Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ПАТ «Дельта банк» на його користь грошові кошти з його поточного рахунку № [NUMBER] відповідно договору № 008-07978-110114 банківського вкладу від 11.01.2014 року у розмірі 10 564 доларів США , 11% річних упущеної вигоди у розмірі 143 доларів США, 3% річних у сумі 39 доларів США , пеню у сумі 316 доларів США, та у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що між ним та відповідачем 11 січня 2014 року було укладено договір банківського вкладу на строк до 16 січня 2015 року включно на суму 10 000 доларів США зі сплатою 10% річних. По закінченню строку договору, він дізнався, що кошти з депозитного рахунку банку були перераховані нам відкритий на його ім»я поточний рахунок. Разом з тим, до теперішнього часу через блокування ПАТ «Дельта Банк» електронних платіжних засобів своїх клієнтів , він не має можливості розпорядитися наявними у нього на рахунку коштами , що завдає йому істотної моральної та матеріальної шкоди. В судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з»явився, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність. Разом з тим представником відповідача до суду надано заперечення на позовну заяву, в якій останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити , посилаючись на те, що грошові кошти з депозитного рахунку були перераховані на поточний рахунок вкладника, тобто банком були виконані умови договору, крім того з 03.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» на підставі рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року діє тимчасова адміністрація. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 11 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 008-07978-110114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США. Сума вкладу складає 10 000 доларів США, строк дії договору по 16 січня 2015 року, процентна ставка 10 % (а.с.7). 22 грудня 2014 року позивач надав до Банку заяву про повернення суми депозитного вкладу (а.с.9). Випискою за операціями по картковому рахунку підтверджено, що 16 січня 2015 року на картковий рахунок позивача [NUMBER] в ПАТ «Дельта Банк» було повернуто кошти по закінченню строку депозитного договору у розмірі 10 000 доларів США, відсотки у розмірі 33,87 доларів США, а 30 січня 2015 було перераховано відсотки на залишок основних СКР - 18,58 доларів США (а.с.12). Загальна сума на рахунку складає 10 564,13 доларів США. Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Водночас банк згідно з частиною другою статті 1066 ЦК України має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Тобто, аналіз визначених норм закону дає суду підстави дійти висновку, що зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. З матеріалів справи вбачається, що згідно Постанови Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспраможних (а.с.33), а згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с.37). Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. За змістом частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач в даному випадку має статус кредитора , а тому на нього поширюються обмеження щодо задоволення його вимог до ПАТ «Дельта Банк» під час запровадження у ньому тимчасової адміністрації, встановлені приписами пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».(Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року по справі 3-25гс15). За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову , як в частині позовних вимог щодо стягнення суми коштів в розмірі 10 564 доларів США з рахунку позивача в банку , так і штрафних санкцій у вигляді пені згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» , 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, упущеної вигоди в розмірі 11% річних , моральної шкоди в сумі 10 000 гривень відсутні , оскільки судом не встановлено порушень прав позивача відповідачем . Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід віднести на рахунок держави. Куруючись ст. ст. 1066,1074 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , ст. ст. ст. 10, 11,209, 212, 213, 214, 215, 217,218, 224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed