Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що у відділі Держкомзему в Нововоронцовському районі 28.07.2011 року було зареєстровано договір оренди земельної ділянки укладений між ним та СТОВ «Золота Балка» строком на п'ять років. Вважаючи даний договір таким, що укладений з порушенням норм діючого законодавства просить визнати його недійсним та зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку у його розпорядження, стягнути судовий збір. В обґрунтування вимог посилається на те, що при укладенні договору не було погоджено його істотні умови, передбачені ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», а саме: не визначено умови збереження стану об'єкту оренди; не зазначено умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована на території Золотобалківської сільської ради Нововоронцовського району площею 4,49 га (державний акт на право власності на землю серія ІІ-ХС №023297, виданий 07.04.2003 р.). Вказана земельна ділянка була передана в оренду відповідачу строком на п'ять років, про що сторони уклали між собою договір оренди землі, який зареєстровано у відділі Держкомзему в Нововоронцовському районі 28.07.2011 року і у Державному реєстрі земель визначено запис від 28.07.2011 року за №65241000400485. Таким чином, договір оренди землі, укладений між сторонами, набрав чинності. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» в редакції яка діяла на час виникнення правовідносин, визначені істотні умови договору оренди землі і відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним (ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі»). Саме про таке застосування норм права свідчить Постанова Верховного Суду України від 06 лютого 2012 року №6-104ц11, яка в розумінні положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування в аналогічній справі. Так, судом встановлено і не заперечується сторонами, що у тексті договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Золота Балка» не визначено умови збереження стану об'єкту оренди, а також не зазначено умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Зазначене порушує законні права позивача, оскільки на відповідача жодним чином не покладені обов'язки стосовно збереження земельної ділянки, зокрема, захисту її від ерозії, додержання екологічних норм, підвищення родючості ґрунту та інше. Вказана вище обставина є підставою для визнання договору оренди недійсним, а відтак і для задоволення позовних вимог в частині визнання договору оренди недійсним. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тому, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку у розпорядження позивача теж підлягають задоволенню. Крім того, витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, підлягають стягненню з відповідача в порядку ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved