Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив наступне. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2019 року, яке частково змінено постановою Запорізького апеляційного суду від 10.02.2020 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на двох дітей з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 10.05.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач працює та отримує заробітну плату у розмірі 5600,00 грн., після відрахування податків та аліментів з заробітної плати йому залишається 1508,00 грн., що значно менше прожиткового мінімуму. Посилаючись на те, що має єдине джерело доходу у вигляді заробітної плати, позивач просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, а саме здійснювати стягнення в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але е менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, причину неявки суду не сповістила, про день і місце слухання справи завчасно повідомлялася, у встановленому законом порядку, відзиву до позовної заяви суду не надала. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2019 року, яке частково змінено постановою Запорізького апеляційного суду від 10.02.2020 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на двох дітей з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 10.05.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [PERSON] з 21.02.2020 року працює на посаді продавця непродовольчих товарів за основним місцем роботи у ФОП [PERSON] . Посадовий оклад становить 5600,00 грн. Як підставу для звернення до суду з зазначеним позовом позивач посилається на те, що після відрахування податків та аліментів з заробітної плати йому залишається сума, яка значно менше за прожитковий мінімум. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вказаних норм права в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що визначення способу стягнення аліментів, зокрема їх стягнення у відсотках від доходу, є виключним правом одержувача аліментів. Так, це прямо передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. Зміна способу стягнення аліментів також є правом виключно одержувача аліментів, що прямо передбачено положеннями ч. 3 ст. 181 СК України, згідно яких спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч. 3 ст. 181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дітей, а також особи, з якою діти проживає. Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання позивача є безпідставними, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. Висновок суду за результатами розгляду справи повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладених у справі №539/3532/18 (№ в ЄДРСР 87950881) від 24.02.2020 року. Виходячи з положень чинного законодавства України, платник аліментів наділений правом звернутись до суду з позовом виключно про зміну розміру аліментів (ст. 192 СК України), а не з позовом про зміну способу їх стягнення (ч. 3 ст. 181 СК України). За встановлених обставин, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів слід відмовити.

Outcome: dismissed