Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про відшкодування шкоди. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 01.07.2017 року внаслідок стихійного гідрометеорологічного явища, мікросмерча, в зв'язку з незадовільною фіксацією, з даху будівлі було вирвано одне з кріплень трасових розтяжок антенно-мачтової конструкції стільникового зв'язку, що належить відповідачу, в результаті чого дана вишка впала на автомобіль «ВАЗ 21140», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності і є в розпорядженні позивача на відповідній правовій підставі. У зв'язку з даною подією, позивачу була спричинена шкода в розмірі 78 560 грн., що полягає у вартості відновлювального ремонту, яку останній просить стягнути з відповідача на підставі ст. 22 та ч. 1 ст. 1192 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Наголошував на тому, що позивач на відповідній правовій підставі є розпорядником автомобіля,, пошкодженого вишкою відповідача, і має право вимагати відшкодування шкоди. Крім того, вказав, що заявлена ним сума відшкодування визначена на підставі проведеного звіту вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 31.08.2017 року. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені ним витрати під час збирання доказів, і в сукупності стягнути з ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» суму в розмірі 80 646,91 грн. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечував. Надав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким наголошував, що збудована базова станція мобільного зв'язку, складовим елементом якої є щогла, на якій розміщуються антени для передачі електромагнітних сигналів, знаходиться на даху будинку побуту в смт. Чорнобай на відповідай правовій підставі. Також вказав, що розміщення даної станції відповідає всій проектній документації та введенню в експлуатацію. Подія, яка мала місце 01.07.2017 року сталася не з вини відповідача, а як наслідок стихійного гідрометеорологічного явища - мікросмерчу, що виключає їх відповідальність. Крім того, наголошував, що розміщення автомобіля позивача на внутрішньому дворі будинку побуту ТОВ «Чорнобай-побуткомбінат», тобто в радіусі розташування базової станції мобільного зв'язку відноситься до грубої необережності позивача. Звертав увагу суду на наявність договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності між ТОВ «Лайфселл» та ПАТ «Страхова група «ТАС». Представник третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» надав суду письмові пояснення, згідно з якими останній не вбачає наявності підстав для відшкодування ним страхових виплат позивачу. Суд, вислуавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] розпоряджається автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], на підставі довіреності від 18.07.2017 року (а.с.41-42). Згідно з протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та протоколом огляду місця події від 02.07.2017 року, близько 19 год. 50 хв. 01.07.2017 року в м. Чорнобай Черкаської області за адресою вул. Центральна буд. 110 внаслідок стихійного гідрометеорологічного явища, мікросмерча, з даху будівлі було вирвано одне з кріплень трасових розтяжок антенно-мачтової конструкції стільникового зв'язку, в результаті чого дана вишка впала на автомобіль [NUMBER], який був припаркований на території ТОВ «Чорнобай-побуткомбінат» (а.с. 35-38) Дана базова станція мережі ТОВ «Астеліт» СК 2651, правонаступником якого є відповідач, розміщена за адресою смт. Чорнобай Черкаської області вул. Центральна (Леніна), 110, на підставі договору оренди нерухомого індивідуально визначеного майна з ТОВ «Чорнобай-побуткомбінат» від 17.02.2007 року. В подальшому було укладено договір оренди 18.01.2010 року, який пролонговано згідно з додатковою угодою про внесення змін № 4 від 30.11.2016 року до 31.10.2018 року (а.с.97-95, 105-117). За висновком державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - базової станції СК 2651 від 11.04.2008 року, базову станції мережі ТОВ «Астеліт» прийнято в експлуатацію у відповідності з проектуванням (а.с.99). Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право, в порядку встановленому ст. 5 цього Кодексу, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи законних інтересів. В спірному випадку правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв'язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються главою 82 ЦК України. Згідно частини 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину. Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно звіту № 794 від 31.08. 2017 року від 26.02.2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ 21140», державний номерний знак [NUMBER] дорівнює його ринковій вартості на момент події і складає 78 560 грн. Разом з цим положенням ч.2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підтвердження відсутності вини відповідачем надано суду довідку про складні погодні умови 01.07.2017 року на Черкащині № 39.03.08/287, видану Черкаським обласним центром з гідрометеорології українського гідрометеорологічного центру ДСНС України від 31.08.2017 року (а.с. 118). Аналогічні за змістом довідки надані й позивачем та третьою особою. Так, згідно зазначеної довідки 01.07.2017 року в Черкаську область перемістився надто активний атмосферний фронт, яким надійшло холодне повітря з північних широт. Швидкість його проходження була надзвичайною і складала 120 км/год. за короткий проміжок часу температура повітря знизилась із 35-36 на 18-18 градусів. За наслідком та характером пошкоджень інфраструктурних об'єктів, опор ліній електропередач, зелених насаджень у смт. Чорнобай, можна стверджувати, що спостерігався мікросмерч, максимальна швидкість вітру про його проходженні перевищувала 32м/с, що є стихійним гідрометеорологічним явищем. Крім того, позивачем не заперечувався ця обставина, що в силу положень ст. 82 ЦПК України може вважатися визнаною учасниками справи. Також, суд приймає до уваги надані відповідачем докази розрахунку максимально допустимої витримки повітряним тиском базової станції СК2651, згідно з яких максимальний повітряний тиск, який спроможна витримати щеглова конструкція не може перевищувати 29 м/с. З аналізу норм, якими врегульовані деліктні зобов'язання вбачається, що підставою для звільнення від відповідальності може слугувати непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності. У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, яку особа не могла передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Отже, як встановлено в судовому засіданні, 01.07.2017 року в смт. Чорнобай Черкаської області мав місце мікросмерч, швидкість якого перевищувала 32м/с. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу відповідачем доведено відсутність його вини у спричинені шкоди автомобілю, у зв'язку з чим позовні вимоги про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що власником автомобіля «ВАЗ 21140», державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON], який до суду з позовом про захист свого порушеного права не звертався, як особисто так і через довірителя. Оскільки позивач [PERSON] розпоряджається автомобілем на підставі довіреності лише з 18.07.2017 року, а пошкодження автомобіля мало місце 01.07.2017 року, суд дійшов висновку, що [PERSON] є неналежним позивачем у справі, тобто таким, якому не належить право вимоги за пред'явленим позовом. Суд відкривши провадження по даній справі, з'ясувавши всі дійсні обставини справи і переконавшись що позивач не має правових підстав для вимоги приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і з цих мотивів. На підставі п. 2 ч. 2. ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи покласти на позивача.

Outcome: dismissed