Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] у групі «Автобыдло Полтава» соціальної мережі «Фейсбук» фізична особа [PERSON] під іменем користувача [PERSON] розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «ДТП [PERSON] !!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону [PERSON] ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». Вказаний вище допис був розміщений та поширений у групі «Автобыдло Полтава» загальнодоступної соціальної мережі «Фейсбук». До цього допису, який містить недостовірну інформацію, було приєднано п`ять фотознімків, зокрема, на двох з них відображений пошкоджений автомобіль сірого кольору Toyota Land Cruiser, яким позивач [PERSON] керував в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.07.2020 року не з вини водія [PERSON] , а з вини іншого учасника ДТП водія автомобіля Сітроен С3, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Як станом на 07.07.2020 року, так і на даний час вина водія [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлена жодним судовим рішенням. В подальшому, даний допис, який містить недостовірну інформацію щодо позивача у справі було видалено особою, яка його розмістила та поширила. Також, в липні 2020 року в соціальній мережі «Інстаграм» фізична особа [PERSON] під іменем користувача (_anna_7030) розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «СРОЧНО!!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону [PERSON] ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». Вказаний вище допис був поширений в загальнодоступній соціальній мережі «Інстаграм». До цього допису, який містить недостовірну інформацію, було приєднано фотознімки, зокрема, на яких відображений пошкоджений автомобіль сірого кольору Toyota Land Cruiser, яким позивач [PERSON] керував в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.07.2020 року не з вини водія [PERSON] , а з вини іншого учасника ДТП водія автомобіля Сітроен С3 [PERSON] . Також зазначаю, що по стану як на час поширення даної недостовірної інформації відповідачем, так і на даний час вина водія [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлена жодним судовим рішенням. Вищевказаний допис з фотознімками до нього, вчинений відповідачем у справі в загальнодоступній соціальній мережі «Інстаграм» та під фото відмітку ,,Нравится було проставлено на момент зробленого скріншоту 12 разів. В подальшому, даний допис, який містить недостовірну інформацію щодо позивача у справі було видалено особою, яка його розмістила та поширила. Зазначав, що дійсно, 04.07.2020 року близько 16.00 на а/д Полтава-Олександрія, М-22 відбулася ДТП за участю автомобіля Сітроен С3 2019 р.в., д.н.з. [NUMBER] (тобто відповідач володіє новим транспортним засобом, який експлуатується лише рік) під керуванням відповідача у справі та з участю керованого позивачем автомобіля Тойота Ленд Крузер, 2002 р.в, д.н.з. [NUMBER] , який належить його дідові [PERSON] . Після ДТП та оформлення його результатів, працівники поліції з надуманих підстав, без будь-якого належного з`ясування всіх обставин справи склали відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, тобто, фактично звинуватили його у вчиненні правопорушення, вини у якому він не має, тим самим «вигородивши» з невідомих причин іншого учасника ДТП - водія автомобіля Сітроен С3, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Вважає, що у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді винна саме водій автомобіля Сітроен С3- [PERSON] . Обставини вищевказаної ДТП в даний час є предметом судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, процесуальне рішення в даній справі ще судом не прийняте, відповідно він, [PERSON] , як на дату 07.07.2020 року, так і на даний час є невинуватою особою у вчиненні будь-якого правопорушення. Аналіз змісту поширених відповідачем у справі дописів з доданими до них фотознімками вказує на те, що хоч по тексту дописів (які є аналогічними за своїм змістом) і прямо не згадується ім`я, прізвище та по батькові позивача, однак він, як добропорядний громадянин, а також всі його знайомі, рідні та друзі, які побачили в загальнодоступній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» дописи, здійснені та поширені відповідачем у справі, які містять неправдиву негативну інформацію, зрозуміли, що дані дописи, а також зазначені в них речення «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик» та «Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!» стосується саме його, позивача у справі [PERSON] , оскільки саме він на час ДТП керував автомобілем Тойота Ленд Крузер, 2002 р.в, д.н.з. [NUMBER] , який належить його дідові. Інформація, яка поширена у вищевказаних поширених дописах є неправдивою та такою, що спрямована на приниження честі та гідності позивача, має на меті опорочення його ділової репутації, що є порушенням особистих немайнових прав позивача. Так, у вищевказаних дописах, зокрема, зазначається наступне цитати дослівно: «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик», « [PERSON] не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». Ця інформація є негативною та такою, що не відповідає дійсності, а тому повинна бути визнаною недостовірною. Автор в стверджувальній формі перераховує дії (нібито вчинені [PERSON] ), які мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (вчинив зіткнення з іншим транспортним засобом та намагання уникнути від юридичної відповідальності), хоча в дійсності [PERSON] не вчиняв даного адміністративного правопорушення, а сам є потерпілим в результаті ДТП, яке вчинила відповідач у справі водій легкового автомобіля Сітроен С3, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Відсутність факту доведеності вини, не дає права відповідачу називати позивача особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. А тому інформація, яка міститься у вищевказаному дописі, здійсненому відповідачем «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик» не відповідає дійсності, тобто є недостовірно та негативною. Також, позивач у справі [PERSON] є законослухняним громадянином та жодного разу не був притягнутий ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Автор вищевказаних дописів також у стверджувальній формі у реченні «Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!» зазначає про те, що [PERSON] є «мажором» і намагається по суті уникнути юридичної відповідальності за дорожньо-транспортну пригоду, нібито перекладаючи свою відповідальність на інших. Згідно тлумачного значення слова «Мажор» (яке вживається в українській сучасній мові) - це молода людина із соціальних верхів суспільства, яка веде розбещений спосіб життя, прагне матеріально, соціально або статусно виокремитись з-поміж решти соціуму. Основними атрибутами мажора є дорогі машини, золоті прикраси, речі від провідних дизайнерів. [PERSON] народився [INFO] , має вищу освіту, постійно проживає в місті Полтава, одружений, має малолітню дитину, працює приватним підприємцем як фізична особа. При цьому, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Тойота Ленд Крузер, д.н.з. [NUMBER] вбачається, що даний автомобіль 2002 року випуску, має значний пробіг 380000 км, цей автомобіль належить на праві власності не позивачу, а його дідові [PERSON] . Згідно даних сайту «Авторіа», орієнтовна вартість такого автомобіля (відповідного року випуску та пробігу) складає близько 290000 грн. Тобто, [PERSON] , проживає в квартирі, що належить його батькам, в нього не має у власності чи користуванні дорогих чи брендових прикрас та речей, він проживає на доходи, які сам отримує від здійснення своєї підприємницької діяльності, ніколи не притягувався до будь-якого виду юридичної відповідальності. Отже, враховуючи викладені вище доводи в частині сімейного та фінансового стану позивача у справі [PERSON] , а також його способу життя, при відсутності будь-яких даних про те, що будь-коли та за будь-яких обставин громадянин [PERSON] поводив себе як «мажор» (в тлумачному розумінні цього слова в українській мові), відповідач у справі у вищевказаних дописах не мала права називати позивача мажором, який намагається уникнути відповідальності, звинувативши у правопорушенні інших. Тому, в сукупності вищевикладеного, інформація, яка міститься у вищевказаних дописах, здійснених відповідачем в частині речення «Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!» не відповідає дійсності, тобто є недостовірно та негативною. Зазначав, що вищеописаний зміст дописів відповідача у справі є завідомо неправдивим, принизливим та образливим, завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації, оскільки принижує позивача як людину, впливає на його авторитет як фізичної особи-підприємця (який в силу своєї підприємницької діяльності контактує з іншими підприємцями та юридичними особами), створює негативну соціальну оцінку серед оточуючих людей. Вказана інформація поширена більш ніж одній людині, стосується саме позивача, є негативною і недостовірною та порушує особисті немайнові права. У зв`язку з поширенням вищевказаної недостовірної негативної інформації позивач [PERSON] вимушений додатково вживати заходів для відновлення своєї ділової репутації, зокрема, пояснювати близьким, друзям та колегам, що він не є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що його вина у цьому не встановлена у визначеному законодавством порядку, а також те, що він в очах оточуючих його людей не є «мажором» у розумінні цього слова, а є лише добропорядним та законослухняним громадянином України. Він був вимушений приймати заспокійливі ліки, а також готувати позов до суду, звертаючись до адвоката. У нього виникла тривога, порушилися емоційні реакції на події, що відбуваються в роботі та загалом у житті. Він також був змушений звертатися до відповідного медичного закладу з приводу психо-емоційного переживання та як наслідок головного болю і коливання артеріального тиску, за наслідками медичного огляду йому було призначено відповідне лікування. Також, позивач з того часу змушений зосереджувати всю свою увагу лише на проблемі морально-етичної реабілітації. Неправомірні дії відповідача призвели до морального дискомфорту, знизилася активність соціальної діяльності позивача, погіршився настрій, порушився сон, він став більш нервовим, роздратованим, виникло бажання уникати контактів з людьми, почуття образи, обурення та приниження гідності. У зв`язку з вищевикладеними обставинами та діями відповідача, позивач вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. Зазначена інформація, на думку позивача, є такою що порушує його особисті немайнові права, а саме: принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 09.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 29.01.2021 року відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву [PERSON] згідно якого просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, в обґрунтування відзиву зазначає, що поширена у світлинах інформація, на яку посилається позивач не стосується певної конкретно вказаної фізичної особи, оскільки не містять навіть державного реєстраційного номерного знаку на транспортному засобі Тойота Ленд Крузер, який на них зображений, що також не дозволяє сторонній особі ідентифікувати власника цього автомобіля. Вказувала, що на даний час обставини вчинення ДТП є предметом розгляду справи № 545/2351/20 рішення по якій не набрало чинності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України\~передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності зі\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу\~ст. 34 Конституції України\~передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до\~ст. 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з ч. 2\~ст. 5 Закону України «Про інформацію»\~реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Згідно з ч.1-3\~ст. 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторкані. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як вчабається зі змісту ч. 1-2\~ст. 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 15\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1\~(далі - Постанова Пленуму ВСУ) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п. 15\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1\~(далі - Постанова Пленуму ВСУ) під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Верховний суд України у п. 18\~Постанови Пленуму ВСУ\~роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO] у групі «Автобыдло Полтава» соціальної мережі «Фейсбук» фізична особа [PERSON] під іменем користувача [PERSON] розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «ДТП [PERSON] !!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону [PERSON] ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». Також, в липні 2020 року в соціальній мережі «Інстаграм» фізична особа [PERSON] під іменем користувача (_anna_7030) розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «СРОЧНО!!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону [PERSON] ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». З Матеріалів справи вбачається, що у спірній публікації дійсно була викладена інформація, яка стосується позивача, та мало місце поширення такої інформації в мережі Інтернет, тобто відбулось доведення такої інформації до відома багатьох осіб. Факт поширення зазначеної інформації відповідачем підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, які беруться судом до уваги як належні та допустимі. Даних та доказів, які б спростували факт поширення вищевказаної інформації суду стороною відповідача не надано. Відповідно до ч. 5 п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 18 зазначеної Постанови роз`яснено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. З цього випливає, що тягар доказування достовірності негативної інформації про позивачів покладається на відповідачів, а на позивачів покладено лише обов`язок доказування факту поширення такої інформації відповідачами. Цей висновок узгоджується з приписом абзацу першого частини другої\~статті 302 ЦК України. Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 32 Конституції України\~закріплено,\~\~що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка ратифікована Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з ч. 1\~ст. 200 Цивільного кодексу України\~інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Частиною 4\~ст. 14 Закону України «Про інформацію»\~передбачено, що поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати, як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Відповідно до вимог частин першої, другої\~статті 30 Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що інформація, поширена відповідачем містить фактичні дані, та викладена у категоричній стверджувальній формі, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і як наслідок може бути визнана недостовірною. Поширену відповідачами інформацію про позивача можна перевірити на предмет її істинності, дійсності; зазначена інформація не підпадає під ознаки критики; в оспорюваній інформації відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, а також мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира) тощо, тому вона не є оціночними судженнями, і може бути спростована. Висловлювання [PERSON] за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про винуватість позивача в ДТП. Враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена недостовірна інформація висловлена у формі фактичного твердження. Відповідно до\~статті 277 ЦК\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Оскільки інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому форма вираження вищезазначеної інформації не містить критики або оцінки дій, без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, суд визнає її як недостовірну, таку, що порушує особисті немайнові права позивача. Щодо\~\~порушення діями відповідача особистих немайнових прав позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 201 Цивільного кодексу України\~особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством». Фізична особа, відповідно до статей\~270,\~297 ЦК України, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.\~\~Крім того,\~стаття 299 Цивільного кодексу України\~гарантує кожній фізичній особі право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до п.4 вказаної Постанови чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Суд вважає, що твердження [PERSON] відносно позивача, формують негативну громадську думку, руйнують імідж та репутацію позивача, а відтак є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. Враховуючи вищевикладене, суд, прийшов до висновку, що відповідач поширила недостовірну інформацію на невизначене коло осіб про позивача, яка складає негативне враження у суспільства про позивача як про людину, яка своїми діями порушує права інших людей. Суд також погоджується з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача, поставити під сумнів дотримання ним законодавства України та його моральних якостей. Відповідно до п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009, спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Оспорювана інформація не відповідає дійсності, оскільки не підтверджується наданими суду доказами, є негативною, створює негативне уявлення про позивача та безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Відповідачем не було доведено, що вищевказана інформація відповідає дійсності, тобто є достовірною. Крім того, згідно зі\~ст. 62 Конституції України\~особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відносно позивача було поширено відомості, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, мають виражений негативний характер, а також принижують ділову репутацію останнього, тобто порушують немайнові права позивача, а тому підлягають визнанню такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поширення інформації, що є предметом розгляду у цій справі, порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам. Відповідно до ч. 1\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2019 року, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд вважає, що способом спростування поширеної відповідачами недостовірної інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача, є зобов`язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 10 000 гривень, то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У даному випадку моральна шкода, завдана [PERSON] , полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з приниженням честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи (п. 4\~ст. 23 ЦК України). У\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з приниженням честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що позов [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, підлягає\~\~задоволенню частково. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial