Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача по справі понесені ним матеріальну шкоду на лікування у розмірі 1644,79 грн., оскільки у нього після ДТП почалися проблеми зі здоров'ям: головні болі, підвищений тиск, та моральну шкоду - у розмірі 3000 грн. за спричинені йому з боку відповідача незручності, які виразилися у позичанні коштів на сплату кредитів, на виплату аліментів, на відремонтування скутера. У добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити такі кошти. В судовому засіданні позивач, [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, так як на даний час знаходиться у Вільнянському СІЗО -11, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до ч.6 ст.76 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями та розпискою про вручення судової повістки адміністрацією місця утримання. До суду відповідачем не надано письмових пояснень та заяви про розгляд справи без його участі. Суд розглянув справу за правилами ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вироку Чернігівського районного суду Запорізької області від 09.11.15р., 12 липня 2015р., приблизно о 16:00 год., [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння керував мотоциклом КМЗ «Дніпро», в попутному з ним напрямку рухався скутерист мопедом «Альфа» під керуванням [PERSON] Внаслідок вказаних дій [PERSON], сталося зіткнення правою передньою частиною його мотоциклу з задньою лівою частиною скутера «Альфа» під керуванням [PERSON] Внаслідок даної дорожно-транспортної пригоди водій [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні пошкодження. Так, згідно з висновком судово-медичної експертизи №179 від 15.10.2015р. [PERSON] знаходився на лікуванні у Чернігівській ЦРЛ з 12.07.2015р. по 20.07.2015р. з діагнозом «Закритий перелом внутрішньої кісточки зліва, забій грудної клітки. Чисельні садна та забій м'яких тканин тулуба, верхніх та нижніх кінцівок». Знайдені тілесні пошкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею у ділянку грудної клітки та лівої нижньої кінцівки. Неможливо виключити, що тілесні пошкодження утворилися за умов ДТП, які вказані у постанові слідчого. Згідно «Правил судово-медичного визначення тіжкості тілесних пошкоджень від 17.01.1995р.» закритий перелом зовнішньої кісточки зліва, має ознаки тілесного пошкодження середнього ступеня тяжкості, як пошкодження, яке для загоєння потребує терміну не менше ніж 21 добу. Забій грудної клітки, чисельні садна на верхніх та нижніх кінцівках у [PERSON] мають ознаки легких тілесних пошкоджень з короткотривалим розладом здоров'я. Вирок набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України (а.с.11-12). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні розяснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоровя тощо). Чинним законодавством України (ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України) передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки завдається шкода таким особистим немайновим правам фізичної особи як право на життя та здоровя, у звязку з чим відшкодуванню підлягає майнова шкода, завдана каліцтвом, іншими ушкодженнями здоровя або смертю фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізична особа має право на відшкодування їй заробітку (доходу), втраченого нею внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Наслідком злочинних дій відповідача, позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 1644, 79 грн., яка була ним витрачена на придбання ліків, що підтверджується товарними чеками на вказану суму (а.с.8-10 ). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з останніми змінами від 25.05.2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та постанови № 4 Пленуму В вищого спеціалізованого суду від 01 березня 2013 року, Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих: виробничих стосунків, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідних для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У результаті злочинних дій відповідача, позивач отримав тілесні пошкодження середньої тяжкості, у зв'язку з чим знаходився на лікуванні з 12.07. по 28.08.2015р. В зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів та кредиту, так як знаходячись на лікарняному поніс значні втрати у заробітку, оскільки лікарняний оплачено в розмірі 30% в залежності від його трудового стажу. Також необхідні кошти на ремонт скутера, після аварії який знаходиться у неробочому розбитому стані. В зв'язку з чим зазнав душевні страждання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань, вимоги розумності і справедливості, тому вважає за необхідне стягнути моральну шкоду завдану позивачу у розмірі 3000грн. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved