Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що з відповідачем [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1992 року по 20.12.2001 року, а у фактичних шлюбних відносинах до серпня місяця 2013 року. Перебуваючи у шлюбі в відповідачем він удочерив її дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвали формально, а саме з метою укладення фіктивного шлюбу з його знайомим [PERSON], який тяжко хворів, проживав у неприватизованій квартирі один. Позивач з дружиною розлучилися, [PERSON] уклав з нею шлюб, зареєстрував її по місцю свого проживання в квартирі [ADDRESS]. Позивач з відповідачкою продовжували проживати однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], яка раніше належала позивачу і в якій він зареєстрований по даний час. Стан здоров'я [PERSON] був тяжкий та через п'ять місяців після оформлення шлюбу між ним та дружиною позивача, він помер, сторони поховали його за власні кошти та переїхали проживати до його квартири [ADDRESS] в якій зробили ремонт. Шлюбні стосунки між сторонами не припинялися, продовжували проживати однією сім'єю, вести спільне господарство, мали спільний бюджет, всі питання вирішували спільно. Під час спільного проживання позивач подарував свою квартиру [ADDRESS], онуці відповідачки - [PERSON], що підтверджується договором дарування квартири. До теперішнього часу позивач зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але продовжує проживати в квартирі [ADDRESS]. Іншого житла він не має. В серпні 2013 року відповідач познайомилася з гр. [PERSON], а у вересні 2013 року вже зареєструвала з ним шлюб і переїхала проживати в інше місце. У травні місяці 2014 року позивачу стало відомо, що відповідач самостійно приватизувала квартиру [ADDRESS], на своє ім'я, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 44930 від 07.08.2013 року. Вважаючи вказану квартиру сумісною власністю подружжя позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу його та відповідача [PERSON] з 2002 року по серпень 2013 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності № 44930 від 07 серпня 2013 року на квартиру [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON]; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як на частку в спільній сумісній власності. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення та її особиста розписка, до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень щодо позову не надала, а тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутність відповідача, заочно, про що не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, свідків, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає до часткового задоволення по таким підставам. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1992 року по 20.12.2001 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10,12). Відповідач [PERSON] 22.01.2002 року уклала шлюб з гр. [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( а.с.13). Як стверджує позивач і підтверджується довідкою адресного бюро ( а.с.25) відповідач після укладення зазначеного шлюбу з [PERSON] зареєструвалась в квартирі [ADDRESS], яку приватизувала 07.08.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 44930 (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.14). Після смерті [PERSON] сторони стали проживати в спірній квартирі, робили ремонт, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Сторони проживали однією сім'єю до серпня місяця 2013 року. Статтею 74 СК України визначено право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Згідно цієї статті, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України - сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частинами 1,2 ст. 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Вказана норма закону набрала чинності з 1 січня 2004 року у зв'язку із введенням в дію Сімейного Кодексу України. Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року, суд в окремому провадженні розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У даному випадку, оскільки існує спір про право, справу розглянуто в позовному провадженні. Із матеріалів справи видно, що спір виник щодо квартири, право на проживання в якій виникло у відповідачки у 2002 році. Дана квартира не була придбана сторонами у встановленому законом порядку і сторони на той час не перебували у шлюбі. Правовідносини виникли під час дії Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, який не регулював відносин між чоловіком та жінкою, що знаходились у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки сторони не перебували у шлюбі і правовідносини виникли під час дії КпШС УРСР, вирішуючи спір, суд виходить із доведеності сторони позивача в придбанні спірної квартири за спільні кошти або спільне отримання квартири у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Судом достовірно встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня місяця 2002 року по серпень місяць 2013 року. В решті позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів для вирішення справи, тому в їх задоволені слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в межах задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial