Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

\~\~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ними право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 7-а по вул. Пустоварівська в м.Сквира Київської області, оскільки в іншому порядку, крім судового визнати за собою право власності на вказане нерухоме майно він не може. Судом встановлено, що з 2005 року і до моменту звернення до суду позивач фактично проживає та користуються будинком № 7-а по вул. Пустоварівська в м.Сквира Київської області, який на цей час належить на праві приватної власності відповідачу по справі. З 2005 року і до моменту звернення до суду позивачі користаються будинком № 7-а по вул. Пустоварівська в м. Сквира Київської області, утримують його в належному стані, сплачують комунальні послуги, проводять як косметичні так і капітальні ремонти. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. До судового засідання позивачі звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. \~Як встановлено судом, позивачі добросовісно проживають в [INFO], фактично з 2005 року, тобто, як фактичні володільці нерухомого майна, не допустили легковажності або самонадіяності чи необережності по відношенню до можливого завдання майну шкоди, відкрито володіють нерухомим майном, оскільки звернень державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб з приводу незаконного проживання в будинку не отримували, безперервно володіють нерухомим майном з вищевказаного періоду більше десяти років, тобто без переривання строків його володіння за підстав передбачених законом, робили капітальні ремонти, а тому вважаються такими, що правомірно за набувальною давністю набули право власності на вказане нерухоме майно. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи відпорушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку\~або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи в її відсутності, позов визнала повністю. \~Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ст.ст. 174, 224-228, вважає ухвалити рішення у судовому засіданні по суті позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved