Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що 19.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Однак, 21.01.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано в установленому законом порядку. Крім того, 18 лютого 2011 року Кіровським міським судом Донецької області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів на утримання [PERSON] Деякий час відповідач сплачував аліменти на утримання доньки, але протягом останніх трьох років не надає кошти на утримання дитини, не цікавиться дитиною, не приймає участі в її вихованні. [PERSON] є інвалідом з народження та потребує підвищеної уваги та постійного догляду. З червня 2014 року позивач [PERSON] з донькою проживають в м. Києві, як особи переміщені з окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. З боку позивача не створювались перешкоди у спілкуванні батька та доньки, але відповідач не бажав приймати участі в житті дитини, так позивач неодноразово зв'язувалась по телефону з відповідачем і нагадувала йому про батьківський обов'язок щодо дитини, проте, останній відмовив у догляді за дитиною та в подальшому змінив номери телефонів і зв'язок з ним втратився. За таких обставин порушуються права дитини, як приклад позивач вказує, що не має можливості (без згоди батька дитини) вільно та безперешкодно пересуватись, в тому числі з метою відвідування бабусі, дідуся, які залишились проживати в окупованій території України. Позивач не має змоги провідати своїх батьків, так як в Києві немає кому доглянути за дитиною, бо всі родичі проживають на Сході України, а дитину не може брати з собою через відсутність дозволу батька на переміщення дитини. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнути з нього судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала клопотання в якому просить розглянути справу за її відсутності через значну віддаленість її місця проживання від Чернігівського районного суду. Свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, просить розглядати справу без участі їхнього представника. Позов підтримує в повному обсязі, та направляє на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. До відкриття провадження у справі, в порядку визначеному ч. 3 ст. 122 ЦПКУ України, судом було направлено запит для з'ясування зареєстрованого місця проживання відповідача. За результатами отриманої судом інформації з'ясовано, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], дана адреса також вказана в позовній заяві. Таким чином, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, є вказана в позові адреса. Суд прийняв рішення про виклик відповідача через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. В газеті «Урядовий кур'єр» від 20 січня 2016року №11 розміщено оголошення про виклик [PERSON] в якості відповідача. Відповідач, який проживає на території проведення АТО (м. Кіровське Донецької області) у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації (газета «Урядовий кур'єр» № 11 від 20.01.12016 року). Заяв, клопотань чи заперечень від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення позову, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Нормами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» констатовано, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідач по справі, [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та висновком Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав. Як встановлено судом, поведінка відповідача відносно його неповнолітньої доньки, є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками. Зважаючи на той факт, що батько неповнолітньої [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. З огляду на наведене та враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним та виступає в інтересах дитини, оскільки батько не намагається приймати участь у її вихованні. Нормами ч.1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 487,20 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved