Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення компенсації втрат частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за період з січня 2015 року по квітень 2018 року відповідач заборгував перед позивачем по невиплаті заробітної плати у розмірі - 62627.95 грн., що призвело до порушення вимог ст. 115 КЗпПУ. Просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсації втрат частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати у розмірі - 12579.26 грн. Ухвалою суду від 18.10.2018р. за даною справою відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі. Враховуючи подану заяву позивача, неявку відповідача та від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 12.09.2011р. перебуває у трудових відносинах з ПАТ «БУ№9» «Полтаванафтогазбуд» (а.с. 4-5) Як вбачається із позову, сума заборгованості по невиплаченій заробітної платі - 62627.95 грн. у відповідача, ПАТ «БУ№9» Полтаванафтогазбуд»перед позивачем, [PERSON] виникла за період з січня 2015 року по квітень 2018 року (а.с. 6,7). Згідно Судового наказу № 545/1093/18 від 30.05.2018р, встановлено, що з Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління № 9 «Полтаванафтогазбуд» (38762, с. Терешки, вул. Шевченка, 1-А, код ЄРПОУ 01291471, р. 26002612842200 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005), на користь [PERSON],, паспорт: [NUMBER], виданий Карлівським РС УДМС Україну у Полтавській області від 01.08.2013р., Ідентифікаційний номер [NUMBER], мешканки [ADDRESS] стягнуто заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі у розмірі - 62627.95 грн. (шістдесят дві тисячі шістсот двадцять сім грн.. 95 коп.)(а.с.8). Також встановлено, що14.09.2018 року на картковий рахунок [PERSON] здійснено перерахування заборгованості по заробітній платі, згідно судового наказу № 545/1093/18 від 30.05.2018р. (а.с.9). Згідно положень статті 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективнимдоговором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинноїпрофспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим коллективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцятикалендарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюєтьсявиплата. За таких підстав можливо зробити висновок про те, що відповідач не виплачуючи позивачеві заробітної за період роботи з січня 2015 року по квітень 2018 року чим порушив її трудові права визначені статтею 115 КЗпП України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства,установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходіву зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідниймісяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в періодневиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Отже суд вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 1, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» позивач набув право на компенсацію за порушення відповідачем строків виплати нарахованої заробітної плати за період з січня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі - 12579.26 грн., що підтверджено відповідним розрахунком (а.с. 26-27). За даних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача стягнення компенсації втрат частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплатиу примусовому порядку, посилаючись на норми чинного законодавства, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved