Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 16.04.2013, на підставі чого банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшено до 5 200 грн., а відповідачу надано у користування кредитну картку. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Зазначає, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 30.11.2020 має заборгованість перед позивачем у розмірі 15 747, 40 грн., з яких 11 583, 76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 11 583, 76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 163, 64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором та заборгованість за договором відповідачем не погашена. Позивач вказує, що він на свій розсуд має право вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11 583, 76 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились. Представник позивача попередньо подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] попередньо надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги, пред`явлені до нього, визнає частково, а саме просить врахувати в суму погашення за тілом кредиту сплачені ним кошти позивачу, які враховані банком як пеня, оскільки про нарахування пені йому нічого не було відомо і на такі умови він не погоджувався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16.04.2013, згідно якої підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився до його підписання та згоден з його умовами (а.с. 21). Відповідно до наданої позивачем довідки б/н, за картковим рахунком [NUMBER] протягом 2013 - 2018 років було неодноразово змінено кредитний ліміт, починаючи з 300 грн. зі стартом карткового рахунку 02.12.2013, 31.01.2017 кредитний ліміт збільшено до 5 200 грн., 02.08.2018 кредитний ліміт було зменшено до 0, 00 грн. (а.с. 19). Відповідно до наданої позивачем довідки б/н, за кредитним договором відповідачу було надано 3 кредитних картки (а.с. 20). Згідно наданого банком розрахунку, розмір заборгованості [PERSON] станом на 30.11.2020 становить 15 747, 40 грн., з яких 11 583, 76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 11 583, 76 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 163, 64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Також згідно наданого банком розрахунку, заборгованість до стягнення значиться 11 583, 76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, тобто позивач просить стягнути з відповідача саме розраховану ним заборгованість за тілом кредиту в сумі 11 583, 76 грн. та вимог про стягнення нарахованої заборгованості за відстотками, нарахованими на просторочений кредит, згідно ст. 625, в сумі 4 163, 64 не заявляє (а.с. 7 - 14). З копії виписки АТ КБ «ПриватБанк» за договором вбачається рух коштів по рахунку [PERSON] (а.с. 15 - 18). Крім цього, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що позичальник добровільно сплатив банку за вказаним договором 4 869, 26 грн, які віднесені позивачем на погашення поточного тіла кредиту, 4 857, 13 грн., які враховані позивачем як заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2 295, 50 грн., які враховані позивачем як пеня (а.с. 12 зі звороту). Крім того, позичальник добровільно сплатив банку ще 4 665, 69 грн, які також враховані позивачем як пеня (а.с. 14). Тобто відповідачем за вказаним договором було добровільно сплачено позивачу 16 687, 58 грн., з яких 6 961, 19 грн. враховані позивачем як погашення заборгованості по пені. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки умови договорів приєднання переважно розробляються підприємцем, зокрема в даному випадку банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, проте зазначена анкета-заява, окрім анкетних даних відповідача, не містить інформації щодо обрання відповідачем виду банківських послуг, умов їх надання, зокрема відомостей про суму кредиту/кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки та строку дії, встановлення відсотків за користування отриманими коштами, умов щодо пені, даних про строк виконання взятих зобов`язань, право кредитодавця в односторонньому порядку змінювати кредитний ліміт. Обґрунтовуючи право вимоги, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», за яким передбачено різні види кредитних карток з різними умовами кредитування, такі як «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та копію наказу банку про актуалізацію Умов та Правил надання банківських послуг, який викладено російською мовою. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами ознайомився і погодився відповідач шляхом проставлення підпису в анкеті-заяві. Крім того, вони не можуть бути належним доказом досягнення згоди сторін саме за вказаними в них умовами, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування та не містить підпису відповідача на час укладення договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір відсотків за користування коштами, про право банку самостійно відносити сплачені кошти не на погашення тіла кредиту, а на інші цілі, відсутність домовленості про розмір відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також строк виконання зобов`язань за анкетою-заявою, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та копія наказу банку про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг для ПриватБанку та всіх дочірніх банків не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок розрахунку боргу за укладеним договором та віднесення його до відповідних складових боргу, а також порядок стягнення пені. Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. У даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивачем було належним чином повідомлено відповідача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважає узгодженими банк. Щодо заявленого позивачем клопотання про огляд веб-сайту, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦПК України, письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. У клопотанні про огляд веб-сайту представник позивача зазначає, що такий огляд надасть змогу підтвердити дійсність відповідної копії редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» на час укладення кредитного договору, тобто станом на 16.04.2013. Огляд веб-сайту може бути проведений для фіксації лише тих даних, які можуть бути доказами у відповідній цивільній справі. Сам по собі огляд веб-сайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо. Отже, огляд веб-сайту не може спростувати чи підтвердити обізнаність відповідача станом на 16.04.2013 року з тією чи іншою редакцією Умов та Правил. Тобто розміщення певної інформації на веб-сайті не є належним та допустимим доказом обізнаності та розуміння викладених на ньому Умов та Правил саме відповідачем та саме на час укладення відповідного договору. Враховуючи викладене, огляд веб-сайту не може доводити обставини, які підлягають доведенню, а тому клопотання представника позивача задоволенню не підлягає. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить жодних умов щодо порядку нарахування та сплати пені. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач фактично сплатив позивачу 16 687, 58 грн., з яких 6 961, 19 грн. враховані позивачем як погашення заборгованості по пені (а.с. 12 зі звороту, 14). Однак в даному випадку, за відсутності Умов та правил надання банківських послуг, які погоджені відповідачем, зокрема щодо встановлення пені, неможливо стверджувати про відповідність такого нарахування умовам договору. За вказаних умов сплачені відповідачем в добровільному порядку кошти в сумі 6 961, 19 грн. безпідставно враховані позивачем як сплата пені за договором, отже сплачені кошти підлягаюдь до врахування у вигляді погашення заборгованості за тілом кредиту. А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заявлену позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту, за вирахуванням сплаченої відповідачем позивачу суми коштів, яка врахована позивачем як пеня, що становить: 11 583, 76 грн. - 6 961, 19 грн = 4 622, 57 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача 4 622, 57 грн. заборгованості за нарахованим тілом кредиту. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 905, 86 грн. (2 270 грн. ? 4 622, 57 грн./11 583, 76 грн. = 905, 86 грн.). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial