Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником ј частини кв.№111 в буд.142 по вул.Сенявіна у м.Херсоні. 25.09.2017 року позивач звернувся до Другої Херсонської нотаріальної контори для укладення договору дарування його житлової площі. Однак, відчужити належне позивачу нерухоме майно неможливо, в звязку з накладенням арешту та заборони на усе майно. На підтвердження вказаного [PERSON] отримав Витяг з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна. Відповідно до вказаного витягу арешт накладено 08.08.2003 року на підставі наказу №1/106, виданого 20.10.2000 року Господарським судом Херсонської області на користь Суворовського райвідділу ПФУ. Позивач звернувся із запитом до БТІ, на який отримав копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2003 року, винесена державним виконавцем Моргун С.І. відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції при примусовому виконанні наказу, виданого 20.10.2000 року про стягнення з позивача на користь Суворовського райвідділу ПФУ в сумі 1308,13 грн. Після чого, [PERSON] звернувся до Суворовського РВ ДВС міста Херсона ГТУЮ у Херсонській області з заявою щодо надання інформації даного виконавчого провадження. 04.10.2017 року було надано відповідь, згідно якої встановлено, що на виконанні Відділу не перебуває та не перебувало виконавчих проваджень за яким боржником є [PERSON], у тому числі виконавчий напис від 08.08.2003 року. Також було встановлено, що заборгованість позивача перед пенсійним фондом відсутня. Враховуючи викладене, позивач вважає, що виконавче провадження відсутнє, а тому і відсутня правова підстава для примусових дій державного виконавця які полягають в арешті майна. Тому підставою для зняття арешту майна є рішення суду. У звязку з викладеним, просить скасувати постанову від 08.08.2003 року, винесену державним виконавцем Моргун С.І. відділом ДВС у Суворовському районні м.Херсона; зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного [PERSON], а саме: ј кв.№111 в буд.142 по вул.Сенявіна у м.Херсоні; виключити кв.№111 в буд.142 по вул.Сенявіна у м.Херсоні, належні [PERSON], з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна. Ухвалою суду від 21.06.2018 року було призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідача та третю особу про розгляд справи повідомлено, що підтверджується витягом про направлення копії ухвали суду від 21.06.2018 року, відзиву та клопотань до суду не надано. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч.2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло №15919 від 12.09.1994 року Фонд комунального майна м.Херсона посвідчує, що квартира №111, яка знаходиться за адресою: м.Херсон, проспект Адм.Сенявіна, 142 дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2003 року, винесеної державним виконавцем Моргун С.І. відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції вбачається, що при примусовому виконанні наказу, виданого 20.10.2000 року про стягнення з [PERSON]на користь Суворовського райвідділу ПФУ в сумі 1308,13 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 25.09.2017 року №3220510 на підставі постанови АВ 441257 від 08.08.2003 року Суворовського ВДВС м.Херсона [PERSON] накладено арешт на невизначене майно, все майно [PERSON] Згідно відповіді Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 27.09.2017 року №12202/08 станом на 26.09.2017 року заборгованість фізичної особи-підприємця [PERSON] зі сплати збору, страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування перед Пенсійним фондом України відсутня. З листа від 24.10.2017 року №14178 Суворовського РВ ДВС міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні не перебувало та не перебуває виконавчих проваджень за яким боржником є [PERSON] Відповідно до п.9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підписом якого скріплюється печаткою. Водночас, у звязку з тим, що на належне [PERSON] майно накладено арешт на підставі вищевказаної постанови державного виконавця, він не має можливості розпоряджатися цим майном. Отже, оскільки на теперішній час відсутні обставини, які були підставою для накладення вказаного арешту, виконавче провадження знищено, накладений арешт не знятий, це перешкоджає позивачеві реалізувати свої права, як власника, які підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ч.1 ст.316, ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, внаслідок чого необхідно зняти арешт накладений на майно позивача.

Outcome: approved