Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з цивільним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 21.03.2016\~року у загальній сумі 27\~077,33 грн., а також судові витрати у розмірі 1\~921 грн. В обґрунтовування позовних вимог вказано, що 21.03.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 1\~600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до тарифів банку, а також дав згоду щодо можливості зміни кредитного ліміту за рішенням банку. Однак відповідач використовуючи кредитні кошти банку, свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за їх користування належним чином не виконав, як наслідок, станом на 29.11.2018 року виникла заборгованість про стягнення якої й подано позов. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності, та можливість ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього підстав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у розумінні\~п.\~1\~ч.\~8,\~ч.\~11\~ст.\~128\~ЦПК України,про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання 01.03.2019 року та 19.03.2019 року не зявився, відзив на позов не надав, поважність причин неявки не повідомив, заяв від його імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З огляду на вказане, судом 19.03.2019 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України, крім іншого, обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, яка видана Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк», що внесений до державного реєстру банків 19.03.1992 року за № 92, має право надання банківських послуг. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 119 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Згідно із анкетою-заявою від 21.03.2016 року [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Договір). Вказане підтверджує той факт, що [PERSON] повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Згідно наданих представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачем умов зазначеного Договору станом на 29.11.2018 року виникла заборгованість у сумі 27\~077,33 грн., з яких: 1 597,89 грн. заборгованість за кредитом; 497,78 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 23\~216,07 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1\~265,59 грн. штраф (процентна складова). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надавав відповідачу кредитні кошти у межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобовязання своєчасно не виконав не повернув банку грошові кошти використані у якості кредиту та відсотки за користування ними. Востаннє [PERSON] використав кредитні кошти у квітні 2016\~року, зокрема: 14.04.2016 року шляхом придбання товарів на суму 5,79 грн. у магазині «ФОРА» за адресою: вул. Карла Маркса, 21а, м. Узин, а востаннє наявну заборгованість частково погашено 22.03.2016\~року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою з карткового рахунку. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та клієнт надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку. Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (500,00 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом), та у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цими умовами банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань вцілому або у певній частці. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Водночас сторонами не надано суду документів, які б підтверджували припинення дії Договору та що відповідач звертався до позивача з цього питання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Положеннями ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років. Тобто, сторонами визначено строк позовної давності для вимог за цими договірними зобовязаннями, який складає 50 років, і на день звернення позивача до суду не сплив. При цьому, за змістом п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному у тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно ст. 212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою. Крім цього, за змістом п. 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Судом встановлено та підтверджено наданими випискою з карткового рахунку та розрахунком заборгованості, що востаннє [PERSON] використав кредитні кошти 14.04.2016 року шляхом придбання товарів на суму 5,79 грн. у магазині «ФОРА» за адресою: вул. Карла Маркса, 21а, м.\~Узин. Таким чином, [PERSON] був зобовязаний до 25.05.2016 року погасити боргові зобовязання за кредитними коштами, використаними упродовж квітня 2016 року, однак вказаного не зробив, як наслідок, з 24.08.2016\~року виникла прострочена заборгованість за користування кредитом. За таких обставин, відповідно до вищевказаних положень Умов та правил надання банківських послуг, з 91 дня, з моменту виникнення простроченої заборгованості, а саме з 24.08.2016 року, весь кредит вважається простроченим, і, враховуючи положення укладеного між сторонами кредитного договору, починаючи з цього дня, тобто після виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, відповідач не має обовязку сплачувати відсотки за користування кредитом, а оплаті підлягає лише пеня в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Виходячи із засад законності та справедливості, враховуючи положення Цивільного кодексу України та умов кредитного договору (Порядок нарахування і сплати відсотків та комісії. Порядок погашення боргових зобовязань за Кредитом), тобто визначення сторонами у цьому ж договорі змінюваної процентної ставки, настання якої передбачено певними обставинами (ст. 212 ЦК України), а також наявність обовязку Банку щодо дотримання порядку нарахування і сплати відсотків, а також враховуючи відсутність обовязку клієнта щодо сплати відсотків за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення повністю позовних вимог в частині стягнення суми кредиту у розмірі 1\~597,89 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 497,78 грн., з урахуванням наданого позивачем розрахунку. суд вважає необхідним задовольнити повністю позовну вимогу в частині стягнення суми кредиту у розмірі 1\~597,89 грн., а вимогу щодо стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом залишити без задоволення, оскільки суд вирішує справу на підставі наданих доказів щодо кожної вимоги, а заявлена сума суперечить наданому до позову розрахунком у якому вказано, що загальне сальдо за нарахованими відсотками з становить «0». Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 23\~216,07 грн., а також заявлених сум штрафів, відповідно до п.\~2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, фіксованої та процентної складової, суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання він зобовязаний сплатити неустойку. Відповідно до змісту ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Водночас положеннями ст. 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, в розумінні ст. 265 ЦПК України є усталеною судовою практикою, а тому враховується судом. Враховуючи обовязок боржника сплатити неустойку в разі порушення ним зобовязання, а також неможливість одночасного застосування штрафу та пені, суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне. Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п.\~3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту та нараховану пеню, здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, які першочергово списувались банком в рахунок сплати пені та штрафів, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф, а тому відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення пені. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку, а саме: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку штраф, відповідно до положень ст. 549 ЦК України, п.\~2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме: фіксовану частину штрафу у розмірі 500 грн. та процентну частину штрафу у розмірі 104,78 грн. (5 % від суми заборгованості за кредитом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів, які визнані судом доведеними) (1\~597,89+497,78)/100*5). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд стягує з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у повному обсязі, що становить 1\~921 грн., оскільки вказаний розмір судового збору є мінімальним для звернення юридичної особи до суду з позовною вимогою майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial