Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27.12.2012р. до Управління звернулась [PERSON] з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям. Така допомога була призначена відповідачці на період з 01.12.2012р. по 31.05.2013р. в розмірі: з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. - 598,50грн., з 01.01.2013р. по 31.05.2013р. - 605,00грн. При визначенні розміру допомоги було враховано сукупний середньомісячний дохід сім'ї, задекларований відповідачкою при поданні заяви про призначення допомоги. Але в ході проведеною Управління перевірки було встановлено, що відповідачка не вказала в декларації свій дохід за попередні шість місяців перед зверненням у вигляді допомоги по безробіттю за червень-липень 2012р. в сумі 649,29грн. та доходу від ПАТ КБ «Приватбанк» за липень 2012р. в сумі 11,77грн.Неподання цих відомостей вплинуло на визначення розміру державної допомоги і потягло надмірне перерахування бюджетних коштів в сумі 330,54грн. Вказані кошти добровільно відповідачкою не повернуті. Просить стягнути з відповідачки вказану суму та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн. Представник позивача в суд не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Підстави та порядок виплати допомоги на дітей одиноким матерям визначені ЗакономУкраїни «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою КМУ №1751 від 27.12.2001р. Так, відповідно до ст.18-1 Закону право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до ст.18-3 Закону допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до п.34 Порядку середньомісячний сукупний дохід сім'ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідно до п.49 Порядку суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Суд встановив, що 27.12.2012р. до Управління звернулась [PERSON] з заявою про призначення допомоги одинокій матері на дитину - [PERSON], [INFO] До заяви додана Декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, відповідно до якої [PERSON] задекларувала свій дохід у вигляді державної допомоги. Рішенням УПСЗН ЗМР по Хортицькому району від 18.01.2013 р. [PERSON] призначена допомога на дітей одиноким матерям на період з 01.12.2012р. по 31.05.2013р. в розмірі: з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. - 598,50грн., з 01.01.2013р. по 31.05.2013р. - 605,00грн. Згідно акту проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги від 10.08.2017р. виявлено факт подання [PERSON] недостовірних відомостей про розмір доходу сім'ї за попередні шість місяців перед зверненням та надмірне перерахування їй бюджетних коштів в розмірі 330,54грн. Відповідний розрахунок доданий до акту. 10.08.2017р. та 02.02.2018р. [PERSON] направлено повідомлення про добровільне повернення зазначених коштів. До теперішнього часу кошти добровільно відповідачкою не повернуті. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON], звернувшись до позивача із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям свідомо подала недостовірні відомості про свої доходи, що вплинуло на умови призначення їй допомоги і потягло надмірне перерахування бюджетних коштів в розмірі 330,54грн. Вказані обставини повністю визнаються відповідачкою [PERSON], тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доведенню іншими належними та допустимим доказами. При цьому, виходячи з конкретних обставин справи, наданих позивачем на їх підтвердження доказів, суд вважає, що визнання позову відповідачкою не суперечить вимогам діючого законодавства, не порушує чиї-небудь права, свободи та інтереси, у зв'язку з чим суд вважає необхідним ухвалити рішення про задоволення позову повністю. Відповідно до ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, з урахуванням того, що відповідачка визнала позов повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50% - стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved