Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив встановити, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу відповідача до досягнення дитиною трирічного віку . В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснивши, що з кінця 2012 року [PERSON] з відповідачем знаходилася у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася дитина, однак через те, що відповідач не надав до органів РАЦС заяви про реєстрацію батьківства, запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень було вчинено згідно вимог ст. 135 СК України. Оскільки, з листопада 2015 року відносини з відповідачем були припинені, і останній з цього часу не надає матеріальної допомоги ані на її утримання, ані на утримання сина, вимушена була звернутися до суду. Просили позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача також витрати понесені на правову допомогу. Відповідач позов визнав частково. Не заперечував, що він є батьком дитини, погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини доходу, а на утримання позивачки в розмірі 1/8 частини, зазначивши, що в більшому розмірі не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки його заробітна плата складає біля трьох тисяч гривень, він проживає з матір»ю, яка є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію. Третя особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції в наданому суду клопотанні просила справу розглянути у відсутність її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін , вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як вбачається зі свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO], його матір»ю є позивачка [PERSON]. Запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. В ході розгляду справи відповідач визнав своє батьківство щодо малолітньої дитини [PERSON]. Оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання батьківства слід задовольнити. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини , суд вважає, що в цій частині позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина , з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом визнано , що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На теперішній час неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю і знаходиться у неї на утриманні , що відповідачем не оспорювалося. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан та матеріальне становище неповнолітньої дитини, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача інших утриманців. За таких умов, враховуючи , що неповнолітня дитина проживає з матір»ю, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує від держави допомогу малозабезпеченим сім»ям, дитина має захворювання у вигляді атипічного дерматиту , анемії, відповідач працює, відповідно до довідки ТОВ «Запорізький Титано - магнієвий комбінат» його дохід за 6 місяців склав 22 417,20 гривень,тобто біля 3700 гривень на місяць, [PERSON] інших утриманців не має , проживає з матір»ю , яка є пенсіонером, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу відповідача до досягнення дитиною трьох років. При цьому , суд зазначає, що присуджені аліменти забезпечать належне утримання неповнолітньої дитини та її матері , а також зазначений розмір є таким, що відповідатиме можливостям відповідача надавати допомогу на утримання дитини та дружини. Питання про судові витрати слід вирішити згідно вимог ст.. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру в сумі 1653,60 гривень ( 551,20х3). Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Позивачем надані докази про те, що нею , згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру відповідно до договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2016 року сплачено 03.02.2016 року 200 гривень за складання позовної заяви, 25.02.2016 року 350 гривень за участь представника у судовому засіданні, 03.03.2016 року 350 гривень за участь у судовому засіданні та 24.03.2016 року 500 гривень за участь у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 Законі України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.. З врахуванням викладених норм чинного законодавства, суд вважає, що з відповідача слідстягнути на користь [PERSON] 200 гривень витрат понесених на складання позову, а також , оскільки згідно журналів судового засідання , загальний час витрачений її представником на участь у справі складає близько півгодини ( 12 хвилин 24.03.2016 року та 20 хвилин 30.03.2016 року), з [PERSON] також слід стягнути 275,60 гривень витрат на правову допомогу за участь у судових засіданнях ( 1378 гривень х 40% / 2 ), а всього 475,60 гривень.

Outcome: partial