Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 20.06.2012 року він придбав у [PERSON] автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Луганським МРЕВ УМВС України в Луганській області від 23.03.2012 року. Грошові кошти в рахунок купівлі вищевказаного автомобіля у розмірі 8900 доларів США були передані сином позивача [PERSON] посереднику відповідача [PERSON], а [PERSON] в підтвердження отримання грошей, видав [PERSON] довіреність від 20.06.2012р., щодо користування та розпорядження автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровану в Єдиному реєстрі за № 7350. У зв'язку з відсутністю вільного часу та додаткових грошей, [PERSON] не здійснив переоформлення автомобіля на себе, одразу після отримання довіреності враховуючи, що довіреність була видана на десять років, позивач вважав, що у нього достатньо часу для переоформлення. 24.12.2012 року [PERSON], що є невісткою [PERSON], незаконно заволоділа автомобілем та всіма належними позивачу документами на спірний автомобіль, в тому числі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та довіреністю від 20.06.2012 року. Після чого [PERSON] стало відомо, що 01.02.2013 року, [PERSON] скасував довіреність №7350 від 20.06.2012 року, та видав нову довіреність на право користування та розпорядження спірним автомобілем [PERSON], та зареєстровану в Єдиному реєстрі за № 801, яка не має жодного відношення до купівлі автомобіля, не має жодних майнових прав на спірний автомобіль, оскільки останній був придбаний за особисті кошти [PERSON], підтвердженням того є те, що напередодні купівлі спірного автомобіля у [PERSON], позивачем було продано автомобіль, що перебував у його власності, а саме Toyota celica за 7000 доларів США, що склало основну частину грошових коштів сплачених за купівлю спірного автомобіля у [PERSON] 06.02.2013 року [PERSON] скориставшись довіреністю, переоформила автомобіль на свою матір [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київської області. Отже незаконні дії [PERSON], а саме скасування довіреності від 20.06.2012року, без повернення [PERSON] отриманих коштів, а також видача 01.02.2013 року нової довіреності іншій особі на автомобіль, власником якого він вже не являється, потягли за собою вчинення ще одного недійсного правочину, а саме відчуження автомобіля [PERSON] та оформлення права власності на автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], на [PERSON] Таким чином, оскільки позивача лишили можливості розпоряджатися власним майном, за яке він заплатив значну суму коштів та яке фактично належить йому на підставі виданої довіреності та розписки від 20.06.2012 року, [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права, із даним позовом та просить суд визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER]; визнати довіреність видану 01.02.2013 року [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Луганського міського округу [PERSON] та зареєстрованому в єдиному реєстрі за № 801, недійсною; визнати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській області, недійсним. У подальшому позивач надав до суду уточнений позов, в якому зазначив, що згідно адвокатського запиту, зробленого [PERSON] до ВРЕР ДАІ по обслуговуванню міста Буча та Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в Київській області, новим власником спірного автомобіля зареєстровано, 07.06.2013 року, Києво-Святошинським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області, являється [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Таким чином [PERSON] просить суд визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER]; визнати довіреність видану 01.02.2013 року [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Луганського міського округу [PERSON] та зареєстрованому в єдиному реєстрі за № 801, недійсною; визнати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській області, недійсним; витребувати автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER] від незаконного володіння [PERSON] у власність [PERSON]. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнили позовні вимоги, а саме зазначили, що оскільки 20.06.2012 року [PERSON], в інтересах якого діяв [PERSON], передав гроші у сумі 8900 доларів США за придбаний ним у [PERSON] автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], через його представника [PERSON], що підтверджується розпискою про отримання грошей та довіреністю, таким чином між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, просили визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], укладений 20.06.2012 року, між [PERSON] та [PERSON] з часу його укладання. В іншій частині уточненні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Крім того, позивач пояснив, що у його власності перебував автомобіль Toyota celica, який він 15.06.2012 року продав за 7000 доларів США [PERSON] , з приводу чого було складено розписку та надано довіреність. Оскільки він, разом із дружиною з 20.06.2012 року, відїзжав на відпочинок у АРК, він попросив свого сина [PERSON] придбати для нього автомобіль BMW 520, 1997 року випуску, у [PERSON], який він раніше вже бачив. З цією метою він передав [PERSON] гроші у сумі 9000 доларів США, у зв'язку із чим останній надав йому розписку про отримані даний грошей, з зазначенням їх мети, а саме для придбання автомобіля, передача грошей поводилась у присутності свідка [PERSON] 18.06.2012р. Оскільки, у його сина наприкінці 2012 року погіршились стосунки з дружиною - [PERSON], остання незаконно стала утримувати у себе документи на спірний автомобіль, а в подальшому взагалі здійснила ті дії, які зазначені у позові. Заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON], у той частині, що спірний автомобіль [PERSON] було придбано за її гроші є вимислом та таким, що не відповідають дійсності, та на підтвердження чого відповідачі не мають можливості надати жодного належного та допустимого доказу. У зв'язку із чим позивач та його представник просили суд уточненні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, крім того, про дату та час розгляду справи відповідача було повідомлено через оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, крім того, про дату та час розгляду справи відповідачів було повідомлено через оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів. Крім того, на адресу суду від відповідачів надійшли заперечення проти позовних вимог від 12.07.2013р., 25.09.2013р., 15.01.2014р. в яких вони заперечували проти позову, та просили у задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю та сфабрикованістю. Так, [PERSON] та [PERSON] вважають, що притягнення їх до участі у справі в якості співвідповідачів, безпідставно. Крім того [PERSON] зазначає, що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 18.09.2010 року по 13.05.2013 року, та грошові кошти, які позивач дав своєму синові [PERSON] для того, щоб останній уклав договір купівлі продажу автомобіля, належать до спільних коштів подружжя, а саме її та її колишньому чоловікові. Також [PERSON] та [PERSON] вважають, що у суду є всі підстави визнати довіреність від 20.06.2012 року недійсною, тому [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з відсутністю доказів, які обґрунтовують позовні вимоги, також просили справу розглянути за х відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того, про дату та час розгляду справи відповідача було повідомлено через оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Крім того, відповідач надав до суду письмові заперечення від 30.09.2013р., в яких проти позову заперечував за необґрунтованістю та пояснив, що придбав автомобіль BMW 520, 1997 року випуску, д/н [NUMBER], у [PERSON] за 9500 доларів США та в той же день переоформив його на своє ім'я в органах ДАІ. Перед купівлею автомобіля, [PERSON] перевірив усі документи та жодних правових підстав для сумнівів не виникло, оскільки [PERSON] мала весь необхідний обсяг правоздатності продати автомобіль. Крім того, [PERSON] вважає, що скасування довіреності від 20.06.2012 року, та видача нової довіреності від 01.02.2013 року, є законною, оскільки не існує законних підстав забороняти особі видати нову довіреність, тим самим скасувавши попередню. Також щодо витребування майна, а саме автомобіля BMW 520, 1997 року випуску, [PERSON] зазначив, що є законним власником майна, оскільки на законних підставах придбав автомобіль, сплативши за нього грошові кошти та провівши реєстрацію транспортного засобу в законному порядку, тому [PERSON] просить суд, відмовити у задоволені позову [PERSON], а також розгляд справи просив проводи за його відсутності. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що дійсно 18.06.2012 року до нього звернувся [PERSON] з проханням придбати для нього автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, який знаходився у Луганській області, оскільки на той час у позивача та його дружини була запланована відпустка до АРК. У зв'язку із чим [PERSON] 18.06.2012 року передав йому гроші у сумі 9000 доларів США, з метою придбання у [PERSON] автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску, на підтвердження чого він надав останньому розписку у присутності свідка. При оформлені 20.06.2012 року документів на спірний автомобіль, оскільки був вже пізній час він вирішив, разом із представником [PERSON], а саме [PERSON], якій діяв в інтересах [PERSON], укласти саме довіреність, яка надавала право [PERSON] та йому в подальшому оформити право власності на даний автомобіль. Про те, що фактично було укладено договір купівлі-продажу свідчить розписка надана [PERSON] про отримання грошей за проданий автомобіль. Даним автомобілем в подальшому [PERSON], дозволив йому користуватися, але жодних підстав вважати, що даний автомобіль є його власністю та його колишньої дружини - [PERSON] не має, оскільки ними не було витрачено жодних грошей щодо придбання даного автомобіля. В подальшому відповідача [PERSON], обманним шляхом заволоділа документами на спірний автомобіль, та переоформила його спочатку на себе, а потім на сою матір [PERSON] без жодних правових підстав. У зв'язку із чим підтримав заявлені уточненні позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Третя особи - [PERSON], приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, крім того, про дату та час розгляду справи їх було повідомлено через оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі даних третіх осіб. Крім того, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - відділ РЕР ДАІ по обслуговуванню міст Буча та Ірпінь при УДАЇ ГУВС України в Київській області у судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, крім того, про дату та час розгляду справи їх було повідомлено як поштовим повідомленням, так і через оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі даних третіх осіб Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи, свідка, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 214 ЦК України, особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитись від нього, якщо інше не встановлено законом. Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої сторони, ці права підлягають захисту. Особи, які вчинили дво - або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитись від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Так судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченої довіреності від 21.07.2009 року [PERSON] уповноважив розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду та інше) [PERSON] та [PERSON] автомобілем Toyota Сelica, 1994 року випуску (а.с.5). В подальшому даний автомобіль за нотаріально посвідченою довіреністю від 15.06.2012 року було передано [PERSON] (а.с.6-7). Про продаж даного автомобіля свідчить розписка надана [PERSON] , про те, що він отримав від [PERSON] автомобіль марки Toyota Сelica, 1994 року випуску та сплатив останньому за даний автомобіль 7000 доларів США, фактично уклавши договір купівлі-продажу від 15.06.2012 року (а.с.8). Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 20.06.2012 року [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] користуватися та розпоряджатися транспортним засобом BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Луганським МРЕВ УМВС України в Луганській області від 23.03.2012 року (а.с.10 -11). На підтвердження того факту, що фактично між сторонами мав місце укладання договір купівлі-продажу позивачем до суду було надано розписку від 20.06.2012 року, згідно якої вбачається, що [PERSON], отримав 20.06.2012 року від [PERSON] гроші у сумі 8900 доларів США за автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Луганським МРЕВ УМВС України в Луганській області від 23.03.2012 року, на підставі усного договору доручення здійснив продаж автомобіля як третя особа (посередник) від імені [PERSON], якому зобов'язався передати гроші у повному обсязі (а.с.13). Крім того, до суду було надано копію свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], укладений 18.08.2010 року , актовий запис №62, прізвище після одруження - [PERSON] (а.с.9). Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.148). Із розписки від 18.06.2012 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти у сумі 9000 доларів США для придбання автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску, у [PERSON] в м.Луганську, дана розписка була складена у присутності свідка - [PERSON] (а.с.12). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй з чоловіком - [PERSON] на праві власності належав автомобіль марки Toyota Сelica, 1994 року випуску, який вони 15.06.2012 року продали за 7000 доларів США. Оскільки вони вирішили придбати інший автомобіль, який знаходився у м.Луганську та враховуючи, що у зв'язку із відпусткою, вони не мали змоги приїхати до м.Луганську з цією метою, [PERSON] уповноважив їх сина - [PERSON] придбати автомобіль для них, для чого останньому були передані гроші у сумі 9000 доларів США, які були спільної власністю її та її чоловіка. Враховуючи ту обставину, що вже на той час, у її сина - [PERSON] були складні відносини із дружиною - [PERSON], з метою уникнути в подальшому непорозумінь щодо придбаного автомобіля, передача грошей [PERSON] була оформлена розпискою у присутності свідка. Крім того, її чоловік надав гроші сину на придбання автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску, у [PERSON] в м.Луганську, оскільки він даний автомобіль побачив та він йому дуже сподобався. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином суд вважає, що позивачем доведено той факт, що ним 15.06.2012 року було продано автомобіль, який належав йому за 7000 доларів США, з метою придбання іншого автомобіля. Придбання спірного автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску, у [PERSON], ним проводилось зі згоди дружини - [PERSON], за їх спільні кошти, про що свідчить розписка надана [PERSON]. Відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх заперечень, в тієї частині, що спірний автомобіль було придбано за її кошти, з дотриманням вимог ст.ст.58,59 ЦПК України, доказів надано не було. Статтею 202 ЦПК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, при цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чинном судом встановлено, що 20.06.2012 року фактично між [PERSON], якій діяв в інтересах [PERSON], був придбаний за договором купівлі-продажу у [PERSON], в інтересах якого діяв [PERSON], автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Луганським МРЕВ УМВС України в Луганській області від 23.03.2012 року. Грошові кошти в рахунок купівлі вищевказаного автомобіля у розмірі 8900 доларів США були передані сином позивача [PERSON] посереднику відповідача [PERSON], а [PERSON] в підтвердження отримання грошей, видав [PERSON] довіреність від 20.06.2012р., щодо користування та розпорядження автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровану в Єдиному реєстрі за № 7350. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за ним права власності на автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску. Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 1 статті 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. 01.02.2013 року, [PERSON] скасував довіреність № 7350 від 20.06.2012 року, та видав нову довіреність на право користування та розпорядження спірним автомобілем [PERSON], яка зареєстрована в Єдиному реєстрі за № 801 (а.с.14), а з наданого до суду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що його в подальшому 06.02.2013р. було зареєстровано за [PERSON] (а.с.16). Згідно відповіді наданої Начальником ВРЕР ДАІ по обслуговуванню міст Буча та Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в Київській області 07.06.2013 року [PERSON] продала автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску [PERSON], про що проведено реєстрацію Києво-Святошинським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області (а.с.177). Крім того, до суду було надано розписку від 01.02.2013р. написану від імені [PERSON] (без зазначенні паспортних даних) про те, що вона придбала автомобіль марки BMW 520, д/н [NUMBER] з [PERSON] у рівних частках, тому просить [PERSON] зробити генеральну довіреність на [PERSON], претензій ні хто мати не буде (а.с.205). На підтвердження того факту, що [PERSON] не мав можливості забрати свої речі з будинку, де він мешкав спільно з [PERSON] та того, що остання заволоділа документами, у тому числі і на спірний автомобіль, та автомобілем до суду було надано копію постанови слідчого СВ Ірпинського МВ ГУМВС України в Київській області від 13.02.2013р., з якого вбачається, що [PERSON] звернувся до правоохоронних органі з тих підстав, що 24.12.2012 року [PERSON] вигнала його з місця їх сумісного проживання, а саме [ADDRESS], де на теперішній час знаходяться його речі та документи, які він не може забрати. Кримінальне провадження було закрито, тому що відносини, щодо майна подружжя вирішуються, або за згодою сторін, або у судовому засіданні (а.с.231). Також позивачем, на підтвердження своїх пояснень та вимог, щодо визнання недійсною довіреності виданої 01.02.2013 року [PERSON] на ім'я [PERSON] було надано заяву [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочинів ст.ст.190 ч.2 та 356 КК України, яка згідно талона-повідомлення №705 була прийнята слідчим СВ Кам'янобрідського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області від 06.12.2013р. (а.с.91-93). Згідно відповіді наданої з Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області від 26.02.2014р. в провадженні СВ Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013030040002107 від 07.12.2013р., за ознаками ч.2 ст.190 КК країни, на даний час рішення по справі не прийнято, досудове розслідування триває (т.2 а.с.142). Таким чином, суд вважає, що на порушення вимог ст.ст. 237, 238 ЦК України, враховуючи той факт, що суд встановив, що фактично 20.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску, [PERSON] станом на 01.02.2013р. вже не являючись власником даного автомобіля, не мав права доручати [PERSON] користуватися та розпоряджатися спірним автомобілем, у зв'язку із чим суд вважає вимоги щодо визнання недійсною довіреності виданої 01.02.2013 року [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст. 338 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно із п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, не потрібно визнавати недійсними наступні правочини щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, до обов'язків суду належить сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч.2 вказаної норми ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.3 та 4 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Таким чином, оскільки судом визнано недійсною довіреність видано 01.02.2013 року [PERSON], суд з врахуванням наданих суду пояснень та доказів, вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо витребування спірного автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску, від [PERSON], за яким на теперішній час зареєстровано даний автомобіль, у власність позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], укладений 20.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] з часу його укладання; визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER] ; визнати довіреність видану 01.02.2013 року [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Луганського міського округу [PERSON] та зареєстрованому в єдиному реєстрі за № 801, недійсною; витребувати автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER] з чужого незаконного володіння від [PERSON] у власність [PERSON].

Outcome: approved