Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 03.01.2014 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останньому було видано кредит в розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 03.08.2017 року виникла заборгованість в сумі 27025 грн. 25 коп., позивач просив стягнути з останнього вказану суму заборгованості та понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. В позовній заяві позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засіданні на неодноразові виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокре-ма, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03.01.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, оформлений відповідною заявою, яка містить підпис відповідачки про ознайомлення її з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, в зв'язку з чим згідно наданого до позовної заяви детального розрахунку заборгованості станом на 03.08.2017 року утворилась заборгованість в сумі 27025 грн. 25 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 889 грн. 35 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20473 грн. 71 коп., пені в сумі 3899 грн. 08 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1263 грн. 11 коп. З пред'явлення позову та розрахунку заборгованості вбачається, що до теперішнього часу відповідачем заборгованість за кредитним договором не сплачена, кредит не повернутий. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 889 грн. 35 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20473 грн. 71 коп. Щодо стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафу у вигляді фіксованої частини та процентної складової, суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15. Оскільки пеня та штраф розраховані позивачем за одне й те саме порушення договірних зобов'язань у вигляді не своєчасного погашення заборгованості за кредитом та відсотками, суд з огляду на вищенаведене приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача пені в сумі 3899 грн. 08 коп. та відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу. Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 03.01.2014 року, яка виникла станом на 03.08.2017 року, в сумі 25262 грн. 14 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 889 грн. 35 коп., заборгованості по процентам в сумі 20473 грн. 71 коп. та пені в сумі 3899 грн. 08 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial