Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповів свою земельну частку (пай) в розмірі 3,59 га та майновий пай своєму сину [PERSON], тобто позивачу в справі. В подальшому батько позивача виготовив державний акт на свою земельну частку (пай), при виготовленні якого було уточнено розмір земельної ділянки, що була передана у власність [PERSON], і визначено її розмір - 4,3500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку було зареєстровано 05.07.2006 року, а заповіт було складено ще 29.11.2005 року. В зв»язку з вказаними розбіжностями в документах, позивач не має можливості оформити свої спадкові права за земельну ділянку, отримав відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, а тому позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,3500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в Білоцерківському районі на території земель Сухоліської сільської ради. Представник позивача позов підтримав. Відповідач не направив до суду свого представника, про розгляд справи були повідомлені належно, надавали інформацію по справі, направили суд заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, представник позивача надав суду заяви третіх осіб про підтримку позову та про розгляд даної справи без їхньої участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної справи та матеріали спадкової справи № 208\\2014 р., суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну частку \\пай\\ в розмірі 3,59 га, посвідчену сертифікатом серії [NUMBER] та майновий пай, сину [PERSON]. Дане підтверджено копією заповіту від 29.11.2005 року (а.с.8). Відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ([NUMBER]), [PERSON] на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 20.05.2005 року за № 143 було передано у власність земельну ділянку площею 4,3500 га, що розташована на території земель Сухоліської сільської ради Білоцерківського району. (а.с.10,11). Згідно довідки виконавчого комітету Сухоліської сільської ради, в заповіті [PERSON] і в державному акті на право власності на земельну ділянку мова йде про однну й ту ж земельну ділянку, що належала [PERSON] (а.с.12). Згідно матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємці подали в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини та належно оформили свої спадкові права, але спадкоємець [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права за заповітом через вказані розбіжності. Зокрема, в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2015 р. державний нотаріус зазначив, що неможливо трактувати заповіт, оскільки спадкодавець в листопаді 2005 року залишив заповіт на земельну частку (пай), а на день смерті спадкодавця, дана земельна ділянка збільшена та право власності на неї посвідчено вже Державним актом на право власності на земельну ділянку. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз»яснено в п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Таким чином, з встановлених судом обставин, вбачається, що з моменту складання спадкодавцем заповіту та на дату смерті спадкодавця, спадкове майно, що зазначене в заповіті як земельний пай, що знаходиться за адресою: Білоцерківський район Сухоліська сільська рада, перетворився на земельну ділянку з видачею Державного акта серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку. Судом досліджені надані заявником документи, що підтверджують тотожність майна як об'єкту спадкового, а саме: зазначеного в заповіті, посвідченого секретарем Сухоліської сільської ради, як земельна частка \\ пай \\ розміром 3,59 га та земельної ділянки площею 4,3500 га., право власності на яку підтверджується Державним актом серії [NUMBER] від 05.07.2006 р.. про право власності на земельну ділянку. Викладені обставини є перешкодою для належного оформлення позивачем своїх спадкових прав. З огляду на зазначене, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення та можливо визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,3500 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території земель Сухоліської сільської ради Білоцерківського району.

Outcome: approved