Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 18.10.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого він надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 79 000 доларів США на строк 48 місяців, які відповідач зобовязувалася повернути траншами у повній сумі до 30.12.2017 року, а саме: до 30.12.2014 року -19750 доларів США, до 30.12.2015 року -19750 доларів США, до 30.12.2016 року -19750 доларів США, до 30.12.2017 року -19750 доларів США, відповідач в порушення зобовязань сплатила лише суму боргу в розмірі 5000 доларів США. Відповідно до умов договору позикодавець має право в односторонньому порядку прийняти рішення про скорочення терміну повернення позики, однак на прохання позивача повернути суму боргу в повному розмірі, відповідач ніяким чином не реагує, в усній формі відмовилася сплатити заборгованість в сумі 74 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 13.06.2017 року становить 1 929 180 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 01.03.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником грошових зобовязань за договором позики у обсязі 10 000 грн. Оскільки позичальником не виконано умови договору позики, то позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 10 000 грн. боргу; стягнути з відповідача [PERSON] 1 929 180 грн. боргу. Представником позивача надано через канцелярію суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить суд стягнути солідарно з обох відповідачів на користь позивача борг в сумі 10 000 грн.; стягнути з [PERSON] борг в сумі 1 929 180 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідачі до суду не зявилися, про час розгляду справи повідомлялися завчасно належним чином за адресою реєстрації їх місця проживання, причини неявки суду невідомі, заяв щодо розгляду справи без участі відповідачів до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 18.10.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено письмовий договір позики № 01/10-2013-П, за умовами якого позивач /позикодавець/ надає позичальнику /відповідачу/ у позику грошові кошти у сумі 79 000 доларів США на строк 48 місяців, що стверджується копією цього договору в матеріалах справи, оригінал оглядався в судовому засіданні. Згідно п.2.4 договору позика є безпроцентною. Відповідно до п.3.1 договору позичальник зобовязується повернути позику в повній сумі до 30.12.2017 року наступними траншами: до 30 грудня 2014 року сплатити 19 750 доларів США; до 30 грудня 2015 року 19750 доларів США; до 30 грудня 2016 року 19 750 доларів США; до 30 грудня 2017 року -19 750 доларів США. Кожен транш може бути розподілений на щомісячні платежі, але загальна сума річного траншу не повинна бути меншою, ніж зазначено в договорі. Як передбачено п.5.4 даного договору, сторони свідчать, що у тексті договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються позики. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення. Даний договір позики підписано обома сторонами, а отже відповідач [PERSON] була ознайомлена з усіма умовами договору, погодилася з ними при його підписанні. Згідно п.2.5 договору позики підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника. Крім того, факт передання коштів в сумі 79 000 доларів США за договором позики підтверджується розпискою позичальника від 18.10.2013 року, в тексті якої зазначено про те, що передача грошей відбулася 18.10.2013 року за адресою: вул. Зеленогірська,8, місто Київ, у присутності свідків: [PERSON], [PERSON], що вбачається з оригіналу цієї розписки в матеріалах справи. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч.2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом, сторони погодили при підписанні договору всі необхідні умови договору позики, а саме: суму позики, строк виконання зобовязання, порядок повернення позики. Отже, надані позивачем докази підтверджують той факт, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору позики та що цей договір між ними було укладено. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що позичальником було повернуто 5000 доларів США боргу, на що вказує сам позивач, тобто, відповідачем порушено умови договору щодо повернення суми позичених коштів у передбаченому договором порядку та у встановлені договором строки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що позичальником умови договору виконуються, суду не надано, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем надано належні докази на обґрунтування його позовних вимог: письмовий договір позики, розписку позичальника, відповідачем умови договору не виконані, а тому сума боргу становить 74 000 доларів США. За ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-79цс14 висловлено правову позицію про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Отже, з врахуванням вищенаведеного сума боргу в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 13.06.2017 року буде становити: 100 дол. США =2607,07 грн. ; 74 000 дол. США х 2607,07 грн. : 100= 1 929 180 грн. В судовому засіданні також встановлено, що 01.03.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] /поручитель/ укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за основним договором. Згідно з п.2.1 договору поруки під основним договором сторони розуміють договір позики № 01/10-2013-П від 18.10.2013 року, укладений між кредитором та боржником [PERSON]. Порукою за цим договором забезпечується виконання боржником перед кредитором грошових зобовязань за основним договором в обсязі 10 000 грн., включаючи сплату основного боргу з урахуванням індексу інфляції, процентів, неустойки /штрафів, пені/, відшкодування збитків /п.3.1/. Все наведене стверджується копією договору поруки, оригінал оглядався в судовому засіданні. Згідно норм ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, згідно наведених вище правових норм позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед позивачем тільки в межах суми боргу, забезпеченого порукою, що становить згідно умов договору поруки 10 000 грн., а решта боргу в сумі 1 919 180 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] як позичальника /1 929 180 грн. 10 000 грн./. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення всієї суми боргу за договором позики достроково. Згідно п.3.2 договору позики позикодавець має право в односторонньому порядку прийняти рішення про скорочення терміну повернення позики. У разі порушення позичальником строків, визначених умовами договору, позичальник зобовязується погасити позику в повному обсязі та на вимогу позикодавця /п.4.1 договору позики/. Позивач звернувся з позовом до суду 14.06.2017 року, предявивши вимогу до позичальника про стягнення грошових коштів, але по даний час сума боргу позивачу не сплачена, інших доказів суду не надано. За ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодвець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, право позивача вимагати дострокового повернення боргу передбачено як умовами укладеного між сторонами договору позики, так і нормами діючого законодавства. А тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, оскільки позичальником порушено умови договору позики щодо строків сплати грошових коштів. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 8000 грн. При цьому стягненню з відповідача [PERSON] пілягає судовий збір в сумі 20 грн. 80 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 10 000 грн. від загальної суми боргу 1 929 180 грн. складає 0,52 %, від загальної суми судового збору 8000 грн. це становить 41 грн.60 коп.; а оскільки борг в сумі 10 000 грн. стягнуто солідарно з обох відповідачів, то судові витрати діляться між ними порівну по 20 грн.80 коп. А тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 7 979 грн.20 коп. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: partial