Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: 01103, [ADDRESS] на користь [PERSON], [NUMBER], виданий Знам'янським МРВ УМВС України в Кіровоградській області від 11 червня 2004 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] суму боргу у розмірі 54 133,91 гривень. Позивач посилався на таке: 30 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав в борг у позивача грошові кошти у розмірі 3 500,00 доларів США та зобов'язався повернути суму у розмірі 4 000,00 доларів США до 02 січня 2013 року. На підтвердження укладення договору позики була надання розписка за підписом відповідача від 30.12.2012 року. Не зважаючи на закінчення строку повернення отриманих у позику грошових коштів, відповідач не виконав свого обов'язку та не повернув борг у визначений договором строк. У зв'язку з порушенням умов договору у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення заборгованості у розмірі 4 000,00 доларів США, що є еквівалентом 52 557,20 гривень та трьох відсотків річних за порушення умов договору у розмірі 120 доларів США, що є еквівалентом 1 576,71 гривень станом на день звернення до суду. Положеннями ст. ст. 1046 та 1047 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відтак, за викладених вище обставин, які ґрунтуються на нормах чинного законодавства та судовій практиці, а також за наявності доказів підтверджуючих порушення строків повернення боргу, існують усі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Окрім боргу у розмірі 47 227 гривень, позивач також просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляду судового збору та витрат на правову допомогу, за якою позивач був вимушений звернутись для захисту своїх порушених прав та які згідно з договором становлять 7 000,00 гривень. Позивач просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв щодо розгляду справи за його відсутності не надав, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим постановлення заочного рішення, проти якого не заперечує позивач. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав: 30 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав в борг у позивача грошові кошти у розмірі 3 500,00 доларів США та зобов'язався повернути суму у розмірі 4 000,00 доларів США до 02 січня 2013 року. На підтвердження укладення договору позики була надання розписка за підписом відповідача від 30.12.2012 року. Не зважаючи на закінчення строку повернення отриманих у позику грошових коштів, відповідач не виконав свого обов'язку та не повернув борг у визначений договором строк. У зв'язку з порушенням умов договору у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення заборгованості у розмірі 4 000,00 доларів США, що є еквівалентом 52 557,20 гривень та трьох відсотків річних за порушення умов договору у розмірі 120 доларів США, що є еквівалентом 1 576,71 гривень станом на день звернення до суду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст. ст. 1046 та 1047 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відтак, за викладених вище обставин, які ґрунтуються на нормах чинного законодавства та судовій практиці, а також за наявності доказів підтверджуючих порушення строків повернення боргу, існують усі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Окрім боргу у розмірі 47 227 гривень, позивач також просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляду судового збору та витрат на правову допомогу, за якою позивач був вимушений звернутись для захисту своїх порушених прав та які згідно з договором становлять 7 000,00 гривень. Таким чином, суд вважає позовні вимоги доказаними та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. ст. 202, 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, на підставі ст. ст. 3, 15, 118, 208, 209, 213-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved