Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 01.07.2004 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого на даний час є публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», та [PERSON] укладено кредитний договір № 44-04-И, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 23 000 доларів США зі строком остаточного повернення до 01.07.2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних та комісійною винагородою в розмірі 281 гривня 43 копійки щомісячно. 01.02.2005 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду №1, якою банк відкрив позичальнику строковий рахунок та збільшив комісійну винагороду до 291 гривні 43 копійок. Додатковою угодою №2 від 15.09.2009 року банк відкрив позичальнику строковий рахунок та знову збільшив комісійну винагороду до 331 гривні 43 копійок. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №44-04-П 1 від 01.07.2004 року, за яким вона зобов'язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором солідарно з позичальником. Також в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір від 19.07.2004 року, предметом іпотеки за яким є квартира [ADDRESS]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2010 року з позичальника та поручителя стягнуто на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 166 692 гривні 04 копійки в солідарному порядку. Однак рішення суду про стягнення заборгованості виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена. Крім того, 29.01.2007 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №333-07-Ип, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70 000 доларів США зі строком остаточного повернення кредиту до 28.01.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних. 26.08.2008 року до кредитного договору №333-07-Ип від 29.01.2007 року було укладено додаткову угоду №1, якою банк підняв відсоткову ставку до 16 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №333-07-Ип від 29.01.2007 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №333-07-П від 29.01.2007 року, за яким вона зобов'язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором солідарно з позичальником. 26.08.2008 року до договору поруки було укладено додаткову угоду №1, якою п.1.1 договору поруки №333-07-П викладено в новій редакції, а саме - в частині збільшення відсоткової ставки до 16% річних. Також в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір від 29.01.2007 року, предметом іпотеки за яким за згодою попереднього іпотекодержателя є квартира [ADDRESS]. Договором про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 06.08.2008 року змінено п. 1 - преамбулу іпотечного договору та п. 4 щодо підписання цього договору за згодою дружини іпотекодавця та поручителя - [PERSON] Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2010 року з позичальника та поручителя було стягнуто на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №333-07-Ип від 29.01.2007 року в сумі 620 449 гривень 32 копійки у солідарному порядку. Однак дане рішення не було виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена. Станом на 21.05.2014 року сума заборгованості за кредитним договором №44-04-И від 01.07.2004 року з додатковими угодами до нього складає 862 064 гривні 10 копійок, з яких: 13 838 доларів США 37 центів, що за курсом НБУ становить 162 229 гривень 98 копійок, - строкова заборгованість по кредиту; 4 953 долари США 94 центи, що за курсом НБУ становить 58 076 гривень 03 копійки, - прострочена заборгованість по кредиту; 131 долар США 55 центів, що за курсом НБУ становить 1 542 гривні 19 копійок, - строкова заборгованість за відсотками; 10 636 доларів США 23 центи, що за курсом НБУ становить 124 690 гривень 65 копійок, -прострочена заборгованість за відсотками; 16 638 гривень 56 копійок - прострочена заборгованість по комісії, 498 886 гривень 69 копійок - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та щомісячної комісії. Заборгованість за кредитним договором №333-04-Ип від 29.01.2007 року з додатковими угодами до нього станом на 21.05.2014 року складає 3 515 059 гривень 86 копійок, з яких: 35 276 доларів США 63 центи, що за курсом НБУ становить 413 554 гривні 99 копійок, - строкова заборгованість по кредиту; 24 888 доларів США 96 центів, що за курсом НБУ становить 291 778 гривень 26 копійок, - прострочена заборгованість по кредиту; 561 долар США 55 центів, що за курсом НБУ становить 6 583 гривні 16 копійок, - строкова заборгованість за відсотками; 51 212 доларів США 46 центів, що за курсом НБУ становить 600 373 гривні 91 копійку, - прострочена заборгованість за відсотками; 2 202 769 гривень 86 копійок - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та щомісячної комісії. Позивач вважає, що термін повернення кредиту в повному обсязі по обох договорах настав, заборгованість за кредитними договорами не сплачена, а тому він отримав право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки. 18.06.2014 року на адресу позичальника та поручителя банком було направлено вимоги про виселення з приміщення та повідомленням про те, що у разі незадоволення даної вимоги банк звернеться до суду із заявою про їх примусове виселення. Зазначені вимоги банку були отримані 27.06.2014 року, однак до цього часу порушення умов кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки не усунено, заборгованість не погашено, особи, що зареєстровані та проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки, добровільно не виселилися. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №44-04-И від 01.07.2004 року в загальній сумі 862 064 гривні 10 копійок та за кредитним договором №333-04-Ип від 29.01.2007 року в загальній сумі 3 515 059 гривень 86 копійок звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за ціною, визначеною суб»єктом оціночної діяльності на підставі оцінки майна на момент проведення державної реєстрації права власності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]; передати вказану квартиру в управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до моменту реєстрації права власності на неї за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»; стягнути з відповідачів судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в задоволенні позову. Треті особи в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.07.2004 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» (тепер публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір №44-04-И, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 23 000 доларів США зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 01.07.2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних (т.1 а.с. 14-18). Відповідно до п. 2.3 кредитного договору кредитні ресурси, отримані позичальником по цьому договору, використовуються для купівлі двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею - 55,20 кв.м., жилою площею - 29,50 кв.м. Згідно з п.3.2 позичальник зобов'язується щомісячно до 10 числа кожного місяця проводити погашення заборгованості по кредитним ресурсам в складі щомісячного ануїтентного платежу у розмірі 276 доларів США 04 центи. Відповідно до п. 4.9 кредитного договору позичальник щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця сплачує в складі щомісячного платежу комісійну винагороду в розмірі 281 гривня 43 копійки. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник зобов'язаний у відповідності до п. 6.1 кредитного договору сплачувати банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. 01.02.2005 року до кредитного договору №44-04-И від 01.07.2004 року було укладено додаткову угоду №1, за якою банк відкрив позичальнику позичковий рахунок та збільшив комісійну винагороду до 291 гривні 43 копійок (т.1 а. с. 19). Додатковою угодою №2 від 15.04.2009 року до кредитного договору №44-04-И від 01.07.2004 року пункти 2.2. та 4.9 кредитного договору викладені у новій редакції, збільшено розмір комісійної винагороди до 331 гривні 43 копійок (т.1 а.с. 20). 29.01.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» (тепер публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір №333-07-Ип, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70 000 доларів США зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 28.01.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних (т.1 а.с. 21-26). Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Згідно з п.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця погашати заборгованість відповідно до додатку №1 до договору в розмірі 388 доларів США 89 центів. 26.08.2008 року до кредитного договору №333-07-Ип від 29.01.2007 року було укладено додаткову угоду №1, за якою банк підняв відсоткову ставку до 16% річних (т.1 а.с. 27). 19.07.2004 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено іпотечний договір, за яким останній передає в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №44-04-И від 01.07.2004 року на суму 23 000 доларів США, процентів, комісійної винагороди, неустойки та інших зобов»язань. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д., реєстровий №3950 (т.1 а.с. 28-30). 29.01.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено іпотечний договір за яким останній передає в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №333-07-Ип від 29.01.2007 року, на суму 70 000 доларів США, процентів, комісійної винагороди, неустойки та інших зобов»язань. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., реєстровий №48 (т.1 а.с. 31-32). Квартира [ADDRESS], яка є предметом іпотеки за вищевказаними іпотечними договорами, складається з двох кімнат, має жилу площу 29,6 кв.м., загальну площу - 55,20 кв.м. Договором від 26.08.2008 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 29.01.2007 року п. 1 та п. 4 іпотечного договору викладено в новій редакції, в якій зазначено, що цей договір був підписаний за згодою дружини іпотекодавця та поручителя - [PERSON], а також зазначено про те, що предмет іпотеки передано в забезпечення повернення кредитних ресурсів за кредитним договором №333-07-Ип від 29.01.2007 року зі сплатою 16 % річних (т.1 а.с. 33-34). 01.07.2004 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON], як поручителем, і [PERSON], як боржником, було укладено договір поруки №44-04-П 1, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань по кредитному договору №44-04-И від 01.07.2004 року (т.1 а.с. 35-37). 29.01.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], як поручителем, і [PERSON], як боржником, було укладено договір поруки №333-07-П, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань по кредитному договору №333-07-Ип від 29.01.2007 року (т.1 а.с. 38-40). 26.08.2008 року до договору поруки № 333-07-П від 29.01.2007 року було укладено додаткову угоду №1, за якою п. 1.1 договору поруки викладено в новій редакції, а саме збільшено відсоткову ставку до 16% річних (т.1 а.с. 41). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2010 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №44-04-И від 01.07.2004 року в загальній сумі 166 692 гривні 04 копійки (т.1 а.с. 42-44). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2010 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №333-07-Ип від 29.01.2007 року в загальній сумі 620 449 гривень 32 копійки (т.1 а.с. 45-47). Позивач виконав взяті на себе зобов»язання за обома кредитними договорами, надавши [PERSON] кредитні кошти, що не заперечували в судовому засіданні відповідачі. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитних договорів, допустив заборгованість. Станом на 21.05.2014 року сума заборгованості за кредитним договором №44-04-И від 01.07.2004 року з додатковими угодами до нього складає: 13 838 доларів США 37 центів, що за курсом НБУ з розрахунку 22,087 гривень за 1 долар США станом на 19.08.2015 року становить 305 648 гривень 08 копійок, - строкова заборгованість по кредиту; 4 953 долари США 94 центи, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року становить 109 417 гривень 67 копійок, - прострочена заборгованість по кредиту; 131 долар США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року становить 2 905 гривень 54 копійки, - строкова заборгованість за відсотками; 10 636 доларів США 23 центи, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року становить 234 922 гривні 41 копійка, - прострочена заборгованість за відсотками; 16 638 гривень 56 копійок - прострочена заборгованість по комісії; 498 886 гривень 69 копійок - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та щомісячної комісії (т.1 а.с.49-56 - розрахунок заборгованості). Заборгованість за кредитним договором №333-04-Ип від 29.01.2007 року з додатковими угодами до нього станом на 21.05.2014 року складає: 35 276 доларів США 63 центи, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року становить 779 154 гривні 93 копійки, - строкова заборгованість по кредиту; 24 888 доларів США 96 центів, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року становить 549 722 гривні 46 копійок, - прострочена заборгованість по кредиту; 561 долар США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року становить 12 402 гривні 95 копійок, - строкова заборгованість за відсотками; 51 212 доларів США 46 центів, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року становить 1 131 129 гривень 60 копійок, - прострочена заборгованість за відсотками; 2 202 769 гривень 86 копійок - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та щомісячної комісії (т.1 а.с.57-64 - розрахунок заборгованості). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До цього часу відповідач заборгованість не сплатив. На даний час рішення Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2010 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за обома кредитними договорами не виконані, кошти не стягувались, борг не погашався, на чому наполягав в суді представник позивача і проти чого фактично не заперечували відповідачі. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 8.4.8 іпотечних договорів іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов основного зобов»язання, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати ануїтентних платежів, несвоєчасного повернення суим основного зобов'язання, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель відповідно до п.3.4 основного зобов'язання (кредитного договору) заявить іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у пункті 3.2 основного зобов'язання (кредитного договору), а іпотекодавець не виконає зазначене зобов'язання. За вибором іпотекодержателя може бути застосований спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, за рішенням суду, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.п. 11.3.1 та 11.3.2 цього договору (п.11 іпотечного договору). Пунктом 11.3.1 іпотечних договорів передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Отже, оскільки відповідач не здійснював платежі за кредитним договором, допустив заборгованість, на вимогу банку не погасив заборгованість за кредитним договором, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки. З цих підстав позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Приписами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до довідки по формі 3, виданої КП «Виноградар» Подільського району міста Києва за №443 від 18.04.2014 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані і проживають [PERSON] та його неповнолітні діти [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (т.1 а.с. 48). 18.06.2014 року відповідачам банком направлені вимоги про добровільне виселення з квартири [ADDRESS] протягом одного місяця з дня отримання вимог (т.1 а.с. 65-67). Однак, вимоги банку виконані відповідачами не були. Тому суд вважає, що підлягають виселенню [PERSON] та його неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON], оскільки мешкають в спірній квартирі. Щодо виселення [PERSON], то позивачем не надані докази на підтвердження її проживання в квартирі, а тому вимоги щодо її виселення не доведені і не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що спірна квартира придбана за рахунок кредиту, має площу меншу ніж 140 кв.м., використовується як місце постійного проживання позичальника, у відповідача немає на праві власності іншого житла, суд вважає за можливе застосувати Закон України від 03.06.2014 року №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і відстрочити на час дії цього закону виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Позовна вимога банку про передачу предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] в управління банку задоволенню не підлягає, оскільки предмет іпотеки може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління, по-перше, після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, і по-друге, позивачем не зазначені умови, за яких має здійснюватися управління майном. З огляду на викладене, позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню. Стягненню з відповідачів підлягають судові витрати. На підставі наведеного ст.ст. 525, 526, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 33, 34, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial