Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідачем на протязі тривалого часу не сплачується плата за надані послуги з водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 1471,28грн. за період з 01.01.2002 року по 01.08.2014 року, яку відповідач добровільно виплачувати відмовляється. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1471,28грн. та витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги по мотивам і підставам, викладеним у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що починаючи з 2006 року у квартирі був встановлений лічильник, відповідно до показань якого він сплачую кошти. Заборгованість, що вказана у позовній заяві утворилась за період з 01.01.2002 по 01.03.2006 року, в зв'язку з чим просить застосувати строк позовної давності та у позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню враховуючи наступне. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до якої, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно ст.68 ЖК України, наймач житла повинен своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги у будинках державного та громадського фонду повинна вноситися щомісячно у строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. З наданого позивачем розрахунку, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2002 року по 01.08.2014 року складає в сумі 1471,28грн. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ч.4 ЦК України, передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом 03.10.2014 року про стягнення заборгованості з відповідача, яка нарахована починаючи з 01.08.2002 року по 01.08.2014 року. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованість [PERSON] виникла за період з 01.08.2002 року по 01.03.2006 року у сумі 1471,28грн., оскільки відповідачем у 2006 році був встановлений лічильник, тому починаючи з 01.04.2006 року та по теперішній час він сплачує за надані послуги водопостачання за його показниками та заборгованості не має, ці обставини визнаються позивачем. Враховуючи що з 2006 року пройшло більш трьох років, тобто сплинув строк позовної давності, у зв'язку з чим суд підстав для задоволення позовних вимог не находить.

Outcome: dismissed