Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду 10.07.2017 року з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач та відповідач мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Протягом останніх двох років відповідач чинить позивачу перешкоди у побаченні з дитиною. Позивач має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи свою тепло і батьківську любов. Створення перешкод відповідачем спілкуванню позивачу з сином порушує не тільки права позивача як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить правам та інтересам дитини. У зв`язку з цим, позивач просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні позивача з сином [PERSON] , [INFO] , та визначити такі способи його участі у спілкуванні та виховані дитини: систематичні побачення з сином кожної неділі у період часу з 09-00 год. суботи до 09-00 год. неділі та в день народження сина з 12-00 год. до 16-00 год. без присутності матері з правом відвідування місця проживання позивача; у будні дні: кожен вівторок та четвер з 18-00 год. до 21-00 год.; у державні святкові дні порівну між батьком та матір`ю у період з 09-00 год. протягом 24 наступних годин: позивачу: 07 січня - Різдво Христово, Пасха, 01 та 02 травня - День міжнародної солідарності трудящих, 24 серпня - День Незалежності України, 14 жовтня - День захисників України без участі матері; відповідачу: 01 січня - Новий Рік, 08 березня - Міжнародний жіночий день, 09 травня - День Перемоги, Трійця, 28 червня - День Конституції України. В літній період - з 5 серпня по 20 серпня кожного року для відпочинку та оздоровлення дитини. Ухвалою суду від 18.07.2017 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2018 року цивільну справу розподілено судді Хайдаровій І.О. Ухвалою суду від 16.11.2018 року прийнято вказану справу до провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження до підготовчого засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 року цивільну справу розподілено судді Майдан С.І. Ухвалою суду від 20.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 11.06.2020 року зупинено провадження у справі до набуття чинності рішення Херсонського міського суду Херсонської області у цивільній справі №766/5264/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради про позбавлення батьківських прав. Постановою апеляційного суду Херсонської області від 19.08.2020 року скасовано рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2020 року про позбавлення батьківських прав, відмовлено у задоволені позову. Ухвалою суду від 16.09.2020 року поновлено провадження у справі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Зазначили, що з врахуванням того, що син з матір`ю проживає у Туреччині, не заперечують якщо встановлений буде наступний спосіб участі батька у спілкуванні з сином - кожного вівторка та четверга з 18 до 19 години в режимі онлайн з використанням програмного забезпечення Skype та Viber та шляхом побачень і спілкування з дитиною за місцем її проживання за попередньою домовленістю батьків між собою про дату та тривалість зустрічей. Не заперечують якщо таким днем буде неділя, а часом зустрічі - з 10 до 16 години. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що не заперечують проти встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною у спосіб, визначений органом опіки та піклування (згідно висновку). Не заперечують, якщо днем зустрічі буде неділя, а час зустрічі з 10 до 16 години, з врахуванням місця проживання дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги вважав такими, що підлягають частковому задоволенню з підстав, викладених у висновку від 08.06.2021 року №02-14-257-25. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №611, зробленого 25.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 08.02.2018 року №02-14-23-25, орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав задоволено. Постановою апеляційного суду Херсонської області від 19.08.2020 року скасовано рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2020 року. Постановою Верховного Суду від 05.03.2021 року постанову апеляційного суду Херсонської області залишено без змін. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 08.06.2021 року №02-14-257-25, орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради рекомендує встановити наступний спосіб участі батька - [PERSON] , у спілкуванні з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , та спілкування з ним: кожного вівторка та четверга з 18-00 до 19-00 год. спілкуватися з дитиною в режимі «онлайн» з використанням програмного забезпечення Skype та Viber, шляхом побачень і спілкування з дитиною за місцем її проживання за попередньою домовленістю батьків між собою про дати та тривалість зустрічей з врахуванням того, що дитина разом з матір`ю проживає у Турецькій Республіці. Згідно акту обстеження умов проживання від 24.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] , в будинку, в якому проживання [PERSON] , житлово-побутові умови та санітарний ссати помешкання задовільні. 16.04.2015 року [PERSON] за нотаріально посвідченою заявою надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон дитини [PERSON] , [INFO] , до Туреччини, з метою тимчасового проживання, в період з 20 квітня 2015 року по 20.04.2016 року. 06.11.2015 року [PERSON] за нотаріально посвідченою заявою надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон дитини [PERSON] , [INFO] , до Туреччини, Данії, Німеччини, Італії, Кіпру та будь-якої країни Шенгенської угоди, в будь-який час, в період з 26.11.2015 року по 26.11.2016 року. У зв`язку з тим, що з 2016 року батько не надав дозволу на виїзд сина за кордон, мати малолітнього неодноразово зверталася з відповідним позовом до суду. За результатами розгляду справи про падання дозволу дитини на виїзд за кордон у супроводі матері (розглядалося судом першої інстанції, апеляційним судом та Вищим спеціалізованим судом України) ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.11.2017 року було залишено в силі рішення Херсонського міського суду від 24.01.2017 року про надання дозволу дитини на виїзд за кордон у супроводі матері строком на два роки. У зв`язку із закінченням визначеного рішенням суду діючого терміну перебування малолітнього [PERSON] за межами України 01.11.2019 року, [PERSON] у квітні 2019 року повторно звернулася до суду із позовом про надання дозволу на виїзд з України дитини без згоди батька. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області суду від 02.03.2021 року було відмовлено у задоволенні позовної заяви гр. [PERSON] , але на сьогодні батьки дитини врегулювали дане питання мирним шляхом, гр. [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву щодо перебування сина за межами України строком до 04.02.2023 року. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні з пояснень сторін та інших матеріалів справи з`ясовано, що з часу проживання дитини з матір`ю за межами України, позивач має перешкоди у вільному спілкуванні з малолітнім сином. В добровільному порядку зазначений спір сторони не врегулювали. Відповідно до ч.3 ст.157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч.1 ст.159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.1 ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як слідує з матеріалів справи, відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 08.06.2021 року №02-14-257-25, орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради рекомендує встановити наступний спосіб участі батька - [PERSON] , у спілкуванні з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , та спілкування з ним: кожного вівторка та четверга з 18-00 до 19-00 год. спілкуватися з дитиною в режимі «онлайн» з використанням програмного забезпечення Skype та Viber, шляхом побачень і спілкування з дитиною за місцем її проживання за попередньою домовленістю батьків між собою про дати та тривалість зустрічей. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, що не дають можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну зі сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини та за відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення. Зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, з урахуванням віку дитини, суд доходить висновку про необхідність встановити [PERSON] , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] . Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із неповнолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною та визначити позивачу спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, наступним шляхом: кожного вівторка та четверга з 18:00 години до 19:00 години спілкування батька з дитиною в режимі «он-лайн» з використанням програмного забезпечення Skype та Viber та шляхом побачень і спілкування з дитиною за місцем її проживання за попередньою домовленістю батьків між собою кожну неділю з 10:00 години до 16:00 години, оскільки дитина проживає у Турецькій Республіці (місто Анталія), відвідує школу в Анталії, враховуючи вік дитини, сформований режим її життєдіяльності, фактичні взаємовідносини сторін по справі, а також беручи до уваги відсутність підстав для обмеження спілкування будь-якою стороною з дитиною, виходячи з інтересів дитини, на переконання суду саме такий спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною буде відповідати не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, та інтересам самої дитини. Такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього.

Outcome: partial