Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.02.2004р. Від шлюбних відносин в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Після народження доньки, відповідач почав ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не працював, матеріально сім'ю не підтримував, ображав її та доньку, навіть застосовував до них фізичну силу, через що, у них постійно виникали сварки. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.09.2006 року по справі №2-2428/2006, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 28.08.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. 23.11.2006 року шлюб між ними було розірвано. [PERSON], проживаючи в одному селі де і донька, життям, здоров'ям, навчанням, розвитком малолітньої дитини не цікавиться. Матеріально дитині не допомагав. З дитиною не спілкувався. З 2007 року виїхав у невстановленому напрямку і з того часу протягом 10 років злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки та сплаті аліментів на її утримання та виховання. Через свою неправомірну поведінку, [PERSON] втратив повагу та любов доньки. На теперішній час дитина не вважає його за батька, так як не пам'ятає його і не спілкується з ним. З наведених підстав, позивач просить суд, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник служби у справах дітей Лиманської РДА в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. (а.с. 35). Представник органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надавши суду лист, в якому підтримує висновок Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 02.02.2018 року № 02-19/35. (а.с. 70) Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з'явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з 14.02.2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Після народження доньки, відповідач почав ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не працював, матеріально сім'ю не підтримував. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.09.2006 року по справі №2-2428/2006, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 28.08.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. 23.11.2006 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (актовий запис №231) виданий Лиманським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області. З 2006 року малолітня донька залишилась на утриманні та виховання позивачки. Відповідач життям, здоров'ям, навчанням, розвитком дитини не цікавиться. Матеріально дитині не допомагає. [PERSON] має заборгованість по аліментах в сумі 48710,36грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах №34-1395 від 30.01.2018р., виданий Лиманським районним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області (а.с. 16). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків виражається у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що вона вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вже зазначалось вище, застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Також слід зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилалася на висновок органу опіки та піклування при Калинівській сільській раді від 05.02.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і вказувала, що відповідач протягом тривалого часу не проявляє інтересу до дітей, не цікавиться їхнім життям, не приймає участі у вихованні. В силу ч.4 і ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Орган опіки та піклування при Калинівській сільській раді Лиманського району Одеської області надав суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 14-15) Зі змісту цього висновку вбачається, що рішенням Комінтернівського районного суду від 20.09.2016 року по справі №2-2428/06 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, присуджено [PERSON] сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] 2004 року народження, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 28.08.2006 року до досягнення дитиною повноліття. З наданих довідок та характеристик з місця проживання та навчання неповнолітньої [PERSON] вбачається, що батько з 2007 року виїхав у невстановленому напрямку та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки. З дитиною тривалий час не спілкується, на зв'язок або контакт з нею не виходить. Навчанням, розвитком та станом здоров'я дитини не цікавиться. Аліменти на дитину не сплачу. Матеріальної допомоги не надає. Своїми діями грубо порушує права та інтереси неповнолітньої доньки. Протягом 11 років неповнолітня [PERSON] проживає, виховується та знаходиться на повному утримання матері - [PERSON]. Також у вихованні та утриманні дитини допомагають бабуся та прабабуся, в будинку якої проживає неповнолітня дитина за адресою: [ADDRESS] Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Матеріали справи не містять жодного доказу на спростування відомостей висновку органу опіки та піклування при Калинівській сільській раді Лиманського району Одеської області. Також своєю заявою служба у справах дітей Овідіопольської РДА Одеської області підтримує вищевказаний висновок Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 02.02.2018 року № 02-19/35, та просить ухвалити рішення взявши до уваги зазначений висновок, так як він відповідає інтересам [PERSON], [INFO]. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: approved