Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 31.12.2013 року між TOB «Кредофінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №196, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 1 800 гривень, строком на 6 місяців з 31.12.2013 року до 30.06.2014 року. Вказує, що відповідно до п. 3.3. вищезазначеного кредитного договору платежі вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежу в повному розмірі надійшла на поточний рахунок позивача у строки, зазначені в графіку погашення заборгованості. Якщо термін платежу припадає на вихідний або святковий день, то здійснення платежів відбувається на наступний за вихідними (святковими, неробочими) днями робочий день і це не вважається порушенням графіка платежів. Зазначає, що заборгованість по кредиту відповідач погашав наступним чином: 1) 300 грн. - 03.02.2014 року; 2)300 грн. - 10.02.2014 року, однак, починаючи з 28.02.2014 року жодного платежу по кредиту від останнього на користь позивача не надійшло. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідач у порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконує, тому станом на 30.06.2014 року має заборгованість перед позивачем всього у розмірі 8 460 гривень 52 копійки, з яких: 1492 гривні 71 копійка - заборгованість по кредиту; 931 гривня - заборгованість по сплаті відсотків; 1521 гривня 85 копійок - пеня; 4 500 гривень - нараховані штрафи; 14 гривень 96 копійок - три відсотки річних від простроченої суми, яку позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання 03.12.2014 року представник позивача та не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву у якій позов підтримала та просила його задоволити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, проти заочного розгляду спору не заперечувала, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений позов можливо розглядати у відсутності позивачки на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заперечень щодо позову не надіслав, та не надіслав повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2013 року між TOB «Кредофінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №196, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 1 800 гривень, строком на 6 місяців з 31.12.2013 року до 30.06.2014 року (а.с.4-5). За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,369% за кожен день користування кредитом, що відповідає річній процентній ставці в сто тридцять три % річних (пункт 1.6 договору). Порядок погашення заборгованості передбачений розділом 2, відповідно до якого починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно до 31 числа кожного місяця сплачує на поточний рахунок кредитодавця щомісячний платіж у розмірі не меншому ніж 500 гривень 61 копійка згідно з графіком, який викладено у додатку №1 до договору та є його невід'ємною частиною (а.с.7). За порушення умов договору, у тому числі строку сплати чергового платежу, позичальник сплачує пеню та штраф (п.3.10). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується видатковим касовим ордером від 31.12.2013 року (а.с.14), однак відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15) у зв'язку з чим на його адресу 31.03.2014 року (а.с.8) та 08.05.2014 року (а.с.9) було направлено листи з вимогою погашення існуючої заборгованості. Крім того, слід зазначити, що вищезазначений лист від 31.03.2014 року відповідач отримав особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.10), однак він залишився без виконання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, в силу вищевказаних норм та умов договору, загальна заборгованість відповідача за вищезазначеним кредитним договором перед позивачем станом на 30.06.2014 року перед позивачем складає всього у розмірі 8 460 гривень 52 копійки, з яких: 1492 гривні 71 копійка - заборгованість по кредиту; 931 гривня - заборгованість по сплаті відсотків; 1521 гривня 85 копійок - пеня; 4 500 гривень - нараховані штрафи; 14 гривень 96 копійок - три відсотки річних від простроченої суми. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не погашена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з останнього суми заборгованості та трьох відсотків річних знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.3). На підставі викладеного, ст. ст. 525-526, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved