Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що є власником домоволодіння [ADDRESS] . У домоволодінні зареєстрований його прийомний син [PERSON] .. Проте з жовтня 2018 року відповідач за місцем реєстрації відсутній,його особистих речей в будинку не має,він не бере жодної участі в утриманні будинку, створює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, так як він несе усі витрати з утримання будинку з урахуванням реєстрації у ньому відповідача, тому змушений звернутися до суду з даним позовом й просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування на домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2011 року та свідоцтва про право власності від 20.05.2011 року позивач є власником домоволодіння [ADDRESS] (а.с.5,7). Актом обстеження матеріально - побутових умов і сімейних обставин від 14.07.2020 року встановлено, що відповідач [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] , не проживає з жовтня 2018 року (а.с. 4 ). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на житло у домоволодінні [ADDRESS] . На підставі викладеного, ст. 72 ЖК України,ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved