Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 2004р. по 2010 р. перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від якого мають двоє дітей- сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.09.2013 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 р., до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу, діти сторін проживали разом з відповідачкою та бабою, однак з 15.03.2021 року діти переїхали проживати до позивача, мешкають разом з батьком по теперішній час та знаходиться на повному забезпеченні позивача, а тому, позивач просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з 15.03.2021 року. Ухвалою суду від 17.09.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.29). В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без його участі не надала. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29.07.2010 року (а.с.6). Судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Згідно виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 30.09.2013року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 р., до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.9) Згідно довідки про фактичне місце проживання (непроживання) особи та членів її сім`ї, яка видана Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, [PERSON] [INFO] , зареєстрований з 07.11.2018 р. за адресою [ADDRESS] та [PERSON] [INFO] зареєстрований з 08.12.2020р. за адресою [ADDRESS] , та проживають за адресою: [ADDRESS] з 15.03.2021 р.(а.с.10) Згідно договору дарування житлового будинку від 25.10.2018 року, позивач є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.11). Встановлено, що згідно листа БЦ РВ ДВС ЦМУЮ (м.Київ) від 02.06.2021 року на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2/357/3267/13, виданий 10.10.2013 Білоцерківський міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів на користь [PERSON] 31.05.2021 на адресу відділу надійшла заява від стягувачки про зміну реквізитів, в зв`язку із чим аліменти необхідно сплачувати на адресу: [ADDRESS] . ( а.с. 15). Позивач суду пояснив, що після розірвання шлюбу, його діти проживали з матір`ю та бабою, в будинку тещі. Відповідачка зловживає спиртним, уходить з дому, а тому, фактично, діти мешкали з бабою. Потім позивач вирішив забрати до себе дітей, щоб належно виховувати і утримувати. В березні 2021 року діти переїхали жити до свого батька де і проживають по теперішній час. Позивач повністю піклується про своїх синів, вдягає, годує, утримує та забезпечує їх фінансово, оплачує їхні витрати на навчання. Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] , син сторін, суду показав, що він з весни 2021року живе разом з батьком і його дружиною та братом в с. Мала Сквирка. До цього жив в баби в с. Трушках з матір`ю, але вона зловживала спиртними напоями, зникала на декілька днів, а тому батько запропонував дітям переїхати мешкати до нього. Батько забезпечує їх з братом усім необхідним. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є співмешканкою позивача, суду показала, що п`ять років живе у с. Мала Сквирка разом з чоловіком [PERSON] . З березня 2021 року з ними постійно проживають сини її чоловіка. [PERSON] з чоловіком опікуються дітьми, забезпечують їх необхідним. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. В даному випадку, як було встановлено судом, діти сторін проживають з платником аліментів, повністю перебувають на утриманні свого батька, а отже, є безпідставним стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дітей, яких він і так утримує. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Враховуючи ту обставину що, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] з 15.03.2021 року, суд вважає за можливе припинити стягнення аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2013 року на користь відповідача на утримання синів. Враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, то припинення стягнення аліментів має бути з дня початку проживання дітей з батьком, тобто з 15.03.2021 року. Отже, враховуючи, що діти проживають з батьком, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей, суд робить висновок про те, що позов підлягає задоволенню, шляхом припинення стягнення з позивача аліментів, починаючи з дня початку проживання дітей із батьком, а саме з 15.03.2021 року. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved