Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 квітня 2002 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 11 січня 2020 року по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 12-13). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву в якій висловив прохання розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 36). Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем проживання, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 09 квітня 2002 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 09 квітня 2002 серії [NUMBER] , актовий запис № 33 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 09 квітня 2002 року серії [NUMBER] , актовий запис № 61 та від 09 квітня 2002 року, актовий запис № 60 (а.с. 8-9). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved