Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, підтримавши згодом першу та четверту позовні вимоги (а.с. 2-4, 74), та просив зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні належним йому майном та земельною ділянкою шляхом ліквідації вигрібної ями, розташованої на території сусіднього з ним домоволодіння [ADDRESS] та стягнути з неї судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на території земельної ділянки, користувачем якої є відповідачка, у безпосередній близькості від його земельної ділянки та житлового будинку з порушенням санітарних норм та державних будівельних норм була викопана вигрібна (каналізаційна) яма, яка порушує життєвий уклад позивача та є джерелом розповсюдження інфекцій і неприємних запахів. Позивач в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності та за відсутності його представника (а.с. 74). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. За відомостями Печенізького РС ГУДМС України в Харківській області відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). Як убачається зі зворотних поштових повідомлень про неможливість вручення судових повісток зазначена кореспонденція не була отримана відповідачкою за місцем реєстрації та була повернута суду за закінченням строку зберігання (а.с. 48, 49, 60, 63, 70, 72). Відповідно до положень статей 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України відповідачка вважається такою, що повідомлена про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивача розглянув справу за відсутності відповідачки у порядку заочного провадження. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідачка проживають по сусідству: позивач проживає у будинку [ADDRESS], а відповідачка проживає також у домоволодінні [NUMBER] по тій самій вулиці в тому самому селищі, тобто земельні ділянки сторін межують між собою. Відповідно до довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданої Комунальним підприємством «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» серії СВУ № 805456 від 28 квітня 2006 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВСТ № 081801 від 19 квітня 2006 року (а.с. 5-6, 8). Згідно технічного паспорту на садибний будинок, виготовленого КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» та зареєстрованого за № 1573 від 31 березня 2006 року, за зазначеною адресою на земельній ділянці, загальною площею 1933 кв. м. розташовані: житловий будинок - літера А-1, веранда - літера а, тамбур - літера а1, сарай - літера Б,Д, навіс - літера г, туалет - літера у, погріб - літера В, водопровід - літера К, огорожа - літера N-N1, літня кухня - Б (а. с. 10-19). Відповідно до листа Чугуївського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області № 914 від 13 грудня 2013 року, вигрібна яма, що належить відповідачці знаходиться на відстані 3-х метрів від стін житлового будинку [ADDRESS] глибиною приблизно 2 метри, стінки якої викладені тракторними скатами. Від ями до житлового будинку [NUMBER] проведені дві пластикові труби (а.с. 26). Відповідно до акту обстеження на предмет розміщення стічної ями відповідачкою, затвердженого головою Печенізької селищної ради від 11 грудня 2013 року, комісією Чугуївського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області встановлено, що власник домоволодіння за адресою [ADDRESS], [PERSON] помер, а право власності на дане нерухоме майно досі не оформлено. Відповідачка, що доводиться вдовою померлого [PERSON], є землекористувачем. Також комісією встановлено, що на території земельної ділянки відповідачки розміщений колодязь глибиною 2 метри, який змонтований з тракторних скатів. Даний колодязь знаходиться на відстані біля 3-х метрів від сусіднього будинку позивача. Від даного колодязя прорито траншею, яка на момент обстеження була вже засипана. В результаті обстеження комісією використовувати вищезазначену яму як вигріб, відповідачці заборонено, оскільки вона збудована з порушенням норм чинного законодавства України (а. с. 25). Відповідачка проігнорувала вимоги комісії Чугуївського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області щодо заборони використання вигрібної ями та розпочала її використання за призначенням, що призвело до негативних наслідків для позивача. На неодноразові звернення позивача щодо припинення порушення його прав відповідачка не реагує. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо. Пунктом «г» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачів зобов'язано не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Як убачається з матеріалів справи, відповідачка розмістила вигреб на своїй присадибній ділянці, який розташований на відстані 3 метрів від будинку позивача, що є порушенням пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17 березня 2011 року, та пункту 3.26 ДБН 360-92** «Планування і забудова сільських та міських поселень». Згідно пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я № 145 від 17 березня 2011 року, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Пунктом 3.26 ДБН 360-92** «Планування і забудова сільських та міських поселень», передбачено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб. Таким чином, відповідачкою в ході розміщення вигребу на території своєї ділянки на неналежній відстані від житлової будівлі на сусідній ділянці було порушено державні будівельні та санітарні норми, що беззаперечно є порушенням інтересів позивача та згідно частини 2 статті 152 Земельного кодексу України надає йому право вимагати усунення цього порушення в судовому порядку. За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позивач надав суду належні та допустимі докази порушення його права власності з боку відповідачки та обґрунтував наявність загрози його майну та здоров'ю внаслідок незаконних дій відповідачки, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved