Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем\~ за законом після смерті брата [PERSON], померлого 23 січня 2012 року. Однак, йому не було відомо про наявність у брата земельної ділянки, лише на разі йому було надано на руки державний акт на право власності на земельну ділянку, що і стало підставою звернення до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини. Проте нотаріус повідомила, що оскільки він з братом постійно не проживав і не був зареєстрований, то після спливу шестимісячного строку вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Однак, до теперішнього часу ніхто спадщину після смерті брата не приймав, інших спадкоємців не має, а тому саме він має намір прийняти спадщину, тому і звертається до суду. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.16,22). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.3), та в окремій заяві (а.с.25). Відповідач [PERSON] сільська рада Болградського району Одеської області про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.16, 21). До суду не прибув, подав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та про визнання позовних вимог (а.с.23). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 січня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть І-ЖД №279258, виданим на підставі актового запису про смерть №03 від 25.01.2012 року, складеним Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем за законом є рідний брат померлого [PERSON]. \~ \~ \~ \~Родинні відносини між спадкодавцем і позивачем підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії V-УР №0769756, виданим Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області 14.06.1960 року, зі змісту якого вбачається, що батьками спадкодавця є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); - свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЖД №541000, виданим Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області, зі змісту якого вбачається, що батьками спадкоємця є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6); Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, [PERSON] від 26.04.2018 року за № 420/02-31 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 26 квітня 2018 року звернувся [PERSON]. Однак в звязку з порушенням визначеного законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12). Разом з цим, згідно повідомлення цього ж приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], щодо майна померлого 23 січня 2012 року [PERSON] вбачається, що ніхто зі спадкоємців не звертався з заявою про прийняття спадщини (а.с.18). Відповідач [PERSON] сільська рада Болградського району Одеської області не заперечує щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини позивачу (а.с.23). Позивач своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав, разом зі спадкодавцем на час його смерті не проживав, та не був зареєстрований (а.с.9). Однак, позивач поховав спадкодавця, справляв поминки. Крім того, позивачу не було відомо про те, що у його брата є земельна ділянка, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області. Господарське підприємство, в оренді якого перебувала земельна ділянка, належна померлому брату [PERSON], лише після закінчення договору оренди землі надало йому, позивачу державний акт, саме так він і дізнався про наявність у брата земельної ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК \~України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). \~ Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ч.1 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Стаття 1272 ЦК України встановлює,\~ у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.\~\~ Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно п. 4 вищевказаної постанови, передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Суд ще раз наголошує на тому, що відповідач\~ позов визнав (а.с.23). Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду… Якщо … визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України (в редакції ЦПК 2004 року) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він не знав про наявність у спадкодавця земельної ділянки, що і не спонукало його для звернення до нотаріальної контори. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача об'єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов'язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких він є. Пропуск строку на прийняття спадщини є досить значним. Позивач, який є спадкоємцем за законом, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки здійснивши дії щодо фактичного прийняття спадщини, не вчинив обовязкових дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] у вигляді однієї земельної ділянки, площею 2.31 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Болградського районному Одеської області до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та положень ст. 263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved