Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 23 квітня 1988 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Скаржинецькій сільській раді Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис № 4, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині того, що вони не зійшлися характерами через різні погляди на життя, в зв'язку з чим у них склалися неприязні стосунки один до одного, в наслідок чого зникла взаєповага між ними, шлюб з відповідачкою носить лише формальний характер, оскільки спільне господарство ними не ведеться близько одного року, а тому вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і проживають окремо. Позивач вважає що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, просив суд розірвати шлюб між подружжям, малолітню дочку [PERSON] залишити проживати біля матері. В судове засідання позивач не з'явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов, після розірвання шлюбу дочку [PERSON] просить залишити проживати біля матері. Витрати по сплаті судового збору залишити за ним. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 23 квітня 1988 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Скаржинецькій сільській раді Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис № 4, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає біля матері і проти чого позивач не заперечує. Проте спільне життя позивача з відповідачкою у шлюбі не склалося по причині того, що вони не зійшлися характерами через різні погляди на життя, в зв'язку з чим у них склалися неприязні стосунки один до одного, в наслідок чого зникла взаєповага між ними, їхній шлюб носить лише формальний характер, оскільки спільне господарство ними не ведеться близько одного року, а тому вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і проживають окремо. Позивач вважає що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям, малолітню дочку [PERSON] просить залишити проживати біля матері, а витрати по сплаті судового збору залишити за ним. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачем, оскільки він про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved