Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №1173 від 24 січня 2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 16 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 25 липня 2013 року. Разом з тим, [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем станом на 21 жовтня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 42 303 грн. 10 коп. Зазначає, що відповідача неодноразово було повідомлено про непогашену заборгованість за кредитним договором, однак він на них жодним чином не відреагував. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 42303 грн. 10 коп., а також понесені судові витрати. Представник позивача - Франковська Л.М. в судовому засіданні позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. У разі відсутності відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи через публікацію в пресі оголошення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 24 січня 2012 року між Кредитною спілкою «Рідне коло» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1173 (а.с.13-16). Відповідно до умов договору, погоджених сторонами, відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 16 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном погашення по 24 липня 2013 року. Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Про те, що відповідачу [PERSON] дійсно було надано кредитні кошти, свідчить його підпис у розписці від 24 січня 2012 року (а.с.17). Згідно із положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін (ч. 1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти, однак відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у визначений в договорі строк кошти не повернув, чим порушив умови укладеного між сторонами договору та відповідно, прострочив виконання взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості по сплаті кредиту, яка згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 21 жовтня 2014 року становить 42 303 грн. 10 коп., з яких 16 000 грн. - сума основного боргу за кредитом та 26 303 грн. 10 коп. - проценти за користування кредитом (а.с.19). Відповідач [PERSON] повідомлявся про наявну заборгованість та необхідність її погашення, однак залишив дану вимогу позивача без задоволення, що підтверджується листом-вимогою (а.с.18). Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг по кредитному договору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved