Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що 20.09.2013 року між ним та Управлінням Державної охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області було укладено договір №1981/202-2013 про охорону гаража за допомогою систем охоронної сигналізації по [ADDRESS]. На підставі угоди від 07.11.2015 року сторону виконавця у вказаному договорі було замінено на Управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань виконавцем - невчасного виїзду наряду до гаражу з метою з'ясування причин спрацювання сигналізації, 06.07.2017 року близько 04-20 г., невстановлені особи таємно, шляхом зламу замка вхідних дверей, проникли до гаражу, звідки викрали належне йому майно на загальну суму 21523 грн. Даний факт крадіжки 06.07.2017 року СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внесений до ЄРДР за №12017040030001979 з кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України та по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування. Особи, які вчинили крадіжку, до теперішнього часу не встановлені. В зв'язку з цим, посилаючись на умови договору та норми ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 21523 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що в заяві позивача про обладнання гаражу технічними засобами охорони від 12.09.2013 року адресу гаражу було вказано [ADDRESS], тоді як об'єкт фактично розташований по [ADDRESS]. Відсутність будь-якої нумерації та спеціальних емблем охорони як на об'єкті позивача, так і на гаражах у безпосередній близькості від нього, негативно вплинула на швидкість реагування наряду відповідача. Таким чином, у діях співробітників відповідача відсутні ознаки вини у формі умислу чи необережності. Також звертала увагу, що договором не визначено час, протягом якого наряд реагування повинен прибути на об'єкт при спрацюванні тривожної сигналізації, а тому не можна вести мову про невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Крім того, у позивача були відсутні правовстановлюючі документи на гараж, що не відповідає вимогам п.1.2 договору та ч.3 ст.8 Закону України «Про охоронну діяльність». Також в своїх запереченнях представник відповідача посилалась на те, що розмір відшкодування згідно умов п.5.5 договору не може перевищувати сумі, яка дорівнює річному нарахуванню згідно договору, а відповідно до п.5.2 останнього розмір збитків повинен визначатись за участю представників виконавця. Окрім цього зазначила, що надані позивачем документи не підтверджують факту перебування майна на об'єкті охорони та його належності позивачу. Заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Згідно термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про охоронну діяльність» охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього. Відповідно до ст.8 вказаного вище Закону суб'єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. У договорах про надання послуг з охорони майна та фізичних осіб відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб'єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов'язань. Замовник послуг з охорони майна зобов'язаний надати суб'єкту охоронної діяльності для ознайомлення оригінали документів або завірені в установленому порядку їх копії, що підтверджують його право володіння чи користування майном на законних підставах, охорона якого є предметом договору, а також правомірність знаходження такого майна, транспортного засобу чи особи у визначеному місці охорони. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.09.2013 року між позивачем [PERSON] та Управлінням Державної охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області було укладено договір №1981/202-2013 про охорону гаража за допомогою систем охоронної сигналізації по [ADDRESS]. На підставі угоди від 07.11.2015 року сторону виконавця у вказаному договорі було замінено на Управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Відповідно до умов п.1.1 вказаного договору передбачено, що виконавець на кошти, отримані від клієнта, здійснює спостереження за гаражем, який розташований по пров.Скоріковському,7 і належить клієнту, а клієнт виконує вимоги та рекомендації виконавця щодо обладнання і укріплення об'єкта та оплачує послуги виконавця відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.3. договору встановлено, що за згодою сторін охорона об'єкта полягає в тому, що виконавець здійснює контроль за станом установленої на об'єкті системи охоронної сигналізації, а у випадку надходження сигнал тривоги забезпечує виїзд та реагування наряду міліції охорони. Відповідальність виконавця визначена у розділі 5 договору. Зокрема, згідно п.5.1 договору виконавець несе встановлену чинним законодавством відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання узятих на себе зобов'язань, при наявності його вини в завданої клієнту шкоди. А відповідно до п.5.5 договору виконавець здійснює відшкодування завданих клієнту збитків у межах суми прямої шкоди, визначеної сторонами, але не більше суми, яка дорівнює річному нарахуванню згідно договору. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2017 року близько 04-20 г., невстановленими особами шляхом зламу замка вхідних дверей було вчинено крадіжку з об'єкту охорони - гаражу по [ADDRESS]. За даним фактом 06.07.2017 року СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області до ЄРДР за №12017040030001979 було внесено відповідні відомості з кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України. На теперішній час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування. Особи, які вчинили крадіжку, не встановлені. Як зазначив позивач, під час крадіжки було викрадено документи, а також майно на загальну суму 21523 грн. На підтвердження наявності майна та його вартості позивачем було надано відповідні товарні чеки, які суд визнає належними та допустимим доказами. Перевіряючи доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача правовстановлюючих документів на гараж, суд враховує, що факт його перебування у фактичному володінні та користуванні позивача відповідачем не заперечувався, а уклавши договір, відповідач взяв на себе зобов'язання по охороні цього об'єкту. Таким чином, відсутність у позивача правовстановлюючих документів та не проведення державної реєстрації права власності на гараж, не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання умов договору, а може бути підставою для його розірвання в подальшому. Також суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо невідповідності адреси об'єкта охорони, відсутності будь-якої нумерації та спеціальних емблем охорони, оскільки по-перше відповідачем не надано доказів тому, що дійсною адресою гаража є інша, ніж зазначена у договорі; по-друге вказані обставини не є передбаченою розділом 7 договору підставою для звільнення відповідача від майнової відповідальності; по-третє уклавши договір, відповідач повинен був забезпечити фіксацію місця розташування об'єкту охорони на місцевості з метою своєчасного реагування в подальшому та прибуття до нього своїх працівників. З матеріалів справи, зокрема, з наданих матеріалів службової перевірки, вбачається, що саме внаслідок не забезпечення фіксації місця розташування об'єкту охорони на місцевості працівниками відповідача не було здійснено своєчасного прибуття за сигналом тривоги безпосередньо до об'єкту охорони та останній було відшукано лише після прибуття до нього самого позивача. А тому, суд приходить до висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором та наявності передбачених умовами розділу 5 договору підстав для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню завданих позивачу збитків. При цьому, судом відхиляються доводи відповідача про те, що позивачем не доведено факту перебування майна на об'єкті охорони та його належності позивачу, оскільки вказаний факт підтверджується наявними у позивача товарними чеками щодо придбання майна та його вартості, відкриття відповідного кримінального провадження за фактом крадіжки та не спростовано самим відповідачем. Також судом відхиляються заперечення відповідача щодо звільнення від обов'язку відшкодування збитків на підставі п.5.2 договору, оскільки розмір збитків за участю представників відповідача не визначався. Так, з матеріалів справи вбачається, що розмір збитків визначався позивачем виходячи із вартості майна на момент його придбання. Відповідні документи разом із заявою 13.02.2018 року направлявся позивачем на адресу відповідача для вирішення питання щодо їх відшкодування. Але, вказана заява залишилась без реагування. Поряд з цим, суд погоджується з доводами представника відповідача, що розмір відшкодування збитків згідно умов п.5.5 договору не може перевищувати суми, яка дорівнює річному нарахуванню згідно договору. Згідно акту звірки взаємних розрахунків вбачається, що за 2017 рік позивачем за надані за договором послуги на користь відповідача було сплачено 2304 грн. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання послуг за договором, кошти в сумі 2304 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial