Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вищевказаним\~позовом,\~посилаючись на\~ту обставину,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №б/н\~від 19.11.2007\~року [PERSON] \~було надано\~кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 31.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 13757,92 гривень. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2018 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили відмовити у задоволенні позову. Надали до суду відзив, в якому зазначили, що в повному обсязі не погоджуються з позовними вимогами та не визнають їх з огляду на наступне. Відповідач заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, а саме: позивач посилається на те, що між ними було укладено договір б/н від 19.11.2007 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. та який, в свою чергу, по своїй правовій природі являється договором приєднання. Також, відповідач не згоден з тим, що підписавши анкету-заяву від 19.11.2007 року на отримання кредиту на товар в розстрочку, він надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до «Умов та Правил надання банківських послуг», «Тарифи банку», «Правил користування платіжною карткою». 19.11.2007 року [PERSON] було підписано лише відповідну заяву-анкету про видачу йому платіжної картки «Кредитка «Універсальна». Будь-які підписи відповідача на «Умовах та правилах надання банківських послуг» та «Тарифах Банку», як і на наданій банком довідці про умови кредитування відсутні. Крім того, в даній анкеті-заяві від 19.11.2007 року не зазначено, з якими затвердженими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг був ознайомлений відповідач під час підписання цієї анкети-заяви. Надані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», на які останній посилається як на підставу позову, не містять підпису позичальника [PERSON] , а отже такі Умови/Правила/Тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Відповідач повністю заперечує факт укладення кредитного договору на заявлених банком умовах, оскільки з Умови/Правилами/Тарифами він ознайомлений не був, їх не підписував, а отже Умови/Правила/Тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Також, відповідач в повному обсязі заперечує й проти понесених позивачем судових витрат, оскільки вважає, що в банка відсутні підстави для звернення до суду, оскільки відповідачем не порушено чинного цивільного законодавства чи положень укладеного договору. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №б/н\~від 19.11.2007\~року [PERSON] \~було надано\~кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] умови кредитного договору виконуються неналежним чином. Так, згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 13757,92 гривень, із якої: - 1217,33 гривень заборгованість за кредитом; - 8947,36 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2700,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; - 250,00 гривень штраф (фіксована частина); - 643,23 гривень штраф (процентна складова). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 643,23 - штраф (процентна складова). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , ПАТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19 грудня 2007 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, ПАТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1217,33 грн. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 1217,33 гривень, що складає 8,85% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 13757,92 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає, стягненню судовий збір у сумі 121,95 гривень, що відповідає 8,85% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 1378,00 гривень.

Outcome: partial