Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить справу розглянути у порядку скороченого провадження і стягнути з відповідача на свою користь 192 100, 00 гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що [INFO] на дільниці з ремонту електрообладнання кар`єру ВАТ «ІнГЗК», правонаступником якого є відповідач, під час виконання трудових обов`язків, загинув його батько - [PERSON] . Відповідно до матеріалів розслідування. причинами нещасного випадку були визнані: виконання робіт на опорі ЛЕП - 6 кв. без прийняття мір по забезпеченню її усталеності, незадовільна організація робіт по демонтажу опор ЛЕП - 6 кв., низька виробнича дисципліна серед електротехнічного персоналу кар`єра. Вину самого потерпілого [PERSON] у нещасному випадку не встановлено. Смертю батька йому завдано моральної шкоди, яка полягає в наступному. Він втратив рідну йому людину, яку дуже любив, внаслідок чого тривалий час перебував у напруженому психічному стані. На час смерті батька йому виповнилось лише 13 років і він залишився без батьківської підтримки та піклуванням. Внаслідок смерті батька суттєво погіршився матеріальний стан їхньої сім`ї, оскільки заробіток батька був основним джерелом доходу. Неспроможність у повній мірі задовольнити свої нагальні потреби протягом всього часу до початку власної трудової діяльності та самостійного отримання заробітку, обмеження у здобуття вищої освіти тощо, завдали позивачу додаткових моральних переживань, які він оцінює в розмірі 192 100,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши думку сторін, дослідивши позовну заяву (а.с.2-3), відзив з додатками (а.с.26-28), а також матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Суд встановив наступне. [PERSON] - батько Позивача (а.с.10), працював електрослюсарем на підприємстві відповідача (дана обставина не оспорюється відповідачем) і відповідно до Акту №47 про нещасний випадок від 26.12.1997 року складеного на підприємстві ВАТ «Інгулецький ГЗК» комісією було проведено розслідування нещасного випадку, внаслідок якого останній був смертельно травмований. Вина [PERSON] у нещасному випадку не встановлена (а.с.4, 5-9). Пред`являючи позов, [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , посилається на те, що смертю його батька йому завдана моральна шкода, що підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», яке на той час мало назву «ВАТ ІнГЗК». Обставини щодо зміни назви підприємства сторонами визнані без оспорювання, отже доказуванню не підлягають. У свою чергу, відповідач, який заперечує проти задоволення позову, на обґрунтування своїх заперечень вказує, що для відшкодування моральної шкоди позивач повинен надати суду не лише докази, які підтверджують сам факт настання нещасного випадку, а й докази, які підтверджують факт виникнення у нього моральних страждань. Такі докази до матеріалів справи не додані. Вважає, що визначений позивачем розмір шкоди є необґрунтованим та значно завищеним. При цьому, після нещасного випадку ПРАТ «ІНГЗК» було відшкодовано витрати до Фонду соціального страхування на виплату родині померлого суми в розмірі 40 166,64 грн., а також виплачувалась щомісячна компенсація на відшкодування витрат в розмірі втраченого заробітку або його частини, а також витрат на медичну і соціальну допомогу в розмірі 278,94 грн. Перевіряючи доводи сторін наданими доказами, враховуючи норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини між сторонами суд встановив наступне. Згідно зі статтями 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі, чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Відповідно до ст. 441 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до вимог ст.83 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), та п.3 ч.1 ст.268 ЦК України 2004 року на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, позовна давність на поширюється. Відповідно до ст.456 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується зокрема неповнолітнім дітям - до досягнення шістнадцятирічного віку, а учням - вісімнадцятирічного віку. Таким чином, суд знаходить, що законом встановлено право позивача на одержання моральної шкоди від відповідача, оскільки на момент смерті батька йому було 13 років. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. На думку суду, розмір морального відшкодування в сумі 192 100 грн., з урахуванням всіх встановлених обставин та наданих доказів та принципів законності і справедливості, є доведеним та обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved