Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.12.2015 року [PERSON] отримав кредит у сумі 10923 грн. 45 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. При укладенні даного договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому в договорі розмірі. Однак [PERSON] свої зобовязання порушив, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами внаслідок чого станом на 14.11.2017 року в нього виникла заборгованість в сумі 11138 гривень 04 копійок, в тому числі: 7108 гривень 70 копійок - заборгованість за кредитом; 1025 гривень 93 копійки - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1990 гривень 38 копійок - заборгованість за пенею та комісією; 1013 гривень 03 копійки - штраф, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. На підставі наведеного позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.12.2015 року в розмірі 11138 гривень 04 копійок та судовий збір в розмірі 1600 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В строк встановлений судом відповідач відзив на позовну заяву не подав. Крім того, відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Однак, у зазначений строк відзив на позовну заяву відповідачем не надано та відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 28.12.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який складається з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач підтвердив свою згоду на укладення такого договору, поставивши підпис у Генеральній угоді. Згідно умов кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 10923 гривні 45 копійок на строк 24 місяців з 10.09.2012 року по 30.09.2014 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом в сумі 698,95 грн. Відповідно до п.п.2.2, 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10.09.2012 року, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день за зобовязаннями, строк яких настав, сторони домовилися, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, рахується простроченою і позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1765,28 грн. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує пеню, розмір якої зазначений в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Незважаючи на те, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідач порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.12.2015 року, станом на 14.11.2017 року заборгованість [PERSON] становить 11138 гривень 04 копійок, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 7108 гривень 70 копійок; - заборгованість за процентам за користування кредитом 1025 гривень 93 копійки; - заборгованість за пенею та комісією 1990 гривень 38 копійок; - штраф, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди 1013 гривень 03 копійки. Розрахунок є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений, хоча останній мав таку можливість. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Водночас, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 1013 гривень 03 копійки, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. За наведених обставин вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 7108 гривень 70 копійок, заборгованості за процентам за користування кредитом в розмірі 1025 гривень 93 копійки, а також заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1990 гривень 38 копійок є доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання, в звязку з чим підлягають до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1454 грн. 56 коп. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 526, 530, 599, 626, 627, 634, 638, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 265, 279 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved