Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з вищевказаним позовом , в якому посилається на те, що згідно він, згідно договору купівлі-продажу № І-4117 від 10.07.1979 р. є власником 11/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.05.2015р було визначено порядок користування земельною ділянкою та виділено і і окремий обєкт нерухомого майна належні [PERSON] 11/20 частин та припинено право спільної власності на вказане майно. В 2016р. він без отримання дозвільних документів здійснив самочинне будівництво гаража літ. «Б», сарай літ. «В», а також здійснив реконструкцію житлового будинку літ. А1 за рахунок житлової прибудови до належного мені будинку літ. «А1-1». При зверненні до департаменту ДАБІ у Полтавській області щодо введення в експлуатацію самочинного будівництва по пров. Марка Вовчка, 10-а в м. Полтаві, йому Згідно листа №1016-1.20/2/96 від 05.03.2018р. повідомлено, що ввести в експлуатацію зазначене самочинне будівництво можливо лише згідно «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011р. шляхом реєстрації декларацій встановленої форми. Водночас зазначений Порядок не передбачає введення в експлуатацію будівель, які збудовані самочинно. Вирішення вказаного питання можливе лише після визнання права власності на обєкт самочинного будівництва в судовому порядку згідно ст.376 ЦК України. Просив визнати за ним право власності на самочинно реконструйовану за рахунок прибудови літ. А1-1 ( кімната 1-10 пл.8,0 кв.м.) частину будинку. А аткож самочинно збудовані господарські будівлі: гараж літ. «Б» та сарай літ. «В» по пров. Марка Вовчка,10а в м.Полтаві. Позивач\~\~ у судове засідання не з»явився, від нього до суду надійшла заява про слухання справи без його участі. Також вказав , що\~\~позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки відповідачі суд не повідомили. Суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Представник третьої особи , в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслана заява про слухання справи без її участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України\~- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) \~\~ Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1\~ст. 15 ЦК України, ч.1\~ст.4 ЦПК України). \~\~Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON], згідно договору купівлі-продажу № І-4117 від 10.07.1979 р. є власником 11/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.05.2015р було визначено порядок користування земельною ділянкою та виділено і в окремий обєкт нерухомого майна належні [PERSON] 11/20 частин та припинено право спільної власності на вказане майно. В подальшому згідно рішення шістдесят першої сесії 6 скликання Октябрської районної у м. Полтаві ради від 29.09.2015р. було погоджено виділення в окрему садибу земельну ділянку. Присвоєно садибі нову адресу пров. Марко Вовчок, 10а в м. Полтаві та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку пл.376 кв.м. по пров. Марко Вовчок, 10а в м. Полтаві. Згідно рішення десятої сесії 7 скликання Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 19.08. 2016р. було затверджено технічну документацію та передано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку пл.376 кв.м. «для будівництва і обслуговування житлового будинку», кадастровий номер 5310137000:15:015:0507 по пров. Марка Вовчка, 10а в м. Полтаві. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.09.2016р. позивачем було проведено державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку пл.0,0376 га по пров. Марка Вовчка, 10а. В 2016р. позивач без отримання дозвільних документів здійснив самочинне будівництво гаража літ. «Б», сарай літ. «В», а також здійснив реконструкцію житлового будинку літ. А1 за рахунок житлової прибудови до належного мені будинку літ. «А1-1». Вказане будівництво проводилось із дотриманням ДБН і правил. Зокрема, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №19 від 16.03.2018р. виконаного судовим експертом [PERSON] спеціаліст дійшов висновку, що на основі проведеного аналізу, конструктивне та обємно- планувальне рішення, санітарно-гігієнічні й епідеміологічні умови, пожежна безпека, інженерне обладнання та рівень енергозбереження прибудови літ. А1 - 1 до житлового будинку літ. А-1, гараж літ. «Б» та сарай літ. «В» домоволодіння по пров. Марка Вовчка, 10а в м. Полтаві - відповідають вимогам нормативних будівельно-технічних документів, що висуваються до реконструкції житлових будинків. Згідно листа департаменту ДАБІ у Полтавській області №1016-1.20/2/96 від 05.03.2018р. позивача повідомили, що ввести в експлуатацію зазначене самочинне будівництво можливо лише згідно «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011р. шляхом реєстрації декларацій встановленої форми. Водночас зазначений Порядок не передбачає введення в експлуатацію будівель, які збудовані самочинно. Вирішення вказаного питання можливе лише після визнання права власності на обєкт самочинного будівництва в судовому порядку згідно ст.376 ЦК України. \~\~ Згідно\~ст. 328 ЦК України\~- право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; \~\~Статтею 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 376 ч.3 ЦК України\~- право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Суд може визнати право власності на самочинне будівництво тільки за умови надання земельної ділянки особі, що здійснила самочинне будівництво, у встановленому порядку, зокрема, у випадках: безоплатної передачі земельної ділянки громадянину із земель державної або комунальної власності (стаття 121 Земельного кодексу України); набуття особою, що здійснила самочинне будівництво, земельної ділянки, що надана для даної цілі іншій особі, у власність; укладення договору оренди, іншого цивільно- правового договору, що дає право забудови земельної ділянки; прийняття відповідним органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки тощо. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved