Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, в обґрунтування вимог зазначив, що відповідно договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 12.12.2009 року він є власником автостоянки - будівлі поста охорони, готовністю 54%, розташованої по [ADDRESS]. Рішенням Маріупольської міської ради від 15.12.2005 року № 1731 приватному підприємцю [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,4000 га для будівництва і подальшої експлуатації автостоянки по [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення укладено договір оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року № 342, який зареєстрований в Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 23.03.2006 року за № 04.06.162.00047. Рішенням Маріупольської міської ради від 21.02.2012 року №6/16-1664 громадянину [PERSON] дозволено розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6904 га для організації автостоянки по [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення позивачу розроблено та узгоджено в установленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6904 га для організації автостоянки по [ADDRESS]. 18.06.2013 року Маріупольською міською радою прийнято рішення № 6/28-3333 про припинення права оренди земельної ділянки площею 0, 4000 га по [ADDRESS] приватним підприємцем [PERSON] та рішення Маріупольської міської ради від 15.12.2005 року № 1731 «Про надання земельної ділянки в Жовтневому районі м. Маріуполя приватному підприємцю [PERSON]» визнане втратившим чинність. Договір оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року № 342, зареєстрований в Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» № 04.06.162.00047, який було укладено між приватним підприємцем [PERSON] та Маріупольською міською радою був розірваний. Було затверджено проект землеустрою щодо відводу і надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку (кадастровий номер 1412336300:01:016:0448) площею 0, 6904 га для будівництва та обслуговування будівель та споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій (організація автостоянки) по [ADDRESS] громадянину [PERSON] Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року сторони договору оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року № 342 прийняли рішення розірвати договір оренди, але вони не здійснили певні дії щодо внесення інформації про розірвання до Державного реєстру речових прав на майно. Однак у зв'язку з невнесенням змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення дії вказаного договору оренди земельної ділянки, [PERSON] не має можливості оформити правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку. В подальшому позивач подав уточнення позовної заяви та зазначив, що саме укладення договору оренди земельної ділянки між відповідачами 18.06.2013 року не створює юридичних наслідків, тому просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року № 342, зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 23.03.2006 року за № 04.06.162.00047, який було укладено між приватним підприємцем [PERSON] та Маріупольською міською радою з часу прийняття рішення Маріупольської міської Ради 18.06.2013 року № 6/28-3333, а саме з 18.06.2013 року недійсним. Позивач в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. Заперечував проти задоволення позовних вимог оскільки договір оренди, який просить визнати недійсним вже скасований рішенням Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду підстав. Про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Маріупольської міської ради № 1731 від 15.12.2005 року [PERSON] було надано земельну ділянку по [ADDRESS] у користування та затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року приватному підприємцю [PERSON], була надана в оренду земельна ділянка, яка знаходиться по [ADDRESS], площею 0, 4000 га строком на 10 років, тобто до 15.12.2015 року. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 342. З договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва від 12.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 3189 [PERSON], придбав у власність об'єкт незавершеного будівництва автостоянку - будівлю поста охорони, готовністю 54 %, загальною площею 10,7 кв.м, розташований по [ADDRESS]. Право власності на зазначений об'єкт позивачем підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2009 року. З технічного паспорту на автостоянку по [ADDRESS], вбачається, що першим користувачем зазначеної земельної ділянки була СПД [PERSON] Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 21.02.2012 року № 6/16-1664 позивачу дозволена розробка проекту землеустрою по відводу земельної ділянки приблизною площею 0,6904 га для організації автостоянки по [ADDRESS]. З рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року № 6/28-3333 вбачається, що право оренди земельної ділянки площею 0,4000 га по [ADDRESS] було припинено. Рішення Маріупольської міської ради від 05.12.2005 року № 1731 «Про надання земельної ділянки в Жовтневому районі м. Маріуполя приватному підприємцю [PERSON]» визнано втратившим чинність. Договір оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року № 342 укладений між приватним підприємцем [PERSON] та Маріупольською міською радою, було розірвано. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Згідно вимог, передбачених ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) та відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, уразі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до 5.5. вказаного рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року, [PERSON] повинен оформити правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку. Так, статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлені підстави припинення договору оренди землі, а саме однією з таких підстав є - набуття права власності на будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Частина 5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Проаналізувавши наведені норми законодавства та оцінивши надані суду докази суд приходить до висновку, що позивач з моменту придбання об'єкту незавершеного будівництва та державної реєстрації права власності 23.12.2009 року є його власником та відповідно до вимог наведених норм законодавства договір оренди земельної ділянки укладений між Маріупольською міською радою та приватним підприємцем [PERSON] підлягає припиненню, у зв'язку із набуттям права власності на об'єкт незавершеного будівництва позивачем. Договір оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року № 342 між відповідачами розірвано рішенням Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року № 6/28-3333, але належним чином державну реєстрацію відомостей щодо його розірвання не проведено, що перешкоджає позивачу провести реєстрацію договору оренди земельної ділянки укладеного на підставі рішення Маріупольської міської ради № 6/16-1664 від 21.02.2012 року. Позивач позбавлений можливості самостійно провести таку реєстрацію, бо не є стороною за вказаним договором оренди. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та договір оренди земельної ділянки від 20.03.2006 року № 342 між відповідачами, який розірвано рішенням Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року № 6/28-3333, необхідно визнати недійсним.

Outcome: approved