Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 12.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. за реєстровим номером 4535 було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» кошти в сумі 18911 грн. 05 коп. відповідно до кредитного договору зі страхування життя позичальника від 01.03.2013 року за №195/7717CLBPS, укладеного між позивачем та ПАТ «Платинум Банк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. від 27.11.2019 року було відкрито виконавче провадження №60729475 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Позивач ніколи не укладав жодного кредитного договору із ТОВ «Фінансова компанія управління активами», будь-яких повідомлень про укладання договорів факторингу від ПАТ «Платинум Банк» не отримував, а також не отримував жодних розрахунків за кредитними договорами. Повний розрахунок за кредитним договором з ПАТ «Платинум Банк» проведений в повному обсязі приблизно в квітні 2014 року. Строк вимоги за кредитним договором сплив ще в 2017 році. Згідно виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 21.05.2014 року по 29.07.2019 року, що перевищує трирічний строк позовної давності та свідчить про порушення чинного законодавства. Розрахунок заборгованості здійснений відповідачем одноособово, без урахування думки та позиції позивача, не відповідає дійсності та не може вважатись документом, який підтверджує безспірність заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. за реєстровим номером 4535. Ухвалою від08.04.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 08.04.2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову було повернуто заявнику. Ухвалою суду від 21.04.2020 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою суду від 01.12.2020 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимог в повному обсязі. Відповідач за неодноразовими викликами явку свого представника не забезпечив, про поважність причин неявки не повідомив. Проте, надав відзив на позовну заяву, в якому просив слухати справу за відсутності представника товариства та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем було вчинено дії, що свідчать про визнання ним боргу, зокрема, 01.06.2018 року здійснено в добровільному порядку часткову оплату заборгованості за кредитним договором в сумі 1100 грн.. таким чином, строки позовної давності перервались та виконавчий напис було вчинено з дотриманням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат». Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення виконавчого напису відбувається шляхом направлення йому письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору. Позивач у встановленому порядку не спростував належними доказами, що сума його боргу за кредитним договором на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, що запропонована в ньому, не надав доказів часткового або повного погашення заборгованості. Треті особи за викликами до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, пояснень по суті справи не надали. Враховуючи неодноразову неявку представника відповідача та третіх осіб, заявлене відповідачем у відзиві клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, а також достатність наданого учасникам часу для вчинення процесуальних дій, суд з урахуванням положень ст.ст.211,223 ЦПК України, визнав за можливе провести подальший розгляд справи за фактичної явки учасників та на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та відзиві відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. за реєстровим номером 4535 було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не виплачені в строк відповідно до кредитного договору зі страхування життя позичальника від 01.03.2013 року за №195/7717CLBPS кошти в сумі 18911 грн. 05 коп., з яких: 8013 грн. 58 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2204 грн. 92 коп. - заборгованість по процентам, 8542 грн. 45 коп. - пеня, 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Також згідно виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 21.05.2014 року по 29.07.2019 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. від 27.11.2019 року було відкрито виконавче провадження №60729475 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» н отаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пп.1.1.,1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок), встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп.2.1 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктом 3.1 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (пп.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (пп.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В своєму позові позивач та під час розгляду справи його представник заперечували факт отримання від відповідача письмової вимоги щодо усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором, її розміру. Доказів направлення такої вимоги та надання її нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем під час розгляду справи в суді не надано. Також згідно виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводилось за період з 21.05.2014 року по 29.07.2019 року, тобто поза межами встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту і відсотками, а також поза межами встановленої ст.258 ЦК України спеціальної позовної давності в один рік для вимог про стягнення неустойки. Доводи відповідача у відзиві щодо переривання строків позовної давності внаслідок вчинення позивачем дій, що свідчать про визнання боргу, а саме: сплати в добровільному порядку 01.06.2018 року коштів на погашення заборгованості в сумі 1100 грн., суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано належних та достатніх доказів такої сплати, які б свідчили про сплату цих коштів саме позивачем та містили відомості щодо призначення платежу. Наданих відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором суд належним та достатнім доказом не визнає, оскільки останній зазначених визе відомостей не містить. Крім того, з розрахунку вбачається, що в останньому відображено зарахування 01.06.2018 року коштів в сумі 1100 грн. на погашення нарахованої пені. Проте, часткове погашення пені не свідчить про визнання позивачем боргу по іншим платежам (за тілом кредиту, відсотками, штрафу) та не перериває перебігу позовної давності для вимог по цим платежам. Вказане свідчить про вчинення виконавчого напису без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» пп.2.3 п.2, пп.31. п.3 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Також суд враховує наступне. Відповідно до п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік), передбачено стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 вказаного Переліку було встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений Перелік було доповнено пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення Змін, що вносяться до Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Поряд з цим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14), яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, було визнано нечинною та незаконною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Таким чином, оскільки на момент вчинення 12.09.2019 року оспорюваного виконавчого напису п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, втратив законну силу внаслідок визнання судовим рішенням нечинною та незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662, нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Оскільки кредитний договір зі страхування життя позичальника від 01.03.2013 року за №195/7717CLBPS, на підставі якого було вчинено виконавчий напис нотаріально не посвідчувався та доказів іншого сторонами суду не представлено, виконавчий напис було вчинено за відсутності передбачених для цього законних підстав. В зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог і визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 12.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Є.М. за реєстровим номером 4535. Враховуючи задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір при подачі позову в сумі 840 грн. 80 коп., судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. за подану та задоволену заяву про забезпечення позову, а всього стягнути судовий збір в сумі 1261 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved