Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.12.2006 року був прийнятий на роботу в ливарний цех №1 учнем стропальника, зайнятим на формувально-стержневому участку. 19.05.2009 року його було переведено в управління по монтажу, налагоджуванню і сервісному обслуговуванню обладнання (цех №410) та перекваліфіковано в слюсаря механоскладальних робіт. 23.11.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості з виплати заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з дня звільнення, а також понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1850 грн. Ухвалою суду від 23.02.2018 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. 01.03.2018 року від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява. У судове засідання позивач [PERSON] не зявились, надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначив, що з розрахунком відповідача згоден. Представник відповідача повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, де зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Також вказав, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу товариство заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах, 04.12.2006 року був прийнятий на роботу в ливарний цех №1 учнем стропальника, зайнятим на формувально-стержневому участку. 19.05.2009 року його було переведено в управління по монтажу, налагоджуванню і сервісному обслуговуванню обладнання (цех №410) та перекваліфіковано в слюсаря механоскладальних робіт (а.с.7-8). 23.11.2017 року [PERSON] був звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.10). Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 29.03.2018 року № 16-07/522 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 19080 грн. 61 коп., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 9756 грн. 04 коп. (а.с. 37). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, що фактично визнано представником відповідача у наданих письмових поясненнях. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 19080 грн. 61 коп. Згідно із ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для\~звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» середньоденна заробітна плата позивача (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 155 грн. 32 коп. (а.с. 37). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа (а.с. 38). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення данного рішення, тобто з 24.11.2017 року по 02.05.2018 року становить 64 робочих днів (листопад 3, грудень 11, січень 13, лютий 12, березень 12, квітень 12, травень - 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.11.2017 року по 02.05.2018 року включно у сумі 9940 грн. 48 коп. (155,32 х 64). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 19080 грн. 61 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.11.2017 року по 02.05.2018 року включно у сумі 9940 грн. 48 коп. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. Крім того підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1850 грн., сплачені за Договором про надання правової допомоги та відповідно до квитанції від 03.01.2018 року, квитанції від 09.01.2018 року, квитанції від 21.02.2018 року (а.с. 19, 21а, 21б, 21в). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved