Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача та відповідача по справі. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Позивач та відповідач, як сини, є спадкоємцями першої черги до майна померлого [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Бурлаковою Н.К. 29.09.2010 року, реєстровий №2-1532, яким належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповідав своєму сину - [PERSON] - позивачу по даній справі. 12 березня 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Київської області Гончар Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після померлого [PERSON] . Однак, постановою №47/02-32 від 12 березня 2020 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , яка належала його померлому батьку - [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, на момент смерті [PERSON] не був з ним разом зареєстрований, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. У зв`язку з чим, позивачу, також, було роз`яснено його право на звернення до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] на момент смерті батька [PERSON] фактично проживав разом з ним, оскільки до смерті доглядав його за адресою: [ADDRESS] . А тому, позивач вважав себе таким, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті. Однак, позивач помилково залишив поза увагою, той факт, що він проживав разом з померлим батьком до моменту смерті батька - без реєстрації місця проживання, а тому на даний час вимушений звертатись до суду із даним позовом. Просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили. В судове засідання позивач не з`явився, направив заяву від 22 січня 2021 про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву від 22 січня 2021 року про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М. в судове засідання не з`явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Листом від 16 липня 2020 року просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області серії [NUMBER] , актовий запис №187. Померлий [PERSON] є батьком позивача та відповідача по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим 25 грудня 1963 року ЗАГС м. Добруш, Гомельської області, серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим 8 грудня 1959 року Скригаловського РВЦС Мозирського району Гомельської області, серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Позивач та відповідач, як сини, є спадкоємцями першої черги до майна померлого [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Бурлаковою Н.К. 29.09.2010 року, реєстровий №2-1532, яким належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповідав своєму сину - [PERSON] - позивачу по даній справі. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіт, з моменту його посвідчення і по даний час не скасований та не оскаржений, а тому вважається чинним. Як вбачається з матеріалів спадкової справи 12 березня 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Київської області Гончар Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після померлого [PERSON] . Однак, постановою №47/02-32 від 12 березня 2020 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , яка належала його померлому батьку - [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, на момент смерті [PERSON] не був з ним разом зареєстрований, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтями 4 ЦК України визначено право звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. За приписами статті 5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Суд встановив, що строк для прийняття спадщини за заповітом пропущений [PERSON] , з поважних причин, оскільки встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, а тому суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк терміном в три місяці для подання відповідної заяви про прийняття спадщини, з дня набрання цього рішення законної сили. На підставі, ст.ст. 1270-1272 ЦК України, ст. ст.13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

Outcome: approved