Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду уточнив, свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював старшим викладачем кафедри «СЕУ, ВМ суден та їх експлуатації» в Київській Державній академії водного транспорту імені Гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного. Наказом Академії від 27.11.2012 року № 02-030234/0 його було звільнено з роботи з формулюванням « За халатне відношення до виконання своєї роботи, порушення обов»язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказу МОНМС від 29.03.2012 року, інших нормативних документів, які визначають обов»язки викладача, неподання інформації щодо необхідності звільнення у зв»язку з вступом до докторантури Одеської національної морської академії з 01.11.2012 року на очну форму навчання ( наказ ОНМА від 22.11.2012 року № 2/12-1107-2017) та зайвих фінансових витрат викликаних цими діями, звільнити з займаної посади старшого викладача кафедри 2СЕУ,ВМ суден та їх експлуатації», факультету «Судноводіння» ВДАВТ [PERSON] з 27.11.2012 року. Наказу про звільнення передував наказ від 07.11.2012 року № 02-04-357/з про застосування до нього дисциплінарних санкцій. Суть цього наказу зводиться до того, що начебто з його вини було заподіяно шкоду навчальному процесу в академії, а саме: 08.10.2012 року старший викладач [PERSON] без повідомлення відповідних служб замість запланованого заняття провів коротку консультацію по написанню дипломних робіт для студентів [PERSON] та [PERSON], чим порушив виконання розкладу занять. А також 15.10.2012 року не відбулась відкрита лекція на 6 курсі в групі 0718 у зв»язку з неявкою студентів, що в свою чергу є наслідком самовільних дій викладачів [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що обставини, викладені в цих наказах не відповідають дійсності, а аргументи, якими вони обґрунтовані є надуманими. Просив поновити його на роботі на посаді старшого викладача кафедри СЕУ, ДМ суден та їх експлуатації факультету судноволодіння КДАВТ з 27 листопада 2012 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 27 листопада 2012 року до дати поновлення на роботі. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вважає, що позивача було звільнено у відповідності до вимог діючого законодавства, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював у відповідача та відповідно до наказу № 02-03-60а від 02 квітня 2012 року призначений старшим викладачем кафедри суднових енергетичних установок, допоміжних механізмів суден та їх експлуатації, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с.10, т.1). Наказом № 02-04-357/з від 07.11.2012 року позивачу за халатне відношення до покладених обов»зків, порушення трудової дисципліни було оголошено догану ( а.с.44, т.1). В наказі зазначено, що 15.10.2012 року повинна була відбутися відкрита лекція на 6 курсі в гурпі 0718 ( магістри) з дисципліни «оптимізація роботи СЕУ», про що, на прохання викладача [PERSON], 12.10.2012 року було розміщено оголошення. В цей день лекція не відбулась. Така ситуація виникла в результаті відсутності на заняттях студентів, що в свою чергу є наслідком самовільних дій викладачів [PERSON] та [PERSON], які без повідомлення деканату, домовились про заміну своїх занять. Крім того, як відмічено в пояснювальній записці студентів групи 0718( магістри) , 08.10.2012 року старший викладач [PERSON] без повідомлення відповідних служб замість запланованого заняття провів коротку консультацію по написанню дипломних робіт для студентів [PERSON] та [PERSON], чим порушив виконання розкладу занять. Наказом № 02-03-234/о від 27 листопада 2012 року за халатне відношення до виконання своєї роботи, порушення обов»язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказу МОНМС від 29.03.2012 року, інших нормативних документів, які визначають обов»язки викладача, неподання інформації щодо необхідного звільнення в зв»язку з вступом до докторантури Одеської національної морської академії з 01.11.2012 року на очну форму навчання ( наказ ОНМА від 22.11.2012 року № 2/12-11/107-2017) та зайвих фінансових затрат викликаних цими діями позивача [PERSON] було звільнено з займаної посади з 27.11.2012 року ( а.с.64-66,т.1). В своїх запереченнях представник відповідача зазначає, що порушення трудової дисципліни позивачем є ситстемним, так 08.10.2012 року замість проведення повноцінного занття [PERSON] провів коротку консультацію для двох студентів та достроково закінчив пару, чим порушив розклад занять та вимоги навчального плану, при цьому не повідомив жодну службу академії. 12.10.2012 року на прохання викладача [PERSON] було розміщено оголошення щодо відкритої лекції, яка відбудеться 15.10.2012 року на 6 курсі в групі 0718 ( магістри) з дисципліни «Оптимізація роботи СЕУ», але з незрозумілих причин лекція не була проведена. Згадана ситуація відбулась внаслідок відсутності на заняттх студентів. Викладачі [PERSON] та [PERSON] без повідомлення деканату домовились про заміну своїх занять, про що свідчать службові записки заступника декана ФСВ [PERSON], начальника навчального відділу [PERSON], [PERSON]. Однак, як вбачається з службової записки [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.39-41) 15 жовтня 2012 року відкрита лекція не відбулась у зв»язку з відсутністю студентів групи 0718, які не з»явились на заняття. При цьому, з доповідних записок не вбачається, що лекція не відбулася внаслідок порушення позивачем обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. З наказу не зрозуміло за яке саме порушення трудової дисципліни на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Щодо наказу КДАВТ від 27.11.2012 року № 02-03-234/о представник відповідача зазначив, що 6 листопада 2012 року в академії проведено перевірку навчально-методичного забезпечення дисциплін старшого викладача кафедри СЕУ, ДМ суден та їх експлуатації факультету судно володіння КДАВТ [PERSON]. Комісією було виявлено ряд порушень до вимог ведення документації, які ставляться до викладача. Окрім того, відповідно до наказу Одеської національної морської академії від 22.11.2012 року № 2/12-11/107-2017, з 01.11.2012 року на очній формі навчання [PERSON] навчається в докторантурі. За даних обставин позивач не може здійснювати навчання та педагогічну роботу в КДАВТ. Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 23 вищевказаної постанови). З листа профспілкового комітету працівників КДАВТ від 28.11.2013 року № 2/11-13 вбачається, що [PERSON] був членом профспілкової організації працівників академії з 01.09.2007 року. Засідання профкому працівників академії, на якому була надана згода на звільнення [PERSON] на умовах, передбачених п.3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, відбулось 27 листопада 2012 року. 26 листопада 2013 року на засіданні профкому було повторно розглянуто питання щодо звільнення [PERSON] і профком одноголосно підтвердив своє рішення від 27.11.2012 року про надання своєї згоди на його звільнення ( а.с.244,т.1). Копію протоколу засідання профспілкового комітету представник відповідача суду не надав. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідачем не визначено в чому конкретно проявились порушення, що стали приводом до накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани та приводом до його звільнення, тобто, за невиконання без поважних причин яких саме обов'язків, покладених на позивача трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку було застосовано дисциплінарні стягнення. В наказах про оголошення догани та про звільнення ці обставини також не зазначені. Тому, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулось незаконно, і він має бути поновлений на роботі з дня звільнення. Згідно з ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вимушений прогул мав місце з 27.11.2012 року по 11.11.2014 року. З довідки про середню заробітну плату від 25.11.2013 року вбачається, що зарплата [PERSON] за останні два місяці перед звільненням становить 6700,62 грн. (3972,20 грн. /зарплата за вересень 2012 року/ + 2 728,42 грн. /зарплата за жовтень 2012 року/ = 6700,62 грн.). Отже, середня зарплата становить 3 350,31 гривень (6700,62 грн. : 2 = 3350,31 грн.). Середньоденна зарплата позивача становить 152 гривні 29 копійок ( 3350,31 грн. : 22 дні = 152,29 грн.). Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.11.2012 року по 11.11.2014 року ( 23 місяці 11 днів) становить 78732,32 гривні (за 23 місяці зарплата становить 77 057,13 гривень ( 3350,31 гривень х23 місяці), за 11 днів зарплата становить 1675,19 гривень ( 152,29 гривень х 11 днів ); 77057,13 гривень + 1675,19 гривень = 78732,23 гривень). Отже, стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 78 732 гривні 32 копійки. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 40, 147-1, 148, 149, 233, 235, КЗпП України,

Outcome: approved