Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги мотивує тим, що в період з 1974 р. по 1977 р., з 1984 р. по 2000 р. та з 02.01.2003 р. по 23.01.2008 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. Підвищений рівень виробничого шуму, пилу, виброшвидкість на робочому місці, де він працював, перевищували гранично допустимі норми. В результаті роботи він отримав професійне захворювання у вигляді: Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології другої стадії у фазі загострення. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність другого ступеню. Вібраційна хвороба від локальної вібрації другого ступеню. Хронічна рецидивуюча попереково-крестцова радикулопатія з 2-х стороннім корінцевим синдромом L 5- S 1 з часто загострюючими, м'язово-тонічним синдромом зі значним порушенням функцій хребта. Нейросенсорна туговухість четвертого ступеня зі значним ступенем зниженням слуху професійного характеру, що підтверджується п. 7 акту № 78 розслідування хронічного професійного захворювання від 19.11.2007 р. та повідомленням про професійне захворювання за формою П-3. Відповідно до акту огляду МСЕК від 02.11.2015 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 80%, підтверджено 2 групу інвалідності внаслідок профзаховрювання. Втратою здоровя у звязку з професійним захворюванням йому завдано моральну шкоду. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. та витрати на юридичні послуги при підготовці матеріалів до суду в розмірі 1000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Заначив, що з 2007 року, після першого встановлення професійного захворювання та встановлення у 2008 р. втрати професійної працездатності і 2 групи інвалідності він неодноразово проходив обстеження у медичних закладах. Рішенням суду у 2009 році у позові про відшкодування моральної шкоди у звязку з профзахворюванням йому відмовлено. З того часу йому встановили нове захворювання легеневе - серце, яке вперше встановлено не було. З кожним роком стан його здоровя погіршується, він потребує операції на хребті, значно знизився слух, використовує слуховий апарат. На машинобудівному заводі він працював з 16 років і саме там втратив здоровя, просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивач вже звертався з аналогічним позовом і в його задоволенні відмовлено через необґрунтованість. Як у 2008 р. так і у 2015 р. позивачу встановлено 80% втрати працездатності, нових захворювань не зявилося. Крім ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» позивач працював на ВАТ «Центролит». Позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди товариством, при визначенні розміру відшкодування шкоди необхідно враховувати вину позивача. [PERSON] був забезпечений засобами індивідуального захисту, спецодягом, взуттям згідно нормативів, будь-яких скарг щодо неотримання засобів індивідуального захисту від нього за час роботи не надходило. [PERSON] був поінформований про умови праці та наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоровя та про право працівника на пільги і компенсації за роботу. Позивач погоджуючись на доведені йому умови праці усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоровя, а також в повній мірі несе солідарну відповідальність за їх настання. Також, при визначенні розміру відшкодування шкоди необхідно враховувати роботу позивача на робочому місці зі шкідливими умовами праці на інших підприємствах. Представник третьої особи, належним чином сповіщений про місце і час розгляду справи, до суду не зявився та від нього не надходили клопотання про відкладення розгляду справи, суду поштою надано пояснення по справі від 22.03.2016 року № 67/10-05. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи № 2-291/09 за позовом [PERSON] до ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», третя особа: ВАТ «Центролит» про відшкодування моральної шкоди в звязку з професійним захворюванням, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач в період з 1974 року по 1977 року, з 1984 року по 2000 рік та з 02.01.2003 року по 23.01.2008 року перебував у трудових відносинах з ПАТ (ВАТ) «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», працював на різних посадах в тому числі обрубником і слюсарем механо-збиральних робіт, тобто на роботах, повязаних зі шкідливими та небезпечними умовами праці, звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності (а.с. 6 - 9). З виписки з історії хвороби вбачається, що з 15.10.2007 р. по 01.11.2007 р. [PERSON] перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження йому повторно встановлений клінічний діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології другої стадії у фазі загострення. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність другого ступеню. Вібраційна хвороба від локальної вібрації другого ступеню. Хронічна рецидивуюча попереково-крестцова радикулопатія з 2-х стороннім корінцевим синдромом L5- S 1 з часто загострюючимся, м'язово-тонічним синдромом зі значним порушенням функцій хребта. Нейросенсорна туговухість четвертого ступеня зі значним ступенем зниженням слуху професійного характеру (а.с. 14). З повідомлення про професійне захворювання (отруєння) форми П-3 від 31.10.2007 р. вбачається, що професійне захворювання виникло під час роботи у відповідача (а.с. 10). З Акту № 78 розслідування професійного захворювання (отруєння) від 19.11.2007 р. вбачається, що [PERSON] має професійні захворювання, було встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології другої стадії у фазі загострення. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність другого ступеню. Вібраційна хвороба від локальної вібрації другого ступеню. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крестцова радикулопатія з 2-х стороннім корінцевим синдромом L5-S1 з часто загострюючимся, м'язово-тонічним синдромом зі значним порушенням функцій хребта. Нейросенсорна туговухість четвертого ступеня зі значним ступенем зниженням слуху професійного характеру. В цьому ж акті наголошено, що професійні захворювання у позивача виникли за обставин: недосконалості технологій, неефективного використанням засобів індивідуального захисту. Причиною професійних захворювань, як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, стало проведення позивачем робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, віброшвидкості. Зазначено, що адміністрація цеху № 1 та цеху № 8 відповідача, де працював [PERSON] порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи (пункт 19 Акту). Вказаний акт був підписаний всім складом комісії, в тому числі і представником відповідача (а.с. 11). Відповідно до Акту огляду Ковпаківською районною МСЕК від 21.01.2008 р. № 90 [PERSON] вперше встановлена друга група інвалідності від проф.захворювання на 1 рік та 80 % втрати професійної працездатності (а.с. 40-43 цивільної справи № 2-291/09). Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 18.02.2009 р. по цивільній справі № 2-291/09 за позовом [PERSON] до ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», третя особа: ВАТ «Центролит» про відшкодування моральної шкоди в звязку з професійним захворюванням відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] ім. Фрунзе про відшкодування моральної шкоди в звязку з професійним захворюванням через їх необґрунтованість (а.с. 36). Ухвалою суду від 21.04.2016 р. у даній справі, залишено без задоволення клопотання представника ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» [PERSON] про закриття провадження по справі з підстав набранням законної сили вищевказаним рішенням суду. З виписок з історії хвороб Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету вбачається, що в періоди з 06.10.2008 р. по 16.10.2008 р., 22.10.2009 р. по 05.11.2009 р.,20.09.2011 р. по 17.10.2011 р., 02.09.2013 р. по 25.09.2013 р., 11.08.2015 р. по 02.09.2015 р. [PERSON] перебував на обстеженні та лікуванні у вказаному інституті, де йому підтверджено наявність професійного захворювання (а.с. 15 - 19). Зокрема з виписки з історії хвороби за 2013 р. вбачається, що [PERSON] встановлено нове захворювання Хронічне легеневе серце. Відповідно до Акту № 1308 огляду медико-соціальною експертною комісією від 09.11.2015 р. [PERSON] пройшов повторний огляд і йому встановлено другу групу інвалідності внаслідок професійного захворювання безтерміново та 80 % втрати професійної працездатності (а.с. 31 - 34, 13). З листа від 04.04.2016 р. № 08-07-21 Обласного комунального закладу «Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи» відповідно до акту огляду на Ковпаківській рай.МСЕК від 21.01.2008 р. № 90 [PERSON] вперше встановлена друга група інвалідності від проф.захворювання на 1 рік по діагнозу: Вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації 2 ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з вираженими вегето-трофічними порушеннями на кистях, ангіоспазмами пальців рук, міофіброзом м'язів передпліччя і плечового поясу, двобічний плече-лопатковий періартрит, деформуючий артоз ліктьового і променево-зап'ясткового суглобів, больовим синдромом, помірним порушенням функції верхніх кінцівок) - 25% втрати професійної працездатності (п. 8.1.2 «б» по наказу МОЗ України від 05.08.1998 р.№ 238). Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології 2 ст. Емфізема легень 2 ст. Легенева недостатність 1-2 ст. - 20% втрати професійної працездатності (п. 30 по наказу МОЗ України від 05.08.1998 р.№ 238). Нейросенсорна приглухуватість зі значним ступенем (4 ст.) зниження слуху -20%) втрати професійної працездатності (п. 10 по наказу МОЗ України від 05.08.1998 р. № 238). Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радікулопатія з двобічним корінцевим синдромом, частими загостреннями, м'язово - тонічним синдром, помірним порушенням функції хребта - 15% втрати професійної працездатності (п. 6 «б» по наказу МОЗ України від 05.08.1998 р. № 238). Всього, по всіх захворюваннях, 80 % втрати професійної працездатності первинно. Відповідно до акту огляду Ковпаківського районного МСЕК м. Суми від 09.11.2015 р. № 1308 при повторному огляді [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності від професійних захворювань і 80% втрати професійної працездатності безтерміново, а саме по діагнозам: вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації 2 ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок зі стійкими вираженими вегето-трофічними порушеннями на кистях, ангіоспазмами пальців рук, міофіброзом м'язів передпліччя і плечового поясу, двобічний плече-лопатковий періартроз, двобічний деформуючий артоз ліктьових суглобів з помірним порушенням функції верхніх кінцівок) - 25% втрати професійної працездатності (т. 1 п. 8.1.2.2 «в» по наказу МОЗ України від 05.06.2012 р.№ 420). Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології 2 ст. пилової етіології в стадії нестійкої ремісії. Емфізема легень 2 ст. Легенева недостатність 2 ст. Хронічне легеневе серце. Серцева недостатність 1 ст.-25% втрати професійної працездатності (т. 3 п. 7.1.4 по наказу МОЗ України від 05.06.2012 р. № 420). Нейросенсорна приглухуватість зі значним ступенем (4 ст.) зниження слуху -25% втрати професійної працездатності (т.2 п. 2.4 по наказу МОЗ України від 05.06.2012 р. №420). Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радікулопатія з рецидивуючим перебігом, легким порушенням функції хребта - 5 % втрати професійної працездатності (т. 1 п. 6.1 по наказу МОЗ України від 05.06.2012 р. № 420). Хронічне легеневе серце з серцевою недостатністю 1 ст. не є самостійним професійним захворюванням, входить до складу хронічного обструктивного захворювання легень як одне із видів ускладнень перебігу основного захворювання. Акт розслідування професійного захворювання в такому випадку не складається. Відповідно до наказу МОЗ України від 05.06.2012 р. № 420 «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», розділ П пункт 2.13.3 - при встановленні потерпілому 2-ї групи інвалідності, ступень втрати професійної працездатності встановлюється в межах 65-80 відсотків. Підстав для встановлення [PERSON] станом на 09.11.2015 р., першої групи інвалідності, а відтак і відсотків втрати працездатності в межах 85-100 відсотків не було (а.с. 49 - 50). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, після першого встановлення втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань (2008 р.), у нього зявилися ускладнення, зокрема хронічне легеневе серце з серцевою недостатністю 1 ст., яке хоча і не є самостійним професійним захворюванням, входить до складу хронічного обструктивного захворювання легень, як одне із видів ускладнень перебігу основного захворювання; збільшилася ступінь втрати професійної працездатності по захворюванню легень з 20% до 25%; нейросенсорній приглухуватості з 20% до 25%, що в свою чергу негативно вплинуло на стан здоров'я [PERSON] від чого він зазнав моральних страждань. Вказані обставини встановлені у Акті № 1308 огляду медико-соціальною експертною комісією від 09.11.2015 р. при повторному огляді [PERSON] [PERSON] відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Суми від 22.03.2016 р. № 67/10-05 вбачається, що компенсація моральної шкоди [PERSON] з підстав отриманого під час роботи на ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» професійного захворювання за період з 19.11.2007 року по теперішній час не виплачувалася (а.с. 30). Зважаючи на те, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ст. 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. З названих норм права вбачається, що моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. [PERSON] з роз'ясненнями, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки Законом України від 23.02.2007 р. «Про внесення змін до Закону України № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 30.03.2007 р., виключена ч. 3 ст. 34 вказаного Закону, тобто скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. [PERSON] з роз'ясненнями, які містяться в рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 р., про те, що скасування відповідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» щодо права застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, не порушило саме право громадян на відшкодування моральної шкоди, скільки відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдані фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Отже, завдана позивачу під час виконання ним трудових обов'язків моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок власника і з підстав, передбачених цивільним законодавством України. З огляду на викладене, відповідно до роз'яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 15000 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на юридичні послуги при підготовці матеріалів до суду в розмірі 1000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату цих витрат, зокрема договір про надання правової допомоги з адвокатом чи іншим фахівцем у галузі права, квитанцію до прибуткового касового ордеру на підтвердження понесених витрат у сумі 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial