Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.10.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 136. Позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у березні місяці 2016 року, що привело до неможливості збереження сім'ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Від шлюбу мають дітей, які вже є повнолітніми. Майновий спір відсутній. Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічним позовом немає. 31.01.2018 року суддею направлявся запит до адресно-довідкового підрозділу ДМС України в Харківській області щодо підтвердження місця реєстрації відповідача, 13.02.2018 року надійшла відповідь. Після чого ухвалою судді від 14.02.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 12.03.2018 року. 12.03.2018 року позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідачка також надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі, майновий спір на даний час відсутній, а також після розірвання шлюбу вона просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи надані сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази та з'ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 15.10.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 136, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають дітей, які є повнолітніми (а.с.5-8). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст.105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім'ю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а отже визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved