Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом на підставі ст. 165 Сімейного кодексу України. У судове засідання [PERSON] не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, а також у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, позбавивши відповідачку батьківських прав і передати дитини на його утримання, при цьому стягнувши з [PERSON] аліменти на її утримання, та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а також представники органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровського району Дніпропетровської області та служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви у якій підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення, вважаючи, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON], знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 18.11.2008 року Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області). Проте, 07.09.2005 року шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] за актовим записом №520, та з моменту розірвання шлюбу, [PERSON] забрала дитину та почала проживати окремо за адресою: [ADDRESS]. При цьому відповідачка створювала перепони у вільному спілкуванні позивача, як батька та [PERSON], у зв'язку з чим, останньому довелося звертатися до суду з відповідними позовами про встановлення днів та часу побачень із донькою. Проте, не зважаючи на рішення судів, відповідачка їх не виконувала та ухилялася від надання дитини для зустрічей із батьком. Як встановлено у судовому засіданні, у зв'язку з негативною характеристикою [PERSON], яка веде асоціальний спосіб життя, турбується лише про себе, а не про розвиток і виховання дитини, позивач звернутися до органу опіки та піклування Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який 05.12. 2012 року надав йому висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], 1980 року народження відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Так, згідно даному висновку зазначено, що мати дитини - [PERSON] покинула дитину на родичів, не виконує своїх батьківських обов'язків, не піклується про її життя та здоров'я. Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України визначено перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до п.16 Постанови Пленуму ВС України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ст. 167 СК України, якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Як встановлено судом та вбачається з позовної заяви, [PERSON] виявляє бажання виховувати власну доньку та сумлінно виконувати всі обов'язки, що з цим пов'язані і для чого він має всі необхідні передумови. Зокрема, він має стабільний заробіток, тому зможе забезпечити доньку матеріально, а також на праві власності йому належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], у якому створені всі необхідні умови для життя та розвитку дитини. Крім того, позивач позитивно характеризуюсь за місцем мешкання та місцем роботи, громадськими, профспілковими та релігійними організаціями. За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про доцільність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки та передачі дитини на утримання батька. Крім того, визначено, що відповідачка [PERSON] за рішенням суду отримує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, проте у відповідності до ст.166 СК України, в разі позбавлення батьківських прав, відповідачка права на отримання аліментів втрачає, натомість закон не звільняє її від матеріального утримання дитини. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що [PERSON] просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо [PERSON] та передати доньку для проживання разом ним, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивача, обставини справи та той факт, що розмір офіційного щомісячного прибутку [PERSON] не відомий, суд приходить до висновку про визначення аліментів у розмірі ? частини всіх видів її прибутку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні дитини, а також передачі дитини на утримання позивача та стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн., сплачені ним при подачі позову.

Outcome: approved