Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому проситьвизнати дійсним договір купівлі-продажу від 16 липня 2014 року не розмитненого та не підлягаючого реєстрації та експлуатації на території України автомобіля марки Ауді-А4, 1998 року випуску, синього кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER], укладеного між [PERSON] та [PERSON], визнати [PERSON] добросовісним набувачем автомобіля марки Ауді-А4, 1998 року випуску, синього кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER], визнати за [PERSON] право власності на не розмитнений та не підлягаючого реєстрації та експлуатації на території України автомобіль марки Ауді - А4, 1998 року випуску, синього кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 липня 2014 року позивач придбав на запчастини не розмитнений автомобіль, не підлягаючий державній реєстрації та експлуатації на території України марки Ауді - А4, 1998 року випуску, синього кольору. Згодом мав намір придбати аналогічний автомобіль цієї ж марки, який необхідно відремонтувати. Сторони будь-якого договору не укладали. Під час перегону автотранспортного засобу на місце зберігання, позивача було зупинено працівниками міліції та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а автомобіль відправлено на штраф майданчик. Позивач зазначає, що в результаті затримання автомобіля, порушено його право власності, яке підлягає відновленню, так як він є добросовісним набувачем та на законних підставах заволодів автомашиною, тому змушений звернутися до суду з метою захисту своїх порушених майнових прав. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви з проханням розгляд справи провести без їх участі, позивач на заявлених вимогах наполягає, відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача (а.с.55-56). В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2014 року позивач придбав на запчастини не розмитнений автомобіль, не підлягаючий державній реєстрації та експлуатації на території України марки Ауді - А4, 1998 року випуску, синього кольору (а.с.16). Згодом мав намір придбати аналогічний автомобіль цієї ж марки, який необхідно відремонтувати. Сторони будь-якого договору не укладали, з метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, 16.07.2014 року позивач передав [PERSON] 2500 доларів США, про що той написав розписку, в якій зазначив, що отримав кошти від позивача за продаж автомобіля на запасні частини та жодних претензій стосовно укладеної угоди не має (а.с.8) Під час перегону автотранспортного засобу на місце зберігання, позивача було зупинено працівниками міліції та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а автомобіль відправлено на штраф майданчик (а.с.7). Із розписки видно, що відповідач [PERSON] одержав від позивача гроші в сумі 2500 доларів США, за транспортний засіб, але не вказано на підставі якого договору (а.с.8). Підстави набуття права власності на транспортний засіб визначені цивільним законодавством. Так, ч. 5 ст. 656 ЦК України передбачає особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна. Згідно ст. 34 закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353- XII реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАІ, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року за № 1388 затверджено Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Правила), які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, що є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх (п. 2 Правил). Пунктами 7, 8 цих Правил визначено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі транспортні засоби або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Отже, Правила передбачають письмову форму договору купівлі-продажу автомобіля та його перереєстрацію протягом десяти діб після придбання. Пунктом 8 Правил встановлений перелік документів, які підтверджують правомірність придбання транспортного засобу. Розписка не є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд вважає, що матеріали справи не містять доказів купівлі-продажу спірного транспортного засобу. Так, надана позивачем розписка, підписана ним та відповідачем [PERSON], містить відомості про те, що відповідач отримав від позивача гроші в сумі 2500 доларів США, за транспортний засіб. Проте розписка не містить ознак договору купівлі-продажу, визначених ст. 655 ЦК України. Аналіз норм цивільного законодавства, що регулюють правовідносини між сторонами, дають підстави вважати, норми Цивільного кодексу України в поєднанні з Правилами передбачають особливий порядок укладення договорів купівлі-продажу автомобілів. Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України в судовому порядку може бути визнаний дійсним лише договір, який підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, то він не може бути визнаний і дійсним. За таких обставин, суд вважає, що підстав для визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу таким, що відбувся і визнання за позивачем права власності на цей транспортний засіб немає. Заявлений позов є безпідставним в зв'язку з відсутністю між сторонами спору про право, відсутністю підстав для захисту порушеного права в спосіб, який обрав позивач. Суд не приймає до уваги обґрунтування позивача в тій їх частині, що між ним та відповідачем був укладений усний договір купівлі-продажу транспортного засобу, так як вони спростовуються розпискою, яка видана позивачу відповідачем на підставі попередньої домовленості та усного безоплатного договору між ними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed