Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14 998 грн. 17 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., зазначивши, що 18 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп», та відповідачем було укладено кредитний договір № 0708/0707/50-258, згідно якого йому було надано кредит в сумі 15 000 грн. на строк до 18 липня 2010 року. Однак, відповідач свої зобов'язання виконує неналежним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 14 998 грн. 17 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 18 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0708/0707/50-258, згідно якого йому було надано кредит в сумі 15 000 грн. на строк до 18 липня 2010 року. 23 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» та Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено договір факторингу № 6. За умовами вказаного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0708/0707/50-258, що був укладений з [PERSON]. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» набуло прав кредитора до [PERSON]. Відповідно до п. 1.1. договору банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі, на строк і на умовах, передбачених у договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, передбачені цим договором, та виконати інші свої зобов'язання в повному обсязі у строку та на умовах, передбаченим цим договором. Згідно п. 2.1.1. договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за попередній місяць, нарахованих відповідно до п. 2.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 793,00 гривень у чітко встановлений цим договором термін - 18 числа кожного місяця (далі - термін здійснення Ануїтетних платежів). За рахунок Ануїтетного платежу позичальник зобов'язується щомісяця здійснювати у першу чергу погашення суми нарахованих відповідно до п. 2.2. цього договору процентів, а за рахунок залишку суми - погашення частини кредиту. Відповідач в порушення вказаних вимог закону, не належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 05 березня 2014 року склала 14 998 грн. 17 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 14 998,17 грн., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved