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором на суму 80 415,00 грн. не звертати до виконання. У відповідності\~\~до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судові витрати. Згідно п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі\~частини третьої\~статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Відповідно до п.35 вказаної постанови Пленуму ВССУ при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. При таких обставинах, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 1393,98 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 526,527,530, 553, 554, 611,612, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed