Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11.10.2013 року по справі №668/9814/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2013 року до досягнення повноліття. На підставі вказаного рішення було отримано виконавчий лист. На сьогоднішній день відповідач ухиляється від сплати аліментів, хоча йому відомо про рішення суду. Відповідно до довідки державного виконавця сума заборгованості по аліментам станом на 01.11.2017 року складає 25500,00 грн. Сума пені з 01.08.2013 року по 01.11.2017 року за несплачені аліменти складає - 191950 грн. Однак ч.1 ст.196 СК України сума пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тому стягненню підлягає лише 25500 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 25500,00 грн. УхвалоюХерсонського міського суду Херсонської області від 28.11.2017 року відкрито провадження у справі. УхвалоюХерсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. УхвалоюХерсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача, яка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11.10.2013 року по справі №668/9814/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2013 року до досягнення повноліття. На підставі вказаного рішення 03.12.2013 року видано виконавчий лист. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам на [PERSON] , згідно виконавчого листа №668/9814/13-ц від 03.12.2013 виданого Суворовським районним судом м.Херсона на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2013 року до досягнення донькою повноліття, борг станом на 01.10.2017 року становить 25500,00 грн. Згідно актового запису про зміну імені №22, складеного 11.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно вимог ч.1 ст.196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №14-37цс18, яка в силу вимогч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що вона не вірно розрахувала пеню по аліментах, що не відповідає вимогам ст.196 СК України. Тому, суд не приймає розрахунок пені наданий позивачем, як належний, оскільки, виходячи із формули розрахунку неустойки (пені) по сплаті аліментів, наведеній в постанові ВС від 25.04.2018 року, сума неустойки (пені) значно перевищує 100 відсотків заборгованості відповідача по сплаті аліментів та суперечить вимогам ст.196 СК України, щодо можливого розміру стягнення неустойки (пені), як відповідальність за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч. 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши матеріали справи, зважаючи на наявну заборгованість відповідача по сплаті аліментів, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, з відповідача слід стягнути розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2013 року по 01.10.2017 року в сумі 7460,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial