Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1\~199\~939. 54 грн., посилаючись на те, що відповідачами не виконуються зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із зустрічною позовною заявою до ПАТ «ОТП Банк» (далі по тексту - відповідач 1 за зустрічним позовом), в якій просив суд визнати недійсним кредитний договір № ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року та звільнити його від сплати судового збору. Обгрунтовуючи вимоги тим, що підписання договору про надання кредиту стало наслідком численного порушення норм чинного законодавства та прав Позичальника, як споживача, з боку ЗАТ «ОТП Банк», а саме: Позивачу майже в повному обсязі не була надана інформація, передбачена п.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»; зміст правочину суперечить численним нормам законодавства України - ст. ст.203, 627, 632 ЦК України, ст. ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», Ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про страхування», ст. 61 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст. ст.21, 42, 48 Конституції України; наслідком укладання кредитного договору стало обмеження можливості Позичальника мати не заборонені законом цивільні права, а саме: отримувати кредити, вільно укладати цивільні угоди щодо страхування та оцінки майна, мати, передбачений Законом України «Про банки та банківську діяльність», захист персональної інформації, що складає банківську таємницю. В судове засідання представник позивача ПАТ «ОТП Банк» не зявився з невідомих суду причин будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. І від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Від відповідач 1 [PERSON] та його представника до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в задоволення первісного позову просили відмовити в повному обсязі. Заявлені вимоги зустрічного позову підтримали. Від Відповідач 2 [PERSON]В надійшло заперечення в якому вона просила суд у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» - відмовити з підстави того, що умови, зокрема, Додаткового договору № 1 від 24 червня 2014 року до Кредитного договору ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року та Додаткового договору № 3 від 24 березня 2014 року до Кредитного договору ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року , збільшують обсяг відповідальності Поручителя, зокрема, в частині підвищення розміру процентів, що слідує з п. 2.1. вищезазначених додаткових договорів, а згоди на зміну зобовязання Поручителем надано не було, Договір поруки № SR-D01/ 031/2008 від 25 березня 2008 року є припиненим. Розглянувши подані до суду заяви та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог первісного позову слід відмовити, а вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57 ЦПК України, Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 25 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] (далі-відповідач) був укладений кредитний договір ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 47 465, 30 дол. США строком до 16 березня 2028 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. Пунктом 1.1. частини № 2 Кредитних договорів сторони погодили його предмет, відповідно до якого, в порядку передбаченому договором Банк надав кредит у розмірі та валюті передбаченій договором. Банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині № 1 Кредитних договорів, а позичальник прийняв кредит та зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у Кредитних договорах. Відповідно до умов кредитного договору позивачем були надані відповідачу 1 за первісним позовом, згідно кредитної заявки, грошові кошти, чим позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання в строк встановлений договором або законом. Відповідно до висновку № 664/665 судової економічної експертизи від 08 вересня 2017 року, в обсязі наданих для дослідження матеріалів при відсутності первинних бухгалтерських документів оборотно-сальдових відомостей, виписок по поточному рахунку, та всіх інших рахунках, відкритих на ім'я [PERSON], розрахована банком сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року у сумі 1199939, 54 грн. станом на 06.12.2016 документально не підтверджується. За таких підстав, суд вважає встановленим факт того, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року заявлена у позові в розмірі - 1199939, 54 грн. документально не підтверджується. За правовідносинами, що виникли внаслідок укладеного Договору поруки, судом встановлено, що 28 березня для забезпечення виконання Кредитного договору між відповідачем 2 [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR-D01/ 031/2008. Згідно п. 1.1. Договору поруки Поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його [PERSON] зобовязань перед Кредитором за Кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань. Згідно умов п. 3.1. Договору поруки у випадку невиконання Боржником [PERSON] зобовязань перед Кредитором за кредитним договором, Кредитор має права звернутися до поручителя із вимогою про виконання [PERSON] зобовязань у повному обсязі або частині. Також судом встановлено, що 04 лютого 2009 року, 23 лютого 2010 року, 24 березня 2014 року, 24 червня 2014 року, 31 жовтня між Позивачем та Відповідачем 1 (Позичальником) [PERSON] було укладено відповідно Додатковий договір № 1, Додатковий договір № 2, Додатковий договір № 3, Додатковий договір № 1, Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року, однак згода на які Поручителем відповідачем 2, - не надавалась. Як встановлено, у Додатковому договорі № 1 до Договору поруки № SR-D01/ 031/2008 від 25 березня 2008року, що укладений 24 березня 2014 року відсутні посилань на раніше укладені Додаткові договори між Кредитором (ПАТ «ОТП Банк») та позичальником ([PERSON]С.), їх реквізити, та умови. Отже, це є свідченням того, що Поручитель - [PERSON] не була ознайомлена з їх змістом, змінами, які вносяться до Кредитного договору № ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року та не надавала свою згоду на їх укладення. Окрім цього також судом встановлено, що 31 жовтня 2014 року, уже після укладення вищезазначеного Додаткового договору № 1 до Договору поруки, було укладено ще один Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року, умови якого збільшують обсяг відповідальності Поручителя, згода на укладення якого Поручителем, також, не надавалась. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Враховуючи зазначене, а також вимоги ст. 547 ЦК щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобовязання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись в письмовій формі. Відповідно ж до частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 р., збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Враховуючи, що умови, зокрема, Додаткового договору № 1 від 24 червня 2014 року до Кредитного договору ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року та Додаткового договору № 3 від 24 березня 2014 року до Кредитного договору ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року , збільшують обсяг відповідальності Поручителя, зокрема, у частині підвищення розміру процентів, що слідує з п. 2.1. вищезазначених додаткових договорів, а згоди на зміну зобовязання Поручителем надано не було, то Договір поруки № SR-D01/ 031/2008 від 25 березня 2008року року є припиненим. Отже, вимоги Позивача про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суми заборгованості за Кредитним Договором № ML-D01/024/2008 від 25 березня 2008 року, в розмірі 1 199 939, 54 грн. у відношенні [PERSON] є непідтвердженими, а у відношення [PERSON] є безпідставними. За таких обставин, суд приходить до висновку про: - відмову в задоволенні вимоги первісного позову Позивача про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суми заборгованості за Кредитним Договором № ML-D01/024/2008 від 25 березня 2008 року, в розмірі 1 199 939, 54 грн. за недоведеністю; - задоволення вимог [PERSON] щодо визнання недійсним Кредитного договіру ML- D01/024/2008 від 25 березня 2008 року у частині підвищення розміру процентів, в іншій частині заявлених вимог слід відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: partial