Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 28.12.2015 року між ним фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір на виготовлення, доставку та монтаж мебельних конструкцій № 27. За умовами п.1.1 договору, фізична особа-підприємець [PERSON], як виконавець, узяв на себе зобов'язання виготовити сходи (матеріал дерева дуб), провести монтаж та поставити даний виріб в строки, які передбаченні даним договором, а [PERSON], як замовник по договору, зобов'язувався прийняти відповідні роботи та здійснити оплату. Вартість послуг по договору сторонами була погоджена в розмірі 27000 гривень, що передбачено п.3.2. договору. 28.12.2015 року при підписанні сторонами договору, відповідач в присутності [PERSON] отримав від позивача готівку в розмірі 15000 гривень, як авансовий платіж, що передбачений п.4.1.1 договору На прохання відповідача розмір авансового платежу по договору був збільшений ще на 10000 гривень, тому 18.01.2016 року позивач перерахував на банківський рахунок відповідача кошти в розмірі 5000 гривень. Крім того, 20.01.2016 року [PERSON] додатково передав фізичній особі-підприємцю [PERSON] готівку в розмірі 5000 гривень, що підтверджується розпискою останнього. Як вбачається з п.5.1. договору відповідач зобов'язується виготовити та установити виріб протягом 25 календарних днів з дати підписання Акту прийому передачі прорізів і поверхонь для контрольних замірів виконавцем. Згідно п.2.2.2 договору, замовник зобов'язаний погодити дату та час проведення замірів, доставки і монтажу продукції по телефону або іншим можливим засобом. Однак з моменту здійснення авансового платежу по договору, позивач неодноразово намагався зв'язатися з відповідачем по номеру телефону зазначеному в договорі, але такі спроби закінчувалися невдачею. Також, він здійсненив виїзд на адресу зазначену у реквізитах договору, а саме: м.Київ, вул.Волинська, 44, однак за вказаною адресою фізичну особу-підприємця [PERSON] знайти не вдалося. На момент звернення до суду відповідач на звязок не вийшов та послуг передбачених договором не надав. На підставі наведеного, посилаючись на норми ст.ст.509, 526, 626, 629, 693, 901, 903, 906 ЦК України, позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь суму основного боргу в розмірі 25000 гривень та судовий збір в розмірі 551,20 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст.ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2015 року між суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] як виконавцем та [PERSON] як замовником було укладено договір на виготовлення, доставку та монтаж мебельних конструкцій № 27. Згідно п.п.1.1, 2.1, 2.3 договору, виконавець бере на себе зобов'язання виконати наступні роботи: виготовлення та монтаж сходів (масив дуба), доставити і виконати роботи в об'ємах і в строки, які передбаченні даним договором, прийняти у замовника прорізи і поверхні по Акту прийому - передачі прорізів і поверхонь для контрольних замірів монтажу виробів. В свою чергу замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та вироби, згідно Акту виконаних робіт, надані виконавцем та оплатити роботи і матеріали відповідно до умов даного договору. Загальна вартість робіт і матеріалів визначена сторонами в п.3.2. договору в розмірі 27000 гривень. Згідно п.4.1 договору, замовник здійснює оплату робіт і виробів по даному договору в національній валюті України на розрахунковий рахунок виконавця в наступному порядку: перший авансовий платіж 70% в розмірі 15000 гривень сплачується протягом 2 банківських днів з моменту підписання даного договору; кінцевий платіж 30% в розмірі 12000 гривень сплачується по факту готовності виробів і виконання монтажних робіт. Згідно п. 5.1 договору, виконавець зобов'язується виготовити та встановити вироби протягом 25 календарних днів з дати підписання Акту прийому передачі прорізів і поверхонь для контрольних замірів виконавцем. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526, ч.1 ст.610 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторонни (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів. Згідно ст.ст.865, 866 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Враховуючи наведене, зміст та умови договору на виготовлення, доставку та монтаж мебельних конструкцій № 27 від 28.12.2015 року, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що відповідають договору побутового підряду. Питання розміру плати за договором побутового підряду врегульоване ст.873 ЦК України. Так, вартість робіт, виконаних за таким договором, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно ч.ч.1, 2 ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. У відповідності до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а частиною другою цієї статті передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.3 ст.10, ст.60, ч.2 ст.59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.26, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної даності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.ст.58, 59 ЦПК України) в порядку, передбаченому ст.ст.85, 187, 189 ЦПК України. В поданій позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором на виготовлення, доставку та монтаж мебельних конструкцій № 27 від 28.12.2015 року, однак не надав суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин. Крім того, позивачем [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження сплати ним коштів фізичній особі - підприємцю [PERSON] на виконання договору на виготовлення, доставку та монтаж мебельних конструкцій № 27 від 28.12.2015 року. Суд звертає свою увагу на те, що факт підтвердження сплати грошових коштів має бути підтверджений відповідним розрахунковим документом: квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами, з яких безумовно повинно вбачатися факт передачі замовником та отримання виконавцем певної суми грошових коштів. Так, позивач не надав суду жодних належних допустимих доказів того, що 28.12.2015 року він сплатив відповідачу авансовий платіж в розмірі 15000 гривень. З долученої до матеріалів справи копії квитанції про проведення транзакції з поповнення картки № ТS205649 від 18.01.2016 року вбачається, що [PERSON] здійснив поповнення картки № 414962********15 на суму 5000 гривень, однак відсутня будь - яка інформація про особу на ім'я якої здійснено перерахунок вказаних коштів, а також відомості про призначення платежу. Крім того, позивачем надано копію розписки від 20.01.2016 року, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] отримав кошти в сумі 5000 гривень на виконання замовлення (драбина, масив дуба), покраски та монтажа у [PERSON] Однак, з даного документа достовірно не вбачається, що вказані кошти були сплачені позивачем для відповідача саме на виконання договору на виготовлення, доставку та монтаж мебельних конструкцій № 27 від 28.12.2015 року. Також варто зазначити, що позивач долучив до матеріалів справи копії вищевказаних квитанції та розписки, а не оригінали, що суперечить вимогам ч.2 ст.64 ЦПК України, згідно якої письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Будь-які інші належні та допустимі докази отримання відповідачем від позивача грошових коштів на виконання договору на виготовлення, доставку та монтаж мебельних конструкцій № 27 від 28.12.2015 року в матеріалах справи відсутні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed