Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 18 вересня 2014 року між ним та [PERSON], відповідачем у справі, укладено договір позики, який було посвідчено нотаріально. За умовами вказаного договору, він передав відповідачу 4 027 507 грн. 20 коп., а останній зобов'язувався повернути кошти до 1 жовтня 2014 року. Разом з тим, в обумовлений термін відповідач кошти не повернув та уникає спілкування з даного приводу. На підставі ст.1049 ЦК України просив стягнути з [PERSON] 4 027 507 грн. 20 коп.. До початку судового розгляду представник позивач збільшив розмір позовних вимог, а саме, посилаючись на ст.625 ЦК України, просив стягнути вище вказану суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми та судові витрати які складаються з витрат на оплату правової допомоги - 100000 грн. та судового збору. В судовому засіданні представник позивач позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, при цьому не заперечував, що відповідач отримав позику та не повернув її. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року відповідач отримав у позивача безпроцентну позику в сумі 4027507 грн. 20 коп. та зобов'язувався повернути вказані кошти до 1 жовтня 2014 року. Зазначені обставини підтверджуються відповідним договором позики, завіреним нотаріально та сторонами не оспорюється. Зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, відповідач зобов'язання не виконав, позику не повернув, що змусило позивача звернутися до суду. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення позики є законними та обґрунтованими. Згідно ч.1 ст.ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК країни. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання позичаючи з 1 жовтня 2014 року, з останнього підлягають стягненню 3 проценти річних від простроченої суми, відповідно до позовних вимог, і вказана сума складає - 11585грн. 98 коп. (4 027 507 грн. 20 коп. х 3% х 35/365 : 100% ) Крім того, вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат за жовтень місяць 2014 року також є обґрунтованою, разом з тим, зазначений у позовній заяві індекс інфляції за жовтень 2014 року - 102,9 не відповідає дійсності, оскільки у вказаний місяць індекс інфляції складав 102,4. Враховуючи викладене з відповідача має бути стягнуті інфляційні втрати в сумі 96660 грн. 17 коп. (4027507 грн. 20 коп. х 102,4 % / 100% - 4027507 грн. 20 коп.) Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачем документально підтверджені судові витрати на суму 3775 грн. 80 коп., а саме за сплачений судовий збір, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача. Вимога позивача про стягнення на його користь 100000 грн. понесених на оплату правової допомоги є безпідставною, необґрунтованою та не підтверджується жодним доказом у зв'язку з чим, задоволенню не підлягає.

Outcome: partial