Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду 26.03.2014 р. із позовом про визнання незаконним звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позові зазначив, що з 31.03.2009р. працював директором ДП МВСУ «Будівельне управління ГУМВСУ в Х/о» на підставі контракту від 17.12.2008р., який був укладений між ним та МВС України. 27 січня 2014р. його було звільнено з посади директора у зв'язку зі скороченням штату згідно п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України наказом №4 голови комісії з припинення ДП МВСУ «Будівельне управління ГУМВСУ в Х/о». Вважав своє звільнення незаконним, оскільки контракт з ним повинен був бути розірваний МВС України, а не органом управління. Просив визнати незаконним звільнення з посади директора ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області», скасувати наказ №4 від 27.01.2014р. голови комісії з припинення ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області», поновити його на посаді директора зазначеного ДП, а також стягнути з ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.01.2014р. по день поновлення на роботі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що його було незаконно звільнено 27 січня 2014р. з посади директора у зв'язку зі скороченням штату. З моменту звільнення він не хворів та не виїздив за межі країни і в місячний строк звернувся до суду. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив, що позивача МВС було прийнято на посаду директора за контрактом, який в подальшому було подовжено. Позивача 27.11. 2013р. було попереджено про скорочення штату, але наказ про реорганізацію №64 надано 02.12.2013р. В подальшому, 27 січня 2014р. позивача було звільнено у зв'язку зі скороченням штату за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України наказом голови комісії з припинення ДП МВСУ «Будівельне управління ГУМВСУ в Х/о», який не був на це уповноважений. На даний час посада директора скорочена, але досі підприємство не ліквідовано. Позивач звертався до державної інспекції праці, рішення якої обов'язкове для підприємства, тому пропустив строк для подачі позову до суду. Представник відповідача ДП «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» Попело С.Ю. проти задоволення позову заперечував, пояснив, що у зв'язку з реорганізацією підприємства позивач був попереджений про подальше вивільнення, процедура звільнення була дотримана, оскільки ліквідація ДП проводилася відповідно до наказу МВС. Позивач був обізнаний про ліквідацію, отримав наказ про звільнення 27 січня 2014р., але звернувся до суду з порушенням строків, з неповажної причини і які просив застосувати. Представник 3-ї особи МВС України Блудова О.В. проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що відповідно до наказу МВС, як органа управління майном ДП «Будівельне управління ГУМВС України в Х/О» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Інформ-ресурси» та який визначений його правонаступником. Була призначена комісія з ліквідації, керівником, якому надані повноваження щодо вирішення кадрових питань підприємства та проведені всі належні дії по вивільненню працівників, в т.ч. і звільнення позивача з дотриманням діючого законодавства. Вважала, що позивачем порушені строки позовної давності та їх пропущено без поважних причин. Представники третьої особи ДП «Інформ-ресурси» Самолова Н.В. та Оробченко О.В. проти задоволення позову заперечували. Самолова Н.В. зазначила, що згідно до наказу органу управління майном, а саме МВС України від 20.01.2011р. за № 13 «Про припинення ДП «Будівельне управління ГУМВС України в Х/О» головою комісії з припинення ДП призначено [PERSON], якому відповідно до п.4.2 наказу необхідно було вжити всіх заходів щодо припинення ДП шляхом приєднання до ДП «Інформ-ресурси». Тобто комісії відповідно до ст.105 ЦК України, як уповноваженому органу перейшли повноваження щодо управління справами юридичної особи, в т.ч. і визначення штату та численності працівників. Позивач був попереджений належним чином про вивільнення, а в подальшому в день звільнення отримав копію наказу з яким був згоден. Крім того позивачем порушені строки звернення до суду. 3-я особа [PERSON] позов не визнав та пояснив, що позивача було звільнено у зв'язку з ліквідацією ДП, яка до цього часу не може бути закінчена у зв'язку з заборгованістю по податкам, а відносно позивача відкрито кримінальне провадження за ст.191 КК України. Відповідно до ч.1 ст.11, ч.ч.1,2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Суд, вислухавши думку позивача та його представника, представника відповідача, представника 3-ї особи та 3-ю особу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу МВС України від 31.03.2009р. №606 о/с [PERSON] призначено на посаду директора ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» з 17.12.2008р. на підставі контракту від 17.12.2008р. (а.с.17) Як вбачається з контракту №16 від 17.12.2008р. МВС України, як «орган управління майном» в особі міністра Луценка Ю.В. призначив на посаду директора ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» [PERSON] на термін з 17.12.2008р. по 17.12.2009р. Згідно п.п.е) п.5.2 контракт припиняється з підстав визначених законодавством та контрактом. Додатковою угодою №1 від 07.07.2009 р. між тими ж сторонами дія контакту подовжена до 07.07.2010р. та внесені зміни, а саме п.5.5. викладено в наступній редакції «У разі коли протягом 2-х місяців, що залишилися до закінчення строку дії Контракту, жодна зі Сторін не повідомила в письмовій формі іншу Сторону про припинення Контракту, цей Контракт вважається автоматично пролонгованим ще на один рік». (а.с.12-16) Наказом МВС України від 20.01.2011р. №13 реорганізоване ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси», яке є правонаступником усіх майнових прав та обов'язків ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області». Створена комісія під головуванням [PERSON] по припиненню ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» якій необхідно провести інвентаризацію матцінностей, грошових коштів і документів, розрахунків, тощо та скласти відповідний акт та вжити необхідних заходів до приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси». Згідно з додатком до наказу до складу комісії ввійшли також директор [PERSON] та головний бухгалтер [PERSON] (а.с.18) Відповідно до наказу МВС України від 31.07.2013р. №729 внесені зміни в наказ від 20.01.2011р. №13, а саме затверджено склад комісії з припинення ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області», додано до наказу п.4.3. наступного змісту «Встановити строк для заявлення вимог кредиторів - 3 місяці з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи шляхом приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» » Пункт 5 викладено в новій редакції «ДМЗ ([PERSON]), ДКЗ ([PERSON].), ДФЗБО ([PERSON].), УЮЗ ([PERSON].) урахувати зміни пов'язані з припиненням ДП при розробленні планів МВС та забезпечення внесення відповідних змін до переліку підприємств установ та організацій, що належать до сфери управління МВС ».Також скасовані п.п.6,7 наказу. (а.с.19) Згідно з додатком до наказу від 31.07.2013р. №729 до складу комісії ввійшли голова комісії - виконуючий обов'язки директора Харківської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» [PERSON], директор ДП [PERSON] та головний бухгалтер ДП МВС України «Інформ-Ресурси» [PERSON] (а.с.20) Як вбачається з штатного розпису ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» від 02.01.2013р. на підприємстві мається 13 посад, в т.ч. посади директора та головного бухгалтера.(а.с.24) Відповідно до актів прийому та передачі від 10.04.2013р. та 02.10.2013р. директор ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» [PERSON] передав, а голова комісії з припинення ДП [PERSON] прийняв статут, свідоцтво про державну реєстрації, довідку ЄДРПОУ, довідку про взяття на облік платника податків, свідоцтво про реєстрацію платника податків та печатку ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області». (а.с.25,26) Наказом ДП МВС України «Інформ-Ресурси» №64 від 26.11.2013р. у зв'язку з реорганізацією ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» та створення Харківської філії ремонтно будівельної дільниці без права юридичної особи внесено зміни в організацію праці ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом скорочення штату працівників, а саме : директора та головного бухгалтера. У зв'язку з скороченням штату письмово попередити 27.11.2013р. [PERSON] та [PERSON] про наступне звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України, голові комісії [PERSON] письмово повідомити державну службу зайнятості про звільнення працівників за місцем реєстрації ДП. (а.с.22) [PERSON] відповідно до наказу №64 від 27.11.2013р. у зв'язку з приєднанням ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» 27.11.2013р. попереджений під розпис про скорочення посади та подальше звільнення після закінчення 2-х місячного строку за ч.1 ст.40 КЗпП України. (а.с.21) Наказом №4 від 27.01.2014р. за підписом голови комісії [PERSON] у зв'язку з реорганізацією ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» та внесенням змін в організацію праці ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом скорочення штату працівників директора ДП [PERSON] звільнено з займаної посади у зв'язку з скорочення штату за ч.1 ст.40 КЗпП України. З наказом [PERSON] ознайомлений під розпис в той же день, претензій не мав. (а.с.23) Як вбачається з трудової книжки, відповідно до наказу 31.03.2009р. №606 о/с [PERSON] прийнятий на посаду директора ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» з 17.12.2008р. на підставі контракту, а на підставі наказу №4 від 27.01.2014р. [PERSON] звільнений з посади по скороченню штату працівників за ч.1 ст.40 КЗпП України. (т.1 а.с.23). [PERSON] 25.02.2014р. звертався до територіальної державної інспекції праці у Х/О щодо законності процедури попередження про наступне звільнення з посади, а також дотримання вимог чинного законодавства під час його звільнення, про що отримав відповідь від 04.03.2014р. (а.с.8-10) П.п.7.1,7.2.1 ст.7 Статуту ДП МВСУ «Будівельне управління ГУ МВСУ в Харківській області» який діяв на час зазначених правовідносин підприємство припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншім юридичним особам-правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення)або в результаті ліквідації. Орган управління майном що прийняв рішення про припинення підприємства, призначають комісію з припинення підприємства (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення підприємства. Порядок припинення юридичної особи передбачено рядом статей ЦК Украни. Ст.104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Згідно ч.1 ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Відповідно до ч.3,4 ст.105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Жодних виключень з повноважень комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії) ні ст.105 ЦК України ні інші норми ЦК України не містять. У наказі про припинення юридичної особи та створення комісії про припинення жодних обмежень вказаної комісії не зазначено. Відповідно до ч.5 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється. При системному аналізі ч.4 ст.105 та ч.5 ст.111 ЦК України можна зробити висновок, що у разі припинення юридичної особи до повноважень комісії з припинення переходять повноваження щодо вирішення питання про звільнення працівників юридичної особи що припиняється. Отже, у даному випадку застосовується не лише норми трудового права але і норми ЦК України, відповідно до ч.1 ст.10 ЦК України та ст.4 КЗпП України, так як особливості дії органів управління підприємством, що припиняється (ліквідується), передбачені саме у ЦК України. З наданих доказів вбачається, що відповідно до наказів МВС України від 20 січня 2011 року за №13 та від 31.07.2013р. за №729 прийнято рішення про реорганізацію ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» та для цього призначена відповідна комісія щодо припинення юридичної особи ДП «Будівельне управління ГУ МВСУ в Харківській області» і затверджено її склад, а у п.4.2 наказу зобов'язано ужити передбачених законодавством заходів з припинення вказаного підприємства. При цьому доля керівника підприємства щодо його переведення на інше підприємство чи на іншу посаду вирішена не була, також не зазначено про залишення вказаної особи на посаді керівника, тому комісія по припиненню діяла у межах передбачених ст.ст. 105,111 ЦК України. У зв'язку з чим вважати, що комісія по припиненню прийняла рішення про звільнення директора ДП «Будівельне управління ГУ МВСУ в Харківській області» поза межами компетенції, не підтверджено належними доказами та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Крім того, відповідно до ч.1 п.3 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу) з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в 3-х місячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строкiв, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у мiстi, мiський чи мiськрайонний суд може поновити цi строки. Посилання представника позивача, що він пропустив строк для подачі позову до суду, т.я. звертався до державної інспекції праці, рішення якої обов'язкове для підприємства, не ґрунтується на законі. Позивач зазначив, що не хворів, не виїздив за межі країни і в місячний строк після звільнення звернувся до суду. Однак, як вбачається з матеріалів справи позивач після отримання наказу від 27 січня 2014р. про звільнення, тільки 26 березня 2014 р. звернувся до суду, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м. Харкова (а.с.1) з пропуском строків передбачених ст.233 КЗпП України і такий пропуск строків визнається судом з неповажних причин. Оскільки суду не надано доказів того, що позивач був звільнений з роботи у порушення вимог чинного законодавства, позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, тобто відсутні підстави для задоволення позову про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі, а відтак, відсутні і підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки у позові відмовлено, а позивач звільнений від сплати судових витрат, суд вважає, що такі витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed