Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду в інтересах держави з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь територіальної громади м.Барвінкове в особі Барвінківської міської ради, матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 206008,20 грн. Зазначає, що ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 05.01.2017 року у справі №611/1201/16-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, цивільний позов прокурора в інтересах Барвінківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 207584,09 грн. залишено без розгляду. Прокурор зазначає, що [PERSON], будучи посадовою особою - спеціалістом з земельних питань Барвінківської міської ради Харківської області, в період часу з 01.12.08 року по 30.06.11 року вчинив службову недбалість, яка виразилася у неналежному виконанні своїх службових обов'язків внаслідок несумлінного ставлення до них. [PERSON] не вжив будь-яких заходів, передбачених п.п.2.4,2.8,2.13,2.20 посадових інструкцій, затверджених 01.12.08 року, 18.12.08 року, 21.05.10 року, п.п.2.4,2.8,2.12,2.18 посадової інструкції, затвердженої 20.07.10 року, п.п.2.4,2.8,2.10,2.16 посадової інструкції, затвердженої 11.01.11 року, п.п.2.9 посадових інструкцій, затверджених 20.07.10 року і 11.01.11 року, з метою перегляду орендної плати, розмір якої було змінено на законодавчому рівні, за користування землями відповідно до вимог діючого законодавства. Крім цього, [PERSON] не виконував обов'язки передбачені п.2.20 посадових інструкцій затверджених 01.12.08 року, 18.12.08 року, 21.05.10 року, п.2.18 посадової інструкції затвердженої 20.07.10 року, п.2.16 посадової інструкції затвердженої 11.01.11 року, а саме: не вжив заходів, спрямованих на державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного Барвінківською міською радою з ПП «[PERSON]» 23.03.2007 року, у зв'язку з чим договір не є чинним, а розмір плати за землю, якою користувалася ПП «[PERSON]» склав менше трикратного розміру земельного податку. У зв'язку з вищевикладеним, в зв'язку з недотримання ст.21 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV, п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.06 №1724 «Деякі питання оренди земель», ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ та відповідних пунктів договорів оренди в 8 договорах оренди землі загальною площею 20,6892 га, укладених до 01.01.2008 року (з ТОВ «Харків-Консалтинг» вул.Польова,1 (0,5993га), ЗАТ «Барвінкове-Агро» вул.Свердлова,5 (5,3023га), ЗАТ «Барвінкове-Агро» вул.Свердлова,6 (1,9768га), ТОВ «Торговий дім «Партнер» вул. Леніна, 12 (0,2509га), ТОВ «Людмила» вул. Першотравнева, 2 (0,1454га), ВАТ «Савинський цукровий завод» вул.Івана Франка (8,6128 га), ТОВ «ТМК «Українське вугільне паливо» вул. Горького, 1 (1,1059 га), ПП [PERSON] [ADDRESS] (2,6958га), ставка орендної плати не була переглянута та складала менше трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», що призвело до заниження орендної плати та недоотримання доходу бюджетом на загальну суму 206008,20 грн. в тому числі: обласний бюджет - 39273,12 грн., районний бюджет - 23563,87 грн., міський бюджет -143171,21 грн. Представник Барвінківської міської ради Харківської області Рижова Н.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити, при цьому пояснила, що оскільки судом не доведена невинуватість [PERSON] у вчиненні злочину щодо завдання збитків обласному та районному бюджету, Барвінківська міська рада вважає, що незаконними діями відповідача було завдано шкоду місцевому бюджету Барвінківської міської ради - збитки в сумі 143171,21 грн.. З доводами викладеними прокурором в позовній заяві погоджується, однак пояснити чому саме прокурором в позові зазначена сума заподіяних збитків в розмірі 207584,09 грн., а не 143171,21 грн. не змогла, мотивуючи це тим, що позовна заява складалась органами прокуратури, в зв'язку з чим підтримує позовні вимоги в частині завданих збитків саме міському бюджету Барвінківська міська рада в сумі 143171,21 грн., оскільки вони не мають ніякого відношення до інших бюджетів (районного та обласного), бо вони не пов'язані між собою. Також зазначила, що прямого посилання на необхідність проведення перегляду орендної палати в Законі не має. Рішення щодо перегляду орендної плати не приймалося міською радою не приймалося, ставки орендної плати переглядалися тільки в 2014 році, вважає, що відповідальність за прийняття цих рішень несе міський голова, а за не виконання умов договору несуть відповідальність сторони за договором. Міська рада не зверталася до суду з позовами до орендарів, які не сплачували орендну плату. Прокурор Гребенюк В.Є. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити, при цьому пояснив, що підставою для звернення до суду з даним позовом стали матеріали кримінального провадження відносно [PERSON] обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.367 КК України, ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 05.01.2017 року (справа №611/1201/16к) [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України у зв'язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито, цивільний позов прокурора в інтересах Барвінківської міської ради до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків в сумі 207584,09 грн. судом залишено без розгляду. Вважає, що оскільки судом не доведено невинуватість [PERSON] у вчинення вищевказаного злочину, вважає, що саме діями [PERSON] обласному, місцевому та районному бюджетам були завдані збитки на загальну суму 206008,20 грн. Враховуючи порушення інтересів держави, які полягають у діях [PERSON] та фактичному нанесені збитків державі, а також, що Барвінківською міською радою самостійно не були вжиті заходи щодо звернення до суду, прокурор звернувся до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що позивач самовільно, без наявних на те підстав, завищив суму збитків, зазначених у позовній заяві на 64412,88 грн., невірно зазначив реквізити для перерахування грошових коштів, які позивач просить стягнути з нього Також, територіальна громада міста Барвінкове існує у відповідності до територіально-адміністративного розподілу Харківської області, але представницький орган, який би представляв інтереси жителів міста Барвінкове - Барвінківська міська рада, з'явився як юридична особа лише 06.08.2018 року. Позовна заява прокурором підготовлена та зареєстрована 26.04.2018 року, на цей момент Барвінківської міської ради, як юридичної особи, не існувало. В його посадових обов'язках не зазначено, що він повинен був здійснювати підготовку проектів договорів оренди землі, контроль за виконанням укладених договорів оренди земельних ділянок, вносити пропозиції по внесенню змін до них, в тому числі і по перегляду орендної плати, приводити їх у відповідність до діючого законодавства. Усних та письмових розпоряджень від міського голови по приведенню договорів оренди у відповідність до внесених змін до законодавства йому не надходило. Крім цього, оскільки відносно нього жодного вироку судів першої інстанції які б не набрали законної сили не має, його вина у завданні матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, не доведена. Суд, вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, враховуючи позицію Верховного Суду викладену у справі №922/901/17 від 21.12.2018 року приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.3-5 ст.56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. Судом встановлено, що з позовом до суду звернувся заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Барвінківської міської ради. За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави». При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи. Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено. Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.1 ст.129 Конституції України). Положення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави». У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду (справа №806/1000/17) від 25.04.2018 року). Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. «Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 по справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17. Водночас, суд вважає необхідним зауважити на тому, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб Барвінківської міської ради; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, тощо). Так, заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Барвінківської міської ради, визначив, що порушення інтересів держави полягає у тому, що орган місцевого самоврядування заходів цивільно-правового характеру, спрямованого на відшкодування шкоди завданим кримінальним правопорушенням у розмірі 206008,20 грн. не вжив, що свідчить про його бездіяльність з вказаного питання. При цьому, вказаним уповноваженим суб'єктом владних повноважень захист державних інтересів (вчинення процесуальних дій щодо звернення до суду з позовом до винної особи) не здійснювався. Підстави представництва прокурором інтересів держави з'ясовуються судом, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора. У разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, коли законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі, оскільки заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури в позові не зазначив в чому саме полягає порушення інтересів держави, за захистом яких він звернувся до суду; не надав доказів, якими підтверджується наявність підстав для представництва вказаного суб'єкта владних повноважень та дотримання порядку звернення до суду, визначеного ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», не навів належних доводів про те, що орган місцевого самоврядування - Барвінківська міська рада неналежно виконувала покладені на неї повноваження, не надав належного підтвердження щодо невиконання посадовими особами своїх службових повноважень в частині юридичного супроводу за результатами проведеної ревізії (витяг з ЄРДР; вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень, тощо). Суд звертає увагу, що оскарження судових актів за приписами процесуального закону є правом сторони/учасника судового процесу, а не обов'язком. Крім цього, судом встановлено, що розпорядженням міського голови Барвінківської міської ради Харківської області №134-ос від 01.12.2008 року [PERSON] з 01.12.2008 року призначено на посаду спеціаліста ІІ категорії з питань регулювання земельних відносин (а.с.87). Згідно п.п.2.4,2.8,2.13,2.20 посадової інструкції спеціаліста ІІ категорії з питань регулювання земельних відносин відділу житлово-комунального господарства, затвердженої міським головою Барвінківської міської ради Харківської області 18.12.2008 року, [PERSON] в межах передбаченої компетенції, здійснює ведення земельної документації в розрізі землекористувачів та власників земельних ділянок на території міської ради, здійснює підготовку проектів рішень сесій міської ради з питань регулювання земельних відносин, забезпечує вирішення питань по наповнюваності дохідної частини бюджету, вживає заходів щодо усунення порушень норм чинного земельного законодавства України на території міської ради, оперативно інформує (у день виявлення) про будь-які випадки порушення земельного законодавства на території міської ради виконавчий комітет, міського голову (а.с.90-93). Рішенням ХХІІ сесії Барвінківської міської ради V скликання від 25.04.2008 року, з метою приведення у відповідність ставок орендної плати за земельні ділянки несільськогосподарського призначення в м.Барвінковому до ст.64,85 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік», враховуючи пропозицію постійної комісії з питань земельних відносин, міська рада внесла зміни до рішення V сесії міської ради V скликання від 21.09.2006 року №59 «Про встановлення орендної плати за земельні ділянки несільськогосподарського призначення в м.Барвінкове» та встановила нові ставки орендної плати за земельні ділянки несільськогосподарського призначення у м.Барвінковому (а.с.104). Рішенням 4 сесії Барвінківської міської ради VІ скликання від 21.01.2011 року, були внесені зміни щодо розміру ставки земельного податку, яка відповідно до вимог Податкового кодексу збільшилась в 1,95, про що виконком міської ради повідомив орендарів через засоби масової інформації - газету «Вісті Барвінківщини» та контроль за його виконанням поклав на комісію міської ради з питань планування, бюджету і фінансів, розвитку підприємництва, торгівлі та побуту (а.с.105). Актом КРВ у Барвінківському районі №102-20/28 від 04.08.2011 року ревізії фінансово-господарської діяльності та виконання бюджету Барвінківської міської ради за період з 01.06.2010 року по 01.06.2011 року та ревізії використання земельних ділянок за період з 01.01.2008 року по 01.07.2011 року, в т.ч. ревізії надання в оренду земель та майна комунальної власності підприємствам, установам та організаціям, встановлені порушення, які привели до фінансових втрат бюджету внаслідок застосування орендної плати меншої ніж передбаченої законодавством. При цьому в ході ревізії було відшкодовано незаконних витрат в сумі 13808,86 грн., донараховано фізичним особам 5627,78 грн. та надійшло плати за землю в сумі 4415,97 грн.(а.с.119-146,149). Згідно висновку судово-економічної експертизи №7000 від 03.09.2012 року, в обсязі наданих документів, «розрахунок втрат бюджетів усіх рівнів виявлених ревізією використання земельних ділянок по Барвінківській міській раді за період з 01.12.2008 року по 30.06.2011 року КРВ в Барвінківському районі, підтверджується в загальній сумі 206008,20 грн., в тому числі обласний бюджет - 39273,12 грн., районний бюджет - 23563,87 грн., міський бюджет - 143171,21 грн. При цьому, чи є ця сума збитками, завданими бюджетам різних рівнів, в акті перевірки КРВ не встановлено (а.с.95-100). Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 05.01.2017 року у справі №611/1201/16-к [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України у зв'язку з закінченням строків давності, притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №12013220200000305 від 15.05.2013 року закрито (а.с.9-10). Зазначеною ухвалою цивільний позов прокурора в інтересах Барвінківської міської ради до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків в сумі 207584,09 грн. залишено без розгляду. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Вимогами статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України. Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Згідно з п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських рад відносяться питання регулювання земельних відносин. Згідно з пунктами 34,35 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад. Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Отже, встановлення статтею 288 Податкового кодексу України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є підставою для приведення положень спірного договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог закону в частині визначення розміру орендної плати. Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; 13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; 14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; 16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради; 17) веде особистий прийом громадян; 19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; 20) видає розпорядження у межах своїх повноважень. Судом встановлено, що [PERSON], як спеціаліст з питань регулювання земельних відносин відділу житлово-комунального господарства Барвінківської міської ради, відповідно до своїх посадових інструкцій, не був наділений повноваженнями, щодо укладання від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договорів відповідно до законодавства, перегляду орендної плати та приведення її у відповідність до діючого законодавства, оскільки в першому випадку такими повноваженнями наділені міський голова або його заступники відповідно до розподілу обов'язків, а в другому - зміни щодо збільшення орендної плати, встановлення нових ставок орендної плати за земельні ділянки несільськогосподарського призначення у м.Барвінковому приймаються та затверджуються виключно рішенням сесії міської ради, а тому [PERSON] не несе відповідальність за фінансові втрати міської ради внаслідок застосування орендної плати меншої ніж передбаченої законодавством, оскільки не є стороною укладених цивільно-правових угод. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.03.97, №12 від 03.12.97), судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора (в редакції Закону, що діяла на час звернення до суду з позовом); днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Акт КРВ у Барвінківському районі №102-20/28 ревізії фінансово-господарської діяльності та виконання бюджету Барвінківської міської ради, ревізії використання земельних ділянок, в т.ч. ревізії надання в оренду земель та майна комунальної власності підприємствам, установам та організаціям, був складений 04.08.2011 року (а.с.119-146). Кримінальне провадження №12013220200000305 за ст.367 ч.2 КК України відносно [PERSON] було внесене до ЄРДР 15.05.2013 року та 05.01.2017 року ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області було закрите у зв'язку з закінченням строків давності, притягнення до кримінальної відповідальності (а.с.9-10). З позовом до суду прокурор звернувся в жовтні 2013 року, тобто через 2 роки після проведення ревізії та повторно після закриття справи 05.01.2017 року лише 26.04.2018 року (а.с.1)., тобто з пропуском строку звернення до суду. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися прокурор та представник позивача, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд крім висновку про пропуск прокурором строку звернення до суду, відсутністю підстав для представництва Барвінківської міської ради Харківської області, враховує, що [PERSON] не несе відповідальність за фінансові втрати міської ради та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed