Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.07.2013 року між ним та відповідачем, як приватним підприємцем було досягнуто домовленість, відповідно до якої сторони взяли на себе такі зобов'язання: виконавець - оформити документи протягом 12 місяців, а замовник - оплатити послугу виконавця. Вказує, що він, взяті на себе за вищезазначеним договором, зобов'язання виконав - передав кошти у розмірі 3 000 євро, що підтверджується розпискою, складеною 12.07.2013 року відповідачем, однак останній умови договору не виконує, від надання будь-яких пояснень щодо виконання своїх зобов'язань або повернення коштів ухиляється, у зв'язку чим змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача вказані кошти, що за офіційним курсом гривні до євро (27,921470 грн. за 1 євро), згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Національного Банку України складає 83 764,41 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву, у якій позов підтримала повністю та просила його задовлити з підстав, викладених у ньому та проводити судовий розгляд без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак не надіслав повідомлень про причини неявки, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки представника позивача, яка не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.. Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами Як вбачається з матеріалів справи 12.07.2013 року відповідачем [PERSON] булоо складено розписку про те, що він отримав від [PERSON] 3 000 євро, строком на 12 місяців (1 рік) для оформлення документів та зобов'язався їх повернути у разі нездійснення певних дій (а.с.40). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Позивач у підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 12.07.2013 року між ним та відповідачем, як приватним підприємцем було досягнуто домовленість, відповідно до якої сторони взяли на себе такі зобов'язання: виконавець - оформити документи протягом 12 місяців, а замовник - оплатити послугу виконавця, у зв'язку з чим він, взяті на себе за вищезазначеним договором, зобов'язання виконав та передав кошти у розмірі 3 000 євро, що підтверджується розпискою, складеною 12.07.2013 року відповідачем (а.с.40), однак останній умови договору не виконав. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивач виконав умови за вищезазначеним договором та здійснив оплату у розмірі 3 000 євро, на відміну від відповідача, який умов договору не виконав та не здійснив оформлення документи протягом 12 місяців, у зв'язку з чим з останнього на користь позивача підлягає стягненню кошти у розмірі 3 000 євро, що за офіційним курсом гривні до євро (27,921470 грн. за 1 євро), згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Національного Банку України складає 83 764,41 грн. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та доведені в ході судового розгляду. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 837 гривень 64 копійок. На підставі викладеного, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.16, 22, 23, 626-627, 629, 638-639, 901, 903, 905-906 ЦК України,

Outcome: approved