Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до Приазовського районного суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 6118,78 грн, яка складається з 4863,46 грн основний борг (тіло кредиту), 521,78 грн заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 590,56 грн інфляційне збільшення заборгованості, 142,98 грн 3 % річних від суми заборгованості. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позов обґрунтований тим, що ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10004/04977 відповідно до договору про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій ї використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою № 11441/1 від 06.11.2012 року відкрив відповідачу [PERSON] кредитну лінію у розмірі 5700,00 грн, зі сплатою 10,5 % річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 24 % річних за користуванням кредиту. Відповідно до п. 6.1.2 договору, відповідач зобов'язаний у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Проте відповідач умови договору належним чином не виконував, в результаті чого станом на 26.01.2017 року виникла заборгованість у розмірі 6118,78 гривня, яка складається з: 4863,46 грн основний борг (тіло кредиту), 521,78 грн заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 590,56 грн інфляційне збільшення заборгованості, 142,98 грн 3 % річних від суми заборгованості. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 6118,78 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою судді від 18.04.2017 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з′явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі - газеті «Урядовий курєр» та через розміщення оголошення на сайті суду. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 525-527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Судом встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10004/04977 відповідно до договору про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій і використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою № 11441/1 від 06.11.2012 року відкрив відповідачу [PERSON] кредитну лінію у розмірі 5700,00 грн, зі сплатою 10,5 % річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 24 % річних за користуванням кредиту. /а.с. 8-11/. 06 листопада 2012 року між сторонами по справі була укладена Додаткова угода № 1 до Договору № 11441/1 від 06.01.2012 року, згідно якої сторони домовились про послугу по наданню виписок з особового карткового рахунку шляхом посилання повідомлення на мобільний телефон № +38-0963168749; всі інші умови Договору, не обумовлені угодою, залишаються незмінними /а.с. 12/. Відповідно до умов Договору, а саме 6.1.2, [PERSON] зобов'язаний у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним Вищезазначені договір та додаткова угода були підписані сторонами. Форма і зміст договору відповідають вимогам ст.ст.1054,1055 ЦК України. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши кредит у сумі 5700,00 гривень, в свою чергу відповідач [PERSON] неналежним чином виконував умови цього договору. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, виникла заборгованість у розмірі 6118,78 грн, з якої: сума заборгованості за кредитом 4863,46 грн; сума заборгованості за відсотками 521,78 грн., що підтверджується розрахунком /а.с. 14-15/. Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає, необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості по кредиту 4863,46 грн; суму заборгованості за нарахованими відсотками 521,78 грн., що підтверджується розрахунком /а.с. 14-15/. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача 590,56 грн інфляційного збільшення заборгованості, та 142,98 грн 3 % річних від суми заборгованості. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача документально підтвердженні судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved