Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь середню заробітню плату за час вимушеного прогулу з 28.08.2014 року по 23.02.2015 року (термін невидачі трудової книжки) в розмірі 16\~069 грн. 79 коп. мотивуючи тим, що наказом №544/1к від 26.08.2014 року він звільнений з роботи в філії ЗРУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у зв*язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В судовому порядку, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 02.02.2015 року в поновленні на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу йому відмовлено, апеляційна скарга відхилена. У день звільнення, 27.08.2014 року був на роботі, але відповідач належним чином оформлену трудову книжку йому не видав. Про отримання трудової книжки він неодноразово усно і письмово звертався до відповідача про отримання трудової книжки, зокрема із заявою від 10.12.2014р. до Голови банку та прокурора м.Києва, з заявою від 25.12.2014р. до голови правління банку, із заявою від 17.01.2015р. на адресу керівника Державної інспекції з питань праці м.Києва. Отримав трудову книжку 24.02.2015 року, за своєю заявою від 20.02.2015 року. Через невидачу трудової книжки з вини відповідача, він не мав змоги влаштуватися на роботу або стати на облік в центр зайнятості як безробітний, а тому був позбавлений будь-яких засобів для власного існування та забезпечення сім*ї. Не вчасна видача трудової книжки, зобовязує відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014р. по 23.02.2015р. в розмірі 16\~069 грн. 79 коп. Просив вимоги задоволити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав суду пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві. Як ствердив в судовому засіданні [PERSON], 28.08.2014 року вважаючи своє звільнення незаконним, він подав начальнику управління кадрового діловодства заяву, в якій відмовився отримувати трудову книжку. Представник відповідача проти позову заперечив, та пояснив, що згідно наказу від 04.04.2014 року №60 «Про надання відпустки та наступне звільнення [PERSON]П.» та витягу з наказу №544/1-к від 26.08.2014 року [PERSON] був звільнений з 27.08.2014 року. 26.08.2014 року начальник управління кадрового діловодства повідомляла позивача про необхідність з*явитись на роботу для отримання трудової книжки чи написання заяви для направлення такої поштою. Натомість 28.08.2014 року позивач подав заяву про відмову в отриманні трудової книжки, через незгоду свого звільнення. В подальшому позивачу 21.10.2014 року скеровувався лист з пропозицією скористатись наведеними у листі варіантами отримання трудової книжки. Отримати трудову книжку позивач виявив бажання лише 24.02.2015 року, направивши попередньо 20.02.2015 року до головного відділення банку заяву про направлення його трудової книжки у Львівське відділення. Ствердив, що вини банку в неотриманні позивачем трудової книжки в день звільнення немає, підстави для виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відсутні. Заслухавши пояснення сторін,\~\~дослідивши зібрані по справі матеріали, та перевіривши їх доказами, оглянувши матеріали цивільної справи №464/10328/14-ц (пр.№ 2/464/74/15), суд прийшов до висновку, що не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач звільнений по місцю праці з філії «Західного регіонального управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» наказом від 26.08.2014 року № 544/1-к на підставі п.1 ст.40 КЗпАП України, з 27.08.2014 року (а.с.5), про що також свідчить копія трудової книжки БТ-І №5138319 виданої на ім.*я [PERSON] з відміткою про його звільнення (а.с.6-4). Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 02.02.2015 року по справі №464/10328/14-ц, в задоволені позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу (період незаконного звільнення), відмовлено, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.04.2015 року залишено без змін. При дослідженні матеріалів справи № 464/10328/14-ц судом встановлено, що листом від 26.08.2014 року начальником управління кадрового діловодства ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» було повідомлено [PERSON] про те, що у випадку неотримання трудової книжки у день звільнення, необхідно з*явитись до відділу по роботі з персоналом (м.Львів, вул.Куліша,46) для написання заяви на відправку трудової книжки. Позивач володів змістом даного листа, оскільки 27.08.2014 року у відповідь на це письмово проінформував керівника АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про незаконні дії працівників банку. В матеріалах справи є наявною заява позивача від 28.08.2014 року (на наступний день після його звільнення з роботи), якою він повідомляє відповідача про свою відмову отримати трудову книжку, мотивуючи цю відмову незгодою з його звільненням з роботи (а.с.25). Як також стверджується матеріалами справи, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» неодноразово надсилав позивачу листи про можливість отримання ним трудової книжки (а.с. 5, 38-39 матеріалів цивільної справи №464/10328/14-ц (пр.№ 2/464/74/15). 21.10.2014 року, відповідачем було скеровано лист позивачу з підтвердженням бажання видати йому трудову книжку у будь-який законний спосіб: звернутися особисто до головного офісу банку в м.Києві; звернутися до головного офісу банку в м.Києві через свого представника з належно оформленим дорученням;своєю письмовою заявою уповноважити банк надіслати трудову книжку з головного офісу банку до Західного регіонального департаменту у м.Львові та отримати трудову книжку безпосередньо у Західному регіональному департаменті; своєю письмовою заявою уповноважити банк надіслати трудову книжку на домашню адресу. Натомість позивач 10.12.2014 року звертався до керівника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про отримання трудової книжки (а.с.12), про що також зазначав у заяві-клопотанні від 25.12.2014 року (а.с.14) та заяві від 17.01.2015 року поданої керівнику Державної інспекції України з питань праці в м.Києві (а.с.10), однак не зазначивши місце її отримання (надіславши за місцем проживання чи на адресу Західного регіонального департаменту у м.Львові). 20.02.2015 року позивачем у головне відділення банку в м.Києві було подано заяву про направлення трудової книжки на адресу Західного регіонального департаменту у м.Львові. Згідно даних особової картки [PERSON], за підписом, отримав трудову книжку 24.02.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України. Обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ч.1 ст.61 ЦПК України. Згідно ст. 47 КЗпП України, при звільненні трудова книжка видається працівнику в день його звільнення. Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України, ч.б п. 4.1. розділу 4 зазначеної Інструкції, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідно до п. 4.2. розділу 4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Оцінюючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази свідчать про те, що вина відповідача в затримці видачі [PERSON] його трудової книжки, відсутня. Враховуючи те, що листом від 26.08.2014 року банк повідомляв [PERSON] про те, що у випадку неотримання трудової книжки у день звільнення, йому необхідно зявитись до банку для написання заяви на відправку йому трудової книжки та позивач володів змістом даного листа, що позивач заявою від 28.08.2014 року (на наступний день після його звільнення з роботи) відмовився отримати трудову книжку, мотивуючи цю відмову незгодою з його звільненням з роботи, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» неодноразово надсилав позивачу листи про можливість отримання ним трудової книжки, але той тривалий час за нею не зявлявся, суд вважає доводи позивача щодо умисної затримки відповідачем його трудової книжки надуманими. Відповідно до п.1\~\~\~ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. На підставі ст. 47, ч. 4 ст. 235, КЗпП України, п. 4.2. розділу 4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 та

Outcome: dismissed