Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2002 року. В даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] . Відповідач з лютого 2016 року не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, особистих речей його в квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться, проте комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб. Позивач змушений сам сплачувати всі платежі, а також виконувати всі обов`язки по утриманню квартири. [PERSON] даною квартирою не користується понад 6 місяців без поважних причин. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою по [ADDRESS] та стягнути судові витрати. З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач подав до суду відзив на позов (а.с.23-24), відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, зазначає, що не претендує на право проживання у даній квартирі, однак не погоджується із позовною вимогою у частині стягнення за правову допомогу у розмірі 3000 грн., оскільки вважає, що обсяг наданих адвокатом послуг не спів розмірний із сумою сплачених позивачкою послуг. Також просить врахувати, що дана справи ухвалою судді визначена слухати в порядку спрощеного провадження без виклику строні. Тому просить зменшити розмір витрат на правову допомогу і стягнути з нього 100 грн. витрат на правову допомогу в користь позивачки. Позивач своїм правом подання відповіді на відзив відповідно до норм ст.166 ЦПК України не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.06.2002 року (а.с. 4). Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до довідки ЦНАП Калуської міської ради від 06.11.2019 року за №36430 (а.с.6), зареєстрований відповідач [PERSON] - [INFO] . Про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 6 місяців підтверджується актом від 06.11.2019 року, складеними комісією в складі юриста Стасюк Н .П. , бухгалтера Труш Р.М . ТзОВ «М-Монтаж»(а.с. 5). Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідачем по місцю своєї реєстрації і приходить до висновку, що [PERSON] без поважних причин не проживає в спірному житлі понад шість місяців, а тому втратив право на користування цим житлом. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2019 року [PERSON] уклала з адвокатом Галущак Л.О. договір про надання правничої допомоги з додатком до договору, а 12.11.2019 року підписали Акт виконаних робіт та того ж дня сплатила визначену договором вартість послуг в сумі 3000 грн., що підтверджено оригіналом договору , оригіналом квитанції №0501323 та розрахунком витрат (а.с.10-14). Так, суд вважає, що витрати за надання правової допомоги підлягають до стягнення з відповідача частково в сумі 2500 грн., тобто за надання консультації щодо порядку звернення до суду з позовом, опрацювання зібраних документів, підготовка позовної заяви до суду та подачу до суду. Не підлягає стягнення сума в розмірі 500 грн. за представлення інтересів клієнта в суді, оскільки дана справа проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. За таких обставин суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с.14) та 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved