Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27.05.2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №РМ140771Га/14скв, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Volkswagen Jetta NF, державний номер [NUMBER]. 01.04.2015 року в м. Херсоні даний автомобіль потрапив у ДТП, причиною якого стало порушення відповідачем ПДР України. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку і йому було виплачено страхове відшкодування в сумі 185451,31 грн. Цивільно-правову відповідальність відповідача на час ДТП було застраховано у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», в зв'язку з чим дана компанія сплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 49490,00 грн. Таким чином, сума збитків, які за даною пригодою не відшкодовані ПАТ «СК «АХА Страхування» складають 135961,31 грн. Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою відшкодувати спричинені внаслідок ДТП збитки, проте вона залишилася без задоволення. Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь страхове відшкодування в розмірі 135961,31 грн. та судові витрати в сумі 2039,42 грн. Представник позивача надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, судове засідання проводити за відсутності представника позивача. Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, які підтримав в судовому засіданні. Вважає, що заявлені вимоги незаконні, безпідставні та необґрунтовані, мотивуючи це тим, що звіт авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП, складено з порушеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Крім того, позивач не надав суду доказів причинно-наслідкового зв'язку між вартістю ремонтних робіт Volkswagen Jetta NF та вартістю усунених пошкоджень даного авто, а звіт № 105-15 та калькуляція №1.003.15.0 викликають сумніви з огляду на те, що вони введені вручну користувачем та можуть не співпадати з цінами офіційного дилеру запчастин. Також відповідач зазначив, що позивач не надав суду належних доказів здійснення відновлюваного ремонту автомобіля та його фактичної вартості, а до складу вартості витрат на відновлювальний ремонт авто безпідставно включив податок на додану вартість. Крім того, на думку представника відповідача, позивач не визначився в нормах матеріального права щодо застосування до позовних вимог суброгації або регресу. Враховуючи вищевикладене, просив суд відмовити в задоволенні позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №РМ140771Га/14скв від 27 травня 2014 року, укладеного між позивачем та [PERSON], були застраховані майнові інтереси страхувальника (та інших осіб, які мають право керувати ТЗ), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортний засіб Volkswagen Jetta NF, державний номер [NUMBER], 2014 року випуску з об'ємом двигуна 1390 куб.см., зокрема й на випадок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до страхових актів №1.003.15.04575/VESKO12037 від 24.05.2015 року, №1.003.15.04575/VESKO15096 від 08.07.2015 року, заяви страхувальника від 25.05.2015 року, розрахунків страхового відшкодування від 19.05.2015 року та від 02.07.2015 року, платіжних доручень №177 145 від 29.05.2015 року та №184 447 від 09.07.2015 року АТ «СК АХА Страхування» було сплачено [PERSON] відшкодування за страховий випадок за участю автомобіля Volkswagen Jetta NF в сумі 182241,29 грн. та 3210,02 грн. Згідно постанови Білозерського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року у справі № 648/1306/15-п, довідки ВДАІ Херсонського МУ УМВС України в Херсонській області №60770433, 01 квітня 2015 року автомобіль Volkswagen Jetta NF, державний номер [NUMBER], потрапив у ДТП, причиною якого стало порушення відповідачем п.п. 8.7.3е, 2.3б ПДР України. Претензією про регресні вимоги від 09.02.2016 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою сплатити компенсацію матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Volkswagen Jetta NF в сумі 135961,31 грн. Листом на претензію від 24.02.2016 року відповідач погодився компенсувати вартість реальних збитків, завданих власнику застрахованого транспортного засобу, просив розглянути можливість відстрочення сплати. Відповідно до полісу №АС/6301270, за яким цивільно-правову відповідальність відповідача на дату ДТП було застраховано у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», заяви про виплату страхового відшкодування від 14.08.2015 року, страхового акту №14567/1, платіжного доручення №90827 від 16.09.2015 року, ПАТ «СК «Універсальна» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 49490,00 грн. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.ст. 1191, 1192 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів того, що позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, до якого в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник - [PERSON], що одержав страхове відшкодування, має до відповідача, при цьому останній рішенням суду визнаний винним за заподіяні вчиненням ДТП збитки, добровільно їх не сплатив. Детально вивчивши заперечення представника відповідача на позовні вимоги суд дійшов висновку про їх недоведеність в судовому засіданні, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved