Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що він є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Іншим співвласником квартири є [PERSON]. За вказаною адресою зареєстровані сторони. Однак, [PERSON] хоча фактично і зареєстрована, але з 1999 року та по теперішній час в квартирі не проживає. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача права користування спірним житловим приміщенням. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В судове засідання сторони не явилися, сторона позивача просила справу розглядати без її участі, на заочний розгляд справи заперечень не мала. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, 10.12.1996 року Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя було видане свідоцтво про право на житло № 4517. Як слідує зі змісту названого правовстановлюючого документа, позивачеві, [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності спірна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За положеннями ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Крім того, із матеріалів справи слідує, що [PERSON] померла 18.11.2011 року, а її спадкоємцями стали чоловік [PERSON] та син [PERSON] 30 травня 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №\~683 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач після [PERSON] отримав ? частку спадщини у вигляді 1/3 частини спірної квартири. Отже, з вищевикладеного достовірно вбачається, що позивач є співвласником ? частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а іншим співвласником так і залишається [PERSON] З довідки № 464 ЄАС ЦОА № 3 від 21.01.2016 року слідує, що за адресою вказаної квартири зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], як дружина співвласника квартири [PERSON] Позивач проживає і також зареєстрований у своїй квартирі з 28.12.1987 року. Отже, спірна квартира є адресою місця проживання сторін, зареєстрованою у встановленому законом порядку, при цьому позивач є співвласником житла, а відповідач членом сімї співвласника житла. Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За поясненнями позивача відповідач в спірній квартирі не проживає тривалий час 1999 року. І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із актами ЦОА МПК «ОСНОВАНІЄ» № 47 від 25.09.2013 року, № 400 від 13.10.2015 року, № 25 від 26.01.2016 року, згідно яких відповідач не проживає у спірній квартирі з 02.03.1999 року. При цьому судом не встановлено ні поважних причин до цього, ні будь-якої домовленості між сторонами щодо вказаного. На підставі викладеного,

Outcome: approved