Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Мотивував тим, що з 30.06.2012 року по 14.08.2015 року він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу вони мешкали по [ADDRESS]. [PERSON] також володіє квартирою за адресою: [ADDRESS]. Від спільного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Рішеням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини визначено з [PERSON] Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.02.2015 року присуджено сплату аліментів на утримання дитини, яке виконується позивачем у добровільному порядку, заборгованості по сплаті аліментів немає. Позивач як до так і після розірвання шлюбу з відповідачем намагався постійно бачитись з донькою та навідувати її. Однак на грунті особистої неприязні, відповідач чинить перешкоди у таких побаченнях і заважає участі батька у вихованні доньки. З вересня 2015 року [PERSON] не заставав [PERSON] за адресою її останнього місця проживання по [ADDRESS]. Тому звернувся з заявою до Івано-Франківського МВ УМВС про встановлення місцезнаходження відповідача та щодо вчинення нею перешкод у спілкуванні з дитиною. Висновком № 12894 по перевірці матеріалів ЖЕО № 18133 від 20.10.2015 року встановлено, що [PERSON] разом з [PERSON] мешкають по [ADDRESS], при цьому [PERSON] не надає можливість спілкуванню батьку з дитиною, оскільки для цього на її думку потрібно окреме рішення суду, якого у [PERSON] немає. За заявою позивача, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року №673, прийнятому за наслідками засідання опікунської ради, за участю відповідача, визначено порядок участі батька у вихованні дитини: перша та третя субота місяця з 11год. до 13год., друга та четверта неділя місяця з 11год. до 13год. у присутності матері. З таким графіком побачень позивач не повністю згідний, оскільки вважає, що виділеного часу йому недостатньо. Однак навіть таке рішення органу опіки та піклування відповідачем не виконувалось і не виконується на даний час. Протягом всього періоду вона продовжує чинити перешкоди у реалізації позивачем свого права на участь у вихованні дитини, при цьому не йде на компроміс та намагається налаштувати дитину проти батька. Зокрема, у неділю 10.01.2016 року об 11год. [PERSON] прибув для зустрічі з донькою до місця її проживання, однак відповідач не відчинила двері. Того ж дня позивач звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що відповідач не була вдома, а про рішення органу опіки та піклування від 10.12.2015 року вона вперше чує. У неділю 24.01.2016 року об 11год. [PERSON] прибув для зустрічі з донькою за місцем її проживання, однак відповідач двері не відчинила. Позивач того ж дня звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що 24.01.2016 року відповідач перешкодила позивачу у зустрічі з дитиною. У лютому 2016 року на адресу відповідача цінним листом із описом вкладення рекомендованим повідомленням про отримання, позивачем було направлено письмове повідомлення від 09.02.2016 року про намір регулярно зустрічатись з донькою, а також долучено копію Витягу з рішення Виконкому Івано-Франкіської міської ради від 10.12.2015 року. Даний лист відповідачем було отримано 12.12.2016 року. Таким чином її було проінформовано про рішення органу опіки та піклування та офіційно доведено до її відома графік зустрічей з дитиною. У неділю 14.02.2016 року об 11год. [PERSON] прибув для зустрічі з донькою за місцем її проживання, однак відповідач двері не відчинила. Позивач того ж дня звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що 24.01.2016 року відповідач перешкодила позивачу у зустрічі з дитиною. У неділю 10.04.2016 року об 11год. [PERSON] прибув для зустрічі з донькою за місцем її проживання, однак відповідач двері не відчинила. Позивач того ж дня звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що 10.04.2016 року відповідач перешкодила позивачу у зустрічі з дитиною. Позивач вказує, що відповідач систематично умисно чинить йому перешкоди у реалізації прав на участь у вихованні доньки, ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Також зазначає, що він працює на посаді Державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебував та не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів ніколи не притягувався, має у власності 1/2 частку будинку в селищі Букачівці, у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, за місцем проживання та праці характеризується виключно позитивно, є турботливим батьком, жодних шкідливих звичок немає. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.05.2016 року комісії посадових осіб Букачівської селищної ради встановлено, що [PERSON] проживає у задовільних умовах, а саме у власносму (спадковому) будинку у селищі Букачівці разом з матір'ю [PERSON], ведуть підсобне господарство, мають у наявності транспортний засіб. Як вбачається з довідки Букачівської селищної ради Рогатинського району від 31.07.2015 року, у період з лютого по вересень 2014 року, тобто протягом 8 місяців, [PERSON] без будь-якої сторонньої допомоги самостійно здійснював догляд за [PERSON] під час їхнього спільного проживання за адресою: [ADDRESS]. За інформацією ДСП Івано-Франківського МВК у зв'язку із здійсненням догляду за [PERSON], позивач отримував соціальні виплати на дитину. Відповідач [PERSON] з лютого по вересень 2014 року працювала у ДП «Ейвон косметікс юкрейн» на посаді спеціаліста по тренінгах працівників компанії по західному регіону, і за характером своєї роботи була постійно в роз'їздах та фактично вихованням та доглядом дитини не займалась. Отже позивач має власний позитивний досвід по догляду та вихованню дитини з її народження, як люблячий, свідомий і відповідальний батько є прив'язаним до доньки та щиро переймається процесом її розвитку, відчуває необхідність брати активну участь у її вихованні. При цьому він не потребує будь-якої сторонньої допомоги чи нагляду при його особистих побаченнях із дитиною, а навпаки неприязні стросунки з відповідачем, її конфліктні настрої на таких побаченнях можуть негативно впливати на дитину і наносити їй психологічну травму. Бажання позивача брати активну участь у житті дитини викликана і тим, що відповідач за час їх співмешкання внаслідок нервових зривів неодноразово зверталась за медичною допомогою до лікаря-психіатра, зокрема 25.08.2014 року [PERSON] з діагнозом гострий поліморфний психотичний розлад із показанням до госпіталізації у психіатримчний стаціаонар була обстежена лікарем приймального відділення ОПНЛ № 3. Позивач має сумніви у психічному здоров'ї відповідача, а також фізичній можливості забезпечити відповідачем нормальну психологічну атмосферу у своїй сім'ї при вихованні нею дитини. Тому участь батька у вихованні дитини буде корисною для нормального повноцінного розвитку [PERSON] і має бути фактором контролю за нормальним психоемоційним станом дитини, яка проживає у середовищі постійного емоційного ризику із відповідачем. Створення перешкод відповідачем у особистому спілкуванні батька з донькою порушує та суперечить інтересам дитини. На підставі наведеного просив суд усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] та участі батька у її вихованні, зобов'язавши [PERSON] надати [PERSON] можливість спілкування донькою за таким графіком: у другий та четвертий четвер місяця з 18год. по 21год. з правом прогулянок по місту без присутності матері; у перший та третій тиждень місяця з п'ятниці 16год. 30хв. по неділю 20год. 00хв. за місцем проживання [PERSON] без присутносві матері; у період хвороби [PERSON] - безперешкодно відвідувати [PERSON] за місцем її фактичного знаходження; телефоном з 19год. до 20год. без обмежень. Також за місцем проживання [PERSON] без участі матері проводити свята: щороку День народження [PERSON] ([INFO]), та День його іменин (07.07.); в непарні календарні роки: День народження [PERSON] ([INFO]), Новий рік (з 31.12. по 02.01.), Різдво Христове (7-8 січня), свято Пасхи (на день коли вона припадає); з [INFO], тобто після досягнення [PERSON] 7-ми років, без участі матері провидити другу половину всіх канікул [PERSON] А також стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені ним судові витрати, у тому числі і судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, посилаючись на письмове заперечення (а.с.70-74), вказали, що визначений позивачем графік спілкування з трирічною дитиною є неприйнятним з огляду на вік дитини та стан її здоров'я, не відповідає режиму дня та харчування, крім цього він суперечить рішенню виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року. При розгляді звернення [PERSON] щодо визначення способу його участі у вихованні дитини Орган опіки та піклування не погодився із запропонованим позивачем графіком і дійшов до висновку про необхідність присутності матері при зустрічах батька з дитиною. Позивач зловживає своїми батьківськими правами та діє всупереч інтересам дитини. Влітку 2015 року він забрав дитину до свого місця проживання та не повертав її більше двох місяців, не давав можливості баичитись та спілкуватись з нею, поки в судовому порядку не було прийнято рішення про відібрання дитини. Він дбає перш за все лише про свої інтереси, а дитину використовує для досягнення власних цілей. Крім цього зазначили, що відповідач на обліку в обласному психоневрологічному диспансері не перебуває, з 2006 року по 2014 рік працювала в АТ «ОТП Банк», займала керівні посади, характеризувалась позитивно. Під час декретної відпустки вимушена була працювати бізнес-тренером косметичної компанії, так як [PERSON] не бажав працювати та сім'я не мала джерела доходів. На даний час відповідач працює менеджером у приватного підприємця, самостійно утримує дочку, так як аліменти від позивача у розмірі 350-400грн. в місяць не забезпечують навіть половини прожиткового мінімуму на дитину. Висновки практичного психолога під час обстеження дитини спростовують позицію позивача та його намагання виставити відповідача з негативної сторони. Тому враховуючи інтереси дитини, її малолітній вік, вважають участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною за міцем його проживання та без участі матері неправильним, дитина не повинна розлучатись з матір'ю в ранньому віці. На підставі наведеного просили в задоволенні позову відпмовити. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Грабар О.В. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, затвержений Рішенням Виконкому № 673 від 10.12.2015 року. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслушавши сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновкунаступного висновку. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2012 року, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року розірвано (а.с.4-5,75-77). Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яку рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року залишено проживати з матір'ю [PERSON], а також вирішено відібрати дитину [PERSON] від [PERSON] та повернути матері [PERSON] Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.02.2015 року позов [PERSON] задоволено, просуджено стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.6-7). Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 22.09.2015 року [PERSON] звернувся з заявою до Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області з проханням прийняти міри до колишньої дружини [PERSON], яка не дозволяє йому бачитись з спільною дочкою [PERSON] З копії Висновку № 12894 по перевірці матеріалів ЖЕО№18133 від 20.10.2015 року вбачається, що оперуповноваженим СКМСД Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській обалсті Долинською Л.В. в ході проведеної перевірки було допитань [PERSON], яка вказала що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, дитину залишено на проживання з матір'ю, а також вирішено питання про відібрання дитини (а.с.9). Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно копії Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673 (а.с.8), виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради визначив такий порядок участі батькові [PERSON] у вихованні дочки [PERSON], [INFO]: перша та третя субота місяця з 11год. до 13год., друга та четверта неділя місяця з 11год. до 13год. у присутності матері дитини. За частинами першою та другою ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Позивач [PERSON] в позові зазначив, що [PERSON] перешкоджає йому бачитись з дитиною незважаючи на рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673, яким встановлено порядок участі батька у вихованні дитини. Відповідно до копії висновку № 80 від 20.01.2016 року за зверненням [PERSON] про те, що колишня дружина перешкоджає йому бачитись з донькою, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Юринець М.-Т.Б. у ході проведення перевірки допитав [PERSON], яка пояснила, що 10.01.2016 року вона не перешкоджала [PERSON] бачитись з донькою, оскільки її не було вдома, про його візит вона не знала, а також пояснила що їй невідомо про Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вперше про нього чує та не ознайомлена з ним, запевнила, що не буде перешкоджати колишньому чоловіку бачитись з спільною дочкою в майбутньому, однак він має попереджати про свої візити (а.с.10). 09.02.2016 року [PERSON] надіслав [PERSON] повідомлення, з яким також надіслав копію Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673, та просив забезпечити присутність [PERSON] у визначені дні та години за місцем її проживання та не перешкоджати йому у здійсненні своїх прав (а.с.14). Згідно з копією висновку № 1469 по перевірці матеріалів ЖЕО № 1334 від 22.02.2016 року, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Шкромида Н.М. проведеною перевіркою встановив, що [PERSON] перешкоджає у зустрічах та спілкуванні колишньому чоловіку [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], опитати по даному факту [PERSON] не представилось можливим, оскільки про неодноразовому відвідуванні по місцю проживання дверей квартири ніхто не відчинив (а.с.11). Згідно з копією висновку № 2002 по перевірці матеріалів ЖЕО № 3307,3652 від 10.03.2016 року, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Слободян Ю.М. проведеною перевіркою встановив, що 14.02.2016 року [PERSON] звернувся із заявою з проханням прийняти міри до колишньої дружини [PERSON], яка перешкоджає йому бачитись з спільною донькою, опитати по даному факту [PERSON] не представилось можливим, так як остання під час неодноразового відвідування по місцю проживання відсутня (а.с.12). Згідно з копією висновку № 3397 по перевірці матеріалів ЖЕО № 11681 від 06.04.2016 року, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Слободян Ю.М. проведеною перевіркою встановив, що 10.04.2016 року [PERSON] звернувся із заявою з проханням прийняти міри до колишньої дружини [PERSON], яка перешкоджає йому бачитись з спільною донькою, опитати по даному факту [PERSON] не представилось можливим, так як остання під час неодноразового відвідування по місцю проживання відсутня (а.с.13). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч.2 ст.15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно копії довідки від 30.11.2015 року, [PERSON] працює на посаді державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ (а.с.15), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, що підтверджується копією довідок від 19.10.2015 року та від 23.10.2015 року (а.с.16), до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався, що підтверджується копією довідки управління інформаційно-аналітичного забезпечення в МВС України в Івано-Франківській області (а.с.17), має у власності 1/2 частку будинку в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської оаблсті (а.с.21). За місцем проживання та роботи [PERSON] характеризується позитивно є турботливим батьком, жодних шкідливих звичок немає (а.с.18,19,55,57). На підтвердження вказаних обставин позивачем додано також копії фотознімків (а.с.58-63). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.05.2016 року комісії посадових осіб Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської оаблсті встановлено, що [PERSON] проживає у задовільних умовах, а саме у власносму (спадковому) будинку у селищі Букачівці разом з матір'ю [PERSON], ведуть підсобне господарство (а.с.20). Згідно з копією довідки Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 31.07.2015 року, [PERSON] проживає [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON], [INFO], за якою він доглядає та піклується (а.с.21). З копії довідок ДСП Івано-Франківського МВК вбачається, що [PERSON] у зв'язку із здійсненням догляду за [PERSON], отримував соціальні виплати на дитину (а.с.22,23). З акту обстеження проживання [PERSON] від 11.01.2018 року складеного комісією посадових осіб Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради, [PERSON] на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації в будинку, який за санітарним станом задовільний для проживання в ньому. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що влітку 2015 року [PERSON] взяв дитину до себе додому та за домовленістю повинен був її повернути до наступних вихідних, однак більше двох місяців її не повертав, не давав можливості матері бачитись з дитиною та спілкуватись з нею, поки рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року не було вирішено відібрати [PERSON], [INFO] від [PERSON] та повернути матері [PERSON] З приводу цього вона зверталась із заявами до Служби в справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.85,85), до Рогатинського РВ УМВС в Івано-Франківській області (а.с.87-88), Служби в справах дітей Рогатинської РДА Івано-Франківської області (а.с.90-91), Івано-Франківського МВ УМВС в Івано-Франківській області (93,94), до прокурора м. Івано-Франківська з повідомленням про кримінальне правопорушення (а.с.95-96). З копії висновку старшого оперуповноваженого КМСД Рогатинського РВ УМВС від 24.07.2015 року вбачається, що проведеною перевіркою було встановлено, що [PERSON] 28.06.2015 року за домовленістю з [PERSON] взяв дитину [PERSON] на кілька днів до себе додому, однак дитину не повернув, постійно шантажував дружину, що віддасть доньку коли вона поверне йому спільно нажите майно, та не дозволяє їй спілкуватись з дитиною, обгрунтовуючи, що його дружина психічно хвора та він боїться щоб з донькою не трапилось якесь лихо коли у дружини почнуться приступи. [PERSON] не заперечив щоб дружина [PERSON] бачилась з дитиною, та на даний час дочка залишається проживати разом з ним (а.с.89). У відповідь на звернення [PERSON] Служба в справах дітей Рогатинської РДА листом від 13.08.2015 року повідомила, що начальником служби у справах дітей райдержадміністрації спільно з працівниками кримінальної міліції у справах дітей Рогатинського РВ УМВС здійснено виїзд за місцем теперішнього знаходженні дитини, однак поспілкуватись ні з батьком ні з дитиною не вдалось, оскільки двері були зачинені. Та рекомендовано звернутись з заявою до комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністації, а згодом до суду (а.с.92). З копії висновку № 8403 по перевірці ЖЕО № 12709 від 15.07.2015 року оперуповноваженим СКМСД Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франкіській області Долинською Л.В. на звернення [PERSON] від 10.07.2015 року в ході проведеної перевірки встановлено, що [PERSON] 10.07.2015 року забрав доньку та поїхав в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області. Опитана по даному факту [PERSON] вказала що [PERSON] забрав дитину та не повертає її. Опитаний по данному факту [PERSON] повідомив, що він забрав дитину за згодою дружини, після чого вони розмовляли по телефону щодня, та з того часу дитина знаходилась з батьком, мати не приїжджала жодого разу , оскільки вона не хотіла (а.с.98). З копії висновку № 10369 по перевірці матеріалів ЖЕО № 15318 від 28.08.2015 року оперуповноваженим СКМСД Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франкіській обалсті Долинською Л.В. на звернення [PERSON] від 14.08.2015 року, в ході проведеної перевірки встановлено, що [PERSON] самовільно змінив місце проживання спільної з [PERSON] доньки [PERSON], утримує її в себе в с. Букачівці Рогатинського району, не дає можливості бачитись з дитиною. Опитаний [PERSON] повідомив, що разом з дочкою поїхав в с. Букачівці, оскільки вирішили це за згодою дружини. Після того з дружиною не розмовляв жодного дня, вона приїжджала разів три за вищевказаною адресою, а після рішення суду від 14.08.2015 року він повернув дитину матері. Після чого телефонував їй декілька разів щоб поспілкуватись з дитиною, на що вона йому відповіла, що дитина не хоче з ним спілкуватись (а.с.97). [PERSON] працює на посаді менеджера в оптовій торгівлі у ФОП [PERSON], що підтверджується копією довідки від 20.09.2016 року (а.с.78), за місцем роботи характеризується позитивно в тому числі і за місцем попередньої роботи (а.с.79,80). Позивачем [PERSON] у позові зазначено, що він має сумніви у психічному здоров'ї відповідача, а також фізичній можливості забезпечити відповідачем нормальну психологічну атмосферу у своїй сім'ї при вихованні нею дитини, оскільки за час їх співмешкання внаслідок нервових зривів [PERSON] неодноразово зверталась за медичною допмогою до лікаря-психіатра, зокрема надав копію консультативної довідки 25.08.2014 року лікаря приймального відділення ОПНЛ № 3, згідно якої [PERSON] звернулась за допомогою до лікаря-психіатра, була обстежена лікарем приймального відділення ОПНЛ № 3, та їй було встановлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад із рекомендацією до госпіталізації у психіатричний стаціонар (а.с.26). З копії довідки Івано-Франківської ОПНЛ № 3 від 20.07.2015 року № 614/5877 вбачається, що [PERSON] на обліку в ОПНЛ № 3 не перебуває (а.с.81). Неповнолітня [PERSON], [INFO], відвідувала ДНЗ «Кристалик» з 06.06.2016 року (а.с.82). Практичним психологом дитячого навчального закладу було проведено психологічне обстеження [PERSON] з метою вивчення міжособистісних відносин дитини в сімейному середовищі та визначення рівня особистої тривожності дитини (а.с.84), відповідно до якого травматичних переживань з приводу сім'ї не виявлено, найбільш значущий персонаж для дитини - мати, мама для дитини є найвагомішою, емоційно близькою людиною, поряд з нею дівчинка почуває себе захищеною та впевненою. За результатами дослідження діагностовано середній рівень тривожності, самооцінка висока позитивна, що є нормою для даного вікового періоду і свідчить про позитивне ставлення до дитини в родині. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673 (а.с.8), виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради визначив такий порядок участі батькові [PERSON] у вихованні дочки [PERSON], [INFO]: перша та третя субота місяця з 11год. до 13год., друга та четверта неділя місяця з 11год. до 13год. у присутності матері дитини. Суд вважає, що орган опіки та піклування діяв в межах своїх повноважень, передбачених СК України та Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, запросивши на засідання комісії сторони, повно дослідивши обставини, що мають істотне значення, та склав висновок. Підстав для визнання висновку недостатньо обгрунтованим або таким, що не відповідає інтересам дитини не вбачає. Отже із врахуванням віку малолітньої дитини, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673 такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини. Щодо можливості спілкування з дочкою за місцем проживання позивача без присутності матері, а також надання можливості спільного відпочинку дитини з батьком протягом 14 днів в літній період, суд враховує, що дитина є малолітня, та вважає, що такі вимоги є передчасними. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Заперечення відповідача щодо відсутності підстав визначення позивачу способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, з причин зловживання ним своїх батьківських обов'язків, суперечать нормам закону, та не позбавляє його права бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, та рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, суд вважає, що дослідженими доказами встановлено, що позивач чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною та за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача усунути перешкоди перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Приймаючи до уваги обставини справи і враховуючи малолітній вік [PERSON], [INFO], вікові особливості її психоемоційного розвитку, те, що дитина тривалий час проживає з матір'ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, та дотриманий розумний баланс на участь у вихованні дитини між батьками, надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення та встановити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача з дочкою з урахуванням її віку та розпорядку дня, а саме : перша та третя субота місяця з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., друга та четверта неділя місяця з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. у присутності матері дитини. У разі зміни обставини, пов'язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Outcome: partial