overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 15 вересня 2014 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини. Подальше збереження шлюбу не можливе. Шлюбні стосунки припинені. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставіст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), зареєстрували шлюб 15 вересня 2014 року, про що виконкомом Максимільянівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, відповідний актовий запис № 6, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач та відповідач не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 25 червня 2019 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини. Подальше збереження шлюбу не можливе. Шлюбні стосунки припинені. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставіст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), зареєстрували шлюб 25 червня 2019 року, про що Виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, відповідний актовий запис № 54, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач та відповідач не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу , стверджуючи, що між ними припинені шлюбно-сімейні відносини. В обгрунтування позовних вимог вказав, що з 23.06.2012 року він перебуває в шлюбі з відповідачем. Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки в сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, з боку відповідача виникає фізичне та психологічне насилля через зловживання спиртними напоями. Вони мають різний погляд на подружні стосунки, на відносини в сім'ї, втрачені почуття любові та поваги. Спільного господарства не ведеться з вересня 2012 року. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, просить задовольнити позов, залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову, але в частині розподілу судових витрат просить суд розподілити їх порівну, оскільки існує вина обох сторін в розірванні шлюбу . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню в частині розірвання шлюбу. Сторони не заявили клопотання про примирення, пославшись на те , що спроби на збереження сім'ї робили, але марно. Суд прийшов до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про судові витрати суд прийшов до висновку , що судові витрати повинні бути поділені між сторонами на рівні частки. Оскільки при подачі позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі половина суми підлягає поверненню їй відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідачнадав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та пояснив, що з заявою про прийняття спадщини не звертався. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №2456. 07 червня 2000 року [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором №0535-Н купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Універсальній біржі «Номінал» та повідомленням КП ММБТІ №1-1168 від 07.11.2018. [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до повідомлення Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 06.12.2018 р., за даними алфавітних книг спадкових справ та інформаційної довідки зі спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в Першій Миколаївській ДНК не заводилась. Постановою приватного нотаріуса ММНО Яковлєвої Н. П. від 14 лютого 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано позивачем оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] . З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про визнання права власності за ним на квартиру [ADDRESS] порядку спадкування за заповітом. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу №3-159 від 18 жовтня 2001 року, [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], який був зареєстрований Універсальною товарною біржею «Миколаївська нерухомість 2000» за реєстр. №3-159. 20.10.2004 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки зазначеної квартири, яку прийняла фактично його дружина [PERSON] у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. За час свого життя, [PERSON] 11.07.2005 року склала заповіт, відповідно до якого належну частку квартири [ADDRESS], а також все її майно, заповіла своєму онуку-Іващенко О.В. 16 липня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної квартири. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу 06 червня 2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №481/2014. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у відповідності до вимог ст.1223,1233ЦК України, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом як спадкоємець після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду до\~ відповідача з позовом про визнання права власності за ним на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням суду визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], про те вказане рішення не має можливості зареєструвати, оскільки договір був втрачений. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим чином спір\~ вирішити неможливо, позивач просив суд задовольнити\~ позов. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 березня 1999 року між [PERSON], Пітіновою )[PERSON] до шлюбу) Т.О., [PERSON] та [PERSON] був укладений договір №3683 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Рішенням (заочне) Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 липня 2012 року визнано дійсним договір N 3683 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири №10, яка знаходиться за адресою:м.Миколаїв, вул. Шевченко, будинок № 16, що був укладений між [PERSON]-покупцем, та [PERSON], Пітіновою (дошлюбне прізвище [PERSON]), яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON],[PERSON]-продавцями, та посвідчений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» від 09 березня 1999 року. Відповідно до довідки ММБТІ від 21.12.2016 року, власником квартири [ADDRESS], є [PERSON] Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності.\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про визнання права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник у судовому засыданны позовны вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд надати позивачу лише 1/3 частку зазначеної квартири. Перша Миколаївська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 23 січня 1994 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. При звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документи, що встановлюють право власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями після її смерті є двоюрідні брати - [PERSON] та [PERSON] (спадкова справа №318/2015) Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 2 серпня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті сестри, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про визнання права власності на житловий будинок № 20 по провулку Сарматському ([PERSON]), у м.Миколаєві в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 28 квітня 2016 року. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник Миколаївської міської ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти у відповідності до вимог діючого законодавства. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 2000 року, виданого на підставі рішення виконкому Центрального району Миколаївської міської ради № 3 від 14.01.2000 року, житловий будинок за №20 по вул. П.Морозова належить [PERSON] За час свого життя, 02 липня 2003 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належний йому на праві приватної власності житловий будинок №20, який знаходиться по [PERSON], заповів [PERSON] 28 квітня 2016 року помер [PERSON] При зверненні до приватного нотаріуса [PERSON], з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 15.11.2016 року нотаріусом відмовлено позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно на вищевказаний житловий будинок. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи №40/2016. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, у відповідності до вимог ст. 1233,1234 ЦК України, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved