Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO]., щодо спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]., оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, та стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. Так, позивач зазначає, що сторони вже три роки разом не проживають. [PERSON], [INFO]., проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO]. та перебуває повністю на її вихованні, утриманні. Відповідач не спілкується з сином, син не отримує батьківського виховання та батьківської любові, аргументуючи це браком часу. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач також не надає та не надавав, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не займається розвитком дитини, не цікавиться його життям. Позивач акцентує увагу суду на тому, що сам відповідач весь цей час навіть не намагався зустрітись із сином, який взагалі не пам'ятає свого батька. Зазначені обставини свідчать, на думку позивача, про те, що відповідач самоусунувся від виховання рідної дитини, що дає їй підстави звернутись до суду із даним позовом і просити його задовольнити (а.с.3-4) Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.15-20, 22-27, 32-36, 38, 44) В свою чергу, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.43) Представник третьої особи : Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації подала заяву про розгляд справи без її участі, долучила висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина, окремо зазначила, що вона підтримує висновок органу опіки та піклування Солом'янської РДА у м. Києві в повному обсязі (а.с.39) Враховуючи вік малолітнього [PERSON], [INFO]., рівень його розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та те, що особиста участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи чи про розгляд позовної заяви за його відсутності не подавав (а.с.16, 18, 23, 27, 33, 38, 44) Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних правовідносин сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного провадження, з урахуванням думки позивача, яка проти цього не заперечує у відповідності до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони [PERSON], [INFO]. та [PERSON] [INFO]. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2012 року (а.с.6). [PERSON], [INFO]. - є спільною дитиною [PERSON], [INFO]. та [PERSON] [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.5) [PERSON], [INFO]., навчається в 1-В класі спеціалізованої школи № 187 з поглибленим вивченням української та англійської мов м. Києва. Відповідно до наявної у матеріалах справи характеристики він є здібним, вихованим, завжди ввічливий, з повагою ставиться до оточуючих, володіє правилами етикету. Зокрема, йому притаманні такі якості, як чесність, відповідальність, дружелюбність. Окремо зазначено, що з моменту вступу до спеціалізованої школи № 187 дитиною опікується мати, яка відвідує батьківські збори, приводить дитину до школи та забирає з групи продовженого дня (а.с.8) Також зазначено, що батько [PERSON] [INFO]., жодного разу не відвідував школу, участі у навчанні і вихованні дитини, зі слів матері, не приймає (а.с.8) Згідно висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити відповідача ([PERSON] [INFO].) батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]., обґрунтовуючи таке рішення тим, що батько дитини був повідомлений про розгляд вказаного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській РДА м. Києва, але не з'явився, жодних документів не надав, з будь-якими заявами не звертався. Зокрема, зазначено, що [PERSON] жодного разу не відвідував батьківські збори, не приймав участі у виховних, розважальних заходах групи. Дитиною опікується матір. Відповідно до висновку психолога [PERSON] від 12.03.2015 року, ставлення [PERSON], [INFO]. до батька характеризується образою, злістю, розчаруванням, відстороненням, небажанням підтримувати з ним емоційний зв'язок. Під час бесіди з співробітниками служби у справах дітей Солом'янській РДА м. Києва 21.05.2015 року [PERSON] повідомив, що батька майже не пам'ятає, він не телефонує, не вітає зі святами, не цікавиться його успіхами (а.с.40-42) Відтак в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач самоусунувся від виховання власного сина. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення [PERSON] [INFO]. батьківських прав визначено п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, а саме - ухилення батька від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СКУкраїни право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я,фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] [INFO]. батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]., оскільки відповідач як батько повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому нехтуванні відповідачем своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, піклування про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку його природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач має непрацездатних батьків, інших дітей, відсутні дані про незадовільний стан його здоров'я, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з [PERSON] [INFO]. на користь [PERSON], [INFO]. на утримання [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 10.03.2015 року до досягнення [PERSON], [INFO]. повноліття. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на позивача судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в розмірі 243 гривні 60 копійок. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved