Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 17.05.2015 року померла його мати [PERSON], якій на праві власності належала земельна ділянка площею 0,3032 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка розташована в с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області. 02 березня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося [PERSON], яка після її смерті прийняла спадщину. Після смерті матері сестра [PERSON] - [PERSON] відмовилася від частки у спадщині на його користь. Проте при зверненні позивача до Калуської районної приватної нотаріальної контори з метою оформити спадкове майно, було отримано відмову, оскільки згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак також подала суду заяву про слухання справи у її відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. У відповідності до ст. 130 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову, суд ухвалює судове рішення у попередньому засіданні в порядку, встановленому ст.ст.174 і 175 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 17.05.2015 року (а.с.8). Після смерті спадкодавці залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,3032 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При зверненні позивача до Калуської районної приватної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті (а.с.5). Згідно заповіту, який посвідчений секретарем Голинської сільської ради Калуського району від 02.03.2007 року, [PERSON] заповіла усе своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося [PERSON] (а.с.13). Матеріалами справи встановлено, що спадкодавцю [PERSON] було видано Державний акт серія ІV-ІФ № 014537 на право власності на земельну ділянку площею 0,3032 га. та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 464 від 31.08.1999 року (а.с.15). Згідно довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25.01.2016 року №07-01-1316/2 нормативна грошова оцінка земельної ділянки розміром 0,30 га складає 5296,05 грн. (а.с.19). Як вбачається із свідоцтва про народження позивач [PERSON] народився 19.10.1969 року і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] актовий запис №105 (а.с.12). Згідно заяви від 03.10.2013 року, яка зареєстрована в реєстрі за №383 секретарем Голинської сільської ради Калуського району [PERSON] відмовилася від прийняття в спадщину вищезазначеної земельної ділянки в користь свого брата [PERSON] (а.с.14). Як передбачено ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч.1\~ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено положеннями\~ст.1274 ЦК України\~спадкоємець за законом та за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом чи за заповітом незалежно від черги. Відповідно до ч. 2\~ст. 1223 Цивільного кодексу України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповіту усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідачка по справі, [PERSON], на чиє ім'я був складений заповіт відмовилися від прийняття частки у спадщині, яка складається із земельної ділянки площею 0,3032 га, також немає спадкоємців, які претендують на обов'язкову частку в спадщині, передбачену\~ст.1241 ЦК України, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню і за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 1225,1261,1274 ЦК України,

Outcome: approved