Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який під час розгляду справи уточнив, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.10.2004 року [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Рішенням Київської міської ради від 08.02.2007 року №149/810 «Про перейменування проспекту у Подільському районі м. Києва» перейменовано проспект Радянської України у Подільському районі м. Києва на проспект [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Позивач є сином померлого [PERSON] і єдиним спадкоємцем першої черги за законом. 26.09.2015 року позивач звернувся до Третьої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] та надав необхідні документи. Однак, у зв'язку з тим, що квартира перебуває у спільній сумісній власності померлого [PERSON] та [PERSON], розмір частки спадкодавця у квартирі не визначений, державний нотаріус Третьої київської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири. Позивач вважає, що оскільки його батько за життя не укладав з відповідачкою письмовий договір щодо поділу часток майна, які знаходиться у спільній сумісній власності, або виділу частки такого майна, частки співвласників у праві власності на спірну квартиру є рівними. [PERSON] вказує, що оскільки він, як спадкоємець після померлого батька, позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на 1/2 частину квартири, то таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Тому позивач просить визначити, що частка померлого [PERSON] та частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить по 1/2 кожному. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в редакції від 15.02.2016 року, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена. 11.02.2016 року від [PERSON] надійшло клопотання від 19.01.2016 року, в якому вона зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі (а.с.59). Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання також не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений. 17.03.2016 року від представника третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких він просив розглядати справу за відсутності представника Головного територіального управління юстиції у м. Києві та зазначив, що розгляд даної справи покладає на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.10.2004 року між продавцем [PERSON] та покупцями [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у спільну сумісну власність. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №243 (а.с.8-копія договору). Квартира має загальну площу 46,8 кв.м., житлову площу - 26,8 кв.м. та складається з двох кімнат. Рішенням Київської міської ради від 08.02.2007 року №149/810 «Про перейменування проспекту у Подільському районі м. Києва» перейменовано проспект Радянської України у Подільському районі м. Києва на проспект [PERSON] (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві від [INFO], актовий запис №186 (а.с.12-копія свідоцтва). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] і відповідачки [PERSON] (а.с.13-копія свідоцтва про народження). 24.03.1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м. Києва (а.с.94). 26.09.2015 року [PERSON] звернувся до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], була заведена спадкова справа №190/2015 (а.с.84-113- копія спадкової справи). Постановою від 24.11.2015 року державний нотаріус Третьої київської державної нотаріальної контори Мітрохіна В.Є. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], оскільки з правовстановлюючого документу на квартиру (договору купівлі-продажу) неможливо встановити розмір частки, яка належала спадкоємцеві (а.с.112-113-копія постанови). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ст.370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснюється, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Як зазначено в пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що за життя спадкодавець [PERSON] не укладав з [PERSON] договір щодо поділу часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, або виділу частки такого майна. Відповідачка також не стверджувала про наявність такого договору, а навпаки визнала позов. За таких обставин частки співвласників у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними. З огляду на викладене, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 368, 370, 372, 1226 ЦК України,

Outcome: approved