Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: органу опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.11.2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них [INFO] народилась дитина [PERSON]. 17.06.2014 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після розірвання шлюбу донька почала проживати з відповідачкою та її сім'єю. З цього часу у сторін виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні дитини. Відповідачка та її родина почали створювати перепони позивачу у вільному спілкуванні з дитиною та участі її вихованні. З цього приводу не досягнувши мирного врегулювання питання, позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, яка своїм рішенням №5 від 20.04.2015 визначила позивачу дні побачень з дитиною. Фактично після прийняття рішення відповідачка ігнорує його виконання та продовжує створювати перепони у спілкуванні з донькою. Через неправомірні дії позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав з приводу участі у вихованні дитини та вільному спілкуванні з нею. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог і просив суд зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди йому у вихованні доньки. Визначити йому наступні способи участі у вихованні дитини, а саме: побачення по вихідним кожного тижня з 10-00 год. до 17-00 год., за місцем його проживання, без присутності відповідача та інших сторонніх осіб; спільний відпочинок; у разі якщо святкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дня донька проводить з батьком. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, і просила суд відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. За місцем проживання позивача [ADDRESS], позивач та його родина утримує бійцівських собак в кількості 17 штук, що на її думку є загрозою для життя її доньки, донька страдає на алергію яка виникає також при контакті з тваринами, крім того, позивач зловживає спиртними напоями, а тому спілкування дитини з позивачем без присутності матері або присутності когось із її родини зашкодить вихованню дитини. Виходячи з наведеного відповідачка вважає, що позивні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Представник третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області позовні вимоги позивача у судовому засіданні просила задовольнити частково, враховуючи інтереси дитини, вважає, що не зважаючи на висновок органу опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області № 01-24/664 від 31.07.2015, найбільш прийнятні таки умови спілкування позивача з дитиною, як: перші та треті вихідні кожного місяця з 10-00 год. до 17-00 год. за місцем проживання [PERSON], за адресою [ADDRESS], без присутності матері та інших осіб, у літній період спільний відпочинок [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], за згодою із матір'ю дитини. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, і ці обставини не оспорюються сторонами, що 13.11.2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них [INFO] народилась дитина [PERSON]. (а.с.8) 17.06.2014 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний.(а.с.9) Після розірвання шлюбу донька почала проживати з відповідачкою та її сім'єю. Рішенням №5 від 20.04.2015 комісії з питань захисту прав дитини Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області позивачу були визначені дні побачень з донькою. (а.с.10) Відповідно до наданої до матеріалів справи характеристики з місця проживання позивача, [PERSON] характеризується позитивно. (а.с.11) У судовому засіданні позивач не заперечував проти того факту, що дійсно у нього на території двору де він мешкає утримуються бійцівські собаки в кількості 17 штук. Аналізуючи норми Сімейного Кодексу України які регулюють дані спірні відносини суд виходить з наступного. Згідно ст. 141.Сімейного Кодексу України рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини: 1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150. СК України, обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 153 СК України, права батьків та дитини на спілкування: 1. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно до ст. 157 СК України вирішення батьками питань щодо виховання дитини: 1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. 2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. \Абзац перший частини четвертої статті 157 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1397-VI від 21.05.2009\ Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Відповідно до ст. 158 СК України вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї: 1. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно до ст. 159 СК України вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї: 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. \Абзац перший частини другої статті 159 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1397-VI від 21.05.2009\ В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. \Частину другу статті 159 доповнено абзацом третім згідно із Законом № 1397-VI від 21.05.2009\ Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Також при вирішенні спору судом приймаються до уваги положення «Конвенції про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, стосовно того, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 9 цієї Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, беручи до уваги вік дитини, враховуючи її інтереси, а також ставлення батька та родичів до виконання обов'язків по вихованню дитини, суд вважає можливим зобов'язати відповідачу усунути перешкоди позивачу у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO] шляхом встановлення такого способу та порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме встановивши такі часи зустріч: перші та треті вихідні кожного місяця з 10-00 год. до 17 -00 год. за місцем проживання [PERSON], за адресою [ADDRESS], без присутності матері та інших осіб, а також з відвідуванням розважальних закладів для відповідного віку дитини, у літній період спільний відпочинок [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], з червня поточного року по серпень поточного року включно за згодою батьків. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: органу опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial