Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № KIW0GA00000057 від 25.12.2007 року в сумі 6613,95 доларів США, що за курсом 26.21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.05.2018 року складає 173\~351,63 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 25 грудня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № KIW0GA00000057, відповідно до якого банк зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 22\~864,70 доларів США на термін до 25.12.2012 року, а відповідач зобовязався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість, що станом на 10.05.2018 року становить 63714,72 доларів США, з яких 6613,95 доларів США заборгованість за кредитом, 4525,26 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1680,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 50895,51 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить стягнути з відповідача 6613,95 доларів США заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, зі змісту позовних вимог вбачається, що останній просить суд, у разі його неявки в судове засідання, слухати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та застосувати строки давності. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені позову, з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.ч.1 і 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод\~ чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. \~ \~ \~ \~Як вбачається з положень\~ст.509 ЦК України,\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ст.ст.\~526,\~530,\~611,\~612 ЦК України,\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За положеннями ст.629 ЦК України,\~договір є обовязків до виконання сторонами. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до положень\~ст.525 ЦК України,\~одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд також враховує положення ст.ст.610\~та\~625 ЦК України, відповідно до яких порушенням зобовязання є його невиконання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ст.1049 ЦК України,\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до положень ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено,\~що сторони у справі - ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], 25.12.2007 року уклали кредитний договір № KIW0GA00000057, відповідно до якого банк зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 22\~864,70 доларів США на термін до 25.12.2012 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором (8-10). У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість, що станом на 10.05.2018 року становить 63714,72 доларів США, з яких 6613,95 доларів США заборгованість за кредитом, 4525,26 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1680,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 50895,51 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань (а.с.4-6). 22 травня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту за договором кредиту № KIW0GA00000057 та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення нотаріального напису про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог банку про дострокове повернення кредиту в повному обсязі на загальну суму 18178,61 доларів США, з яких тіло кредиту 177709,25 доларів США, відсотки 407,36 доларів США, комісія 40 доларів США, пеня 22 доларів США. 3 жовтня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» іпотекодавець [PERSON] в повному обсязі погасила заборгованість за виконавчим написом нотаріуса, а відповідно і за кредитним договором № KIW0GA00000057 від 25.12.2007 року в розмірі 18178,61 доларів США. Таким чином, позивач прийняв дану суму заборгованості, а тому грошові зобовязання відповідача перед ним відсутні. Крім того, рішенням Васильківського міськрайонного суду від 04.09.2013 року за позовом банку до [PERSON] та [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIW0GA00000057 від 25.12.2007 року, було відмовлено (а.с.35-36). Зі змісту судового рішення вбачається, що 17 липня 2009 року постановою державного виконавця відділу ДВС Васильківського МРУЮ було відкрите виконавче провадження на виконання зазначеного вище нотаріального напису про стягнення з майнового поручителя за кредитними зобовязаннями [PERSON] [PERSON] коштів, а 6 жовтня 2011 року його постановою виконавче провадження було закінчено у звязку зі сплатою [PERSON] кредитної заборгованості в повному обсязі. Зазначене судове рішення було залишене в силі ухвалами Апеляційного суду Київської області від 21.11.2013 року та Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.03.2014 року. Таким чином, зазначені обставині виключають наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем за спірним кредитним договором з 03.10.2011 року, оскільки сплата коштів проведена майновим поручителем [PERSON] в порядку примусового виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до положень ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, за договором погашення кредиту повинно здійснюватись Відповідачем частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Станом на 9 жовтня 2011 року грошові вимоги Позивача були задоволені у повному обсязі за наслідком примусового виконання виконавчого напису нотаріуса в рамках виконавчого провадження. \~ \~ \~ \~В даному\~позові Позивач\~заявляє вимогу\~про стягнення\~з Відповідача\~6613,95\~доларів США,\~яка виникла\~станом на\~19.10.2011 року, проте останнім пропущено трирічний строк позовної давності щодо стягнення з відповідача даної суми боргу, а тому враховуючи заяву відповідача про застосування до вимог позивача строків позовної давності, положення ст.ст.256,\~257, ч.2 ст.258,ч.1,5\~ст.261,ч.3 ст.267 ЦК України\~щодо строку\~позовної давності,\~з урахуванням\~вищевказаних обставин\~справи і\~факту предявлення\~позову тільки\~в червні\~2018 року,\~суд вважає\~за необхідне\~у задоволенні\~позову відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed