Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що пропрацював в ДП «Криворіжсталь», КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ КГМК «Криворіжсталь» (правонаступником є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») в період з 15 квітня 1999 року по 28 жовтня 2020 року по професії - машиніст тепловоза, помічник машиніста тепловоза на вивезенні гірничої маси з кар`єру. Відповідно до Акту №18 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом - помічник машиніста тепловоза (на вивезенні гірничої маси з кар`єру) [PERSON] 24.10.2018 року о 01 год. 22 хв. отримав тілесні ушкодження внаслідок нещасного випадку. Нещасний випадок на виробництві стався при виконанні [PERSON] своїх трудових обов`язків. [PERSON] було направлено до КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР, де йому був встановлений діагноз «Закритий перелом середньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням. Забій, гемартроз лівого колінного суглобу. Больовий синдром». Згідно до п.7 Акту №18 причиною настання нещасного випадку (основна технічна) зазначено незадовільний технічний стан транспортних засобів. 26.10.2018 року у КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» було проведено операцію - відкрита репозиція НМОС плечової кістки блокуючою пластиною, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого У-12854/892. Відповідно до виписки Криворізької міської лікарні №11 із медичної карти стаціонарного хворого №102 з 11.02.2020 року по 14.02.2020 року на основі даних анамнезу, скарг хворого, об`єктивного та рентгенологічного дослідження встановлений основний діагноз: наслідки виробничої травми (2018) у вигляді хибного суглобу лівої плечової кістки після МОС. СДПФ ІІст. Ранній післяопераційний період (11.02.2020 видалення пластини. БІОС, аутокісткова пластика лівої плечової кістки). 04 червня 2020 року Обласною МСЕК №2 було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50% та третя група інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво, з діагнозом ураження опорно-рухового апарату. [PERSON] в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, що постійно і негативно позначаєтьсяна душевному та фізичному стану позивача. Наслідками отриманих тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку, позивачеві порушенозвичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки. Позивач в зв`язку зі станом свого здоров`я переноситьморальні страждання та переживання. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною. Все це постійно негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному стані позивача. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 350000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів що підтверджують протиправність дій Відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з приводу нещасного випадку. Крім того, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що правовідносини, що існували між сторонами ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту, як компенсація моральної шкоди. Згідно відповіді на відзив, позивач вважає, що доводи наведені у відзиві не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки є необґрунтованими та безпідставними, а тому просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді помічник машиніста тепловоза на вивезені гірничої маси з кар`єру (а.с. 24-27). Згідно з Актом №18 Форми Н-1 «Про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом», нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків 23.10.2018 року о 01-22 годин, а саме: 24.10.2018 року в 00 години 45 хвилин, вивантажившись від гірничої маси на ст. «Розвантажувальна» локомотивна бригада перейшла в секцію локомотива серії 2ТЭ10М-2535Б №113 для керування поїздом в порожньому стані та відправилася знову на ст. «Навантажувальна» для навантаження гірничої маси. За управлінням тепловоза був помічник машиніста тепловоза (на вивезенні гірничої маси з кар`єру) [PERSON] , так як машиніст тепловоза (на вивезенні гірничої маси з кар`єру) [PERSON] прийняв рішення замінити розірваний ремінь на проводі вентилятора охолодження компресора в дизельному відділенні секції локомотиву серії 2ТЭ10М-2247А №94 та поросив [PERSON] . Взяти на себе управління поїздом. 24.10.2018 року о 01 годині 15 хвилин тепловози №94, №113 під управлінням помічника машиніста тепловоза (на вивезенні гірничої маси з кар`єру) [PERSON] прослідував до ст. «Кар`єрна». О 01 годині 20 хвилин після залізничного переїзду №1 сталося непередбачуване саморозчеплення тепловозу № 113 від тепловозу №94. Помічних машиніста тепловоза [PERSON] прийняв міри для гальмування тепловоза, поставивши кран умовний №394 в шосте положення «Екстрене гальмування». Побачивши, що тепловоз призупинився, [PERSON] пішов в дизельне відділення, щоб взяти там гальмівні черевики та поставити під колеса тепловоза. В цей час через відкриті двері він побачив, що тепловоз не зупинився, а рухається в напрямку залізничної колії №15 перегону ст. «Кар`єрна» - «Навантажувальна». [PERSON] повернут кабіну тепловоза №113 та спробував загальмувати тепловоз за допомогою ручного стоянкового гальма, але це йому не вдалося, та тепловоз став набирати ще більше швидкості. 24.10.2018 року о 01 годині 22 хвилині помічник машиніста тепловоза [PERSON] прийняв рішення залишити тепловоз. Спускаючись по боковій драбині, він зістрибнув з тепловоза по ходу його руху при падінні отримав травму лівого плеча та лівої ноги. [PERSON] було направлено до КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР» де йому був встановлений діагноз «Закритий перелом середньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням. Забій, гемартроз лівого колінного суглобу. Больовий синдром» та в той же день його було транспортовано у КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2»ДОР» (а.с. 9-10). Відповідно до п. 7 Акту, основною причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан транспортного засобу (а.с. 10). Згідно виписного епікризу ТОВ «Медичний центр Гармонія КР» із медичної карти № 113 стаціонарного хворого від 11.02.2020 року було проведено операцію щодо видалення пластини лівої плечевої кістки, БІОС, аутокісткова пластика лівої плечової кістки. Післяопераційний період проходив без ускладнень. Виписаний з МЦ «Гармонія КР» для подальшого лікування у ранньому післяопераційному періоді травматологічному відділенні КНП «КМЛ №11» КМР (а.с. 30). Відповідно до виписки КНП «Криворізька міська лікарня №11» КМР із медичної карти стаціонарного хворого №102 на основі даних анамнезу, скарг хворого, об`єктивного та рентгенологічного дослідження встановлений основний діагноз: наслідки виробничої травми (2018 рік) у вигляді хибного суглобу лівої плечової кістки після МОС. СДПФ ІІст. Ранній післяопераційний період (11.02.2020 року видалення пластини. БІОС, аутокісткова пластика лівої плечової кістки) (а.с. 28). У зв`язку із ушкодження здоров`я, 04.06.2020 року [PERSON] , вперше, пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено первинно ступінь втрати професійної працездатності - 50% та встановлена третя група інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги». Визначено потребу у санітарно-курортному лікуванні. Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних обставин вбачається, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Так, нещасний випадок із позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків на робочому місці, що не заперечується стороною відповідача, окрім того позивачу встановлено ступінь втрати працездатності, котрий має місце станом на сьогоднішній день з моменту настання нещасного випадку, тобто з 2018 року, а отже не заслуговують на увагу доводи ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», викладені у відзиві, про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральних страждань. На підтвердження вказаного, позивачем додано по матеріалів позову виписки з медичних карт стаціонарного хворого, з яких встановлено, що позивач в період тривалого часу вимушений звертатися до медичних установ для реабілітації після отриманого ушкодження на виробництві. Доводи відповідача у відзиві про те, що правовідносини, що існували між сторонами ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди, суд не бере до уваги, з огляду на наступне. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. У пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 110000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави . На підставі викладеного,

Outcome: partial