Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач, яка є його дочкою, матеріальної допомоги батьку не надає, не зважаючи на те, що він є пенсіонером, отримує лише пенсію, потребує матеріальної підтримки, інших джерел доходу не має. Крім того, через наявні вади здоров`я, що перешкоджають самообслуговуванню, а саме вади опорно-рухового апарату, позивач знаходиться в безпорадному стані та лише частково може себе обслуговувати. А тому позивач просив суд стягнути з відповідача кошти на його утримання в розмірі 1 / 6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову до суду і довічно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи повідомлена належно, направила суду відзив, в якому зазначила, що в момент її народження батьки не перебували в шлюбі та не проживали разом. Батько ніякої участі у її вихованні та утриманні не приймав. В 2001 році [PERSON] визнав, що він є її батьком, в зв`язку з чим відповідачу було видане нове свідоцтво про народження. В 2002 році її батьки уклали шлюб, але фактично разом не проживали, позивач [PERSON] виїхав до Чехії, де перебував більше 8 років, жодних грошових коштів на її утримання він не надавав участі у вихованні не приймав. А в 2012 році шлюб між батьками відповідача був розірваний, та згідно рішення суду, встановлено, що з 2002 року позивач не проживає з матір`ю відповідача, проживали в різних населених пунктах, спільне господарство не вели. Після розірвання шлюбу позивач залишилася проживати з матір`ю, яка її утримувала та виховувала. Неодноразово її мама мала намір позбавити позивача батьківських прав, позову про стягнення аліментів на утримання дитини до позивача не пред`являла, щоб в подальшому у неї не з`явився обов`язок утримувати батька. На даний час відповідач працює, але отримує мінімальну заробітну плату, інших джерел доходів не має. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , що слідує з копії свідоцтва про народження. Згідно виписки із амбулаторної картки амбулаторного хворого (стаціонарного), від 14.02.2012 року позивач має діагноз: енцефалополінейропатія ІІІ ст змішаного генезу (дисцикуляторна та інтоксикаційна) з нижнім вираженим спастичним парапарезом, порушення функції статики та ходи. Кардіосклероз атересклеротичний СН І. ( а.с.16). Згідно довідки управління ПФУ у м. Біла Церква, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком в сумі 2248,34 грн. (а.с.13). Згідно довідки з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків [PERSON] отримує 207 грн. щомісячно, як суму відшкодування за втрачене здоров`я, що виплачується Управлінням СЗН. Щодо критеріїв визначення непрацездатності позивача та його потреби у матеріальній допомозі, то суд вважає за можливе з урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при вирішенні даного спору виходити з критеріїв, закріплених у ч. ч. 3,4 ст.75 СК України. Так, непрацездатними вважаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідами 1,2 чи 3 групи. Тобто, непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за медичними критеріями /він має бути визнаний у встановленому законом порядку інвалідом 1,2 чи 3 групи/ або за віковими ознаками /він має досягти пенсійного віку, встановленого законом/. Згідно довідки управління ПФУ у м. Білій Церкві в матеріалах справи, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком в сумі 2248,34 грн. та не визнаний інвалідом однієї із трьох груп. Застосовуючи критерії ч.4 ст.75 СК України, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом. В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. В судовому засіданні встановлено, що позивач працює, але отримує мінімальну заробітну плату, інших джерел доходів не має. Отже, позивач є таким, що потребує матеріальної допомоги. Як вказано вище в рішенні, аліментний обов`язок дітей наступає не тільки за умови потреби батьків в матеріальній допомозі, а обов`язковою умовою є непрацездатність батьків. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ( 2947-14 ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Відповідно до ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Проаналізувавши всі надані докази, суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання її батька, оскільки згідно норм діючого законодавства він не вважається непрацездатним. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed