Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним, посилаючись на те, що [PERSON] мешкає в [ADDRESS], є споживачем електроенергії за яку не сплачує, в зв'язку з чим станом на 01 червня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 5917,19 грн., що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості та судового збору. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 29 серпня 2013 року до суду надала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову. Представник Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник ДРЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] користується електричною енергією для особистих побутових потреб та є споживачем електричної енергії у зв'язку з чим був відкритий особистий рахунок кімнати [NUMBER]. Гуртожиток [ADDRESS] перебуває на балансі комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора - 1». Електропостачання в гуртожиток здійснюється на підставі договору №208 від 02 березня 2005 року про постачання електричної енергії, укладеного між КП «ЖЕК-1» та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі Дніпропетровських районних електричних мереж відповідно до якого організація сплачує за електричну енергію, спожиту мешканцями гуртожитку за показами загально будинкового приладу обліку. Відповідно до ст. 13 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 48 Правил користування електроенергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 762 ч. 1 ЦК України, якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежневиконання) - ст.610 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги Посилання відповідачки на відсутність договору на надання послуг є необґрунтованим, оскільки згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Позивачем надавались послуги з постачання електроенергії, а відповідачами вони споживалися. Такі дії свідчать про існування обов'язку відповідача здійснювати оплату таких послуг. Вимогами ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. У разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті. Статтями 20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, для споживачів цих послуг. Сам факт відсутності укладеного договору не звільняє відповідачів від обов'язку оплачувати житлово-комунальні послуги, а лише позбавляє їх можливості скористатися в повному обсязі правами споживача, передбачених Законом «Про захист прав споживачів», на отримання послуг вчасно та відповідної якості згідно з умовами укладеного договору. Однак через те, що відповідачка не проводила своєчасну оплату за надані її послуги з електропостачання, у неї станом на 01.06.2013р. утворилась заборгованість у розмірі 5917,19 грн. Відповідачкою не було надано доказів того, що на час подання позовної заяви до суду її було переведено, як мешканку гуртожитку на прямі розрахунки з енергопостачальником за показами індивідуальних приладів обліку, встановлених у квартирах. Щодо застосування строку позовної давності суд виходить з наступного, що відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. (стаття 253 ЦК України) Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачкою сплачувались грошові кошти на часткове погашення заборгованості до травня 2013 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного, судом достовірно встановлено, що споживаючи надані послуги, відповідачка у повному обсязі їх не сплачує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі, в тому числі й в частині відшкодування судових витрат у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved