Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 25.04.2008 року між ним та Акціонерним комерційним банком «Новий» було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №2283508/01 від 25.04.2008 року, що був укладений між останньою та банком. В укладеному договорі поруки строк для заявлення вимоги до поручителя не зазначено. Пунктом 4.2 договору передбачено, що вимоги про оплату можуть бути подані поручителю у строк до 24.04.2012 року. У випадку, якщо кредитор у вказаний строк не пред'явить вимоги про оплату, поручительство припиняється. Таким чином, кредитор повинен був направити на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов'язку. За відсутністю відповідної договірної умови слід застосовувати строки, передбачені ч.4 ст.559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється, якщо не пред'явлено позов до поручителя. Момент припинення поруки залежить від моменту настання обставин, з якими пов'язується припинення поруки і яке відбулось автоматично 23.04.2010 року. Оскільки відповідно до п.3.2 кредитного договору банк набув право на повернення кредиту достроково (останній платіж 28.01.2009 року), поручитель звільняється від відповідальності за зобов'язаннями щодо забезпечення повернення кредиту. Поручителя не було повідомлено про невиконання боржником своїх зобов'язань. Отже, банк втратив право на пред'явлення до нього будь-яких вимог на підставі договору поруки. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати припиненим договір поруки, укладений між ним та відповідачем. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. В наданих до суду письмових запереченнях проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Повідомлень про вступ до участі у справі відповідно до ст.36 ПК України не надавала. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши викладені в письмових запереченнях відповідача доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Новий» (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2283508/01, відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 50000 грн. з терміном повернення до 24.04.2010 року (п.1.1 кредитного договору). Пунктом 1.8. кредитного договору передбачено, що останній вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного погашення нарахованих по ньому процентів та штрафних санкцій. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між Акціонерним комерційним банком «Новий» та [PERSON] було укладено договір поруки №2283708/П-(2283508), відповідно до п.1.1 якого поручитель в повному обсязі несе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, що визначає право кредитора вимагати виконання зобов'язань у повному обсязі, як від боржника та поручителя одночасно, так і від кожного з них окремо. Пунктом 4.1. договору поруки встановлено, що у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель сплачує заборгованість боржника не пізніше трьох робочих днів з момент отримання від кредитора вимоги про оплату. Пунктом 4.2 договору поруки визначено, що вимога про оплату може бути подана поручителю у строк до 24.04.2012 року. А згідно п.5.1 договору поруки це договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 27.04.2012 року. В обґрунтування правових підстав пред'явленого позову, позивач посилався на положення ч.4 ст.559 ЦК України, зазначаючи, що вимоги про сплату заборгованості банком до нього не пред'являлись та строк пред'явлення таких вимог на теперішній час скінчився. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий» в травні 2010 року звернулось до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №2283508/01 від 25.04.2008 року. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.06.2011 року, що набрало чинності, позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» було задоволено та стягнуто на користь банку з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором. З тексту вказаного заочного рішення вбачається, що про розгляд справи та, відповідно, пред'явлення банком позовних вимог, що випливають з кредитного договору та договору поруки, [PERSON] та [PERSON] були обізнані, про що свідчить посилання в рішенні на направлення останніми заяв про відкладення розгляду справи та подальше його оскарження. Таким чином, судом встановлено, що вимоги про стягнення коштів за кредитним договором банком були пред'явлені до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] шляхом подачі позову до суду та протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, встановленого п.1.1 кредитного договору, а також протягом строків пред'явлення вимоги та дії договору поруки, встановлених у пп.4.2, 5.1. договору поруки. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяви доводи не відповідають фактичним обставинам, встановленим судом під час розгляду справи, а позовні виє необґрунтованими та в задоволенні останніх слід відмовити повністю. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, сплачені позивачем при його подачі судові витрати слід віднести на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed