Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що у листопаді 2014 року він у відповідача придбав твердопаливний котел марки «Termomont», моделі ТКК3-70. Письмово договір купівлі-продажу не оформлювався, оскільки зразки моделей були представлені на офіційній Інтернет-сторінці відповідача. Позивач замовив обраний котел через офіційного представника відповідача [PERSON], цьому ж представнику позивач сплатив вартість котла у розмірі 1823 євро, що підтверджується написаною власноруч [PERSON] розпискою. 24.11.2014 року «Новою поштою» позивач отримав замовлений товар, розпакувавши товар, позивач побачив, що паспорт на товар та гарантійний лист написаний невідомою йому іноземною мовою, він зателефонував представнику відповідача [PERSON] і той пояснив, що компанія відповідача нещодавно почала партнерські відносини з виробником даного котла, тому поки вони не мають перекладів технічної документації та гарантійних листів російською або українською мовами. Але, в технічному паспорта є схема підключення котла до мережі і сербською мовою написано, що гарантійний строк складає 5 років, у випадку поломки продавець не буде відмовлятись від проведення ремонту. У серпні 2017 року придбаний котел почав протікати, позивач зателефонував [PERSON] та повідомив про це. [PERSON] порекомендував звернутись безпосередньо до продавця відповідача по справі, задля вирішення цієї проблеми. Позивач звязався з технічним керівником відповідача та останній пообіцяв приїхати до м. Запоріжжя для огляду котла. У той же час позивач відєднав котел від мережі та вивіз його в інше місце, більш зручне для огляду котла. Так, 22 вересня 2017 року до позивача прибула комісія представників ТД «Партнер», вони намагались встановити причину поломки котла, про що був складений акт. Встановити причину поломки комісії не вдалось, вони домовились між собою про те, що позивач зробить перевірку шляхом застосування повітряного компресору та зафіксує цю перевірку за допомогою відеозйомки. 26 вересня 2017 року позивач направив відеофайл на електронну адресу відповідача, але жодної відповіді щодо безкоштовної заміни або ремонту котла не надійшло. Тому позивач був вимушений ще раз звернутись письмово до відповідача з вимогою ремонту або заміною неякісного товару, який знаходиться на гарантії, відповідь надійшла на електронну адресу позивача, у заміні товару або його ремонті йому було відмовлено. На підставі викладеного, позивач просить суд зобовязати відповідача здійснити безоплатну заміну товару - твердопаливного котла «Termomont» модель ТКК3-70 - на аналогічний товар, та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач наполіг на позові за вищевказаними підставами, а представник відповідача заперечив на заявлені вимоги, вказуючи на їх безпідставність. оскільки позивач не купляв котел у відповідача. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Так, ст. 8 ч.1 Закону «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. За приписами ст. 509 ЦК України , зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 626 Цивільного кодексу України вказує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків . Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. З наведених правових норм слідує, що між особами, які вступили в правовідносини, уклали договір існує зв'язок, з приводу предмета договору. Як зазначає позивач, у листопаді 2014 року він у відповідача придбав твердопаливний котел марки «Termomont», модель ТКК3-70. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). При цьому, ст. 1 ч.1 п. 7 Закону «Про захист прав споживачів» Про захист прав споживачів визначає, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Як зазначає сам позивач, письмово договір купівлі-продажу котла між сторонами не оформлювався,натомість положення ст. 1 ч.1 п. 7 Закону «Про захист прав споживачів» безумовно вимагають підтвердження вчинення усного правочину квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншим розрахунковим документом, але суду такі документи надані не були. Посилання позивача на розписку [PERSON] від 18.11.2014 року не впливають на вказаний висновок суду, оскільки зі змісту виданої розписки ніяк не слідує, що [PERSON], отримуючи грошові кошти від позивача за котел, діяв від імені та інтересах відповідача. Крім того, і акт огляду технічного стану котла працівниками відповідача не може слугувати доказом вчинення усного правочину, оскільки, принаймні, був складений вже після придбання позивачем вказаного котла та ще й з питання не купівлі-продажу котла, а з приводу його зламу. За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідач оспорював придбання позивачем у нього котла, оскільки зазначав, що правовідносини з приводу купівлі-продажу котла марки «TERMOMONT», МОДЕЛЬ ТККЗ-70, виникли не між сторонами у справі. При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача шляхом зобовязання безоплатно замінити придбаний товар (твердопаливний котел марки «Termomont», моделі ТКК3-70), позивач не надав суду належних та допустимих доказів придбання ним у відповідача такого товару. Отже, зважаючи на зазначені вище положення закону та обставини справи, надаючи їм належну оцінку, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача здійснити безоплатну заміну товару - твердопаливного котла «Termomont» модель ТКК3-70 - на аналогічний товар. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed