Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень зазначив, що він зареєстрований та постійно мешкає у квартирі №[ADDRESS]. 26.01.2009 року між ним та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було укладено договір №8507060 «про користування електричною енергією». Вперше йому було призначено субсидію в жовтні 2010 року, повідомлення про зазначене він отримав 10.01.2011 року. Після цього, субсидія йому призначалася на постійній основі. В звязку з тим, що з жовтня 2010 року по лютий 2011 року він сплачував не за пільговим тарифом за спожиту електроенергію, а за старими тарифами, фактично на квітень 2011 року в нього склалася переплата в розмірі 8,70 грн. 07.10.2014 року представники ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» Рочоу та Приходченко вручили йому повідомлення про відключення електричної енергії від 07.10.2014 року, за що він розписався у відповідному журналі, після чого вони, в порушення положень п.п. 27,35 [PERSON] користування електричною енергією для населення, здійснили відключення, пояснивши йому, що в них наряд на ці дії і що в нього заборгованість, якої фактично, з огляду на вищезазначене не могло бути. Позивач вказує, що йому не вручалося, не направлялося поштою попередження про відключення електричної енергії, а відразу було вручене «Извищение об отключении бытового потребителя» і отримав його під підпис в той же день, коли робилося відключення, тобто 07.10.2014 року. Відновлення електропостачання в його оселю відбулося 24 листопада 2015 року, тобто лише через 13,5 місяців. Через зазначені порушення з боку відповідача підключення його квартири до мережі відбулося безкоштовно, що підтверджує визнання відповідачем своєї провини. Позивач просить суд визнати дії відповідача щодо незаконного відключення його квартири від мережи електропостачання протиправними. Визнати невиконання відповідачем своїх договірних обовязків щодо надійного постачання споживача, тобто [PERSON], електричною енергією у необхідних для нього обсягах з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, протиправним. Вирішити питання щодо відшкодування моральної шкоди в порядку, передбаченому ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», стягнувши з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на його користь 117 000 грн. 13.03.2018 року відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву в якій представник відповідача просить суд у позовних вимогах [PERSON] відмовити в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відносини між позивачем та відповідачем регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року, ст.714 ЦК України. Відтак, відповідно до вимог п.19 [PERSON], розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюється за діючим тарифом для населення на підставі показів приладів обліку. Згідно з п.20 [PERSON], розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10-го числа кожного місяця. В свою чергу, в разі отримання житлової субсидії на оплату електричної енергії розмір плати споживача за використану електричну енергію визначається відповідно до порядку призначення та надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Призначення та зняття субсидій на житлово-комунальні послуги здійснюється УПСЗН. Отже, частина спожитої електроенергії у вигляді обовязкового платежу оплачується споживачем, а решта відшкодовується електропостачальнику з держбюджету, споживання понад норми оплачується споживачем за повним тарифом і в повному обсязі. Щодо оплати за спожиту електроенергію позивачем то оплата здійснювалась не щомісяця та не в повному обсязі, що призвело до появи заборгованості, так як позивач взагалі не сплачував у місяці коли йому була надана субсидія, в свою чергу розрахунок здійснювався за фактичними показами приладу обліку, які щомісяця знімалися контролерами. Тому, згідно даних особового рахунку позивача станом на 01.08.2014 року утворилась заборгованість в сумі 85,74 грн. На підставі заборгованості позивачу 15.08.2014 року було під підпис особисто в руки вручене попередження про відключення у разі не сплати боргу, що відповідає вимогам п.27 [PERSON]. Але позивач намагається поставити під сумнів копію попередження наданого йому за його зверненням до відповідача, в якому чітко зазначено, що попередження про відключення вручено під підпис 15.08.2014 року. Підставою не визнання врученого йому попередження, є посилання на те, що у енергопостачальника не зберігся оригінал попередження, але мається копія, де є підпис позивача. Щодо відключення від електропостачання позивача 07.10.2014 року, та на підставі п.27 [PERSON] та п.3.5 Договору, енергопостачальник має право відключити споживача за порушення строків оплати за спожиту електричну енергію. Отже, відповідач більше 2 місяців не відключав від електропостачання, чекаючи оплати коштів за спожиту електричну енергію, не звертався до суду і лише 07.10.2014 року було проведено відключення від електропостачання. Крім того, позивач відповідно до позовних вимог заявляє про начебто відсутність у його квартирі електричної енергії з дня відключення з 07.10.2014 року по 24.11.2015 -31,5 місяців, що взагалі не відповідає дійсності, так як відповідно до відомості завдання на виконання робіт від 29.10.2015 року, було виявлено, що позивач підключений до електропостачання, тобто позивач має доступ до приладу обліку і самостійно підключається до мережі за власним бажанням, так як електропостачальник немає можливості провести відключення з повним демонтажем мережі, щоб виключити можливості підключення. Позивач долучив до позову власну заяву від 23.02.2015року в якій підтверджує що 02.12.2014 та 29.01.2015 року самовільне підключення до мереж є наклепом, так як покази лічильника не змінюються, в даному випадку вони не можуть змінюватися, коли підключення повз прилад обліку, отже у позивача двічі було зафіксовано самовільне підключення дати яких він сам вказує 02.12.2014 та 29.01.2015, в той час коли позивач цілком обізнаний, що його 07.10.2014 року було відключено за борги і жодного разу не вимагав від енергопостачальника підключити електропостачання, що повністю суперечить вимогам позивача. Тому представник відповідача вважає, що позивач вводить суд в оману, твердженнями викладеними у позовній заяві, так до позову, що надійшов до відповідача, не додано повної відповіді НКРЕКП у Дніпропетровській області від 27.05.2015 року. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди представник відповідача просить суд відмовити в зазначеній вимогі оскільки, нормативні акти які регулюють спірні правовідносини, як і укладений між сторонами договір на електричне постачання, не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі припинення постачання електричної енергії. 28.03.2018 року позивач до суду надав відповідь на відзив представника відповідача, в якому зазначив, що попередження про відключення від електричної енергії він не отримував, а лише 07.10.2014 року представники ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» вручили йому повідомлення про відключення, за що він розписався у відповідному журналі. Відповідач жодним чином не спростував цих його доводів та фактичних обставин, його посилання на копію одного і того листа, не може бути доказом. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, вбачається, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] користується послугами ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» по споживанню електричної енергії у квартирі №[ADDRESS]. 26.01.2009р. між [PERSON] та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було укладено договір про користування електричною енергію №8507060, згідно якого енергопостачальник взяв на себе обовязок постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до загальної потужності електроустановок споживача, а споживач зобовязався її своєчасно оплачувати. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року. Вказані правовідносини є договірними. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до п. 27 [PERSON] користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих [PERSON], електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає під підпис попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження енергопостачальник має право відключити побутового споживача від електричної мережі. 07.10.2014 року працівниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було здійснено відключення квартири позивача від електричної енергії, пояснивши що у позивача існує борг. Проте, судом встановлено порушення відповідачем ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» [PERSON] користування електричною енергією для населення, зокрема порушення порядку відключення квартири, належної позивачу на праві власності, а саме: не дотримано 30 денний строк відключення після отримання споживачем повідомлення про відключення, зокрема в матеріалах справи міститься таблиця (а.с. 114) з відміткою прізвища, адресою позивача, цифрами та підписом, проте з його змісту не вбачається, що це попередження про відключення, відсутня дата його складення та підписання позивачем. За вказаних обставин суд вважає, що відключення від електроенергії квартири позивача слід визнати протиправним. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 117000 гривень позивач обґрунтував тим, що у звязку з відсутністю боргу з його боку, відповідач грубо порушив його права як споживача, спричинивши йому суттєву моральну шкоду, змусивши його сидіти без світла 13,5 місяців (410 днів), позбавивши можливості користуватися звичним домашнім обладнанням, порушивши звичний образ життя. При визначенні розрахунку моральної шкоди він виходив з наступного розрахунку. 410 днів протягом яких відбулося порушення його права споживача, вважає, що 2000 грн. моральної компенсації будуть справедливими за кожний тиждень його приниження, перебування без світла. 58,5 (кількість тижнів протягом яких відбувалося порушення його прав) *2000 грн. = 117 000 грн. Разом з цим, вимоги [PERSON] в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 117000 гривень є завищеними і підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством здійснюється судом. При задоволенні вимог позивача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної немайнової шкоди. У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз»яснень, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Суд приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що у зв'язку з незаконними діями ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» йому було завдано моральну шкоду, які виразились у порушенні відповідачем [PERSON] користування електричною енергією для населення, щодо процедури відключення споживача від постачання електричної енергії, тому порушено звичний спосіб життя. Суд приходить до висновку про необхідність відшкодування [PERSON] спричиненої йому моральної шкоди. В той же час з урахуванням принципу розумності та справедливості визначений ним розмір такого відшкодування є в значній мірі завищеним та має бути зменшеним до 10000 гривень. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди є належним в даному випадку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держав підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial