Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 800001593 від 23 серпня 2007 р. в сумі 187412,60 грн., а також судових витрат: судовий збір в сумі 1874,13 грн. В позовній заяві зазначив, що 23 серпня 2007 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 800001593, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 24000,00 доларів США строком користування до 23 серпня 2017 р. У відповідності з п. 2.2 кредитного договору відповідач повинний сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,50% річних. Того ж дня, між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №800001593-П, відповідно до якого останній взяв на себе зобовязання [PERSON] перед банком за зазначеним кредитним договором. Відповідачі умови договору не виконують, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 23 грудня 2014 р. за основним кредитом в розмірі 11689,48 доларів США, що еквівалентно 183077,28 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 276,81 доларів США, що еквівалентно 4335,32 грн. Також, у звязку з невиконанням відповідачами умов договору, позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх прав, тому просить стягнути з відповідачів понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1874,13 грн. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, однак пояснив, що перестав погашати заборгованість за кредитом у звязку із значним коливанням курсу долара США. Також пояснив, що тяжко хворіє та потребує дорогого лікування, у звязку з чим перебуває в скрутному матеріальному становищі та не має можливості вносити платежі за кредитним договором. Разом з тим, просив суд при ухваленні рішення відстрочити його виконання до закінчення ним лікування. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки при підписанні договору поруки був ознайомлений з умовами договору та він свідомо взяв на себе зобовязання [PERSON] перед банком за зазначеним кредитним договором. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 23 серпня 2007 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 800001593, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 24000,00 доларів США строком користування до 23 серпня 2017 р. У відповідності з п. 2.2 кредитного договору відповідач повинний сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,50% річних. Того ж дня, між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №800001593-П, відповідно до якого останній взяв на себе зобовязання [PERSON] перед банком за зазначеним кредитним договором. Відповідачі умови договору не виконують, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 23 грудня 2014 р. за основним кредитом в розмірі 11689,48 доларів США, що еквівалентно 183077,28 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 276,81 доларів США, що еквівалентно 4335,32 грн., що загалом складає 187412,60 грн. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 ст.509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 652 ЦК України зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Саме по собі зменшення прибутків відповідача не є обставиною, яку можна віднести до форс-мажорних, а світова фінансова криза є явищем, яке не належить до обставин непереборної сили, що позбавляє відповідача необхідності виконувати умови укладеного договору. Крім того, відповідачем не доведено наявності всіх умов, передбачених зазначеною статтею, для змін умов договору. Також, статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня, однак зазначеним законом не встановлено обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Також, відповідно до ст. 192 ЦК України, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Разом з тим, відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом ( ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93). Отже, відповідно до вимог підпункту «в» пункту 4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 передбачено наявність індивідуальної ліцензії на видачу та отримання резидентом кредитів в іноземній валюті, якщо строк і сума таких кредитів перевищує встановлені законодавством межі. Однак, законодавцем не зазначено межі строків і сум видачі/ отримання кредитів в іноземній валюті, тобто операції по видачі банком кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Вивчивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також з відповідачів в дольовому порядку підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1874,13 грн. Разом з тим, відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про відстрочку виконання рішення суду, оскільки з осені 2014 року він тяжко хворіє та проходить лікування, що підтверджується наданою випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1120. Згідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Так, суд вважає можливим відстрочити виконання вказаного рішення суду строком на один рік, тобто до 04 серпня 2016 року.

Outcome: approved