Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить зобов»язати відповідача виконати умови мирової угоди, яка визнана судом ухвалою від 31.03.2010 року Солом»янського районного суду м.Києва, стягнути примусово з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором № 39-77/08-А від 14 березня 2008 року в розмірі 7 544 долари 77 центів, згідно умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 31 березня 2010 року в цивільній справі № 2-741-1/10. Стягнути примусово з [PERSON] на користь позивача заборгованість згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 31.03.2010 року в розмірі 1700 грн. за сплату судового збору та в розмірі 120 грн.. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 39-77/08-А, предметом якого є надання банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 44 684 долари США для придбання автомобіля з терміном погашення кредитних ресурсів до 13 березня 2015 року та з оплатою по процентній ставці зазначеній в п.4.1 Кредитного договору. Банк виконав свої зобов»язання за кредитним договором в повному обсязі,здійснив видачу кредитних ресурсів позичальнику. В свою чергу, відповідач, зобов»язавшись щомісячно погашати банку кредитну заборгованість, скористався кредитними ресурсами, проте свої зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору, про що неодноразово попереджався банком. За захистом своїх порушених прав та інтересів банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва було визнано мирову угоду, укладену між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON], відповідно до якої відповідач зобов»язався протягом 38 місяців погасити заборгованість перед позивачем у розмірі 7 543,77 дол. США за кредитним договором від 14.03.2008 року, у строк до 10 квітня 2013 року, шляхом розстрочки заборгованості відповідно до графіка погашення заборгованості, за яким [PERSON] повинен сплачувати АТ «Фінанси та Кредит» до 10 числа кожного місяця в розмірі по 198,52 дол. США. Однак, після визнання судом мирової угоди та закриття провадження у справі відповідач умов мирової угоди не виконав. За весь період дії мирової угоди відповідач не здійснив жодного платежу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити, просив розглядати справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Відповідач та його представник у судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали суд прийшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 31 березня 2010 року було визнано мирову угоду, укладену між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON], згідно якої відповідач [PERSON] бере на себе зобов»язання добровільно сплатити, на протязі 38 місяців з моменту підписання мирової угоди, добровільно погасити заборгованість перед позивачем у розмірі 7 543,77 доларів США по кредитному договору № 39-77/08-А від 14.03.2008 року шляхом рострочки заборгованості по графіку погашення заборгованості, тобто кожного десятого числа місяця строком до 10.04.2013 року в розмірі 198,52 доларів США на банківський рахунок з реквізитами: р/р 29098010543501, МФО 300131, філія «Центральне регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит», ЄДРПОУ 25745867. Як зазначає представник позивача, за весь період дії мирової угоди відповідач не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується інформацією про рух коштів згідно виконання умов мирової угоди ( а.с.19). Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутністю такого - суд виходить із загальних засад законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. Зазначене кореспондується з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, підлягають виконанню Державною виконавчою службою рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчими документами є ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом. У разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди, якщо ухвала суду про визнання мирової угоди відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає виконанню державною виконавчою службою. В той же час, якщо ж ухвала суду про визнання мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Підписуючи умови мирової угоди сторони фактично замінили одне зобов»язання іншим, умови якого викладені в тексті мирової угоди і визнані судом. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, в силу частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Підписуючи умови мирової угоди сторони погодили графік погашення заборгованості шляхом розстрочення платежів в рахунок погашення суми боргу за Кредитним договором. Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до Графіка платежів, що погоджений сторонами, відповідач повинен був погасити заборгованість до 14 березня 2013 року. Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов'язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу в примусовому порядку. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов»язання [PERSON] виконати умови мирової угоди та стягнення з нього на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 544 долари 77 центів США є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості згідно мирової угоди в розмірі 1700 гривень за сплату судового збору та суми 120 грн., то ці вимоги не знайшли свого підтвердження, оскільки ці суми не були предметом мирової угоди, про них не зазначено в заяві про укладення мирової угоди та в ухвалі про затвердження вказаної мирової угоди. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.. ст..525,526,530,559, 610,612 ЦК України,

Outcome: partial