Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 01.04.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 12.04.2021 має заборгованість в розмірі 13771,28 грн., яка складається з наступного: 11122,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 2648,66 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 12.04.2021 у розмірі 13771,28 грн та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 травня 2021 року відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 24.05.2021 через канцелярію суду відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, де він зазначив, що з позовними вимогами не згоден, заперечував проти обставин, викладених в позовній заяві, позов вважає необґрунтованим, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначив, що в анкеті-заяві вказано розмір кредитного ліміту в розмірі 900 грн, але строк повернення отриманих грошових коштів сторонами в анкеті-заяві не встановлено. Процентна ставка за користування кредитом і термін кредитування не вказані, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів) не зазначені, а долучені до позову довідки свідчать про односторонню без узгодження з позичальником, зміну кредитного ліміту банком. Крім того, у матеріалах справи не містяться доказів про порядок та послідовність збільшення кредитного ліміту позивач не надав. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просив відмовити АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 15.07.2021 представником позивача була подана відповідь на відзив, де представник позивача заперечив доводи відповідача про необґрунтовану суму заборгованості та необізнаність з новими умовами кредитування, просив суд задовольнити позов. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановив наступні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2008 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальна 30 днів пільгового періоду» з базовою відсотковою ставкою 3% в місяць. Також [PERSON] підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», яка містить умови щодо розміру процентної ставки - 3,0% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, процентну ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5%. (а.с. 20). Даний спір виник у сфері цивільно-правових відносин договірного кредитування, до яких підлягають застосуванню наступні правові норми. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вже було зазначено, відповідач ознайомився з умовами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними, що засвідчив своїм підписом на анкеті-заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із ч. 3 цієї ст. 1056 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Положенням частини 4 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати процентну ставку. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про таку зміну не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У постанові Верховного Суду у справі №739/1461/17 від 30.05.2018 зазначено, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише надіслав на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Доказів про повідомлення боржника належним чином про збільшення відсоткової ставки суду не надано. З наявної в матеріалах справи довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» убачається, що сторони погодили проценти в розмірі 3% в місяць, що становить 36,00% річних. У наданому АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованість [PERSON] проценти за користування кредитом обраховані за різними ставками: 36,00 % річних, 30,00% річних, 34,80% річних, а з 01.04.2015 43,20% річних, що не відповідає умовам довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем. Доказів дотримання встановленої законом процедури повідомлення боржника про збільшення відсотку кредитування не надавалося, а нарахування заборгованості навіть після подальшого зменшення процентної ставки (до узгодженого сторонами розміру) здійснювалося на прострочене тіло кредиту, до суми якого включено нараховані раніше відсотки за збільшеною % ставкою. З цих підстав суд позбавлений можливості підрахувати розмір відсотків, які підлягають стягненню з 01.04.2015, за узгодженою 3% ставкою. Суд проаналізував та підрахував суми, які були безпосередньо використані (витрачені чи зняті) відповідачем. Згідно з інформацією про рух коштів відповідачем використано з картки всього 186437 грн. 11 коп. Також суд вважає правомірним нарахування відсотків на суму заборгованості в погодженому сторонами розмірі до 01.04.2015 (тобто до моменту підвищення % ставки), що складає 12717 грн. 44 коп. При цьому відповідачем поповнено картковий рахунок на 209737 грн. 23 коп., що перевищує загальну суму витрат з картки та нарахованих до 01.04.2015 відсотків (199154 грн. 55 коп.) З досліджених судом розрахунків банку встановлено, що отримані за кредитним договором кошти та правомірно нараховані відсотки за їх користування сплачені шляхом попонення карткового рахунку, тому підстави для задоволення цього позову відсутні. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити. Відповідно до платіжного доручення №PROM0BTT1J від 20.04.2021 при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed