Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 23.10.2015 року відповідачі позичили в нього 26 825 дол. США, які зобовязалися повернути в строк до 23.01.2016 року. З метою забезпечення належного виконання вказаного договору позики коштів, державним нотаріусом було посвідчено, укладений сторонами договір іпотеки з застереженням нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Відповідачі не виконали взятого зобовязання щодо повернення коштів, а тому позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки - квартири під № 14, що знаходиться в місті Біла Церква Київської області, по вулиці Партизанській, в будинку під № 33, загальною площею 70,0 кв. м., житловою площею 37.6 кв. м., що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частині кожному, від свого імені [PERSON] будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі - продажу за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням [PERSON] всіх прав продавця у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки ( в тому числі витяг з держав реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у підрозділах Міністерства юстиції. Державній реєстраційній службі України (або її правонаступниках) та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату, органах державної влади, місцевого самоврядування (зокрема у Центрах надання адміністративних послуг) або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до субєктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки, технічну документацію та інше; передати [PERSON] предмет іпотеки - квартиру під № 14, що знаходиться в місті Біла Церква Київської області, по вулиці Партизанській, в будинку під № 33, загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 37.6 кв. м., що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/2 частині кожном; в управління на умовах безоплатності послуг управителя на період до його продажу у порядку ст. 38 Закону України Про іпотеку; зобовязати відповідачів [PERSON], [PERSON] надати ключі від вхідних дверей предмета іпотеки - квартири під № 14, що знаходиться в місті Біла Церква Київської області, по вулиці Партизанській, в будинку під № 33, загальною площею 70,0 кв. м., житловою площею 37,6 кв. м., що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] - по ? частині кожному, управителю [PERSON] та не чинити перешкод останньому в управлінні предметом іпотеки на період до реалізації. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про дату, час та місце проведення розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, відзиву, жодних клопотань чи заперечень суду не направлено та відповідно до положень ч.6 ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 23.10.2015 року [PERSON] позичив [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 642 995,25 грн., що на час позики було еквівалентно 26825 дол. США. Зазначене підтверджено нотаріально посвідченим договором позики (а.с.7). Встановленим є те, що відповідачі в рахунок забезпечення належного виконання вказаного договору позики, передали в іпотеку своє майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Зазначене підтверджено договором іпотеки від 23.10.2015 року. Який належно посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори (а.с. 8). Встановлено, що 23.10.2015 року було зареєстровано обтяження майна, переданого відповідачами в іпотеку, що вбачається з Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень. Встановленим є те, що предмет іпотеки - квартира під № 14, що знаходиться в місті Біла Церква Київської області, по вулиці Партизанській, в будинку № 33, загальною площею 70,0 кв. м., житловою площею 37,6 кв. м., та належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах - по 1/2 частині кожному, на підставі свідоцтва про право власності №45519, виданог7о КП Білоцерківської міської ради Службою приватизації державного житлового фонду 12.10.2015 року. Судом встановлено, що мало місце порушення відповідачами своїх зобовязань за договором позики від 23.10.2015року та існує заборгованість перед [PERSON], яка станом на 02.08.2017 року становить 693 616,71 грн.71коп. Згідно п.8 договору іпотеки, на підставах, передбачених законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення. Згідно п.17 договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобовязань за Основним договором вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлений Основним договором строк суми позики; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Основним договором строки сум відсотків. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобовязання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина пята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За ст..589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Умовами укладеного між сторонами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальниками умов Договору позики. Згідно ст.35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 22.12.2016 року така вимога надсилалася позивачем, але відповідачі не отримували листи за адресою реєстрації свого місця проживання, поштові відправлення були повернуті за закінченням терміну зберігання. Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Позивачем обрано судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного вище нерухомого майна з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем згідно з вимогами ст.38 Закону «Про іпотеку». Відповідно до ст.39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст.38 Закону «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як роз'яснено в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. В п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначається, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основногс зобов язання (стаття »7 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпоіеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Як розяснено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обовязковому порядку має зазначатись в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Отже, враховуючи вище наведене, суд вважає, що є підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 23.10.2015 року в розмірі 26825,00 доларів США, що за офіційним курсом НБ України /25,8571 грн./І дол. США/ становить 693616 грн. 71 коп., - квартиру під № 14 що знаходиться в місті Біла Церква Київської області, по вулиці Партизанській, в буд. № 33, що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі - продажу за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; передати [PERSON] предмет іпотеки в управління на умовах безоплатності послуг управителя на період до його продажу у порядку ст. 38 Закону України Про іпотеку; зобовязати відповідачів [PERSON], [PERSON] надати позивачу ключі від вхідних дверей предмета іпотеки та не чинити перешкод останньому в управлінні предметом іпотеки на період до реалізації. Однак, суд вважає, що не підлягають до задоволення інші позовні вимоги щодо надання [PERSON] прав отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки ( в тому числі витяг з держав реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у підрозділах Міністерства юстиції, Державній реєстраційній службі України (або її правонаступниках) та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату, органах державної влади, місцевого самоврядування (зокрема у Центрах надання адміністративних послуг) або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до субєктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки, технічну документацію та інше.., оскільки отримання зазначених повноважень не передбачені ні Законом, ні укладеним між сторонами Договором іпотеки від 23.10.2015 року та не можуть бути відображенні в рішенні суду. Згідно ст.. 141 ЦПРК України підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір по справі в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial