Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14.11.1998 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що оскільки шлюб їх виявився невдалим, він був розірваний та зареєстровано розірвання шлюбу відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 01.04.2004 року, актовий запис № 177. У зв'язку з розірванням шлюбу відповідачкою було змінено прізвище на « [PERSON] ». Посилається на те, що з моменту розірвання шлюбу він одноособово займається вихованням сина, турбується про нього та утримує матеріально, позивач намагається дати своєму сину найкраще в житті, піклується про нього та всіляко сприяє його духовному та фізичному розвитку. Однак, коли дитині виповнилося 11 років відповідачка остаточно перестала брати участь у вихованні дитини. Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було частково задоволено та стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовує вимоги тим, що будь-яких перешкод у спілкуванні відповідачки з дитиною ним не чинилось, остання не бажала цього сама. З метою захисту інтересів дитини в майбутньому, оскільки відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги з вищевикладених підстав, просять позбавити відповідачку батьківських прав, обґрунтувавши пояснення, тим що відповідачка не бажає належним чином виконувати батьківські обов'язки, не цікавиться станом здоров'я дитини, розвитком та вихованням, перешкод в спілкуванні дитини з відповідачкою ним не чинилось. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечує, просить ухвалити відповідне рішення. Представник Служби у справах дітей Оболонської у місті Києві районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Подала до суду заяву, в якій справу просить розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2004 рік та мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що сторони з 2004 року фактично повністю припинили відносини, ведення господарства та бюджету, в жовтні 2014 Оболонським районним суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було частково задоволено та стягнуто на користь позивача з відповідачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. .Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім'ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З наданих суду доказів та пояснень сторін, вбачається, що після виповнення дитині 11 років відповідачка повністю самоусунулась від виконання батьківських обов'язків щодо дитини , не спілкується з сином, не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться його життям, освітою, станом здоров'я, не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не намагається спілкуватись з сином. Відповідно до довідки директора середньої загальноосвітньої школи № 18 міста Києва від 28.04.2015 року ( а.с.29) вбачається, що батько учня, [PERSON], [INFO] починаючи з 2010 р. по 2014 р. цікавився навчанням сина, відповідально ставився до його виховання та дотримувався прогресивних принципів і постійної лінії поведінки. За необхідності відвідував школу, був присутній на класних батьківських зборах, постійно допомагав у підготовці класної кімнати до навчального року. При цьому в вищезазначеній довідці директор школи зазначила, що жодного разу відповідачка не цікавилась успішністю у навчанні свого сина, жодного разу не приймала участь у батьківських зборах класу, в якому навчався син. Відповідно до відповіді директора спеціалізованої школи № 214 з поглибленим вивченням економіки, математики та інформатики міста Києва від 27.04.2015 року ( а.с.28) вбачається, що [PERSON], [INFO] навчався в спеціалізованої школи № 214 з поглибленим вивченням економіки, математики та інформатики в період з 2005 р. по 2010 р.. Під час навчання сина , його мати [PERSON] жодного разу не цікавилась успішністю у навчанні свого сина , не відвідувала школу, не була на жодному позашкільному заході, жодного разу не приймала участь у батьківських зборах класу, в якому навчався її син. На всіх зборах , позашкільних заходах був присутній батько учня. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Оболонської райдержадміністрації м. Києва від 16.06.2015 року за №104-4404 (а.с. 35,36), вбачається, що неповнолітній [PERSON] після розірвання шлюбу батьків, залишився проживати разом з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], який займається вихованням та утриманням сина. У вищезазначеній квартирі створені належні умови для повноцінного розвитку навчання та виховання дитини, що підтверджується відповідним актом. Мати , [PERSON], вихованням сина не займається , не цікавиться його життям та розвитком, матеріально не утримує. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачка не приймає участі у вихованні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки та задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст.164-166 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3,

Outcome: approved