Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.02.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №313, він є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на дане майно зареєстровано за ним в КП «ДМБТІ» 06.01.2007 року за реєстраційним номером 13572371. Згідно довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради №1645 від 03.04.2014 року за вищевказаною адресою зареєстрований він, його дружина - [PERSON], їх діти - [PERSON], [PERSON] та відповідач - [PERSON] В 2006 році, після укладання договору купівлі-продажу квартири відповідач звільнив дане житло, забрав всі свої особисті речі, виїхав на інше місце проживання, однак з реєстрації самостійно не знявся. Наявність реєстрації останнього в належній йому квартирі перешкоджає у здійсненні в повному обсязі права власності на своє майно, оскільки відповідач в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. В зв'язку з цим, позивач просив суд усунути йому перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Також просив зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Від третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. З урахуванням зазначеного та відповідно до положень ст.ст.158,169,197,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03.02.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №313. Відповідно до цього договору [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ним в КП «ДМБТІ» 06.01.2007 року за реєстраційним номером 13572371 (а.с.7-10). Згідно довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради №1645 від 03.04.2014 року за вищевказаною адресою зареєстрований позивач, його дружина - [PERSON], їх діти - [PERSON], [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати. Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як зазначив в своєму позові позивач після придбання ним квартири [ADDRESS] в лютому 2006 року та вселення до останньої, він постійно проживає за вказаною адресою разом із своєю дружиною та дітьми. Відповідач [PERSON] на момент його вселення та в подальшому в квартирі не проживає, виїхав на інше місце проживання, з реєстрації самостійно не знявся, комунальні послуги не сплачує, його особисті речі в квартирі відсутні. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, оскільки відповідач внаслідок відчуження квартири втратив право власності на останню, за спірною адресою більше одного року, його реєстрації в квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Разом з тим, в частині зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації в квартирі в задоволенні позову слід відмовити, оскільки заявлення вимог до третьої особи не передбачено законом. Крім того, вказана вимога є зайвою, з урахуванням задоволення позову в частині усунення позивачу перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття відповідача з реєстрації в останній. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial