Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 07.12.2015 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль марки Фольксваген д.н.з. [NUMBER], постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2016 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та звільнено від відповідальності в зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УПСК», страховиком позивачу виплачено страхове відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 46665 грн.20 коп., але загальний розмір спричиненого йому матеріального збитку згідно висновку автотоварознавчого дослідження становить 80 665 грн.20 коп., різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування має виплатити відповідач, як винна в ДТП особа. Позивач просив суд стягнути з відповідача 34 000 грн. матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням автомобіля, 180 грн. витрат за евакуацію транспортного засобу, 10 000 грн. моральної шкоди, всього 44 180 грн. та судові витрати в сумі 551 грн.20 коп. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі суду не надано, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою представника позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 07.12.2015 року близько 17 год.05 хв. на 2 км + 600 м автодороги Р-32, під'їзної дороги до м. Біла Церква в напрямку автодороги Київ-Одеса на території Білоцерківського району Київської області, водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог п. п.2.3 /б/, 12.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху. В результаті даної ДТП транспортним засобам спричинено технічні пошкодження, також пасажир автомобіля «Volkswagen Transport» отримав легкі тілесні ушкодження . Відповідно до постанови слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 29.12.2015 року кримінальне провадження по факту даної ДТП було закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України за відсутності в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, оскільки потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, тоді як кримінальна відповідальність настає у випадку спричинення тілесних ушкоджень не менш як середньої тяжкості. Все наведене стверджується постановою про закриття кримінального провадження від 29.12.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2016 року [PERSON] по факту вказаної вище ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по адміністративній справі закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що слідує з копії цієї постанови. За ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи з наведеного, вказана ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON] Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, саме [PERSON], з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену позивачу в результаті ДТП шкоду. Але, як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що стверджується копією поліса № АЕ/5362438 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 07.09.2015 року по 06.09.2016 року. За ст. 22 п.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як передбачено ст.28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За ст.22 ЦК України збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки/. За ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 29.12.2015 року за № 221, виконаного ФОП [PERSON], який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Transport» д.н.з. [NUMBER] від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, складає 80 665 грн.20 коп., що дорівнює ринковій вартості ДТЗ до настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вартість його відновлювального ремонту становить 194 337 грн.91 коп. Висновок приймається судом до уваги, оскільки його виконано з дотриманням вимог законодавства, всі розрахунки обґрунтовані, то того ж, інших доказів щодо розміру спричинених позивачу збитків в результаті пошкодження його автомобіля суду не надано, як і не надано доказів, які б спростовували розрахунки, проведені спеціалістом. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26.12.2009 року, автомобіль [NUMBER] зареєстровано на ім'я позивача [PERSON] Судом також встановлено, що позивачу було виплачено страховиком страхове відшкодування в сумі 46 665 грн.20 коп., що вбачається з листа ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 20.07.2016 року. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування// для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою /страховим відшкодуванням/. Тобто, в даному випадку ця різниця становить: 80 665,20 грн. /матеріальний збиток в результаті ДТП/ - 46 665,20 грн. /страхове відшкодування/=34 000 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн. посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що внаслідок пошкодження з вини відповідача належного позивачу транспортного засобу останній не має можливості використовувати цей транспортний засіб за призначенням, що призвело до зміни звичного для нього та його сім'ї способу життя, транспортний засіб практично не підлягає відновлювальному ремонту, для отримання страхового відшкодування, для захисту своїх прав в суді він змушений був витрачати значний час та кошти, в ДТП його син отримав тілесні ушкодження, все це призвело до душевних страждань. За ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Приписами ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Отже, страховиком відшкодовується моральна шкода потерпілому тільки в разі, коли він зазнав ушкодження здоров'я. Оскільки шкоди здоров'ю позивача в результаті ДТП не було спричинено, то його вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з пошкодженням майна позивача, суд вважає обґрунтованими. В ст.23 ЦК України вказано на те, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 '' Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди '' розмір відшкодування моральної /немайнової /шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках . Виходячи з наведеного суд вважає, що позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях внаслідок того, що саме з вини відповідача було пошкоджено належний позивачу автомобіль, який страховиком визнано фізично знищеним, позивач позбавлений можливості використовувати транспортний засіб за призначенням, що призвело до зміни звичного для нього та його сім'ї способу життя, для захисту своїх прав позивач змушений витрачати додатково час і кошти. Таким чином, проаналізувавши все наведене суд вважає за можливе визначити розмір спричиненої позивачу моральної шкоди в сумі 5000 грн. Суд вважає, що підлягають відшкодуванню на користь позивача витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 180 грн. відповідно до квитанції в матеріалах справи. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial