overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 вересня 1996 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (договір №332 купівлі-продажу нерухомого майна). 27 травня 2016 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], позивачу нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №21/2016. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів із позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності за законом на спадкове майно, а саме на 28/100 частки житлового будинку №12 по вул. Вазова в м.Миколаєві, після смерті батька [PERSON] Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримують в повному. Представник відповідачів надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає частково. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, спадкової справи №666/2009 та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до повідомлення ММБТІ від 10.12.2015 р., станом на 28.12.2012 р. співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Вазова,12 в м.Миколаєві є: [PERSON]-28/100 частки на підставі договору дарування від 15.12.1990 р. р.№3-3369, зареєстрованого в КП ММБТІ 24.01.1991 р.; [PERSON]-72/100 частки. 30 червня 2006 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 72/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в м.Миколаєві, смт.Тернівка, вул.Вазова,12. 15 травня 2009 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки зазначеного житлового будинку. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу постановою від 23.03.2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано необхідних документів, а також, в звязку з відсутністю відомостей про останнє місце проживання спадкодавця неможливо встановити наявність та кількість осіб, які проживали разом зі спадкодавцем та фактично прийняли спадщину, та розмір частки спадщині кожного з них. У вищевказаному житловому будинку зареєстровані: донька померлого [PERSON], зять [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 15.05.2009 року, суд вважає встановленим, що позивачка та відповідачка [PERSON], як спадкоємці першої черги, набули право власності на 28/100 часток зазначеного вище домоволодіння в рівних частках. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов\~\~підлягає\~\~ частковому задоволенню.\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 551,20 грн. сплачено позивачем при подачі позову до суду. Також, слід стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів, наполягав на визнанні останніх такими, що втратив право користуватися житловим приміщенням житлового будинку [ADDRESS] Котовського району Одеської області; та на зобов'язанні Котовського РВ ГУДМС України в [ADDRESS] Котовського району Одеської області Одеській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, наполягав на його зададоволенні. Відповідачі у судове засідання жодного разу не з'явились, не надали цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені, чому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Вислухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши представленні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на підставі договору дарування, зареєстрований в реєстрі № 38 кв. № 008953, належить житловий будинок [ADDRESS] Котовського району Одеської області. На житловій площі його будинку зареєстровані, відповідачі по справі, донька позивача [PERSON], [INFO], племінники [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які за період реєстрації (більш як 10 років) в веденні господарства участі не приймали, постійно були відсутній, за вказаною адресою реєстрації не з'являлися. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців). Саме це і було встановлено судом при розгляді позову. Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачки з позовними вимогами про повернення надміру нарахованих бюджетних коштів у вигляді допомоги по догляду за дитиною до трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що Управлінням праці та соціального захисту населення Фрунзівської райдержадміністрації за заявою [PERSON] їй надавалася державна соціальна допомога. Спеціалістом по прийому заяв було повідомлено, що в разі працевлаштування впродовж терміну призначення допомоги по догляду за дитиною до трирічного віку, вона повинна повідомити про це до УСЗН, про що свідчить її підпис в заяві від 17 травня 2012 року. З 11 червня 2012 року згідно наказу № 56 від 08 червня 2012 року [PERSON] працевлаштувалась на посаду завідуючої ФП с. Глибокий Яр Фрунзівського району Одеської області, що підтверджено відповідною довідкою. Спеціалістом управління соціального захисту був проведений перерахунок незаконно отриманих коштів, внаслідок чого встановлена сума склала 7119, 58 грн. Відповідачка зобов'язалась сплачувати дану суму по 500 грн. щомісяця, однак на сьогоднішній день сплачено лише 1500 грн., залишок нею не повернуто. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] незаконно отримані кошти в розмірі 5619, 58 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проти позову не заперечує, проте просить визначити їй менші суми для сплати боргу по частинам. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, перевіривши письмові матеріали справи та дослідивши всі отримані докази, суд вважає, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] за її заявою від 17 травня 2012 року було призначено державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідачка має дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 16 листопада 2012 року КУ «Фрунзівська ЦРЛ» повідомила до УСЗН Фрунзівської райдержадміністрації, що [PERSON] прийнята тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку на посаду завідуючої ФП с. Глибокий Яр з 11 червня 2012 року (наказ № 09 червня 2012 року). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року, який вступив в дію з 01.01.2002 року, одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача належить стягнути надміру виплачену державну допомогу в сумі 5619, 58 гривень та покласти на неї всі витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачки з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, просить розглянути справу без його участі ( а. с. 13 ). В судове засіданні відповідачка не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, в своїй заяві суду позовні вимоги визнає, просить після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно ч. 3 ст. 9 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Шлюб між позивачем та відповідачкою укладений 03 вересня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 6 ). В шлюбі у позивача та відповідачки [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с . 5 ). Ухвалою суду від 17 червня 2014 року сторонам надавався строк для примирення терміном два місяця. За наданий судом подружжю строк для примирення два місяця подружні стосунки між позивачем та відповідачкою не відновилися. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, за наданий судом сторонам строк для примирення подружні стосунки не відновилися, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася. Після розірвання шлюбу відповідачці, на її прохання, залишається прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачки з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, просить розглянути справу без його участі ( а. с. 24 ). В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. В минулому судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно ч. 3 ст. 9 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Шлюб між позивачем та відповідачкою укладений 30 жовтня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 6 ). В шлюбі у позивача та відповідачки [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 7 ). Ухвалою суду від 08 вересня 2014 року сторонам надавався трок для примирення терміном один місяць. За наданий судом подружжю строк для примирення два місяця подружні стосунки між позивачем та відповідачкою не відновилися. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, за наданий судом сторонам строк для примирення подружні стосунки не відновилися, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася. Після розірвання шлюбу відповідачці залишається прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачки, наполягала на визнанні останньої такою, що втратили право користуватися житловим будинком № 39-а по вул. Одаї в с. Соболівка Котовського району Одеської області та на зобовязанні Котовського РВГУ ДМС України в Одеській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: по вул. Одаї, 39-а с. Соболівка Котовського району Одеської області. Позивач позов підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, та просив суд про задоволення позову. Відповідачка у судове засідання не зявилась, не надала цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена, чому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши представленні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області № 505/5438/16-ц належить на праві приватної власності, житловий будинок вул. Одаї, 39-а с. Соболівка Котовського району Одеської області. На житловій площі її квартири зареєстрована, відповідачка по справі, родичка колишнього власника вказаного житлового будинку, який в період з вересня 2015 року в веденні господарства участі не приймала, постійно була відсутня, за вказаною адресою реєстрації не зявлялась. Вказана обставина підтверджується довідкою № 843 від 19 травня 2016 року Новоселівської сільської Ради Котовського району Одеської області та свідчать про те, що в житловому будинку вул. Одаї, 39-а с. Соболівка Котовського району Одеської області мешкає лише позивач. Реєстрація відповідачки перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців). Саме це і було встановлено судом при розгляді позову. Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачки про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 02 жовтня 2011 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2221 розірвати, вказуючи, що 02 жовтня 2011 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження видалося невдалим, шлюбні відносини припинились з 17 квітня 2017 року, сумісне господарство не ведеться, перемирення між ними не можливе, тому він і звернувся з позовом до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, про що надав заяву. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не сповістила, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 2011 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2221. /л.с. 13/ Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження видалося невдалим, шлюбні відносини припинились з 17 квітня 2017 року, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачки про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 14 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 32 - розірвати, вказуючи, що 14 лютого 2003 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, про що спору не має. Шлюбні відносини припинились з лютого 2010 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, тому він і звернувся з позовом до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, про що надав заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не сповістила, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 32. /л.с. 3/ Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, про що спору не має. /л.с. 4/ Подружні відносини припинені з лютого 2010 року, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім'ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved