Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що відповідно до укладеного 20.08.2008 року кредитного договору між АКІБ «УкрБиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», та відповідачем,остання отримала кредит у розмірі 25 086,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 20.08.2015 року. У позові також зазначає, що ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» за правом вимоги у вказаному вище договорі. Далі зазначає, що у зв`язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість з трьох відсотків річних та пені в загальному розмірі 168 228,79 гривень. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2523,43 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, при цьому відповідач скористався своїм правом та подав суду відзив, яким проти позову заперечила у повному обсязі, посилаючись на те, що рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 18.11.2015 року в рахунок стягнення боргу за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави належний відповідачу автомобіль, який у 2019 році реалізовано у виконавчому провадженні, кошти від реалізації автомобіля надійшли позивачу, за таких обставин база нарахування 3% річних підлягає зменшенню на суму реалізації вказаного транспортного засобу. Нарахування пені вважає взагалі безпідставним, оскільки Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позивальника вимоги, тобто строк дії договору 20.08.2015 року. Щодо стягнення витрат на правову допомогу заперечує та вважає їх явно завищеними. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до укладеного договору № 11383849000 від 20.08.2008 року між АКІБ «Укрсіббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», та відповідачем [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 25086,00 доларів США за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% на рік, з кінцевим терміном повернення не пізніше 20.08.2015 року. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). 20.04.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу, за яким банк відступив на користь позивача право вимоги за вищевказаним кредитним договором. За протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» від 01.08.2018 року останню змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал». Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим порушенням, тому право подати позов про стягнення 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його усунення. Позивач зазначає про наявність заборгованості з тіла кредиту в сумі 17 637,88 доларів США, просить стягнути 42475,74 гривень - нараховані 3 % річних за період з 22.06.2017 року по 22.06.2020 року. Відповідач на підтвердження власних заперечень жодних доказів не подала, обмежилася лише власними поясненнями, через що суд виходить з того, що вказана заборгованість з тіла кредиту лишається непогашеною перед позивачем. Отже, розмір 3 відсотків річних за три роки прострочення складає: 3 % х 17 637,88 доларів США х 3 роки = 1 587,40 доларів США, що станом на 22.06.2020 року за курсом НБУ складає 42 416,43 гривень. Позивач просить стягнути 125 753,05 гривень - нараховану пеню період з 22.06.2019 року по 22.06.2020 року. Дійсно, статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). При цьому, п.4.1 кредитного договору передбачено відповідальність за порушення грошових зобов`язань - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. Отже, розмір пені складає: Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, дол. США. 22.06.2019 - 18.07.201917.527456.63 19.07.2019 - 05.09.20191749805.02 06.09.2019 - 24.10.201916.549781.34 25.10.2019 - 12.12.201915.549733.99 13.12.2019 - 30.01.202013.549639.28 31.01.2020 - 12.03.20201142446.48 13.03.2020 - 23.04.20201042405.89 24.04.2020 - 11.06.2020849378.83 12.06.2020 - 22.06.202061057.98 Всього пені: 4705.44 Таким чином, нараховано пені - 4705,44 доларів США, що станом на 22.06.2020 року за курсом НБУ складає 125 732,65 гривень. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Щодо розподілу суми судових витрат, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України передбачено право сторони цивільної справи на відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Разом з тим, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В якості додатку до позову на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги та розміру витрат на таку допомогу зокрема було надано копію договору про надання правової допомоги. Натомість такий договір не обумовлює надання правової допомоги саме у цій справі, так само з поданої копії платіжного доручення також не вбачається, за надання якої ж саме правової допомоги було сплачено 200 000 гривень. Отже, суд вважає, що надані стороною позивача документи не відповідають вимогам ЦПК України щодо підтвердження факту надання професійної правничої допомоги та розміру витрат на таку допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial