Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зняти арешт з земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.08.2008 р. між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір за №00525/RK. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 06.08.2005 р. було укладено договір іпотеки № 2617, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14.07.2011 р. зі [PERSON], [PERSON] на користь Банку стягнено солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 1674834,41 грн. На виконанні у відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва знаходиться виконавче провадження про стягнення сум заборгованості з [PERSON] В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне [PERSON] 06.08.2016 р. за заявою [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до Іпотечного договору від 06.08.2008 р. № 2617, а саме: пунктом 24.1 Іпотечного договору зазначено, що у разі невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкрутство Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право здійснити реалізацію предмета іпотеки або набути його у власність. Накладаючи арешт на нерухоме майно, а саме на вказану земельну ділянку, відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва не враховано, що зазначене майно знаходиться в іпотеці ПАТ «Марфін Банк», і Банк по відношенню до цього майна є іпотекодержателем з вищим пріоритетом. Крім того, на теперішній час між Банком і [PERSON] досягнуто домовленість про врегулювання існуючої заборгованості шляхом добровільної реалізації майна, переданого в іпотеку. Однак позивач не може реалізувати своє право іпотекодержателя з зазначених вище підстав, а тому змушений звернутись до суду для захисту своїх прав. Представник позивача до суду не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що, відповідно до кредитного договору за №00525/RK від 06.08.2008 р., укладеного між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк») та [PERSON], банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 204609,22 доларів США (а.с. 5-7). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 06.08.20085 р. було укладено договір іпотеки, реєстровий № 2617, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). Відповідно до п. 24 договору про внесення змін № 2 від 05.08.2016 р., у разі невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкрутство Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право здійснити реалізацію предмета іпотеки або набути його у власність. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва від 25.07.2012 р. про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер ВП 33591589, про примусове виконання виконавчого листа № 2-3545/11, виданого 03.02.2012 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» 1655406 грн. 82 коп. накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав валсності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 29.07.2016 р., було внесено 09.07.2013 р. відповідний запис про обтяження, реєстраційний номер № 1566380, всього нерухомого майна, що належить [PERSON] Обтяжувачем є відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва. В той же час, містяться відомості про те, що земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], перебуває в іпотеці на підставі іпотечного договору, про що були внесені відомості до реєстру за № 7894966. (а.с. 15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено - у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержаталь має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна - арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Суд вважає, що арешт, накладений державним виконавцем на іпотечне майно, порушує права іпотекодержателя ПАТ «Марфін Банк», а тому його необхідно зняти. Виконавча служба накладенням арешту на нерухоме майно [PERSON], що перебуває у іпотеці, порушує права позивача, оскільки арешт майна [PERSON] не дозволяє ПАТ «Марфін Банк» використати засоби захисту своїх прав, передбачених Законом України «Про іпотеку». Крім того, відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, встановлено обов'язок державного виконавця направити копію постанови про зняття арешту з майна боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Outcome: approved