Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 13.06.2019 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів в простій письмовій формі у вигляді розписки та договору позики, які не були нотаріально посвідчено. Відповідно до даного договору відповідач отримала у позику 7269 грн.56 коп., строком до 13.09.2019 року. Станом на 15.11.2019 року відповідач свої зобов`язання не виконала, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі - 7269 грн.56 коп., та штраф в розмірі 1817 грн.36 коп., що передбачено договором позики, всього до стягнення: 9086 грн. 92 коп. та судові витати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила, та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, про що позивач не заперечив. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 13.06.2019 року між сторонами був укладений договір позики на суму 7269 грн.56 коп., за умовами якого відповідач зобов`язувалася повернути позивачу вказану суму боргу до 13.09.2019 року, що стверджується договором позики та власноручною розпискою відповідача, яка приєднана до матеріалів справи. Відповідно до п.4.1 Договору позики, за порушення умов Договору винна Сторона зобов`язана сплатити Позикодавцю штраф у розмірі 25% від суми позики, що не повернута. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В даному випадку, відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суду надана позивачем розписка в підтвердження того, що відповідач взяла у нього в борг кошти в сумі 7269 грн.56 коп., також, сторони уклали Договір позики (безвідсотковий) без нотаріального посвідчення. Розписка не є належною письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися до уваги судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами. Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Суд, також, виходить з того, що у наданій до суду розписці і Договорі позики зазначені: сторони зобов`язання, грошова сума, яку заборгувала відповідач, строк виконання зобов`язання, передбачено відповідальність за неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, та особистий підпис боржника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на 15.11.2019 року відповідач не повернула борг. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно мав місце договір позики на суму 7269 грн.56 коп., умови якого відповідач не виконала. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не було надано. Також, з урахуванням того, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання щодо належного виконання своїх зобов`язань по поверненню боргу в строк до 13.09.2019 року, то підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі - 7269 грн.56 коп., а також штраф в розмірі 1817 грн.36 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору, що поніс позивач в зв`язку з розглядом даного спору та які підтверджені належними доказами на суму 768,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved