Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, проте не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на спадщину, що відкрилася після її смерті, оскільки за свого життя померла не оформила правовстановлюючого документу на належні їй: - 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами № [ADDRESS] як член колгоспного двору, - 2/6 (1/6 + 1/6) частки, котрі померла успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] та сина [PERSON]. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, позивачу було відмовлено нотаріусом в оформлені спадкових прав, що стало підставою для звернення до суду Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до чинного законодавства (а.с.27). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.5). Відповідачі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.27). Позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі, про що надали кожен окремо відповідні заяви до суду (а.с.29, 30-34). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Судом встановлено, що відповідно до постанови приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 23 вересня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно у вигляді житлового будинку після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю на ім'я спадкодавця правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с.24). Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: [PERSON] - голова двору, його дружина [PERSON], їх син [PERSON]. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Статтею120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). За таких обставин, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/3 частці вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується довідкою № 2324 від 03.11.2016 року, виданою Василівською сільською радою Болградського району Одеської області відповідно до запису погосподарської книги № 6 (а.с.18), технічним паспортом (а.с.20-23). [INFO] року - помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS]. Вказану спадщину прийняв його батько [PERSON] та мати [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 2324 від 03.11.2016 року (а.с.21). Родинні відносини між якими підтверджуються: - витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 27 жовтня 2016 року за № 00017257844 (а.с.12). Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року). За повідомленням Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 19.11.2016 року за № 2287/01-16 спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини в Болградську РДНК не з'являлись, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.35, 36). За повідомленням приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 22.11.2016 року за № 2534/01-16 спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались (а.с.42). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом, вважаються такими, що прийняли спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, дані особи набули право на це майно, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS], та кожний із спадкоємців успадкував по 1/6 частці вищезазначеного домоволодіння. [INFO] року - помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 (1/6 + 1/3) частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями № [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом є його дружина [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.1959 року (а.с.14). За повідомленням Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 19.11.2016 року за № 2288/01-16 спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини в Болградську РДНК не з'являлись, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.37-38). З довідки приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 22.11.2016 року за № 2534/01-16 слідує, що спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса - не звертались (а.с.42). Згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 1876 від 29.09.2016 року (а.с.17), спадкоємець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в одному домоволодінні зі спадкодавцем, а тому в силу вимог ст.ст.1261, 1268 ч.3 ЦК України вважається такою, яка прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], та успадкувала по 1/2 частку. [INFO] року - померла [PERSON], свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна, також входить житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] (1/3 + 1/6 +1/2). Спадкоємцями за заповітом, посвідченим секретарем Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 17.09.2009 року, зареєстрованим в реєстрі за №218 (а.с.56) є: - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.06.1960 року (а.с.10); - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.03.1965 року (а.с.33), та архівної довідки Республіки Молдова відділу РАЦС Чокана серії [NUMBER] (а.с.32). На час смерті спадкодавця [PERSON], ніхто не був зареєстрований і не проживав в спадковому домоволодінні разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 1876 від 29.09.2016 (а.с.17). За даними матеріалами спадкової справи № 252/2015, заведеної до майна померлої 07.12.2015 року [PERSON] приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. вбачається, що позивач своєчасно, а саме 14.12.2015 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері (а.с.43,44). Крім того, донька померлої, та сестра позивача [PERSON] заявою від 14.12.2015 року № 252/2015 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері на користь брата [PERSON] (а.с.43-96). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за заповітом, позивач набув право на це майно, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З огляду на викладене, позивач [PERSON] успадкував домоволодіння, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved