Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Мінакове Путивльського району померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 7,695 га, розташовану на території Князівської сільської ради Путивльського району, яка складається з двох земельних ділянок площами 6,211 га та 1,484 га, та яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 24.03.2001. Будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання з померлою на момент смерті (державним нотаріусом заведена спадкова справа № 15/2018), але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї. Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER], площею 6,2110 га, розташовану на території Князівської сільської ради Путивльського району, при цьому поклавши судові витрати по справі. Позивач у підготовче засідання не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати в його відсутність, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Мінакове Путивльського району Сумської області померла [PERSON], матір позивача, після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, прийняв спадщину шляхом спільного проживання на момент смерті смерті, про що заведена спадкова справа № 15/2018 від 30.01.2018. До спадкового майна входить земельна ділянка, загальною площею 7,695 га, розташована на території Князівської сільської ради Путивльського району, яка складається з двох земельних ділянок площами 6,211 га та 1,484 га, та яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 24.03.2001. Разом з тим, нотаріусом в оформленні спадкових прав на вказану земельну ділянку позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на неї, що видно з листа нотаріуса від 30.01.2018. У той же час, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.05.2018, на підставі державного акту від 24.03.2001 серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим [NUMBER] (рілля), площею 6,2110 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Отримання нового державного акту замість втраченого у порядку, визначеному п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, позивач не може у зв'язку з втратою нею чинності. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та те, що відновлення правовстановлюючого документа на землю в позасудовому порядку є неможливим, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved