Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.05.2019 року о 13-50 год. в м.Херсоні по проспекту Святих Кирила та Мефодія біля будинку №23, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Камаз - смітевоз, державний номер [NUMBER] , власник транспортного засобу ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», у дворі будинку №23 не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «AUDI A8 седан», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 03.06.2019 року Бериславським районним судом Херсонської області по справі №647/1261/19 було визнано винним [PERSON] у скоєні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Сукупна вартість ремонту транспортного засобу «AUDI A8 седан», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , становить 64687,99 грн., що підтверджується висновком №АВэ-123 №491787 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеним Херсонською торгівельно-промисловою палатою, експертом-автороведом [PERSON] . За складання висновку про вартість ремонту транспортного засобу, позивач сплатив 1736,00 грн. Цивільна відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПАТ «Київський страховий дім». 28.05.2019 року позивач письмово звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ «Київський страховий дім» та АТ СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду з наданням всіх необхідних документів та із заявою про виплату страхового відшкодування. Але, станом на сьогоднішній день ніякої відповіді або компенсації від страхових компаній, позивач не отримав. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальних збитків у розмірі 64687,99 грн., суму витрат на оцінку транспортного засобу у розмірі 1736,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» надав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» не визнає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у повному обсязі. Позивачем у позовній заяві було заявлено до стягнення в якості відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права відповідача. Згідно звіту №АВэ-123 величина втрати товарної вартості для досліджуваного автомобіля 2003 року виготовлення, тобто зі строком експлуатації більше 7 років, не нараховується при будь-яких пошкодженнях. Незважаючи на вимоги п.8.3 Методики та ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем при поданні позовної заяви було порушено права відповідача, в частині безпідставного стягнення коштів як за нові складові, строк експлуатації яких на дату настання ДТП перевищував 7 років та без урахування коефіцієнта фізичного зносу. Як зазначено у позовній заяві, 28.05.2019 року позивач письмово звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ «Київський страховий дім» та АТ СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП з наданням всіх необхідних документів та із заявою про виплату страхового відшкодування. Але, станом на сьогоднішній день ніякої відповіді або компенсації від страхових компаній, позивач не отримав. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» як володільця автомобіля Камаз 43253, державний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», згідно полісу №АК/9061372 від 04.05.2018 року з терміну дії до 08.05.2019 року. За умовами договору розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 грн., розмір франшизи складає нуль грн. Згідно даних отриманих з сайту МТСБУ даний поліс був діючий на дату вчинення ДТП, а саме на 06.05.2019 року. Вимоги ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач виконав вчасно, повідомивши страхувальника у строки, встановлені законом, а тому вважає, що позивач не має підстав для стягнення з нього грошових коштів. За таких обставин, у разі, якщо позивач не звертався до страховика відповідача та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 28.05.2019 року письмово звертався до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про сплату страхового відшкодування, але до позовної заяви ним не додано письмових доказів відмови страховика відповідача у виплаті страхового відшкодування. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.05.2019 року о 13-50 год. в м.Херсоні по проспекту Святих Кирила та Мефодія біля будинку №23, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Камаз - смітевоз, державний номер [NUMBER] , власник транспортного засобу ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», у дворі будинку №23 не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «AUDI A8 седан», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно висновку №АВэ-123 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеного 20.05.2019 року Херсонською торгівельно-промисловою палатою, сукупна вартість ремонту транспортного засобу «AUDI A8 седан», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , становить 64687,99 грн. За складання висновку про вартість ремонту транспортного засобу, позивач сплатив 1736,00 грн., що підтверджується квитанцією №247 від 13.05.2019 року та фіскальним чеком. 28.05.2019 року [PERSON] письмово звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ «Київський страховий дім» та АТ СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду з наданням всіх необхідних документів та із заявою про виплату страхового відшкодування. 03.06.2019 року Бериславським районним судом Херсонської області по справі №647/1261/19 було визнано винним [PERSON] у скоєні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» як володільця автомобіля Камаз 43253, державний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», згідно полісу №АК/9061372 від 04.05.2018 року з терміну дії до 08.05.2019 року. За умовами договору розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 грн., розмір франшизи складає нуль грн. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року в справі №286/1643/18, провадження №61-11107св19. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Зазначеним судовим рішенням Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. За таких обставин, у разі, якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог. Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року, справа №640/12615/15-ц, провадження №61-31141св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року, справа № 369/8675/16-ц, провадження № 61-25447св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року, справа №759/9261/15-ц, провадження №61-15093св18. Отже, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних [PERSON] у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», позивач 28.05.2019 року письмово звернувся до страхової компанії, але до позовної заяви ним не додано письмових доказів відмови страховика відповідача у виплаті страхового відшкодування. Позивачем не надано доказів, що у ПрАТ «Київський страховий дім» не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування. Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи, можливо лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування. Таким чином, позивач не звертався до страховика відповідача та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed