Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідач проживає за адресою [ADDRESS], користується послугами з водопостачання та водовідведення, однак оплату за надані позивачем послуги не здійснює, у зв?язку з чим станом на 31.07.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 37932 грн. 62 коп., яка складається з основного боргу в сумі 19764 грн. 29 коп., інфляційного збільшення суми боргу в сумі 15848 грн. 22 коп., 3% річних в сумі 2320 грн. 11 коп. З урахуванням цього, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 37932 грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. В поданій до суду заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав та будь-яких заяв та клопотань по справі не заявляв. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. За таких обставин суд доходить висновку, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов?язку оплачувати надані їм послуги. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надаються послуги з водопостачання і водовідведення за адресою [ADDRESS], де зареєстрований та проживає відповідач. Відповідно до рішення №526 Дніпропетровської міської ради від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, на [PERSON]., яка є відповідальним квартиронаймачем, відкрито особовий рахунок [NUMBER], у зв?язку з чим у останнього та членів його сім?ї, що зареєстровані та проживають в квартирі та користуються послугами, виник обов?язок вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по водопостачанню і водовідведенню. Згідно наданої до позовної заяви довідки, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1999 року по 31.07.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 37932 грн. 62 коп., яка складається з основного боргу в сумі 19764 грн. 29 коп., інфляційного збільшення суми боргу в сумі 15848 грн. 22 коп., 3% річних в сумі 2320 грн. 11 коп. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання. В зв'язку з цим, а також враховуючи, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в сумі 36932 грн. 62 коп., яка складається з основного боргу в сумі 19764 грн. 29 коп., інфляційного збільшення суми боргу в сумі 15848 грн. 22 коп., 3% річних в сумі 2320 грн. 11 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved