Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14.05.2013 року [PERSON] отримав кредит у сумі 6172,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір. При укладенні даного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому в договорі розмірі. Однак [PERSON] свої зобовязання порушив, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами внаслідок чого станом на 02.11.2016 року в нього виникла заборгованість в сумі 12861,38 грн., в тому числі: 5559,11 грн. - заборгованість за кредитом; 1743,27 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 5559 грн. - заборгованість за пенею та комісією. На підставі наведеного позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.05.2013 року в розмірі 12861 гривня 38 копійок та судовий збір в розмірі 1378 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, згідно вимог ст.ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 14.05.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який складається з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач підтвердив свою згоду на укладення такого договору, поставивши підпис у Генеральній угоді. Згідно умов кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 6172,72 грн. на строк 12 місяців з 14.05.2013 року по 31.05.2014 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом в сумі 543,07 грн. Відповідно до п.п.2.2, 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.05.2013 року, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день за зобовязаннями, строк яких настав, сторони домовилися, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, рахується простроченою і позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1164,96 грн. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує пеню розмір якої зазначений в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Незважаючи на те, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідач [PERSON] порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.05.2013 року, станом на 02.11.2016 року заборгованість [PERSON] становить 12861,38 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 5559,11 грн.; - заборгованість за процентами за користування кредитом 1743,27 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 5559 грн. Згідно ст.ст.526, 610, 611 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив зобов'язання, передбачені кредитним договором та добровільно не сплатив заборгованість в сумі 12861,38 грн., тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача разом із сумою судового збору.

Outcome: approved