Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до Краматорського міського суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований його син [PERSON], але з 09 жовтня 2009 року та по теперішній час відповідач у зазначеній квартирі не проживає, його особистих речей немає. Відповідач не виконує обовязки члена сімї, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у звязку з чим, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.5-8) Як вбачається з довідки про склад сімї від 23.12.2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який доводиться позивачу сином. (а.с.10). Згідно акту про не проживання від 23.12.2015 року, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 09.10.2009 року (а.с.9). При таких обставинах, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. На підставі ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved