Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у позові вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. На даний час у квартирі за вказаною адресою зареєстровано 4 особи: позивачка по справі, колишня невістка [PERSON] відповідачка по справі, онука позивачки [PERSON] із її малолітнім сином. Відповідачка по справі зареєстрована, але не проживає у вказаній квартирі без поважних причин з листопада 2012 року, не вносить плату за технічне обслуговування та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, не приймає участі у спільному побуті, своїми діями порушує права позивача, як власника квартири, та інших осіб, що зареєстровані у квартирі, оскільки, незважаючи на те, що відповідач не мешкає у квартирі, нарахування плати та технічне обслуговування, комунальні послуги рахують на неї. Позивач є літньою людиною, має суттєві проблеми із здоровям та не має можливості нести відповідальність та сплачувати кошти заміст відповідача, яка не мешкає у квартирі з листопада 2012 року, станом на сьогоднішній день її місцезнаходження позивачці не відомо, а, отже, вважає відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про що і просить суд. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником квартири [ADDRESS], де є зареєстрованою [PERSON] відповідачка по справі, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та довідкою про склад сімї. Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За поясненнями позивача відповідачка вже понад три роки, а саме з листопада 2012 року, в спірній квартирі не проживає. І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із актом від 24.09.2015 року. Отже, відповідач понад один три роки відсутня у спірній квартирі, про що не встановлено домовленістю між нею та власником житла, як і не встановлено про поважність причин її такої відсутності. На підставі викладеного,

Outcome: approved