Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовними вимогами до Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області\~і [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку\~ в звязку\~ з набуттям права\~ на жилий будинок. Позов мотивований тим, що 29 жовтня 2003 року між Обласним обєднанням церков євангельських християн-баптистів Запорізької області та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого за адресою: вул. Леніна, 68, с. Любимівка Михайлівський район, Запорізька область. На підтвердження зазначеної обставини сторонами підписано договір купівлі-продажу житлового будинку. Придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,375 гектара в межах згідно з планом, яка в свою чергу розташована на території Любимівської сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області, і має ту ж саму адресу, що й будинок, а саме вул. Леніна, 68, с. Любимівка Михайлівського району Запорізької область. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка виділялась попередньому власнику житла для обслуговування будинку. З моменту укладення договору купівлі-продажу позивач відкрито користується придбаним будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований. Однак питання щодо оформлення земельної ділянки під час укладання договору купівлі-продажу не вирішувалось. В звязку зі смертю власника земельної ділянки позивач позбавлений можливості оформити право власності на землю, а отже і на нерухоме майно: будинок, розташований на вказаній ділянці за адресою: вул. Леніна, 68, с. Любимівка Михайлівського району Запорізької область. В судове засідання представники позивача [PERSON] і [PERSON] не зявилися, але надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, в судове засідання не зявився, але в суд надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, прот задоволення позовних вимог не заперечує. Представники третіх осбі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2003 року між продавцем [PERSON] в особі представника за дорученням [PERSON], з однієї сторони, та покупцем Обласним обєднанням церков євангельських християн-баптистів Запорізької області в особі представника за дорученням [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого за адресою: вул. Леніна, 68, с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області. За умовами зазначеного договору продавець продав, а покупець купив житловий будинок як складову частину садиби, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 29 жовтня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 жовтня 2003 року. Належність позивачу житлового будинку №68 по вул. Леніна, в с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 1855264 від 29 жовтня 2003 року, довідкою виконавчого комітету Любимівської сільської ради № 840 від 09 грудня 2015 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЗП 000011 № 2138 від 26 жовтня 1995 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,375 гектарів в межах згідно з планом на території с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області для ведення особистого підсобного господарства, на якій згідно довідки виконавчого комітету Любимівської сільської ради № 840 від 09 грудня 2015 року розташований житловий будинок №68 по вул. Леніна, в с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області. [PERSON] померла 13 липня 2004 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть 1-ЖС №283209 від 16 липня 2004 року. Спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є її дочка [PERSON], яка до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 45736144 від 10 листопада 2016 року. Згідно\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. \~Як розяснено у п.18 п.п. «г»\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~і\~ст.120 ЗК України\~в редакції\~Закону України від 5 листопада 2009 року № 1702-VI. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд встановив, що на підставі ч.1 ст.122 ЗК України, ч.1 ст.377 ЦК України, з 29 жовтня 2003 року до позивача перейшло право власності на спірну земельну ділянку, яка належала [PERSON]. Право власності [PERSON] з цього моменту припинилось.

Outcome: approved