Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 05 січня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав, а відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, які в еквіваленті становили 80000 гривень, що сторони погодили в розписці. Дані грошові кошти [PERSON] зобовязалася повернути до 05.04.2013 року, про що власноручно написала розписку від 05.01.2013 року. Проте, в порушення домовленості, викладеної в розписці, відповідачка у встановлений строк борг не повернула, як і не повернула їх станом на день звернення до суду. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що відповідачка зобов'язана повернути йому суму основного боргу в розмірі 10000 доларів США, а також сплатити проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ, згідно ст.1048 ЦК України, за період з 05.01.2013 року по 29.12.2015 року в розмірі 33877 гривень 24 копійки та 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 06.04.2013 року по 29.12.2015 року в розмірі 820,27 доларів США. На підставі вищевикладеного, позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь борг в сумі 10000 доларів США, проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 33877 гривень 24 копійки та три проценти річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в сумі 820,27 доларів США, а також судовий збір в сумі 2842 гривні 27 копійок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позові. Крім того зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення у пресі, згідно вимог ст.ст.74, 75 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене, судом встановлено, що 05.01.2013р. між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, згідно умов якого, [PERSON] передав, а [PERSON] отримала в борг 10000 доларів США, що складає 80000 гривень по курсу НБУ на день розписки, а остання взяла на себе обовязок повернути борг в строк до 05.04.2013р., про що свідчить власноручно написана [PERSON] розписка. При наявності таких доказів, суд вважає доведеним отримання відповідачкою позики від позивача. Доказів повернення суми позики відповідачка до суду не направила, в судове засідання не зявилася. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконала і отримані кошти в сумі 10000 доларів США [PERSON] не повернула. Вказане також підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки відповідачки. Згідно ст.525, 530, 610, 617 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо вона доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку чи непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ст.ст.524, 533 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Українське законодавство не забороняє укладати договір позики і в іноземній валюті. В такому випадку виконання зобов'язань по поверненню грошових коштів також може бути виражене в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконала зобов'язання за договором позики, тому для неї наступають наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до наведеного позивачем розрахунку, який в суду сумнівів не викликає, 3% річних від простроченої суми за період з 06.04.2013 року по 29.12.2015 року становить 820,27 доларів США. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, суд вважає, що позивач має право на отримання процентів за користування грошовими коштами за договором позики в розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, враховуючи те, що договором позики від 05.01.2013 року розмір процентів не встановлено. Відповідно до проведених позивачем розрахунків, який в суду сумнівів не викликає, загальна сума процентів за користування позикою, згідно облікової ставки Національного банку України, за період з 05.01.2013 року по 29.12.2015 року становить 33877,24 грн. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що відповідачка добровільно у встановлений строк не повернула позивачу борг за договором позики, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] борг за договором позики від 05.01.2013 року в розмірі 10000 доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 820,27 доларів США, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 33877 гривень 24 копійки. Згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки також слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2842 гривні 27 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved