Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 14.10.2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 14203,44 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26.05.2016 року має заборгованість 34891,75 грн., що складається із заборгованості за кредитом 14203,44 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 6789,23 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом 10794,47 грн., штрафу, нарахованого відповідно до п. 2.2 Генеральної Угоди - 3104,61грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.07.2006 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви (надалі - Заява), в якій міститься підпис зроблений від його імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 5, 7-30). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 4) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачем, він ознайомлений та згоден з Тарифами банку (а.с. 5). 14.10.2013 сторонами підписано генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з умовами якої сторони узгодили зменшити розмір існуючого боргу по договору від 22.07.2006 (відсотки та комісію) і вирішили вважати загальним боргом суму 15114,44 грн. та встановили дату кінцевого погашення боргу 31.10.2015 (а.с. 6). Відповідно до пункту 2.1 генеральної угоди банк надав відповідачу кредит 14203,44 грн. на строк до 31.10.2015 на умовах сплати відсотків за користування кредитом 1,5% на місяць; пунктом 2.2 встановлено фіксовану суму штрафу у разі порушення відповідачем строків погашення заборгованості 3104,61 грн. (а.с. 6). З розрахунку заборгованості (а.с. 4) вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 26.05.2016 року становила 34891,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 14203,44 грн., за процентами за користування кредитом 6789,23 грн., за пенею та комісією (графа «сума комісії та пені») 10794,47 грн., штрафу, нарахованого відповідно до п. 2.2 Генеральної Угоди - 3104,61грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Вищезазначене свідчить про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та за процентами за користування кредитом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Сплата штрафу у разі порушення строків платежів по договору була передбачена п. 2.2 генеральної угоди, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача штраф. Крім того, пунктом 1.6 генеральної угоди сторони визначили, що всі умови договору, які не суперечать генеральній угоді, залишаються діючими (а.с. 6), а згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по комісії та пені за користування кредитом. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1378 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України,

Outcome: approved