Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 08 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №26444506, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 162 904,00 гривень. Позивач стверджує, що станом на 20.04.2015 року за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 172 120,16 гривень, позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності,позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, оскільки відповідач продовжує сплачувати заборгованість. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 08 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №26444506, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 162 904,00 гривень. Факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі 162 904,00 гривень підтверджується меморіальним ордером №2079998539 від 08 січня 2014 року. 23 вересня 2014 року відповідачу надсилалася досудова вимога 361-05-7888 про дострокове повернення кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за відповідачем станом на 20.04.2015 року наявна заборгованість в розмірі 172 120,16 гривень, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 135 265,91 гривень, заборгованість за відсотками - 928,66 гривень, заборгованість за сумами штрафу - 35 925,59 гривень. Як вбачається з копії квитанції від 13 травня 2015 року, [PERSON] в рахунок погашення заборгованості сплатив 4224,90 гривень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, у зв'язку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме відмовляючи в стягненні суми 4224,90 гривень, оскільки 13 травня 2015 року дана сума була сплачена відповідачем в рахунок погашення заборгованості, однак не врахована в розрахунку заборгованості, наданого позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: partial