Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи уточнивши позов, посилався на те, що 02.10.2015 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О. за реєстровим №1454, за яким заповідала йому (позивачу) все своє майно рухоме та нерухоме, де б воно не було та з чого не складалось, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, права та обов`язки, що належать їй на момент складання цього заповіту, а також права та обов`язки, що будуть належати їй на день смерті. [INFO] [PERSON] померла. 18.12.2015 року він склав заяву про прийняття спадщини за заповітом та через представника подав її до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В. На частину майна нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того, спадщина, як залишила [PERSON] також складалась з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райфорд» (ідентифікаційний код юридичної особи - 34774937), одноособовим учасником якого була [PERSON] , яка мала 100% частку у статутному капіталі, що складає 140000 грн.; Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35446334), одноособовим учасником якого була [PERSON] , яка мала 100% частку у статутному капіталі, що складає 444000 грн. Однак, на звернення позивача через представника, нотаріус 11.10.2017 року надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , в зв`язку з тим, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за померлою не знайдено жодного запису. Згідно п.1.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Райфорд», що затверджений рішенням учасника №5/2013 від 23.04.2013 року, одноособовим учасником вказаного товариства є [PERSON] , яка має частку у статутному капіталі, що складає 140000 грн. Рішенням загальних зборів учасників товариства від 27.05.2014 року, протокол загальних зборів №07/2014, було затверджено вихід зі складу учасників [PERSON] на підставі нотаріальної заяви, видано від її імені на ім`я [PERSON] та затверджено вхід до складу засновників одноособово [PERSON] . Згідно п.1.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», що затверджений протоколом №05/2013 загальних зборів від 09.12.2013 року, одноособовим учасником вказаного товариства є [PERSON] , яка має частку у статутному капіталі, що складає 444000 грн. Рішенням загальних зборів учасників товариства затверджено вихід зі складу учасників [PERSON] на підставі нотаріальної заяви, змінено директора товариства. Відповідно до довіреності, про яку позивачу стало відомо вже після незаконного заволодіння корпоративними правами учасника, було встановлено, що остання начебто видана [PERSON] на ім`я [PERSON] у США 06.05.2014 року у штаті Арканзас, м.Літл-Рок, Стейт Кепітол Білдінг та засвідчена Державним секретарем штату [PERSON] та Державним нотаріусом [PERSON]. [PERSON] . мав представляти інтереси у всіх інстанціях та зі всіх питань. На підставі вказаної довіреності останній в подальшому підписав від імені [PERSON] заяву про вихід із товариства та відмову від будь-яких майнових прав на користь товариства, оформив протокол №07/2014 загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Райфорд» від 27.05.2014 року, яким [PERSON] було виведено зі складу учасників товариства. Таким саме чином було вчинено дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» на підставі начебто виданої [PERSON] довіреності на ім`я [PERSON] 06.05.2014 року у США, штат Арканзас, м.Літл-Рок, Стейт Кепітол Білдінг, засвідченої Державним секретарем штату [PERSON] та Державним нотаріусом [PERSON]. Відповідно до вказаної довіреності [PERSON] в подальшому оформив протокол загальних зборів товариства №1/2014 від 22.08.2014 року, яким [PERSON] було виведено зі складу засновників товариства. Для з`ясування цього питання позивач звернувся за правовою допомогою до адвокатського бюро в США, які за його дорученням звернулись до секретаря штату Арканзас [PERSON] 21.03.2018 року було отримано відповідь, згідно якої у 2014 році Державним секретарем штату Арканзас був [PERSON] , а не [PERSON] Підпис колишнього Державного секретаря штату Арканзас [PERSON] невірний. Нотаріальне завіряння виконане від імені Джона [PERSON] , нотаріуса у штаті Арканзас, також підроблено. Підпис Джона [PERSON] і дата закінчення його нотаріальної практики не збігаються з нотаріальними записами Державного секретаря штату Арканзас. Також позивач посилався на те, що [PERSON] не мала та ніколи не оформлювала закордонний паспорт, не виїздила за кордон, в т.ч. і до США, а отже не мала можливості фізично бути присутньою при підписанні довіреності та підписати її. Дії [PERSON] та [PERSON] є незаконними та протирічили п.7.2 статутів товариств, якими передбачено, що вихід учасника - фізичної особи відбувається на підставі особисто написаної заяви, яка може бути подана до товариства особисто або через представника. Таким чином, написання заяви від імені представника за довіреністю заборонена згідно статутів. Звіривши послідовність дати видачі заяви і протоколів, вбачається, що рішення загальних зборів учасників були винесені передчасно, за добу до нотаріального посвідчення заяви про вихід [PERSON] з товариств, що є порушенням процедури виходу, встановленої п.7.4 статутів. Як наслідок, всі юридичні дії, здійснені [PERSON] та [PERSON] від імені [PERSON] є недійсними, як і подальші рішення, що приймались відносно товариств. В зв`язку з цим, позивач просив визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35446334), які оформлені протоколом загальних зборів №1/2014 від 22.08.2014 року; зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі Відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Дніпровської міської ради скасувати державну реєстрацію змін у відомостях про Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», а саме: державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 30.05.2014 року за №12241050011039060; внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах від 27.08.2014 року за №12661070012053855; державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 27.08.2014 року за №12661050013053855; державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 01.09.2014 року за №12661050014053855; державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 19.09.2014 року за №12241050015070214; державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 23.09.2014 року за №12031050016029123; внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах від 06.11.2014 року за №12031070017029123; державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 06.01.2015 року за №12031050018029123; внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах від 26.03.2015 року за №12241070019071792; державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 26.03.2015 року за №12241050020071792; внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації від 25.09.2015 року за №12241100021071792. Крім того, позивач просив визнати в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 100% частку у статутному капіталі, що складає 444000 грн., Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», що належала на підставі п.1.2 Статуту вказаного товариства, затвердженого протоколом №05/2013 загальних зборів учасників (засновників) від 09.12.2013 року, [PERSON] , яка мала 100% частку у статутному капіталі, що складає 444000 грн., та була одноособовим власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР». Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.06.2018 року на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України було відмовлено у відкритті провадження за позовом [PERSON] в частині позовних вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райфорд», оскільки останнє було припинено як юридична особа 28.10.2015 року. В іншій частині цивільну справу було передано на розгляд за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2018 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28.09.2018 року, було відкрито провадження за позовом [PERSON] в частині позовних вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», третя особа - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі Відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Дніпровської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання недійсним рішення загальних зборів, зобов`язання скасувати державну реєстрацію. Позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райфорд» судом не розглядався, в зв`язку з відмовою у відкритті провадженні в цій частині позовних вимог ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.06.2018 року на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в наданій заяві просив розглядати справу без участі їх представника. Інші відповідачі до суду за неодноразовими викликами не з`явились, про поважність причин своєї неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань по справі не надавали. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ч.1 ст.167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Згідно ст.ст.1218,1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами. За змістом ст.ст.23,24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що у разі смерті учасника товариства спадкоємцем спадкується не право на участь у цьому товаристві, а право на частку в статутному капіталі. Таким чином, набуття права на спадкування частки в статутному капіталі, не має наслідком автоматичного набуття спадкоємцем права участі у товаристві. При цьому, до спадкоємця учасника товариства, у т.ч. й колишнього, переходить, зокрема, право на оскарження рішень загальних зборів про виключення спадкодавця із числа учасників товариства, проте корпоративні права лише фактом спадкування ним не набуваються. Відповідні правові висновки викладені Великою палатою Верховного Суду у постановах від 27.02.2019 року у справі №761/27538/17, провадження №14-12цс19; від 11.09.2019 року у справі №392/1213/17, провадження №14-292цс19. За вказаних обставин, враховуючи підстави та предмет заявлених позовних вимог, якими є захист спадкових прав позивача на частку у статутному капіталі товариства, що незаконно вибула із володіння спадкодавця, суд приходить до висновку, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35446334), розташоване за адресою: м.Дніпро, вул.Ленінградська,59 та його засновниками на момент розгляду справи є Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТАР ПЛЮС» та [PERSON] . З матеріалів реєстраційної справи вказаного товариства вбачається, що згідно протоколу№05/2013 загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» від 09.12.2013 року було погоджено вихід [PERSON] зі складу учасників вказаного товариства, частка якого складала 100% від вартості статутного капіталу; про вхід до складу учасників [PERSON] ; затвердження нового складу учасників - учасник [PERSON] , частка 100%, розмір частки 444000 грн. Також, в зв`язку із вказаними змінами, було затверджено статут товариства в новій редакції з пропозицією його подальшої реєстрації. На підставі вказаного рішення загальних зборів, оформленого протоколом №05/2013 від 09.12.2013 року, 10.12.2013 року було зареєстровано статут Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» в новій редакції, згідно п.п.1.2,3.5 якого одноособовим учасником товариства була [PERSON] , з часткою 100%, що складає 444000 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 02.10.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О. за реєстровим №1454, за яким остання на випадок своєї смерті все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, права та обов`язки, що належать їй на момент складання заповіту, а також права та обов`язки, що будуть належати їй на день смерті, заповідала [PERSON] [INFO] [PERSON] померла та після її смерті позивач [PERSON] звернувся через свого представника до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В. з заявою від 18.12.2015 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. 15.07.2016 року приватним нотаріусом Карпенко Н.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину будинку по [ADDRESS] . Крім того, постановою приватного нотаріуса Карпенко Н.В. від 11.10.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Райфорд», оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за померлою не знайдено жодного запису. З матеріалів реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» також вбачається, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.08.2014 року, укладеного [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] та [PERSON] на користь останнього було відчужено частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» в розмірі 100%. Рішенням загальних зборів учасників вказаного товариства, оформлених протоколом загальних зборів №1/2014 від 22.08.2014 року, було звільнено з посади директора товариства [PERSON] та призначено на посаду директора [PERSON] ; в зв`язку з укладанням договору купівлі-продажу від 22.08.2014 року, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив частку у статутному капіталі товариства, було погоджено вихід зі складу учасників [PERSON] та прийняття до складу учасників [PERSON] ; затверджено склад учасників товариства у кількості однієї особи та розподіл частки у статутному капіталі на користь єдиного учасника [PERSON] , якому належить 100% статутного капіталу, що становить 444000 грн. В зв`язку з цим, також прийнято рішення про викладення, затвердження та реєстрацію статут товариства в новій редакції. З протоколу загальних зборів №1/2014 від 22.08.2014 року, договору купівлі-продажу від 22.08.2014 року та реєстраційної справи вбачається, що [PERSON] від імені [PERSON] укладав договір та приймав участь в загальних зборах на підставі довіреності, яка була посвідчена 06.05.2014 року державним нотаріусом [PERSON], штату Арканзас, США та апостильована підписом та печаткою Державного секретаря штату Арканзас [PERSON] . Проте, при зверненні позивача через уповноважених представників до секретаря штату Арканзас [PERSON] , 21.03.2018 року було отримано відповідь, згідно якої у 2014 році Державним секретарем штату Арканзас був [PERSON] , а не [PERSON] Підпис колишнього Державного секретаря штату Арканзас [PERSON] невірний. Нотаріальне завіряння виконане від імені Джона [PERSON] , нотаріуса у штаті Арканзас, також підроблено. Підпис Джона [PERSON] і дата закінчення його нотаріальної практики не збігаються з нотаріальними записами Державного секретаря штату Арканзас. Статтею 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, наданих в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З`ясовується правильність об`єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов`язаними між собою, для вирішення питання про їх об`єднання або роз`єднання. У відповідача суд з`ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Враховуючи підстави та предмет заявлених позовних вимог, пояснення представника позивача під час розгляду справи в суді, вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом спадкових прав після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у статутному капталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», що належала померлому спадкодавцю [PERSON] , посилаючись на те, що вказана частка була незаконно відчужена поза волею останньої та вона незаконно виключена зі складу учасників внаслідок дій особи від імені [PERSON] на підставі підробленої довіреності. Як встановлено судом, в загальних зборах Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», оформлених протоколом загальних зборів №1/2014 від 22.08.2014 року, а також при укладенні договору купівлі-продажу від 22.08.2014 року, внаслідок яких було відчужено належну [PERSON] частку у товаристві в розмірі 100% та виключено останню зі складу учасників товариства, від імені [PERSON] . діяв [PERSON] на підставі довіреності, яка була посвідчена 06.05.2014 року державним нотаріусом [PERSON], штату Арканзас, США та апостильована підписом та печаткою Державного секретаря штату Арканзас [PERSON] . Також матеріалами справи підтверджено, що в 2014 році Державним секретарем штату Арканзас був [PERSON] , а не [PERSON] Підпис колишнього Державного секретаря штату Арканзас [PERSON] невірний. Нотаріальне завіряння виконане від імені Джона [PERSON] , нотаріуса у штаті Арканзас, також підроблено. Підпис Джона [PERSON] і дата закінчення його нотаріальної практики не збігаються з нотаріальними записами Державного секретаря штату Арканзас. Вказане свідчить про те, що довіреність від 06.05.2014 року видана від імені [PERSON] на представництво її інтересів та вчинення дій [PERSON] є підробленої та такою, що фактично не видавалась. Таким чином, всі подальші дія [PERSON] від імені [PERSON] щодо укладання договору купівлі-продажу від 22.08.2014 року, участі в загальних зборах товариства, що проводились 22.08.2014 року є такими, що вчиненні за відсутності належних повноважень та поза волею [PERSON] . З огляду на це, оскільки частка [PERSON] у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР» вибула за життя останньої незаконно, поза її волею, позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, що прийняв спадщину та позбавлений можливості оформити свої спадкові права у передбачений законом позасудовий спосіб, обрав належний спосіб захисту свого права щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 100% частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», що належала його єдиному учаснику та померлому спадкодавцю [PERSON] . Також суд вважає обґрунтованими, належними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», які оформлені протоколом загальних зборів №1/2014 від 22.08.2014 року, оскільки вказане рішення є актом, що зумовлює настання певних правових наслідків для учасників товариства та призвело до порушення прав [PERSON] . З урахуванням цього є нечинними всі наступні рішення, що приймались учасниками товариства та відповідні реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів, внесення змін до відомостей про юридичну особу. В своєму позові позивач просив зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі Відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Дніпровської міської ради скасувати відповідні реєстраційні дії. Поряд з цим, суд вважає, що вказаний Департамент, з огляду на підстави пред`явленого позову не є належним відповідачем по справі, оскільки фактично спір між ним та відповідачем відсутній. В зв`язку з цим, в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково скасувавши державну реєстрацію змін у відомостях про Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОССУЛЯР», що проводились внаслідок та після незаконного відчуження частки [PERSON] та виключення її зі складу учасників товариства, а саме: -державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; 30.05.2014, 12241050011039060, [PERSON] ; Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; зміна місцезнаходження; -внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах; 27.08.2014; 12661070012053855; [PERSON] , юридичний департамент Маріупольської міської ради; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів; -державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; 27.08.2014; 12661050013053855; [PERSON] , юридичний департамент Маріупольської міської ради; інші зміни, зміна складу або інформації про засновників; -державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; 01.09.2014; 12661050014053855; [PERSON] , юридичний департамент Маріупольської міської ради; зміна місцезнаходження, інші зміни; -державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; 19.09.2014, 12241050015070214, [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; зміна місцезнаходження; -державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; 23.09.2014, 12031050016029123, [PERSON] ; Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області; зміна складу або інформації про засновників; -внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах; 06.11.2014; 12031070017029123; [PERSON] ; Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів; -державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; 06.01.2015, 12031050018029123, [PERSON] ; Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області; зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників; -внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах; 26.03.2015; 12241070019071792; [PERSON] ; Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; зміна керівника юридичної особи; -державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; 26.03.2015, 12241050020071792, [PERSON] ; Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; зміна складу або інформації про засновників; -внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації; 25.09.2015, 12241100021071792; [PERSON] ; Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Оскільки позивачем в своєму позові та під час розгляду справи не ставилось питання про розподіл судових витрат та їх стягнення з відповідачів, понесені позивачем судові витрати слід покласти на останнього. На підставі викладеного та

Outcome: partial