Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив усунути йому перешкоди в здійсненні права власності та права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом вселення в зазначену квартиру. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником 1 /2 частини квартирою за адресою: [ADDRESS]. Інша 1/ 2 частини квартири належить на праві власності відповідачу. Оскільки в 2016 році [PERSON] змінив замки на вхідних дверях , не дає йому ключі від квартири , він позбавлений можливості користуватися власністю, а тому звернувся до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито. У вступному слові представник позивача та позивач позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав, в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи , вислухавши вступне слово позивача та його представника , свідка [PERSON] , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджені рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року у справі 331/2900/16 ц, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2018 року. Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у вказаному житлі позивач зареєстрований з 30.07.2018 року по теперішній час. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак , положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок , квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї. В ході судового розгляду позивачем було надано докази, що [PERSON] чиняться йому перешкоди у користуванні належною йому власністю, зокрема, свідок [PERSON] суду пояснив, що через зміну замків у квартирі, [PERSON] не може потрапити до житла, [PERSON] на дзвінки позивача не відповідає, двері до квартири не відчиняє. Таким чином, оскільки судом було встановлено, що позивач є власником частини спірної квартири, з боку [PERSON] позивачу чиняться перешкоди у користуванні власністю, позов підлягає задоволенню з підстав визначених статтями 383 та 391 ЦК України. На підставі ст. ст. 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved