Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому зазначив, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], яка була власником 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстрованого в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600. На час смерті бабусі [PERSON], батько позивача [PERSON] був зареєстрований та проживав в спірному домоволодінні, що підтверджується записом в будинковій книзі, тому відповідно до приписів ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини після смерті бабусі [PERSON], його батько фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, вступивши в управління і володіння спадковим майном. Таким чином, частка домоволодіння, яка належала [PERSON] на час відкриття спадщини складала 21/25 частин домоволодіння. [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 17/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] Зазначена частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності № 643 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600. Співвласником спірного домоволодіння був дядько позивача [PERSON], який помер [INFO] року. Померлому [PERSON] належало 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 641 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим №15600. Спадкоємцем померлого [PERSON] є його син [PERSON] - відповідач по справі. Відповідач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво не отримав внаслідок відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у правовстановлюючих документах на домоволодіння мають місце незастережені виправлення, а саме в одному випадку зазначено домоволодіння за адресою: [ADDRESS] а в іншому [ADDRESS] У зв'язку з чим позивач просив суд визнати за ним право власності на 21/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Плеханова,14 в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер, [INFO] року. Під час складання документів для подачі позову суду було встановлено, що прізвища позивача та його батька [PERSON] мають відмінності. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в саме встановити факт того, що [PERSON] є сином [PERSON], померлого [INFO] року. 07.08.2014 року від [PERSON] відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява, в якій позивач (відповідач за первісним позовом) просив визнати за ним право власності на 4/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою місто Запоріжжя, вулиця Плеханова,14 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Свої позовні вимоги мотивував тим, що його бабуся [PERSON], померла [INFO] року, їй належало 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим № 15600. [INFO] року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 4/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] Зазначена частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння №641 від 25.09.1985 року виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим № 15600. Співвласником спірного домоволодіння були його дядько [PERSON], який помер [INFO] року (померлому [PERSON] належало 17/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 643 від 25.09.1985 р., виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 р. в реєстровій книзі №103 за реєстровим №15600). Після смерті батька, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом йому було відмовлено. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовну заяву, з підстав викладених в ній, просив суд задовольнити позовні вимоги. Проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечував. Відповідач за первісним позовом [PERSON]. у судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав викладених в ній, просив суд задовольнити вимоги. Проти задоволення первісної позовної заяви не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце справи була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце справи була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що проти позову не заперечує. Представник ТОВ «ЗМБТІ», якого ухвалою суду від 30.01.2015 року було залучено до участі у справі для допиту у якості фахівця, пояснив у судовому засіданні, що згідно інвентаризаційно-технічної документації по будинку [ADDRESS] № 9989/53931, поштова адреса спірного домоволодіння - [ADDRESS] Літера «а» дописувалась не працівником ТОВ «ЗМБТІ». До того ж згідно інвентаризаційно-технічної документації за [PERSON] зареєстровано 17/25 частин домоволодіння, за [PERSON] - 4/25 частин домоволодіння, [PERSON] - 4 /25 частин. Вислухавши пояснення сторін всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Через розбіжності в написанні прізвища померлого заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Факт родинних відносин підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Зокрема згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 26.05.2004 року [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ксерокопії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] замовником технічної інвентаризації вказано [PERSON]. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.01.2014 року, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану згідно якого батьком [PERSON] в графі батько вказаний «[PERSON]». З вищевикладеного вбачається, що у свідоцтві про смерть [PERSON], допущено помилку у прізвищі, яка могла бути допущена при перекладі прізвища /рос./ [PERSON] з російської на українську мову. Суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], які знаходилися в родинних стосунках як син та батько, знайшли своє підтвердження і цей факт необхідно встановити. Щодо позовних вимог про визнання права власності на 21/25 частину домоволодіння, що розташовано за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом за [PERSON], суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні [INFO] року померла бабуся [PERSON] (позивача за первісним позовом) [PERSON], яка була власником 4/25 частин домоволодіння [ADDRESS] згідно свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння №642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстрованого в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим №15600. На час смерті бабусі [PERSON] батько позивача [PERSON] був зареєстрований і проживав в спірному домоволодінні, що підтверджується записом в будинковій книзі, тому відповідно до приписів ст.549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини бабусі [PERSON], його батько фактично прийняв спадщину своєї померлої матері, вступивши в управління і володіння спадковим майном. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 17/25 частин. Зазначена частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння №643 від 25.09.1985 року виданого Запорізьким міськкомунгоспом за зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим № 15600. Таким чином, частка домоволодіння, яка належала [PERSON] на час відкриття спадщини складала 21/25 частин домоволодіння. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у правовстановлюючих документах на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в іншому [ADDRESS] На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця [INFO] року, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 2004 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Згідно інвентиразаційно-технічної документації по будинку [ADDRESS] № 9989/53931, та пояснень фахівця ТОВ «ЗМБТІ» [PERSON] судом встановлено, що поштова адреса спірного домоволодіння - [ADDRESS] Літеру «а» працівники ТОВ «ЗМБТІ» не дописували. На підставі вищевикладеного, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо зустрічної позовної заяви, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла бабуся позивача за зустрічним позовом [PERSON](померлій [PERSON] належало 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600). [INFO] року помер її син (батько позивача за зустрічним позовом) [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 4/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] Співвласниками спірного домоволодіння були його дядько [PERSON], який помер [INFO] року (померлому [PERSON] належало 17/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 643 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600). Після смерті батька позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом йому було відмовлено. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 485/02-31 від 22.02.2014 року на день смерті [PERSON] її син [PERSON] не був зареєстрований за адресою [ADDRESS] що підтверджується будинковою книгою, виданою Жовтневим райвиконкомом м.Запоріжжя в 1950 році і не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, а також не надано документів, які б підтверджували фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, [PERSON]. Таким чином, він вважається таким спадкоємцем, що спадщину не прийняв після матері гр. [PERSON], померлої [INFO] року. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року (надалі ЦК України 1963 р.), то до спірних правовідносин слід застосувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняти спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо від подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Визнати позивача таким, що фактично прийняв спадщину після померлого [PERSON], який помер [INFO] року, неможливо оскільки позивачем не надано жодного доказу, які б свідчили про фактичне прийняття спадщини його батьком, [PERSON], після смерті матері гр. [PERSON], померлої [INFO] року. Матеріали справи не містять документи, які підтверджують факт того, що [PERSON] (батько позивача за зустрічним позовом) фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу у своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved