Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 06.09.2019, уточнивши який просив суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання його доньки [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказував, що йому на праві приватної власності належить ј частина житлового будинку [ADDRESS] , в якому він зареєстрований та фактично проживає. Інша частина вказаного будинку належить його матері [PERSON] . У будинку зареєстрована, але фактично не проживає тривалий час його донька [PERSON] , місце знаходження якої йому не відомо. Він не чинив [PERSON] жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням, але вона самостійно покинула житло, ним не користується. Між ними відсутні будь-які домовленості щодо порядку користування вказаним житловим приміщенням. Формальна реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку, порушує право власності позивача, оскільки він позбавлений вільно реалізувати своє право власності на майно, змушений нести тягар сплати комунальних платежів, що нараховуються на [PERSON] Відповідач участі в сплаті комунальних послуг не приймає, добровільно з реєстрації не знімається. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 24). Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 21), до суду повторно не з`явилася (а.с. 28-29), про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала, відзиву не подано. Третя особа Вільненська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області участь свого представника в судове засідання не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 27). Третя особа [PERSON] повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, але до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] , з частками відповідно ј та ѕ, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 02.07.2019 та свідоцтвом про право власності від 02.07.2019, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-9, 12, 17). Відповідно до довідки виконавчого комітету Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 456 від 30.07.2019, у будинку [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , яка є донькою позивача (а.с. 10, 20). [PERSON] у вказаному будинку не проживає більше одного року, а саме з 2005 року, фактичне місце проживання її не відоме, що підтверджується актом про не проживання від 15.08.2019 складеним за участі депутата Вільненської сільської ради та сусідів (а.с. 11). Як вказував позивач, та не спростовано відповідачем, її реєстрація у будинку позивача порушує його право власності, оскільки він як співвласник будинку змушений сплачувати комунальні платежі нараховані на його доньку, що є для нього надмірним матеріальним тягарем. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач, яка зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, як член сім`ї позивача - донька, більше одного року не проживає у житловому приміщенні співвласником якого є позивач без поважних причин, доказів протилежного суду не надано, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: будинок [ADDRESS] . Оскільки позивачем звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч.11 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (інвалід ІІ групи), позов судом задоволено, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved