Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в липні-вересні 2012 році він мав статеві стосунки з відповідачкою, яка [INFO] народила сина [PERSON] , записала зі слів в свідоцтві про народження дитини батьком [PERSON] . З роками позивач став помічати зовнішню схожість його та дитини, у зв`язку з чим 31.01.2019р. зробив біологічну експертизу, яка показала 99,9% вірогідності батьківства позивача. Тому просив визнати його батьком [PERSON] та вести відповідні зміни в актовий запис про його народження. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] (а.с.9), батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Під час реєстрації народження дитини реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області відомості про батька дитини внесені на підставі ст. 135 СК України, яка визначає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджено витягом №00017186073. Згідно експертного висновку про біологічне батьківство №MG19-62425, наданого суду позивачем, вбачається, що за результатами дослідження біологічних зразків [PERSON] та [PERSON] встановлено 99,9% вірогідності батьківства. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною 2 статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України, визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved