Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 11 серпня 2006 року, вона є власником квартири [ADDRESS] . Як зазначено позивачем в позовній заяві, нещодавно їй стало відомо, що в її квартирі залишаються бути зареєстровані відповідачі. Домовленості на проживання в квартирі між позивачем та [PERSON] не було, позивач надала дозвіл на тимчасову реєстрацію на три місяці. Крім того, [PERSON] без відома і згоди позивача зареєструвала в квартирі свого сина [PERSON] . Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів в її помешканні є перешкодою в реалізації нею прав власника будинку, а тому з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів подав до суду заяви, е просить розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.08.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1534, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-7, 8, 9). Згідно довідки Могилів-Подільського МБТІ №2003 від 20.11.2018, назва вулиці змінилася з [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №117, 7 сесії 7 скликання від 29.02.2016 р. ( а.с.10). Відповідно до витягу адміністратора відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 1531 від 06.05.2021, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] ( а.с.11). Згідно довідки голови квартального комітету №7 м. Могилів-Подільський №89 від 17.05.2021, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але не проживають з 2015 року ( а.с.12). На підставі ст. 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у належному на праві власності позивачу [PERSON] квартирі [ADDRESS] , однак за вищевказаною адресою не проживають і ніколи не проживали, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за вище вказаною адресою. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved