Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до Макарівського районного суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 09.04.2012 року у справі №2-29112 з відповідача [PERSON] на його користь було стягнуто борг в розмірі 891 833,54 гривень та 2 823 грн. судового збору. Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 21.02.2012 року було накладено арешт на майно відповідача [PERSON] , а саме квартиру у [ADDRESS], автомобілі та земельну ділянку площею 8,90 га, що розташована на території Григоро-Бригадирівської сільської ради та будь-яке інше майно, що зареєстровано на відповідача. На виконання вказаної ухвали головним державним виконавцем 12.03.2013 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В подальшому на підставі виконавчого листа від 22.05.2012 року ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва відкрило виконавчі провадження №38532471 та №38532371. Так, 20.06.2-013 року та 26.07.2013 року державний виконавець виніс постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження будь-якого майна відповідача [PERSON] Проте, відповідач 24 липня 2013 року подарував [PERSON] земельну ділянку площею 2,000 га шляхом укладення договору дарування. Вважає, що відчуження відповідачем майна при наявності постанов про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, порушує його права, оскільки унеможливлює примусове виконання судового рішення, а тому просив суд на підставі ст. 215 ч.1 ЦК України визнати договір дарування від 24.07.2013 року недійсним. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, викладене у позові підтвердив. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала, подала свої заперечення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали подали свої заперечення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи судом було встановлено, що 09 квітня 2012 року Солом'янський районний суд міста Києва виніс заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким позовні вимоги задовольнив та стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 891 833,54 грн. та судові витрати у розмірі 2 823,00 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 19 квітня 2012 року. ( а.с. 5-7) Ухвалою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 лютого 2012 року було задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на майно, що зареєстроване за [PERSON], а саме : квартиру [ADDRESS], три автомобілі та земельну ділянку площею 8,90 га, яка розташована на території Григоро-Бригадирівської сільської ради. ( а.с. 8-9) На підставі вказаної ухвали від 21.02.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві 12 березня 2012 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, де чітко прописано те майно на яке суд наклав арешт своєю Ухвалою. ( а.с. 10) 20 червня 2013 року державним виконавцем Солом'янського РУЮ у місті Києві Мельниченком В.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-92112 виданим 22.05.2012 року Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення суми заборгованості у розмірі 891 833,54 грн. ( а.с. 11 ) Цього ж дня, тобто 20 червня 2013 року державним виконавцем також було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження . ( а.с. 12 ) 24 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування , відповідно до якого відповідач [PERSON] подарував, а відповідач [PERSON] прийняла у дар безоплатно земельну ділянку за кадастровим номером 3222786100:03:035:0041 площею 2,000 га, яка належить дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ №684003 що розташована на території Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва. ( а.с. 13-14) За клопотання сторін судом були витребувані матеріали нотаріальної справи щодо договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 24.07.2013 року, реєстровий №2773. При вивчені вказаних матеріалів нотаріальної справи встановлена наявність витягу з Державного Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна , з якого слідує що станом на 24 липня 2013 року відомості про заборону відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 3222786100:03:035:0041 відсутні. ( а.с. 176-179) Тобто, під час укладення договору дарування приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було перевірено наявність будь-яких заборон відчуження нерухомого майна за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державного реєстру обтяжень рухомого майна. Слід вказати, що відомості про обтяження нерухомого майна було внесено у встановленому законом порядку до Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна в серпні 2013 року, тобто вже після укладення договору дарування. Крім того, як слідує з поданих сторонами документів, 17 серпня 2012 року Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва було скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Солом'янського районного суду міста Києві від 21 лютого 2012 року і заяву про таке скасування заходів забезпечення позову подавав [PERSON]. ( а.с. 73) Дії державних виконавців Солом'янського РУЮ у місті Києві неодноразово оскаржували. 17 липня 2014 року Солом'янським районним судом міста Києва було винесено ухвалу по справі за скаргою [PERSON], заінтересована особа [PERSON] на дії та постанову державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві Мельниченка Вадима Сергійовича, якою у задоволенні скарги було відмовлено. Як слідує з тексту ухвали 20 червня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження про яку [PERSON] дізнався 27 січня 2014 року. Крім того, зазначеною постановою було накладено арешт на все майно боржника , тоді як ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 21.02.2012 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на майно [PERSON] яке він вважав достатнім для забезпечення стягнення суми боргу. У судовому засіданні представник позивача неодноразово наголошував на те, що відповідач [PERSON] дізнався про винесення постанови про арешт боржника та оголошення заборони через свого представника [PERSON], який безпосередньо ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 19 липня 2013 року . На клопотання представника позивача судом було витребувано матеріали виконавчого провадження №38532471, з яких слідує, що [PERSON] як представник [PERSON] отримав постанову про призначення експерта, постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розшук , акт копію опису та арешту майна. ( а.с. 2 ВП №38532471) Проте, слід вказати що дані документи не містять відомостей про земельну ділянку площею 2,000 га , яка розташована на території Новосілківської сільської ради і є предметом спору. Крім того, в Ухвалі Солом'янського районного суду міста Києва від 17 липня 2014 року , яка набрала законної сили 23 липня 2014 року чітко вказано, що [PERSON] отримав копію постанови про арешт майна від 20.06.2013 року лише 27 січня 2014 року. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні ( обдарованому) обдарованому безоплатно майно(дарунок) у власність. Відповідно до ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття дарунку є прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ , інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору , або символів речі. Договір дарування , який був укладений між відповідачами по справі був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в державному реєстрі за №2773. Підтвердженням цього є витяг від 24.07.2013 року №6788433 відповідно до якого власником земельної ділянки площею 2,000 га є [PERSON]. Під час укладення договору дарування приватним нотаріусом було перевірено наявність будь-яких заборон відчуження нерухомого майна за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державного реєстру обтяжень рухомого майна. У своєму позові позивач зазначає, що підставою для визнання договору дарування недійсним є те, що зміст правочину суперечить Цивільному кодексу , іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України. Так, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсним» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності , а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених у статті 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській чи адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, проаналізувавши подані сторонами докази, суд вважає, що позивач та його представник в першу чергу не довели суду те, що вчиненим право чином, а саме укладеним договором дарування від 24.07.2013 року права та законні інтереси [PERSON] є порушеними , оскільки не довели що сума боргу за виконавчим листом №2-92112 не може бути погашена за рахунок іншого нерухомого та рухомого майна відповідача [PERSON] ( квартира у місті Києві, транспортні засоби та земельна ділянка площею 8,90 га ) . Крім того, судовим рішенням , а саме Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва є встановленим , що про існування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження відповідач [PERSON] дізнався лише 27 січня 2014 року. На час укладення оспорюваного правочину будь-яких заборон на відчуження земельної ділянки кадастровий номер 322786100:03:035:0041 відповідно до чинного законодавства України встановлено не було. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed