Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 11 026,13 грн., яка складається з наступного: 9609,92 грн. - основний борг; 1069,47 грн. - інфляційні втрати; 346,74 грн. - 3% річних. А також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що упродовж липня 2015 року - червня 2018 року, споживачем [PERSON] за адресою споживання: [ADDRESS] здійснювалося фактичне споживання природного газу, про що свідчить фінансовий стан споживача, копія відомостей по обходу населеного пункту, якими зафіксовано показник лічильника природного газу. Також доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку, проведення відповідачем оплати за надані послуги. Відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов'язків, що з них випливають. Таким чином, розрахунок за надані послуги з газопостачання здійснюється відповідно до показників лічильника та встановлених цін на газ. Такі дії відповідача свідчать ні про що інше, як про прийняття ним умов Договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується із нормами ст.ст. 641-642 ЦК України. ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу, свої зобов'язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань та не сплачує вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ, яка станом на 30.07.2018 складає 9609,92 грн. Оскільки, відповідачем оплата боргу в добровільному порядку не здійснюється, ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. З відзиву на позов випливає, що відповідач не визнає позовні вимоги, зокрема щодо наявності у нього заборгованості за спожитий природний газ. Вважає, що позивач безпідставно нарахував йому суму заборгованості. При цьому, зазначає, що у 2015 році його сім'ї надали субсидію як малозабезпеченій багатодітній сім'ї. Звернувшись на гарячу урядову лінію, його повідомили, що була нарахована субсидія у розмірі 15 952,52 грн. на опалювальний сезон. У зв'язку з невикористанням всієї суми, така була повернена державі. У зазначеному відповідач сумнівається. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходи для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 81 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що упродовж липня 2015 року - червня 2018 року, споживачем [PERSON] за адресою споживання: [ADDRESS] здійснювалося фактичне споживання природного газу. Даний факт відповідачем не оспорюється. Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов'язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ «ЗАКАРПАТГАЗ ЗБУТ». Згідно з п.3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 (далі - «Правила №2496») та п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 (далі - «Типовий договір»), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Як встановлено судом, [PERSON] 18.02.2016 року підписав Заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що підтверджується відповідною її копією, яка міститься в матеріалах справи. Доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, відомості про їх оплату та наявність у відповідача особового рахунку, проведення відповідачем оплати за надані послуги. Розрахунки за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов'язків, що з них випливають. Такі дії відповідача свідчать ні про що інше, як про прийняття ним умов Договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується із нормами ст.ст. 641-642 ЦК України. Пунктом 2 Розділу II Правил №2496 визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. У відповідності до п. 14 Розділу 3 Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу свої зобов'язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань та не сплачує вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ. Станом на 30.07.2018 заборгованість [PERSON] за спожитий природній газ за адресою: [ADDRESS] складає 9609,92 грн., що відображено у відповідному розрахунку, наданому позивачем. Як вказував у відзиві на позов відповідач, вказану заборгованість він не визнає, оскільки мав призначену субсидію. До відзиву відповідач додав Лист ТОВ Закарпатгаз Збут за вих. №БА-6017805 від 03.11.2016. Із вказаного листа судом випливає наступне. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про удосконалення порядку надання житлових субсидій» від 28 лютого 2015 р. № 106, якою з 01 травня 2015 року запроваджено спрощені умови отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. На опалювальний період 2015/2016 рр. (з 01.10.2015 р. по 30.04.2016 р.) гр. [PERSON] було призначено субсидію за спожитий природний газ та перераховано 15 952,52 грн., а також визначено обов'язкову частку платежу на місяць. Відповідно до п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21 жовтня 1995 р. № 848 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 319 від 27.04.2016 р., №534 від 23.08.2016 р.): громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. У разі коли вартість фактично використаної послуги менша ніж обов'язкова частка витрат на оплату цієї послуги, громадяни сплачують її фактичну вартість. Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки виконавців/виробників житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується виконавцем/виробником як оплата послуг, у тому числі обов'язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди. Після закінчення опалювального сезону: сума невикористаної субсидії на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання) повертається виробником/виконавцем таких послуг до бюджету в повному обсязі на підставі акта звіряння, складеного разом із структурним підрозділом з питань соціального захисту населення; частина невикористаної суми субсидії на оплату послуг індивідуального опалення (теплопостачання), що еквівалентна вартості (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) 100 куб. метрів природного газу або вартості 150 кВтг електричної енергії (в разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення), зараховується виконавцем/виробником як оплата послуг, у тому числі обов'язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди. Враховуючи вищезазначене, як вказано у Листі, [PERSON] проведено перерахунок по субсидії та невикористана сума за опалювальний період 2015-2016 рр. повернена до бюджету в розмірі 9358,44 грн. з розрахунку: загальна сума нарахованої субсидії на оплату послуги з газопостачання за опалювальний період 2015/2016 рр. - 15 952,52 грн.; загальна вартість фактично використаного природного газу за опалювальний період 2015/2016 рр. - 5906,18 грн.; вартість 100 куб.метрів природного газу за гранично роздрібною ціною на природний газ для побутових споживачів, що діяла на 1 травня 2016 р. - 687,90 грн. Всього: 15952,52 грн. - 5906,18 грн. - 687,90 грн. = 9358,44 грн. Окремо зазначено, що з листопада 2015 по жовтень 2016 року гр. [PERSON] не проведено жодної оплати. Як випливає з наданого позивачем розрахунку, за період з липня 2015 року по червень 2018 року позивачем нарахована відповідачу сума до сплати - 36 558,27 грн., з яких: 22 992,16 грн. - сплачено за субсидією, 3956,16 грн. - сплачено відповідачем окремо. Відтак, при розрахунку заборгованості, відповідачу субсидія була врахована. Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.п.4.5 та 4.6 публічного Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП №2500, розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка. Відповідно до ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що відповідач у добровільному порядку належним чином не здійснює оплату за спожитий природній газ, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved