Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду в листопаді 2013 року з позовною заявою про визнання права власності в порядку набувальної давності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 1987 році відповідно до постанови Ради міністрів СРСР від 31.05.1973 року № 364 « Про пільги з переселення» [PERSON] придбала статус переселенця з Гомельської області. На підставі п.»а» ч.3 цієї Постанови радгоспам, колгоспам,які приймають переселенців, необхідно надавати сім»ям переселенців в рік вселення окремі житлові будинки або квартири, присадибні ділянки у встановлених розмірах .В цьому ж році між нею та головою колгоспу « Ім..118-ти» в селищі Нижня Кринка, куди вони переселились, був складений акт, на підставі якого сім»ї наданий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Вартість цього будинку на той час складала 2300 руб., які сім»я [PERSON] повинна була сплатити державі протягом 25 років. Однак, наданий будинок був непридатний для проживання, тому голова колгоспу виділив їм будинок [ADDRESS], як вони вважали, на тих же умовах. Після передачі їм будинку сім»я вселилась у вказаний будинок, і регулярно сплачувала грошові кошти в рахунок вартості житла, де проживає по теперішній час. В 2013 році вони звернулись в Сільськогосподарське ТОВ « ім.. 118-ти», щоб оформити своє право власності на будинок, однак їм була видана довідка про те, що будинок не є переселенським фондом і збудований за рахунок коштів підприємства. Вони змушені звернутися в суд за захистом свого права, оскільки протягом 26 років постійно проживають в спірному будинку, утримують його і просили визнати за ними право власності в порядку набувальної давності. В судове засідання позивачі не з»явились написали заяви про розгляд справи за участю їх представника. Представник позивачів позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача Нижньокринської селищної ради в судове засідання не з»явився просив розглянути справу в його відсутності, покладається на розсуд суду. Представник відповідача в особі Сільськогосподарського ТОВ « Ім.. 118-ти» в судове засідання не з»явився, просив розглянути справу за його відсутністю, позов визнав, про що надав відповідний лист. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно посвідчення, виданого виконкомом Гомельської обласної ради народних депутатів № [NUMBER] [PERSON], яка проживала в Рогачевському районі Гомельської області, вона разом із сім»єю - чоловік [PERSON], сини: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], переселені в с. Нижня Кринка, Совєтського району Донецької області відповідно до Закону СРСР від 12.05.1991 року « Про соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 24.02.1987 року, [PERSON] з 05.06.1987 року, що підтверджено даними паспорта та домової книги. За даними трудової книжки позивач [PERSON] був членом колгоспу «ім.. 188-ти» з січня 1987 року, де працював до вересня 2002 року. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Макіївським бюро технічної інвентаризації жилий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за власником - « Колгоспом ім. 118-ти Павших комунарів» 29.11. 1990 року. 26.04.1991 року Макіївським бюро технічної інвентаризації за вказаною вище адресою була проведена інвентаризація житлового будинку, кухні-сараю та вбиральні. З довідки, наданої Сільськогосподарським підприємством ТОВ ім..118-ти вбачається,що жилий будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі зазначеного підприємства. За даними технічного паспорту, виготовленого ТОВ « Міське БТІ» станом на 10.12.2013 року загальна площа житлового будинку складає 60,70 кв.м. в тому числі житлова 33,20 кв.м. Стаття 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пункт 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільній Кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року. Факт проживання в домоволодінні за адресою: 86184 [ADDRESS] протягом 26 років підтверджений матеріалами справи. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що позивачі на протязі двадцяти шести років відкрито, безперервно володіють нерухомим майном, доглядають за будинком, роблять капітальні та текучі ремонти будинку, стежать за технічним станом будинку, сплачують за надані комунальні послуги. Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності на житловий будинок під літерою А-1, загальною площею 60,70 кв.м., житловою площею 33,20 кв.м. та надвірні споруди: кухня- сарай під літ.Б, скважину літ.Г та огорожу №1, розташовані за адресою:[ADDRESS], в порядку набувальної давності.

Outcome: approved