Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: припинити приватне обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстроване 25.07.2012 за №12785826 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, обтяжувач ПАТ «КБ «Надра», код: 20025456, в частині об`єкта обтяження: - автомобіль легковий, «TOYOTA CAMRY», номер кузову [NUMBER] , 2007 року випуску, що належить на праві власності [PERSON] ; зобов`язати ПАТ «КБ «Надра» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 25.07.2012 за №12785826 (боржник ТОВ «Авторай», підстава обтяження - кредитний договір №05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007, об`єкт обтяження - автомобіль легковий, «TOYOTA CAMRY», номер кузову [NUMBER] , 2007 року випуску ). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.08.2016 він придбав автомобіль «TOYOTA CAMRY», номер кузову [NUMBER] , 2007 року випуску за грошові кошти у розмірі 5 000 грн. у [PERSON] . Під час реєстрації в органах МРЕО ДАІ України державний номерний знак на автомобіль « [NUMBER] » та відповідний технічний паспорт. Маючи на меті відчуження автомобіля у січні 2019 звернувся до Регіонального сервісного центру у Вінницькій області з вимогою здійснення необхідних для цього процедур. Від працівників МВС отримав відповідь про неможливість зняття авто з реєстрації, оскільки на автомобіль існують приватні обтяження у вигляді заборони на відчуження. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просив суд відмовити в задоволені позову, зазначивши, що 09.01.2008 мiж ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Авторай» в якості забезпечення виконання умов кредитного договору №05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 було укладено договір застави товарів в обороті №05/01/2008-3/318-18. Згідно додаткової угоди №4 від 22.02.2008 до даного договору застави банку був переданий в заставу автомобіль «TOYOTA CAMRY», номер кузову [NUMBER] . ПАТ «КБ «Надра» не надавав згоди на реалізацію майна, а саме: автомобіль «TOYOTA CAMRY», номер кузову [NUMBER] , а тому приватне обтяження є дійсним в силу того, що зобов`язання не є припиненим. Відповідач також вказує на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2012 у справі №24/17-4626-2011 позов ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «Авторай» про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено та стягнуто з ТОВ «Авторай» на користь банку заборгованість у загальній сумі 24 736 136,41 грн. Рішення суду до цього часу не виконане та заборгованість не погашена, а тому зобов`язання ТОВ «Авторай» не є припиненим. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 16.08.2016 позивач придбав автомобіль «TOYOTA CAMRY», номер кузову [NUMBER] , 2007 року випуску за грошові кошти у розмірі 5 000 грн. у [PERSON] . Під час реєстрації в органах МРЕО ДАІ України державний номерний знак на автомобіль « [NUMBER] » та відповідний технічний паспорт. 09.01.2008 мiж ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Авторай» в якості забезпечення виконання умов кредитного договору №05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 було укладено договір застави товарів в обороті №05/01/2008-3/318-18. Згідно додаткової угоди №4 від 22.02.2008 до даного договору застави банку був переданий в заставу автомобіль «TOYOTA CAMRY», номер кузову [NUMBER] . Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2012 у справі №24/17-4626-2011 позов ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «Авторай» про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено та стягнуто з ТОВ «Авторай» на користь банку заборгованість у загальній сумі 24 736 136,41 грн. 25.07.2012 відбулася первісна реєстрація застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 28.05.2013 товариство з обмеженою відповідальністю «Авторай» було ліквідовано, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала цемайно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Статтею 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Пунктом 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, визначено, що державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратор узаяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем було добросовісно набуто у власність автомобіль, проте суд не має повноважень припинити приватне обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки позивачем не надано детального опису та доказів, які підтверджують здійснення витрат на правничу допомогу, дані вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial