Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд: 1. Визначити, що у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] частка [PERSON], який помер [INFO] року, становить 1/4. 2. Визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини у вищезазначеній квартирі після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.01.2001 року за актовим записом № 05 про смерть, вчинений відділом РАПС Шосткинського міськвиконкому Сумської області та копією про народження позивача про родинні зв'язки між померлим. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1994 року, що видане житлово-комунальним відділом КП ШКЗ «Імпульс», квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 81,7 кв. м (відповідно до технічного паспорту на квартиру) належить позивачу, [PERSON], його дружині [PERSON], та його дочці [PERSON] та померлому батькові на праві спільної сумісної власності в рівних долях. Вартість вказаної квартири, згідно висновку експертного дослідження за № 16/2015 від 20 лютого 2015 року, складає 273 200(двісті сімдесят три тисячі двісті) грн. в тому числі вартість 1/4 частки квартири належної померлому батькові становить 68 300 (шістдесят вісім тисяч триста) грн. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті батька не має. При житті батьком не було складено заповіту, тому на його частку відкрилася спадщина. Померлий на час смерті проживав та був зареєстрований у спірній квартирі, що підтверджується відповідною довідкою з місця проживання виданою ЖКВ заводу «Імпульс» м. Шостка. Той факт, що на момент відкриття спадщини позивач дійсно був зареєстрований та проживав разом зі своїм батьком підтверджується також вищевказаною довідкою і копією його паспорту. У 2014 році на виконання ч. 1 ст. 1297 ЦК України в частині того, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, позивач вирішив звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а відповідно до п. 27 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Також відповідно до п. 4.10. Порядку, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/58 (Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Однак, коли позивач в усній формі звернувся до нотаріуса для одержання свідоцтва про право спадщину, то нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії від, так як було встановлено, що вищезазначена квартира не зареєстрована належним чином у відповідному Державно реєстраційному органі, відсутній орган реєстрації, дата та номер реєстрації цього майна, що є підставою для звернення до суду. Договір або ж рішення суду про виділення частки у спільному майні відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивуючи тими ж самими обставинами, пояснив, що інших спадкоємців не має, його мати, [PERSON] померла ще 26 років тому. Витрати по розгляду справи в суді бере на себе. Представник відповідача виконкому Шосткинської міської ради - головний спеціаліст юридичного відділу Титович Т.О., в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача, позивач не заперечує. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про смерть [PERSON], та копію свідоцтва про народження позивача та копію його паспорту, копію свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року, виданого житлово-комунальним відділом КП ШКЗ «Імпульс», з якого вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 81,7 кв. м (відповідно до технічного паспорту на квартиру) належить позивачу, [PERSON], його дружині [PERSON], та його дочці [PERSON] та померлому батькові на праві спільної сумісної власності в рівних долях, копію висновку експертного дослідження квартири від 20.02.2015 року за № 16/2015, відповідно до якого, вартість вказаної квартири складає 273 200(двісті сімдесят три тисячі двісті) грн. в тому числі вартість 1/4 частки квартири належної померлому батькові становить 68 300 грн., довідку з місця проживання видану ЖКВ КП ШКЗ «Імпульс» від 04.02.2015 року за № 45/45, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право власності не визнається іншою особою. Згідно ч.1 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки частка позивача та померлого не були визначені в спільній сумісній власності, а саме, квартири, то їх частки вважаються рівними, тобто по 1/4. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач має право першої черги на спадкування за законом, оскільки є сином померлого, зареєстрований і проживав разом з покійним батьком по день смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.10 ст. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно Наказу МЮ України за №7/5 від 07.02.2002 правонаступним документом, для реєстрації права власності є рішення суду про визнання права власності.

Outcome: approved