Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 03.10.2014 він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство не ведеться з вересня 2018 року. З наведених підстав просив розірвати шлюб . В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву, в якій висловив прохання про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, висловила позицію про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Суд встановив, що між сторонами 03.10.2014 укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 03.10.2014 серії І-КГ № 082233, актовий запис № 2 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19.11.2014 серії І-КГ № 177512, актовий запис № 17 (а.с. 4). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved