Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO], сімейне життя не склалося і їх шлюб було розірвано. 28.09.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що його матеріальний стан погіршився, оскільки він одружився та має малолітню дочку [PERSON], [INFO], і дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того позивач приймав участь в АТО, внаслідок чого отримав травму, потребує лікування, на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, а тому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом №357/10335/17 від 28.09.2017 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1\\4 частини на 1\\6 частини всіх видів заробітку позивача. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі. Відповідач позов не визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON],[INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Встановлено, що 28.09.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON],[INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Наведене стверджується поясненнями сторін, матеріалами справи. Як зазначив в судовому засіданні позивач, його матеріальний стан на даний час погіршився, змінився сімейний стан, він має другу сім'ю, малолітню дочку [PERSON], [INFO], дружина не працює, перебуває у декретній відпустці. Крім того позивач приймав участь в АТО де отримав травму, потребує лікування стан здоров'я погіршився. Позивач, також, пояснив, що матеріально допомагає своїм батькам-пенсіонерам, однак щомісячно перераховував аліменти старшому сину, але відповідач про даний факт не повідомила суд та звернулась з позовом про стягнення аліментів. Відповідач заперечуючи позов, в судовому засіданні зазначила, що після розірвання шлюбу позивач усунувся від виконання батьківських обов'язків, перестав надавати фінансову допомогу в зв'язку з чим вона звернулася з позовом про стягнення аліментів. При цьому, відповідач зазначила, що їй відомо, що позивач приймає участь в АТО, що він одружений та має від другого шлюбу ще одну дитину, але всі витрати щодо матеріального забезпечення спільної дитини вона несе сама, і також потребує більше коштів на утримання сина, а тому просила відмовити в позові про зменшення розміру аліментів. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Також, як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. В даному випадку, позивачем надано докази зміни свого сімейного стану, появу нових утриманців, докази погіршення свого стану здоров'я, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і слід зменшити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом №357/10335/17 від 28.09.2017 року на корить [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1\\4 частини до 1\\6 частини всіх видів доходу [PERSON]. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 736,40 грн. (ст. 141 ЦПК України) Враховуючи наведене та

Outcome: approved