Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтував тим, що 13 жовтня 1999 року в с. Миколаївка Сумського району, будучи малолітнім, з вини відповідача одержав електротравму, внаслідок чого став інвалідом. Він потребує постійної реабілітації, в звязку з чим у 2017 році поніс додаткові витрати на звичайний догляд та побутову допомогу. З урахуванням ступеня вини відповідача в отриманні каліцтва, який становить 70 %, просив суд стягнути з відповідача на його користь 20\~160 грн. цих витрат. Крім того, посилаючись на те, що в 2013 році він отримав вищу освіту, має кваліфікацію спеціаліста за фахом вчитель, розпочав свою трудову діяльність, має право на збільшення відшкодування шкоди, повязаної зі зменшенням його професійної працездатності. З урахуванням середньомісячної заробітної плати працівника освіти, а також ступеня вини відповідача в отриманні каліцтва, просив також стягнути з відповідача грн. на відшкодування цієї шкоди 27 058 гривень 16 коп. за 2017 рік, а всього 47 218 гривень 16 коп. Представники позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, проте, вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: вважав, що позивачем невірно обрахована сума відшкодування у вигляді втраченого заробітку, в період з жовтня по грудень 2017 року в розмірі 5\~476 грн. На його думку, ця сума підлягає зменшенню на 2546,40, оскільки позивачем не вірно застосовано положення ч. 3 ст. 1199 ЦК України. Крім того, заперечував проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. та вважав достатнім стягнути 1000 грн. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив, що 13 жовтня 1999 року в с. Миколаївка Сумського району [PERSON], будучи малолітнім, отримав електротравми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких втратив праву руку на рівні третини передпліччя, а ліва рука частково втратила рухливість. Питання відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом, а також додаткових витрат і моральної шкоди неодноразово були предметом судового розгляду. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлені відповідні обставини, які в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2002 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2002 року, рішеннями Зарічного районного суду м. Суми від 16.05.2006 року, від 30.09.2013 року, від 23.11.2015 року, від 30.03.2017 року встановлені обставини, викладені у даному позові. За висновком комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 29 серпня 2005 року № 79 виявлені у [PERSON], захворювання перебувають у причинному звязку з отриманими ним травмами (ураження електричним током високої напруги), що мали місце 13 жовтня 1999 року в с. Миколаївка Сумського району. 28 червня 2008 року [PERSON], досяг повноліття, після чого Сумська обласна МСЕК встановила йому 2-гу групу інвалідності з дитинства. Із довідки МСЕК від 14 вересня 2011 року № 648819 вбачається, що за результатами повторного огляду [PERSON] також визначена 2-га група інвалідності до 01 вересня 2013 року. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 21 червня 2011 року № 66 [PERSON], після отриманої в 1999 році електротравми потребує постійної реабілітації. Реабілітаційний період триває безстроково. Потребує амбулаторного лікування у ортопеда по місцю проживання, стаціонарного лікування в ортопедичному відділенні 1 раз на рік та санаторно-курортного лікування 1 раз на три роки. З 2006 року до часу проведення експертизи та в подальшому за наслідками електротравми потребує постійної побутової допомоги. Спеціальному медичному догляду не підлягає. В мотивувальній частині вказаного висновку експерти, що погоджуються з даними протоколу від 20 липня 2011 № 139159 лікарсько-консультативної комісії комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 4», зазначено про те, що потерпілий [PERSON], за станом здоровя потребує постійної сторонньої допомоги. За наслідками проведеного повторного огляду 19 лютого 2014 року [PERSON], встановлена третя група інвалідності з дитинства безтерміново, протипоказана робота з навантаженням на праву руку, рекомендоване лікування у ортопеда, невролога та санаторно-курортне лікування. Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 914 від 29 вересня 2014 року встановлено першу ступінь обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності, а також визначено ряд реабілітаційних заходів, які підлягають виконанню. 29 червня 2013 року [PERSON], отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Біологія» та здобув кваліфікацію бакалавра, вчителя біології. Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Розмір відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я визначений згідно ст.ст. 1195, 1199 ЦК України, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та з урахуванням рекомендацій Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди №6 від 27.03.1992 року» з відповідними змінами та доповненнями. У відповідності до ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди здійснюється щомісячними платежами, сума відшкодувань може бути виплачена одноразово. Стягнення додаткових витрат може бути здійснене наперед. Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати 3200 грн. В зв'язку з ушкодженням здоровя впродовж реабілітаційного періоду позивач потребує стороннього догляду щодня та побутової допомоги щодня. Протягом строку з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року позивач має нести витрати на звичайний догляд в розмірі 1/2 частини мінімальної заробітної плати щомісяця, що складає 13440 грн. ( 3200 грн. х 12 місяців\\2 = 19200 грн.). З врахуванням вини батьків розмір шкоди складає 13440 грн. (19200 грн. 30 %); побутову допомогу в розмірі 1\\4 частини мінімальної заробітної плати щомісяця, що складає 6720 грн. (3200 грн. х 12 місяців\\4= 9600 грн.). З врахуванням вини батьків розмір шкоди складає 6720 грн. (9600 30 %). Разом сума додаткових витрат складає 20 160 грн. грн. Відповідно до ч. 3 ст. 1199 ЦК України після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. З викладених норм права вбачається, що якщо особа, яка не працювала та отримала каліцтво, в подальшому отримує освіту, здобуває відповідну кваліфікацію та починає трудову діяльність, вона відповідно отримує професійну працездатність. Працездатність - це здатність людини до активної діяльності, що характеризується можливістю виконання роботи і функціональним станом організму в процесі роботи. Професійна працездатність - рід трудової діяльності людини, яка володіє комплексом спеціальних знань, практичних навичок, одержаних шляхом спеціальної освіти, навчання чи досвіду, які дають можливість здійснювати роботу в певній сфері виробництва. Отримавши професію, [PERSON] отримав і можливість виконувати роботу відповідно до здобутої кваліфікації, а відтак і можливість отримувати за цю кваліфіковану роботу більший заробіток і саме ця можливість для осіб, які отримали каліцтво, у розумінні ч. 3 ст. 1199 ЦК України, є додатковою гарантією соціального захисту потерпілої особи. Свою трудову діяльність за здобутою кваліфікацією [PERSON]С розпочав 24 червня 2014 року на посаді вихователя, і факт його звільнення з цієї посади, тобто переривання безпосередньої трудової діяльності, не впливає на право вимоги та збільшення розміру відшкодування, як і не позбавляє такого права. Таким чином, [PERSON], розпочавши трудову діяльність відповідно до одержаної кваліфікації, набув право на збільшення розміру відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації. З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 20 травня 2016 року вбачається, що втрата як професійної, так і загальної працездатності у [PERSON] становить 55 %. З статистичної інформації Головного управління статистики у Сумській області від 23.08.2017 року №06-19/1613-17 вбачається, що середня місячна заробітна плата штатного працівника освіти по Сумській області станом на січень-грудень 2017 року становить: січень 2017 року 4794 грн., лютий 2017 року 4870 грн., березень 2017 року 4935 грн., квітень 2017 року 4968 грн., травень 2017 року 5161 грн., червень 2017 року 6281 грн. (а.с.5). З статистичної інформації Головного управління статистики у Сумській області від 07.11.2017 року №06-19/2422-17 вбачається, що середня місячна заробітна плата штатного працівника освіти по Сумській області станом на липень вересень 2017 року становить: липень 2017 року 5797 грн., серпень 2017 року 4957 грн., вересень 2017 року 5476 грн. (а.с.18). В звязку з тим, що на час розгляду даної справи середній розмір заробітної плата одного штатного працівника освіти по Сумській області за жовтень грудень 2017 року Головним управлінням статистики ще не обрахований, то слід виходити з розміру оплати, встановленому в вересні 2017 року: жовтень 2017 року 5476 грн. х 55% = 3011 грн., листопад 2017 року 5476 грн. х 55% = 3011 грн., грудень 2017 року 5476 грн. х 55% = 3011 грн. Суд при визначенні розміру відшкодування враховує вимоги ч. 3 ст. 1199 ЦК України, яка визначає, що потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, за січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень позивач має право вимагати відшкодування в розмірі 3200 грн. Таким чином, сума відшкодування, повязана з втратою заробітку за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року становить 27 058,16 грн. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача щодо зменшення суми, що підлягає відшкодуванню за період жовтень грудень 2017 року, оскільки така його позиція не узгоджується з положенням ч. 3 ст. 1199 ЦК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, і позовні вимоги задоволені, тому на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 1600 грн. 00 коп. судового збору, а також на підставі ст. 89 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати за надання правової допомоги в суді, яка надавалася адвокатом [PERSON] на підставі укладеного 29 березня 2017 року договору (а.с.14, 20) у сумі 3000 грн., що не перевищує встановленої Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Сума такої компенсації визначена, на думку суду, з врахуванням тривалості робочого часу при наданні юридичних послуг в судових засіданнях, та при складанні процесуальних документів, зокрема: позовної заяви, розрахунку розміру матеріальної шкоди та додаткових витрат, що підлягають стягненню з відповідача, підготовці та направленні двох запитів та отримання на них відповідей. Так, на думку суду, з урахуванням складності справи, та часу, який був безпосередньо витрачений представником позивача адвокатом [PERSON] у двох судових засіданнях 42 хвилини, орієнтовно необхідного часу на проведення консультацій (30 хвилин), складання позовної заяви та розрахунку до позову ( 3 години), підготовка двох запитів та отримання на них відповідей (1 година), всього не менше 5 годин. Таким чином, витрати на правову допомогу, які обраховуються в розмірі 40% від встановленого на 01.01.2017 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1544 грн. х 40% = 617 грн. за одну годину роботи). 617 грн. х 5 годин = 3085 грн. Як вбачається з квитанції (а.с.14), позивач сплатив адвокату 3\~000 грн., що є документально підтвердженою сумою витрат і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved