Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 16 січня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 03. До офіційної реєстрації шлюбу вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і у них народилися діти: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні характери та протилежні погляди на сімейне життя, що й привело до розпаду їхньої сім'ї. Понесені судові витрати бере на себе. В судове засідання позивач не з'явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі, малолітніх дітей просить залишити проживати з нею. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 16 січня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 03. До офіційної реєстрації шлюбу сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і у них народилися діти: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери та протилежні погляди на сімейне життя, їх шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Відповідач просить малолітніх дітей залишити проживати з нею. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач просить суд залишити судові витрати за ним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved