overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно укладеного договору № 006-28201-130811 від 13.08.2011 року [PERSON] банк відкрив кредитну лінію на загальну суму 100 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт на рахунку у сумі 8000 грн. Банк відповідно до умов договору самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторонами було погоджено, що у даному випадку додаткова угода не складається. Станом на 06.11.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 14675,23 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 14675, 23 грн. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, відповідно до розрахунку, що додається до матеріалів справи, та стягнути судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути заборгованість з відповідача у сумі 14675, 23 грн., за кредитним договором та судові витрати, та розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно укладеного договору № 006-28201-130811 від 13.08.2011 року [PERSON] банк відкрив кредитну лінію на загальну суму 100 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт на рахунку у сумі 8000 грн. Банк відповідно до умов договору самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторонами було погоджено, що у даному випадку додаткова угода не складається. Станом на 06.11.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 14675,23 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 14675, 23 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що коли договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно укладеного договору № [NUMBER] від 20 вересня 2013 року [PERSON] отримав кредит у сумі 23320 грн. для придбання товару. У порушення зазначених норм відповідач належним чином не виконує умови договору. У зв'язку з чим, станом на 07.04.2015 року має заборгованість у сумі 28045,99 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, відповідно до розрахунку, що додається до матеріалів справи, та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно відповідно укладеного договору № [NUMBER] від 20 вересня 2013 року [PERSON] отримав кредит у сумі 23320 грн. для придбання товару. У порушення зазначених норм відповідач належним чином не виконує умови договору. У зв'язку з чим, станом на 07.04.2015 року має заборгованість у сумі 28045,99 гривень. У порушення зазначених норм відповідач належним чином не виконує умови договору. У зв'язку з чим, станом на 07 квітня 2015 року має заборгованість у сумі 28045,99 гривень. За умовами договору кредитні кошти мали б використовуватися для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки та вчинення інших операцій За умовами договору, відповідач зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, оплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та овердрафтом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №401570950 у розмірі 13950,64грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 10765,12грн., заборгованість по відсотках у розмірі 1,92грн., заборгованість по комісії 2583,60грн., штраф за рік у розмірі 600,00 грн. та стягнути на їх користь судові витрати у розмірі 1378,00грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 03.01.2014 року було укладено кредитний договір №401570950 про надання кредиту в розмірі 10765,12 грн. зі сплатою 0,1% річних за користування кредитом строком до 08.01.2016 року. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди №2 до Договору факторингу відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло статусу нового кредитора/стягувача. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄФПБ, на підставі якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув право вимоги до відповідача. Умови договору позичальником не виконуються, у зв'язку з чим станом на 01.07.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 13950,64грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 10765,12грн., заборгованість по відсотках у розмірі 1,92грн., заборгованість по комісії 2583,60грн., штраф за рік у розмірі 600,00 грн. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В своїх письмових запереченнях позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні та зазначила, що сума заборгованості по даному кредитному договору рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2014 року була стягнута з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», в особі Висторопського С.С. укладено кредитний договір №401570950. Згідно даного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит, сума якого становить 10 765,12 грн., для оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації №40157095 від 03.01.2014 року у загальній сумі 9 258 грн., шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] [NUMBER]. Судом встановлено, що після ознайомлення [PERSON] з умовами укладеного договору на виготовлення і передачу у власність ПВХ конструкцій,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором позики. 11.03.2019 року від позивача [PERSON] надійшла до суду заява про залишення позову без розгляду. Окрім того, позивач просив повернути судовий збір. Сторони в судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, а тому суд приходить до висновку, що заява про залишення позовних вимог без розгляду підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Враховуючи вищезазначене, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви про повернення судового збору, оскільки положення Закону України «Про судовий збір» та ст.142 ЦПК України не передбачають можливості повернення судового збору в разі залишення позовної заяви без розгляду за клопотанням позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. У обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача зареєстрована та проживає відповідач [PERSON] . Також у квартирі зареєстрований, проте не проживає відповідач [PERSON] . Проте реєстрація відповідачів та проживання створює позивачу перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні ним своєю квартирою. Добровільно відповідачі виселятися з квартири відмовляються. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлялася належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Позивач як власник квартири вважає необхідним, щоб відповідачі звільнили його квартиру та були зняті з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Проте відповідачі добровільно не виселяються з квартири позивача. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є одноособовим власником квартири, у якій зареєстровані відповідачі, чим створюють позивачу перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні ним своєю квартирою, суд вирішує задовольнити позовні вимоги та усунути перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] та визнання їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача судовий збір з кожного з відповідачів у розмірі 840,80 грн. На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки. В обґрунтування позову вказує, що 08 жовтня 2014 року уклав шлюб з вже вагітною [PERSON] Після реєстрації шлюбу прожили п*ять місяців, так як дізнався від дружини, що він не є кровний батько дитини. Тому цей факт зіграв важливу роль у розірванні шлюбу, окремого ведення господарства та окремого проживання. 05 травня 2015 року шлюб розірвали. [INFO] року у шлюбі відповідачка народила сина - [PERSON]. Відповідно до ст.122 ч.1 СК України його записали батьком дитини, оскільки з відповідачкою перебував у шлюбі. Посилаючись на ст.136 ч.1 СК України просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 1006 від 08 травня 2015 року про народження [PERSON], зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Відділу РАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану № 1006 від 08 травня 2015 року про народження [PERSON] виключивши відомості про батька - [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Відповідач позов визнала та також просила задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 08 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу сторони прожили лише п*ять місяців, оскільки позивач дізнався від дружини, що він не є біологічним батьком дитини. Тому цей факт зіграв важливу роль у розірванні шлюбу, окремого ведення господарства та окремого проживання. 05 травня 2015 року шлюб розірвали. [INFO] року у шлюбі відповідачка народила дитину - [PERSON]. Відповідно до ст.122 ч.1 СК України позивача записали батьком дитини, оскільки з відповідачкою перебував у шлюбі. Відповідно до ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження. Від проведення експертизи на ДНК сторони відмовилися. Визнання позову відповідачем не порушує нічиїх прав, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.08.2011 року між ним та боржницею був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 12000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з тим, що позичальниця свої зобов'язання по кредитному договору виконала не в повному обсязі, виникла кредитна заборгованість, яка станом на 30.06.2014 року становить 17093 грн. 02 коп. та складається з: 10609 грн. 05 коп. - заборгованості за кредитом; 4293 грн. 83 коп. - заборгованості по процентах за користуванням кредитом; 900 грн. 00 коп. - заборгованості з пені та по комісії за користування кредитом, а також штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф - фіксована частина, 790 грн. 14 коп. - штраф процентна складова. Тому позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та витрати, пов'язані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить слухати справу у його відсутності. Відповідачка заявлений позов визнала повністю. Вислухавши відповідачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. ст. 526, 527, 1054 та ст.1048, 1049, 1050 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» надав кредит [PERSON] в розмірі 12000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що стверджується її заявою разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною картою. Відповідно до цього кредитного договору остання зобов'язувалася повністю його повернути та сплатити відсотки за його користування. З розрахунків позивача вбачається, що заборгованість по кредитному договору складає 17093 грн. 02 коп., з яких: - 10609 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом; - 4293 грн. 83 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 900 грн. 00 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:- 500 грн. штраф - фіксована частина, - 709 грн. 14 коп. - штраф процентна складова. З наданими розрахунками відповідачка погодилась. Відповідно до ст..61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами. Враховуючи вимоги ст..ст. 1054, 1048, 1049, 1050 ЦК України суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушеними, тому підлягають захисту. Також суд вважає необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № М003177 від 28.03.2011 року [PERSON] було надано кредит у сумі 6240 грн. У порушення зазначених норм відповідач належним чином не виконує умови договору. У звязку з чим, станом на 29 липня 2014 року має заборгованість у сумі 5268,44 гривень. Просить стягнути з [PERSON], заборгованість за кредитним договором, відповідно до розрахунку, що додається до матеріалів справи, та стягнути судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути заборгованість з відповідача у сумі 5268 гривень 44 коп. за кредитним договором та судові витрати, розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № М003177 від 28.03.2011 року [PERSON] було надано кредит у сумі 6240 грн. У порушення зазначених норм відповідач належним чином не виконує умови договору. У звязку з чим, станом на 29 липня 2014 року має заборгованість у сумі 5268,44 гривень. За умовами договору, відповідач зобовязувався щомісячно здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, оплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та овердрафтом. Однак станом на 29.07.2014 року за відповідачем виникла заборгованість зі сплати кредитних зобовязань в сумі 5268,44 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що коли договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved