Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого неодноразово змінював та уточнював в ході розгляду справи. Остаточно просив визнати недійсним договір суборенди 1/3 частки квартири [ADDRESS], що був укладений 15.06.2013 р. між нею та Приватним підприємство «ЮС-ЦЕНТР» (надалі - ПП «ЮС-ЦЕНТР»), як такий що був вчинений під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а саме, кола власників вказаної квартири, що завдало їй збитків, які полягають в оплаті орендної плати, а також просить зобов'язати відповідачів передати речі, що їй належать на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2013 р. і знаходяться на зберіганні у ПП «ЮС-ЦЕНТР» за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про відмову від позовних вимог в частині зобов'язання відповідачів передати належні позивачу речі, що знаходяться на зберіганні у ПП «ЮС-ЦЕНТР» за адресою: [ADDRESS]. Протокольною ухвалою від 31.01.2014 р. вищевказану відмову від частини позовних вимог прийнято судом, провадження в цій частині закрито, наслідки закриття провадження стороні позивача роз'яснено. Представник ПП «ЮС-ЦЕНТР» в судовому засіданні при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Представники [PERSON], [PERSON] - [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою, вказаною у довідці Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві: [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно відміток поштового відділення судові повістки повернуто на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання. За правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справ за адресою, вважається, що судовий виникли або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.06.2013 р. між позивачем (Суборендатор) та ПП «ЮС-ЦЕНТР» (Орендодавець) укладено договір суборенди 1/3 частини квартири [ADDRESS], за умовами якого квартира та майно повинні бути передані Орендодавцем та прийняті Суборендатором протягом однієї доби, починаючи з 20 вересня 2013 р. після підписання даного договору. Термін дії договору з 20.09.2013 р. по 20.05.2017 р. Орендна плата за вказаним договором суборенди складає 140800 грн., які сплачені позивачем наперед під час підписання договору. В обґрунтування позовних вимог, позивачем вказано, що у встановлений вищевказаним договором суборенди строк вона не змогла заселитися до квартири, оскільки з'ясувалося, що власник квартири змінив свої наміри щодо здачі квартири в оренду. Крім того, їй стало відомо, що квартира є спільною частковою власністю відповідачів [PERSON] та [PERSON] При цьому, останній 28.05.2008 р. шляхом обману уклав з ПП «ЮС-ЦЕНТР» договір оренди частки квартири, яка йому не належить. Таким чином, позивач вважає, що договір суборенди від 15.06.2013 р. був нею вчинений під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а саме, кола власників вказаної квартири, що завдало їй збитків, які полягають в оплаті орендної плати. Відповідно до положень ст. 229 ЦК України визначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає доводів позивача про те, що при укладанні договору суборенди від 15.06.2013 р. вона помилялася щодо істотних обставин, оскільки позивачем не надано беззаперечних доказів того, що під час укладення договору суборенди нею було неправильно сприйнято істотні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був вчинений. Крім того, ці доводи спростовуються поясненнями сторони позивача, згідно яких при укладенні договору вона діяла за власною волею та згодою, розуміючи значення своїх дій. Позивачем не доведено те, що помилка дійсно мала місце саме на момент укладення договору, а також, що наявна помилка дійсно має істотне значення для визнання недійсним оспорюваний договір. Таким чином, вимоги позивача підлягають залишенню без задоволення з огляду на їх недоведеність.

Outcome: dismissed