Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму основного боргу за договором позики в розмірі 1 538 010 грн. 48 коп., проценти за договором позики в розмірі 410 136 грн. 13 коп., та понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 01.07.2015 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 58 477 доларів США. Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути вказану суму грошових коштів в термін до 31.12.2016 року. Крім того, згідно умов вказаного договору, між сторонами досягнуто взаємної домовленості про те, що відповідач [PERSON] за користування грошовими коштами у вказаній сумі повинен сплатити на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 10% від вищевказаної суми за кожний рік користування грошовими коштами. На підтвердження вказаного договору позики 01.07.2015 року відповідачем було складено дві розписки однакового змісту. Відповідач у визначений договором термін грошові кошти у вказаній сумі позивачу не повернув та не сплатив грошові кошти у вигляді процентів в розмірі 10% річних відповідно до умов договору позики, фактично не виконавши своїх зобов'язань за вищевказаним договором позики. Оскільки відповідач на день подання позову не повернув позивачу ані грошові кошти за договором позики ані грошові кошти за користування вказаними грошима (проценти), тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 22.06.2018 року прийнято справу до розгляду та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою судді від 20.07.2018 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 24.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судом встановлено, що 01.07.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 58 477 доларів США в строк до 31.12.2016 року зі сплатою 10 % річних. На підтвердження укладення між сторонами договору позики було укладено та підписано відповідачем дві розписки про отримання ним від позивача грошових коштів. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. (ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України). Виходячи з положень ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, допускається пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Нормою ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У розписках від 01.07.2015 року строк виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів сторони визначили до 31.12.2016 року, але як вбачається зі змісту позовної заяви, та було підтверджено сторонами в судовому засіданні, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідачем грошові кошти не повернуті. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму основного боргу за договором позики в розмірі 1 538 010 грн. 48 коп. та проценти за договором позики в розмірі 410 136 грн. 13 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути судові витрати в розмірі 8 810 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved