Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] Дитина більше трьох років проживає в сім'ї дідуся [PERSON] та його дружини [PERSON], які займаються вихованням та утримання дитини. Матір дитини проживає окремо, від виконання батьківських обов'язків щодо доньки ухиляється. Відомості про батька дитини записані у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. У зв'язку з зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь фізичної особи, яка виховуватиме дитину. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи мається заява [PERSON], посвідчена державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори, згідно якої вона відмовляється від виховання і матеріального утримання свої неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] Справу про позбавлення її батьківських прав просить розглянути за її відсутності. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №144, складеного 12.03.2003 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON]. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00017140526 від 24.09.2016 року вбачається, що відомості про батька [PERSON], [INFO], записані у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Із заяви [PERSON], яка посвідчена державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори, вбачається, що вона відмовляється від виховання і матеріального утримання свої неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] З акту обстеження умов проживання від 16.11.2017 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з дідусем [PERSON] та співмешканкою [PERSON] У дитини облаштована окрема кімната, в якій є все необхідне для життєдіяльності. Для дитини створені належні умови для виховання, навчання та всебічного розвитку дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.09.2017 року, відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], зазначене житло належить її батьку - [PERSON] Крім відповідача в ньому мешкають її діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно характеристики Зеленівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №38 Херсонської міської ради [PERSON] має достатній та середній рівень навчальних досягнень з більшості предметів. Вихованням дитини займається бабуся з дідусем, які постійно відвідують батьківські збори, цікавляться навчанням та вихованням онучки. Матеріально її утримують та морально підтримують. Мати вихованням доньки не займається. Матеріальної допомоги не надає. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 29.01.2017 року №2-49/208є длоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив той факт, що з 2016 року [PERSON] проживає разом з ним, після чого стала ходити до школи та не пропускати уроки. Відповідач від виконання свїх батьківських обов'язків ухиляється, матеріальної допомоги на утримання донькм не надає, її вихованням не займається. Зазначив, що крім [PERSON] відповідач має ще двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У зв`язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, визначивши їх розмір - 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення нею повноліття, задовольнивши позовні вимоги в частині стягнення аліментів частково, оскільки відповідач має ще двох неповнолітніх дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial