Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 75, що розташований за адресою: вул. Д. Пономаренка, с. Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 75, що розташований за адресою: вул. Д. Пономаренка, с. Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області. Факт належності вказаного житлового будинку позивачу підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 22.05.2018 року, яке видане приватним нотаріусом Катеринопільського районного нотаріального округу [PERSON]. На даний час у вказаному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], який з липня 2014 року у вказаному будинку не проживає. Позивач зазначив, що у нього виникають певні труднощі зі сплатою комунальних послуг, які нараховуються в надмірному розмірі, що і змусило позивача звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позов підтримала повністю, просить провести розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч.11\~ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причину неявки не повідомив. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - пятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне. Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2\~ст. 317 ЦК України\~на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 7\~ст. 319 ЦК України\~діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1\~статті 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.\~\~\~\~ Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину від 22.05.2018 року, яке видане приватним нотаріусом Катеринопільського районного нотаріального округу [PERSON], позивач є власником житлового будинку № 75, що розташований за адресою: вул. Д. Пономаренка, с. Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області. Факт не проживання відповідача [PERSON] у домоволодінні позивача, підтверджується довідкою Новоселицької сільської ради від 11.07.2018 року № 405, якою засвідчено, що з 2014 року [PERSON] фактично не проживає [INFO], що розташований за адресою: вул. Д. Пономаренка, с. Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області. \~\~\~ \~З огляду на наведені обставини та досліджені судом матеріали справи, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved