Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Він все життя проживає у вказаному будинку та доглядає за таким, інших спадкоємців немає. 15 липня 2019 року мати склала заповіт, за яким все своє майно, що буде належати їй на момент смерті заповіла йому. 16 вересня 2020 року він звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом до державного нотаріуса, однак у зв`язку з тим, що документ, який посвідчує право власності на вказаний житловий будинок відсутній, йому було відмовлено у оформленні спадщини. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак його представник адвокат Штефаняк І.І. подав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Представник відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та визнав позов у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про\~ смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 23 липня 2019 року. Крім цього Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00027847618 від 18 вересня 2020 року підтверджується, що після розірвання шлюбу матір`ю позивача, прізвище « [PERSON] » було змінене нею на « [PERSON] », після чого, як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00027848299 від 18 вересня 2020 року, внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] .\~\~\~ За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, житловий будинок і все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 15 липня 2019 року секретарем виконкому Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району та зареєстрованого у реєстрі за № 74. Довідкою виконкому Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 786 від 14 вересня 2020 року підтверджується, що [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно даних погосподарської книги № 5 за 2019 рік була головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , де на момент її смерті були зареєстровані сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1971 року народження. Як вбачається з повідомлення в. о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори від 12 жовтня 2020 року № 166/01-16 спадкова справа за померлою [INFO] [PERSON] не заведена. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної\~ особи, яка\~ померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори від 18 вересня 2020 року № 156/01-16, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок і таке не було зареєстроване. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину за матір`ю [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за\~ життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом\~ усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.\~ На підставі наведеного та

Outcome: approved