Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що 25.01.2011 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKAPNUAKG.2872.001. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобовязався надати відповідачу, [PERSON] кредит у розмірі 144144,00 грн., строком до 24.01.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,001 % річних та комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,84 % щомісячно. А [PERSON] зобовязався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти для погашення заборгованості у розмірі встановленому графіком погашення, зазначеного в п. 2.4 кредитного договору. Банк виконав свої обовязки згідно приписів кредитного договору у повному обсязі, про що свідчить Розпорядження на видачу кредиту від 25.01.2011 р. та меморіальний ордер № 10973 від 25.01.2011р. Крім того, в забезпечення зобовязання за кредитним договором між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір поруки № PX029031.2873.001, згідно якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором і відповідає за виконання вказаних зобовязань в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів передбачених договором. Згідно п. 4 договору поруки у випадку невиконання [PERSON], будь-якого зобовязання за кредитним договором, то [PERSON] та [PERSON] відповідають перед банком як солідарні боржники. Однак, відповідач [PERSON] свої зобовязання по своєчасному погашенню кредиту, за умовами договору, не виконує, внаслідок чого, станом на 28 грудня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 37381,22 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором 37381,22 грн. та судові витрати. В судове засіданні представник позивача, [PERSON] не зявилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується обявою про розгляд справи надрукованою в газеті «Урядовий курєр». Заяв, клопотання до суду не надійшло. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату розгляду справи, а позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на той факт, що сторони не зявилися в судове засідання, розгляд справи здійснено за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено з матеріалів справи, 25.01.2011 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKAPNUAKG.2872.001. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобовязався надати відповідачу, [PERSON] кредит у розмірі 144144,00 грн., строком до 24.01.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,001 % річних та комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,84 % щомісячно. А [PERSON] зобовязався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти для погашення заборгованості у розмірі встановленому графіком погашення, зазначеного в п. 2.4 кредитного договору. Банк виконав свої обовязки згідно приписів кредитного договору у повному обсязі, про що свідчить Розпорядження на видачу кредиту від 25.01.2011 р. та меморіальний ордер № 10973 від 25.01.2011р. У відповідності до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Також, частина 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, в забезпечення зобовязання за кредитним договором між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір поруки № PX029031.2873.001, згідно якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором і відповідає за виконання вказаних зобовязань в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів передбачених договором. Згідно п. 4 договору поруки у випадку невиконання [PERSON], будь-якого зобовязання за кредитним договором, то [PERSON] та [PERSON] відповідають перед банком як солідарні боржники. Нормами статті 554 ЦК України констатовано, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання по своєчасному погашенню кредиту, за умовами договору, не виконує, внаслідок чого, станом на 28 грудня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 37381,22 грн. Також, статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Нормами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання боргового зобовязання, повинен, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Крім, того ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунки заборгованості за кредитним договором № IKAPNUAKG.2872.001 від 25.01.2011 р. станом на 28.12.2015р. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у звязку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи майновий стан позивача, судом відстрочено сплату судового збору. А зважаючи на той факт, що рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення судового збору покладається на відповідачів. Також, підлягають стягненню з відповідачів витрати позивача, що документально підтверджені, на опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідачів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved