Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду в грудні 2013 року з позовом до відповідача про розірвання договору на виготовлення та встановлення вікон, стягнення матеріальної та моральної шкоди і судових витрат. У судовому засіданні свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 квітня 2013 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір на виготовлення та встановлення ПВХ конструкції - вікон вартістю 5112.00 гривень з остаточним строком виконання договору 23 травня 2013 року. На виконання даного договору 25.04.2013 року він оплатив всю вартість вікна, за для чого оформив в ПАТ «ОТП Банку» договір про надання споживчого кредиту № 2003598270. Обов'язковою умовою споживчого кредиту було оформлення договору комплексного страхування позичальника, який ним було укладено в той же день, страховий платіж склав 521.20 гривень. Відповідач своєчасно за невідомими для нього обставинами не виконав своє зобов'язання з виготовлення та установки вікон та просив надати додатковий термін на виконання заказу. 03.06.2013 року [PERSON] надав йому розписку, в якій добровільно вказав, що зобов'язується виконати зобов'язання за договором від 25.04.2013 року в строк до 07.06.2013 року, в іншому випадку зобов'язується повернути грошові кошти. 11.06.2013 року він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, про що були внесені відомості до ЄРДР, кримінальне провадження № 12013050990001839, проте рішення по справі досі не прийнято. До теперішнього часу умови договору відповідачем не виконано з невідомих обставин. У зв'язку з чим, він вимушений звернутися до суду та просить розірвати договори від 25.04.2013 року, що укладений між ним та відповідачем на виготовлення та встановлення вікон, оскільки відповідач порушує строки виконання договору, тим самим завдає йому моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах, душевних стражданнях та внаслідок противоправної поведінки відповідача порушений звичайний уклад його життя, свої моральні страждання він оцінює у розмірі 5000 гривень, а також просить стягнути з відповідача на його користь неустойку у розмірі 0,1 % від вартості товару за кожен день прострочення у сумі 990.28 гривень, майнові збитки у розмірі 521.20 гривень та судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців відповідач - [PERSON] зареєстрований в Совєтському районі м.Макіївки фізичною особою-підприємцем з реєстраційним номером облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів - 3342807211 /а.с. 8/. 25 квітня 2013 року між СПД [PERSON] та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір за умовами якого замовник - [PERSON] доручає, а виконавець - СПД [PERSON], зобов'язується виконати роботи з виготовлення та встановлення ПВХ конструкції. Замовник зобов'язується оплатити та прийняти готовий виріб і роботи згідно умов цього договору. /а.с. 19-20/. Відповідно п. 3.2 Договору виконавець зобов'язався виготовити та доставити виріб впродовж 21 робочого дня. Відповідно до положень ч.1 ст.865 ЦК України спірний договір відноситься до договорів побутового підряду, оскільки відповідач [PERSON], який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язався виконати у майбутньому за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових потреб, а [PERSON], зобов'язався прийняти та оплатити виконану роботу. 25 квітня 2013 року між [PERSON] (Позичальник) та юридичною особою ПАТ «ОТП Банк» (Кредитор) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003598270, за яким Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредит на придбання товару у СПД [PERSON] (Продавець 1) в розмірі 5212.00 гривень на строк кредитування до 25 лютого 2014 року, зі сплатою 0,01% відсотків річних за користування кредитом, а позичальник зі своєї сторони зобов'язується повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити відсотки за користування ним, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Позичальник здійснює погашення кредиту та відсотків щомісячними платежами згідно з плановим графіком погашення кредиту і оплати комісій, відсотків /а.с. 10-15/. Крім того, обов'язковою умовою вищезазначеного договору було оформлення договору комплексного страхування позичальника. У зв'язку з чим, 25 квітня 2013 року між юридичною собою ПАТ «Страхова компанія «КАРДІФ» (Страховик), ПАТ «ОТП Банк» (Вигодонабувач) та [PERSON] (Страхувальник) укладено Договір комплексного страхування позичальника, за умовами якого застрахованою особою є страхувальник, тобто позивач по справі, вигодонабувачем є ПАТ «ОТП Банк», предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані із життям та працездатністю страхувальника або невиконанням страхувальником своїх фінансових зобов'язань за кредитним договором № 2003598270 внаслідок втрати доходу від трудової діяльності з причини вимушеного безробіття. Страховий платіж за Договором становить 521.20 гривень, строк дії договору до 25.02.2014 року /а.с. 15-17/. Факт виконання позивачем свого зобов'язання щодо оплати за договором на виготовлення та встановлення ПВХ конструкції укладеного з відповідачем підтверджено надписом на самому договорі про те, що СПД [PERSON] отримав 100% оплату в рахунок виконання даного договору /а.с. 19-20/. Сплата позивачем отриманих кредитних коштів на користь банку ПАТ «ОТП Банк» в сумі 5212 гривень та сплата позивачем страхового платежу у розмірі 521.20 гривень підтверджують копії квитанцій по оплаті грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2003598270 від 25.04.2013 року /а.с. 32-40/. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 866 ЦК України визначає, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладання договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Виходячи з вимог цього Кодексу щодо договору побутового підряду, підряднику не надано право в усному порядку змінювати суттєві умови договору, до яких відноситься строк закінчення виконання замовлення. Позивач [PERSON] визнає факт обговорення сторонами нових умов спірного договору та досягнення домовленості про перенесення строку виконання зобов'язання до 07.06.2013 року. Згідно положень статті 10 та частини 1 статті 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду письмову розписку згідно якої відповідач зобов'язався виконати зобов'язання за договором від 25.04.2013 року в строк до 07.06.2013 року, в іншому випадку зобов'язується повернути грошові кошти /а.с. 21/. Проте у судовому засіданні встановлено, що відповідач до теперішнього часу не виконав свої зобов'язання а ні за договором від 25.04.2013 року, а ні за письмовою розпискою від 03.06.2013 року, тому умови договору між сторонами залишаються невиконаними по день розгляду справи в суді з вини відповідача. Крім того, суд вважає, що з 08 червня 2013 року - дня, наступного після визначеного у розписці строку виконання зобов'язання, порушує права споживача [PERSON] на виготовлення та встановлення вікон за умовами укладеного між ними 25 квітня 2013 року договору. Частина 3 ст.865 ЦК України встановлює, що до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» № 3161-ІV від 1 грудня 2005 року (далі Закон № 3161-ІV), споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У пункті 2 ст.10 Закону визначено, якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно до п.2 ч.1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. За таких обставин суд дійшов висновку, що є передбачені законом підстави для розірвання спірного договору та стягнення з відповідача на користь позивача вартості невиконаного відповідачем договору в сумі 5212.00 гривень. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 5 ст. 653 ЦПК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно п. 4.2. укладеного між сторонами договору побутового підряду на виготовлення та встановлення вікон від 25.04.2013 року у разі не виконання виконавцем (тобто відповідачем по справі) п. 3.2 Договору (виготовити та доставити вироби протягом 21 робочого дня) з власної вини виконавець (тобто відповідачем по справі) зобов'язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості даного договору за кожен день прострочення (ч. 2 ст. 551 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що вартість договору складає 5212.00 гривень, крайній строк виконання зобов'язання з урахуванням 21 робочого дня настав 24 травня 2013 року, тобто станом на 01.12.2013 року кількість прострочених днів становить 190 днів. Розмір неустойки складає 990.28 гривень, виходячи з наступного 5212 грн.(вартість договору) х 0,1% (неустойка) х 190 (кількість прострочених днів невиконання зобов'язання) = 990.28 гривень. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування правових наслідків за Договором від 25 квітня 2013 року. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем СПД [PERSON] не виконані вимоги Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів» за умовами укладеного з позивачем договору побутового підряду, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді збитків, спричинених йому виконанням умов договору комплексного страхування позичальника у розмірі 521.20 гривень, підлягають задоволенню. Позивач заявив позов про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що у зв'язку з противоправною поведінкою відповідача у нього виникли нервові розлади, душевні страждання, порушений звичайний уклад його життя. Компенсацію своїх моральних страждань він оцінює в розмірі 5000 гривень. Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки винність відповідача знайшла своє підтвердження в ході провадження по справі вимоги про відшкодування моральної шкоди позивача підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У справах за позовами про виконання зобов'язань за договором або про його розірвання вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть бути задоволені, коли така відповідальність передбачена законодавством, що регулює дані правовідносини, або коли моральної шкоди заподіяно не у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, що виникають з договорів (угод), а внаслідок інших винних дій. Між сторонами мають місце договірні відносини. Право на відшкодування моральної шкоди мотивовано неналежним виконанням зобов'язань за договором побутового підряду і з урахуванням всього цього суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 1000 гривень. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджена сплата судового збору у сумі 229.41 гривень за розгляд судом позовних вимог немайнового характеру, які задоволені судом у повному обсязі, тому відповідно до вимог статі 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за розгляд питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 229.41 гривень підлягають стягненню з відповідача пропорційно до тієї частини у задоволені якої позивачеві задоволено, а саме в сумі 45.90 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial