Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 28.10.2013 року він звернувся в Білоцерківське відділення КС ТОВ «Гарант-плюс» для отримання кредиту на житло, в результаті чого 31.10.2013 року були підписані договори між ним та ТОВ «Гарант-плюс» та між ним та ТОВ «Гарант-плюс-інформ». Співробітником відповідача йому було повідомлено, що за кожним договором він отримає по 100000 грн., а натомість повинен сплачувати щомісяця 716 грн. 67 коп. та 3,5 % від вартості товару одноразовим платежем, що становить 3500 грн. за кожним договором. Також його запевнили, що, якщо він сплатить одноразові внески 31.10.2013 року за кожним договором, то отримає 300000 грн. вже наступного дня. В цей день ним було сплачено по 3500 грн. за кожним договором, а всього 10500 грн. Всі договори були підписані поспіхом і лише вдома він побачив, що одночасно підписав і договори з ТОВ «Гарант-плюс-інформ» за нібито надану йому інформацію про діяльність ТОВ «Гарант-плюс». Працівник відповідача запевняла його, що 3500 грн. він сплачує, як гарантійний платіж, та не було роз'яснено, що це за надання інформації про діяльність товариства. У наданні коштів йому наступного дня було відмовлено та запропоновано чекати. Він вважає, що співробітники відповідача навмисно ввели його в оману щодо істотних умов договору, при обговоренні умов договору не йшлось про те, що відповідач буде здійснювати пошук йому квартири, а мова йшла лише про надання йому коштів. Діями відповідачів йому заподіяно також і моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. Тому просить визнати договори недійсними, стягнути солідарно з відповідачів 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати, а з ТОВ «Гарант-плюс-інформ» сплачені ним 10500 грн., як плату за надання послуг. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідка, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що з метою отримання кредиту на придбання житла позивач звернувся до ТОВ «Гарант - плюс», де йому було запропоновано укласти договори, за кожним з яких він отримає кредит в сумі 100000 грн., а всього - 300000 грн. Позивачу працівником товариства було роз'яснено, що в разі укладення договорів він зобов'язаний буде сплачувати по 716 грн. 67 коп. щомісячно та 3,5 % від вартості товару одноразовим платежем, що становить 3500 грн. за кожним договором. Також позивачу повідомили, що в разі сплати ним одноразових внесків 31 жовтня 2013 року за кожним договором, він зможе отримати кредитні кошти вже наступного дня. Позивач погодився на запропоновані умови та 31.10.2013 року між ним та ТОВ «Гарант-плюс» було укладено три договори № 240-1333, № 240-1334, № 240-1335 та того ж дня він сплатив по 3500 грн. за кожним договором, а всього 10500 грн., що підтверджено наданими квитанціями (а.с. 13, 19, 25). Як пояснив позивач, договори підписувались поспіхом, працівник товариства аргументував це тим, що позивачу необхідно якнайшвидше сплатити одноразові платежі, щоб вже наступного дня отримати кошти. Тому позивач лише вдома помітив, що окрім вищевказаних договорів, ним було підписано також ще три договори з ТОВ «Гарант-плюс-інформ» про надання інформаційних, консультативних та роз'яснювальних послуг з питань виконання умов та порядку діяльності ТОВ «Гарант-плюс», при цьому за вказаними договорами позивач був зобов'язаний спалтити по 3500 грн., як плату за надання послуг, за кожним договором. Про це працівники товариства його не повідомляли і він був впевнений, що 10500 грн. він сплатив в якості гарантійних платежів, а не як плату за надання інформаційних послуг. Окрім цього, при укладенні договорів з ТОВ «Гарант-плюс» мова йшла про отримання ним кредитних коштів на придбання житла, але як з'ясувалось, предметом вказаних договорів було надання ТОВ «Гарант-плюс» послуг, спрямованих на придбання ним товару (житла). Таким чином позивача було введено в оману щодо істотних умов договорів, які він підписував, працівники товариства відвертали його увагу, щоб завадити ретельно ознайомитись з умовами договорів. Коли позивач наступного дня після підписання договорів звернувся для отримання кредитних коштів, йому було відмовлено та запропоновано чекати. Така ситуація тривала декілька днів, після чого він звернувся на гарячу лінію ТОВ «Гарант-плюс», але й там йому сказали чекати. Згодом позивач звернувся до Міжрегіональної правової компанії, де йому роз'яснили, що про кредит в договорах взагалі не йдеться, а лише про надання послуг щодо одержання ним консультативних послуг і вступ в спілку Замовників. Ст. 229 ЦК України передбачає, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Також ст. 230 ЦК України встановлює, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. В діяльності ТОВ «Гарант-плюс» вбачаються всі ознаки нечесної підприємницької діяльності, оскільки кошти сплачуються за можливість одержання компенсації шляхом накопичення коштів, в тому числі і інших учасників такої схеми. Згідно ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Як було встановлено, позивача було введено в оману щодо умов договорів, які він підписував, та щодо зобов'язань, які у нього виникають за вказаними договорами. Тому є всі підстави для визнання укладених договорів недійсними. Ст. 216 ЦК України передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. В зв'язку з цим з ТОВ «Гарант-плюс-інформ» на користь позивача слід стягнути сплачені ним кошти в загальній сумі 10500 грн. (по 3500 грн. за кожним договором). Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачів солідарно моральної шкоди, то суд з вказаною вимогою погоджуєтся, але враховуючи характер та ступінь заподіяної моральної шкоди, визначає її розмір у 3000 грн. Відповідно до ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до переліку судових витрат. А тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4628 грн. Також відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача на користь держави необхідно також стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved