Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 9 листопада 2002 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . Протягом останнього року спільного проживання у сім'ї постійно виникають сварки, внаслідок чого страждають діти. Сторони фактично припинили шлюбні відносини та позивач проживає окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та дітей. З урахуванням зазначених обставин, позивач звернулася до суду та просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, при цьому пояснила, що на протязі тривалого періоду часу спільного проживання з відповідачем він порушує подружню вірність, що змусило її звернутися до суду з таким позовом. Відповідач позов не визнав при цьому від пояснень в судовому засіданні відмовився. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. В ст.110 ч.1 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя зазначені в ст.112 СК України в якій зазначено, що суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 9 листопада 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 9 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений [PERSON]. Вказані позивачем в позовній заяві обставини та в судовому засіданні , які свідчать про необхідність ухвалення судового рішення щодо розірвання шлюбу жодними доказами не підтверджені, а тому позов в частині розірвання шлюбу не підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ст..180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) натуральній формі. Позивач жодних доказів того, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття не надано. Відповідач [PERSON] будь-яких пояснень з приводу утримання малолітніх дітей в судовому засіданні не надав, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо утримання неповнолітніх дітей, а тому аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку. Разом з тим, суд вважає, що зазначений розмір аліментів позивачем не відповідає принципам розумності та справедливості і такий розмір підлягає зменшенню. На підставі викладеного, ст. ст.105,110,112, 180- 181 Сімейного кодексу України ,

Outcome: partial