Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

позивач звернувся до суду 14 березня 2016 року з позовом про стягнення боргу за договором позики, вказавши, що 12 червня 2013 року, він позичив [PERSON] 5 000 гривень, що підтверджується розпискою. Відповідно до вказаної розписки відповідач зобов'язався повернути 15 липня 2013 року вказану суму коштів, однак до цього часу своє зобов'язання не виконав, на його неодноразові вимоги не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість згідно договору позики в сумі 5 000гривень, три відсотки річних за прострочку виконання зобов'язання в розмірі 399гривень 86 копійок, проценти від суми позики в розмірі 2151гривень 55 копійок, 3455 гривень 00 копійок інфляційних втрат, 5000гривень моральної шкоди та судові витрати по справі (а.с. 3-5). 18 березня 2016 року позивач заявлені вимоги уточнив, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість згідно договору позики в сумі 5 000гривень, три відсотки річних за прострочку виконання зобов'язання в розмірі 399 гривень 86 копійок, проценти від суми позики в розмірі 2151гривень 55 копійок, 3455 гривень 00 копійок інфляційних втрат та судові витрати по справі (а.с. 15-16). Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 12 червня 2013 року зобов'язувався до 15 липня 2013 року повернути [PERSON] борг в розмірі 5 000,00 грн., однак в обумовлений сторонами строк відповідач борг не повернув (а.с. 9 - копія розписки). Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. У листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка є обов'язковою для судів загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] надав позивачу розписку про отримання в борг грошей, а отже сторони дотримались письмової форми договору. Спірні правовідносини регулюються статтями 1046-1049 ЦК України відповідно до положень яких за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких встановлюється договором. Позичальник повинен повернути гроші в обумовлений договором позики термін. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тобто вказаною нормою встановлена презумпція оплатності позики яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Облікова ставка Національного банку України в період з 16.07.2013 року по12.08.2013 року - 7% річних; з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року - 6,5 % річних: з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 9,5 % річних; з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року - 12,5% річних; з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року- 14% річних; з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року - 19,5% річних; 04.03.2015 року по 27.08.2015 року- 30% річних; 28.08.2015 року по 24.09.2015 року - 27% річних; 29.09.2015 року по 14.03.2016 рік-22% річних. Період в який обраховуються відсотки: з 16.07.2013 року по 12.08.2013 року -28 днів ( 7% річних); з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року-245 днів (6,5 % річних); з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року -93 дні ( 9,5 % річних); з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року - 119 днів (12,5% річних); з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року- 85 днів (14% річних); з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року - 26 днів ( 19,5% річних); 04.03.2015 року по 27.08.2015 року - 177 днів ( 30% річних); 28.08.2015 року по 24.09.2015 року - 28 днів (27% річних); 29.09.2015 року по 14.03.2016 рік - 172 дні (22% річних). 5 000 грн. х 7/100 х 28/365 = 26,84 грн. 5 000 грн. х 6,5/100 х 245/365 = 218,15 грн. 5 000 грн. х 9,5/100 х 93/365 = 121,03 грн. 5 000 грн. х 12,5/100 х 119/365 = 203,75 грн. 5 000 грн. х 14/100 х 85/365 =163,01 грн. 5 000 грн. х 19,5/100 х 26/365 =69.45 грн. 5 000 грн. х 30/100 х 177/365 =727,40 грн. 5 000 грн. х 27/100 х 28/365 =103,56 грн. 5 000 грн. х 22/100 х 172/365 =518,36 грн. Таким чином загальна сума процентів від суми позики становить 2151 гривень 55 коп. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач повинен був повернути суму грошових коштів до 15 липня 2013 року, розмір 3- х відсотків річних рахується за період з 16.07.2013 р. по 14.03.2016 р. 5000 *3/100*169/365 = 69.45 грн. (З % за 169 днів прострочки у 2013 році) 5000*3/100*365/365 = 150 грн. (3% за 2014 рік) 5000*3/100*365/365 = 150 грн. (3% за 2015 рік) 5000*3/100*74/365 =30,41 грн. (3% за 74 дні прострочки у 2016 році) 69,45 +150+150+30,41 = 399 гривень 86 коп. - сума 3-х відсотків річних за весь період прострочки виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції за серпень 2013 року - 99,3%, за вересень -100,0%, за жовтень - 100,4 %, за листопад 2013 року - 100,2%, грудень 2013 року - 100.5%. Індекс інфляції за 2014 рік- 124,9%, за 2015 рік -143,3%. Індекс інфляції за січень 2016 року - 100,9 %, за лютий 2016 року - 99.6%. Таким чином інфляційне збільшення заборгованості складає - 3455 грн.. виходячи з наступного розрахунку: 5000 грн. х 100,4 (загальний індекс інфляції за період прострочки у 2013 році) /100 =5020 грн.; 5020-5000=20 грн. 5000 х 124,9 (індекс інфляції за 2014 рік)/100 =6245 грн.; 6245-5000= 1245 грн. 5000 х 143,3 (індекс інфляції за 2015 рік) /100 = 7165 грн.; 7165 грн. -5000 = 2165 грн. 5000 х 100. 5 (індекс інфляції за січень-лютий 2016 року)/100 =5025 грн.: 5025-5000=25 грн. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем грошового зобов'язання, тому вимоги позивача щодо стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та відсотків підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 1), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved