Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наступне, 04.01.2003 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, реєстраційний №002/01. Зазначений договір було зареєстровано на спеціалізованій Товарній біржі «Криворізька». Відповідно до умов договору продавець продав, а покупець купив однокімнатну квартиру житловою площею 17,5 м2, загальною площею 32,1 м2, яка розташована на другому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Продавець продав квартиру покупцю за 15000,00 грн., які він одержав до підписання договору, про що свідчить п. 1 договору купівлі-продажу №002/01. Позивач і відповідач домовились про те, що згодом посвідчать нотаріально умови біржового договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що перешкоджає позивачу зареєструвати своє право у відповідності до чинного законодавства. У зв'язку з цим позивач вимушена звернутись до суду. Крім цього, до початку розгляду справи по суті [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про заміну сторони у зобов'язанні. Позовні вимоги обґрунтовував наступним, 26.12.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до ст. 1 договору позики Позикодавець передає, а Позичальник приймає у власність 50000,00 грн. для подальшого придбання однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження факту одержання грошей 26.12.2002 року [PERSON] було написано власноруч розписку про передачу їй суми позики. 04.01.2003 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, реєстраційний №002/01. Зазначений договір було зареєстровано на спеціалізованій Товарній біржі «Криворізька». Відповідно до умов договору продавець продав, а покупець купив однокімнатну квартиру житловою площею 17,5 м2, загальною площею 32,1 м2, яка розташована на другому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Продавець продав квартиру покупцю за 15000,00 грн., які він одержав до підписання договору, про що свідчить п. 1 договору купівлі-продажу №002/01. Враховуючи це, кошти, які були взяті у позику у [PERSON] були витрачені [PERSON] за призначенням, тобто [PERSON] використала кошти саме на придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. На даний час зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 26.12.2002 року залишається невиконаним. У зв'язку з цим у [PERSON] виникла необхідність звернутись до суду. Представник позивача до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просить винести заочне рішення. Не заперечує проти задоволення позовних вимог про заміну сторони у зобов'язанні. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, що є в матеріалах справи, до судового засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надавала. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просить винести заочне рішення. Не заперечує проти задоволення позовних вимог за первісним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача (відповідачів), який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось Суд проаналізувавши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19 грудня 2009 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] про що в Книзі реєстрації шлюбів 19.12.2009 року зроблено відповідний актовий запис № 884 (а. с. 9). 04.01.2003 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, реєстраційний №002/01. Зазначений договір було зареєстровано на спеціалізованій Товарній біржі «Криворізька». Відповідно до умов договору продавець продав, а покупець купив однокімнатну квартиру житловою площею 17,5 м2, загальною площею 32,1 м2, яка розташована на другому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Продавець продав квартиру покупцю за 15000,00 грн., які він одержав до підписання договору, про що свідчить п. 1 договору купівлі-продажу №002/01 (а. с. 8). Зобов'язання між сторонами виконано. Позивач і відповідач домовились про те, що згодом посвідчать нотаріально умови біржового договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що перешкоджає позивачу зареєструвати своє право у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно. Внаслідок того, що угода укладена без її нотаріального посвідчення, позивач позбавлений можливості у передбаченому законом порядку вільно розпоряджатися вказаною квартирою. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. За таких обставин, відсутність належного порядку реєстрації такого правочину не може позбавляти позивачку на набуття права власності за нею. Крім цього, 26.12.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до ст. 1 договору позики Позикодавець передає, а Позичальник приймає у власність 50000,00 грн. для подальшого придбання однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а. с. 47-50). На підтвердження факту одержання грошей 26.12.2002 року [PERSON] було написано власноруч розписку про передачу їй суми позики (а. с. 51). 04.01.2003 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, реєстраційний №002/01. Зазначений договір було зареєстровано на спеціалізованій Товарній біржі «Криворізька». Відповідно до умов договору продавець продав, а покупець купив однокімнатну квартиру житловою площею 17,5 м2, загальною площею 32,1 м2, яка розташована на другому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Продавець продав квартиру покупцю за 15000,00 грн., які він одержав до підписання договору, про що свідчить п. 1 договору купівлі-продажу №002/01. Враховуючи це, кошти, які були взяті у позику у [PERSON] були витрачені [PERSON] за призначенням, тобто [PERSON] використала кошти саме на придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. На даний час зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 26.12.2002 року залишається невиконаним. Згідно ст. 509 ЦПК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦПК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Враховуючи зазначене, [PERSON] фактично самостійно, шляхом особистої сплати відповідної грошової суми в рахунок сплати за договором купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], виконав зобов'язання [PERSON]. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Отже, вищезазначені обставини є допустимими, достатніми та достовірними, таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного, та

Outcome: approved