Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив визнати дії відповідача незаконними та зобовязати зняти заборону відчуження нерухомого майна та вилучити з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна записи про ці заборони. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач є власником квартири № 166 загальною площею 119,5 кв.м., що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд.2, на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010 р., та квартири № 167 загальною площею 151,8 кв.м., що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2, на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2011р.. Позивачу стало відомо про те, що у Державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна існують записи про заборону відчуження відносно його квартир. Вважає дії нотаріуса щодо внесення даних записів до Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна незаконними та такими, що підлягають вилученню. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд\~приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно п.1.1. договору відступлення права вимоги від 05.10.2012 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» та компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», третя особа набула права вимоги за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 р.. Згідно п. 1.1. іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 р. предметом договору іпотеки є майнові права на: -Незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2401 (дві тисячі чотириста один), загальною проектною площею 256, 6 (двісті пятдесят шість цілих шість десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 103-173), яка будується за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два); -Незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2402 (дві тисячі чотириста два), загальною проектною площею 245, 9 (двісті сорок пять цілих девять десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 173-243), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Глинки, 2 (два); -Незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2403 (дві тисячі чотириста три), загальною проектною площею 329, 3 (триста двадцять девять цілих три десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 243-93), яка будується за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два); Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка діяла на момент укладення іпотечного договору, передача у іпотеку майнових прав на незавершене будівництвом приміщення не була можливою. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у Постанові від 15.05.2013 р. по справі 6-36цс13, зазначивши, що поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у Законі України «Про іпотеку» відсутні. Таким чином, майнові права на незавершене будівництвом приміщення, зазначені у іпотечному договорі № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006р. не могли бути на момент укладення цього договору предметом іпотеки. Cт.19 Закону України «Про нотаріат» зміни та доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Після завершення будівництва та введення обєкту у експлуатацію додаткових угод до вище зазначених договорів не укладалось. Опис предмета іпотеки за іпотечним договором не змінювався. 13 листопада 2012 року відповідачем на підставі заяви третьої особи та договору відступлення права вимоги від 05.10.2012 р. було накладено заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартир № 166, 167 що розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2, шляхом внесення записів (реєстраційні номери обтяження 13239210 та 13239260) до Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Судом також встановлено, що квартири №166, 167 що розташовані за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2, належать на праві приватної власності позивачу. Так, позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2011 р. було придбано квартиру № 167, що знаходиться в будинку №2 по вулиці Глинки в місті Дніпропетровськ,Дніпропетровської області, з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В-25, В1-1, В2-1, в-1, квартира 167, яка складається з 1 житлова, 2 санвузол, І лоджія, загальна площа 151, 8 кв.м., житлова площа 132, 6 кв.м.. На підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010р. позивач придбав квартиру № 166, що знаходиться в будинку № 2 по вулиці Глинки в місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В-25, В-1, В-1, в-1, квартира 166, яка складається з 1 житлова, 2 санвузол, І лоджія, загальна площа 119,5 кв.м., житлова площа 103,8 кв.м.. Під час посвідчення договорів купівлі-продажу квартир нотаріусом, що посвідчував угоди, було перевірено відсутність обтяжень щодо предмету договорів. Реєстрацію права власності на зазначені квартири за позивачем також підтверджує [PERSON] підприємства «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації». У Державному реєстрі іпотек запис про квартири №166, 167 що розташовані за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2, як про предмет іпотеки відсутній. Таким чином, квартири, що належать позивачу, не були предметом іпотеки за вище вказаним іпотечним договором, та як наслідок, за договором відступлення права вимоги за іпотечним договором. Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення нотаріальних дій відповідачем було порушено вимоги законодавства про нотаріат, що діяло на той момент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси повинні робити тільки те, що передбачено відповідними законами України та діючими підзаконними актами. Факт порушення вимог законодавства про нотаріат підтверджується довідкою про результати проведення позапланової перевірки дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 01 листопада 2013 року. Так, комісією управління юстиції проведено перевірку дій відповідача під час здійснення оскаржуваних дій, та встановлено, що всупереч п. 3 Глави 7 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при накладенні заборони відчуження на квартири №№ 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169, що знаходяться в м. Дніпропетровську, вул. Глінки, буд. 2, відповідачем не витребувано документів необхідних для вчинення нотаріальної дії, які обовязково долучаються до примірника правочину, зокрема щодо зміни правового статусу предмета іпотеки з майнових прав на незакінчене будівництвом обєкти на обєкти нерухомого майна. Крім того, комісією управління юстиції в ході перевірки було встановлено, що відповідачем при накладенні заборони щодо відчуження за договором іпотеки посвідчувальний напис замість іпотечного договору вчинено на договорі відступлення прав за іпотечним договором, що є порушенням вимог пп. 3.2. п. 3 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З документів, що наявні у матеріалах справи, а саме з витягу зі справи № 0233 «Том 3. Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» вбачається, що нотаріусом також не дотримано вимог щодо оформлення запису про накладення заборони відчуження на підставі заяви та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором. Так, відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 р. № 3253/5, дата вчинення нотаріальної дії має збігатися з датою, зазначеною у посвідчувальному написі нотаріально оформлюваного документа. Проте, всупереч даної вимоги іпотечний договір № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006р. та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 05.10.2012р. не містять посвідчувального напису щодо накладення заборони відчуженні на предмет іпотеки. Крім того, відповідачем не зазначено прізвище, імя та по батькові представника юридичної особи, реквізити документів, що підтверджують його повноваження. З запису, вчиненого відповідачем, не можливо встановити усі обовязкові реквізити відносно заявника та його представника. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, проте, процесуальними правами не скористався, не надав до суду заперечень та доказів, які б спростовували обставини, викладені у позовній заяві. Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач\~під час вчинення нотаріальних дій не дотримувався вимог законодавства про нотаріат, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved