Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 529/5318BCL1A від 12 липня 2013 року на суму 19 391, 10 грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вказаному кредитному договору відступлене на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1, за умовами позивач отримав право вимоги за вищевказаним кредитним договором. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором мається заборгованість в сумі 42 172, 21 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено судовому засіданні, між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 529/5318ВCL1A, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 19 391, 10 грн. на строк до 20 січня 2015 року зі сплатою 20% річних /а.с.7-8/ Банк виконав взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором та надав позичальнику грошові кошти, що підтверджується заявою про видачу готівки та виписками по особовим рахункам, що містяться в матеріалах справи /а.с.12-13/ В зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором, станом на 17 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 42 172, 21 грн., що складається з: 16 545, 76 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3 472, 22 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 22 154, 23 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. 17 червня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні, відповідно до якого право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» /а.с.22/. В подальшому 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 1706/01, за умовами якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги грошових коштів за кредитним договором, укладеними між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] /а.с.18-21/. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступати факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з того, що банк всі передбачені договором умови виконав в повному обсязі, відповідач уклав договори та приймав кошти і зобов'язувався їх виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 529/5318ВCL1A від 12 липня 2013 року в сумі 42 172, 21 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved