Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] від 24.09.2014 року. Додатковою угодою до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № б/н від 27.11.2014 року, назву останнього було змінено на: «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії», а також текст договору було викладено у новій редакції. Відповідно до умов договору позивач надає клієнту кредит у формі кредитної лінії для проведення операцій із застосуванням картки з лімітом не більше 4 000,00 гривень, з кінцевим терміном поверненням кредиту 29.09.2017 року, на умовах повернення, строковості, платності. Позивач в повному обсязі виконав свої зобовязання перед відповідачем, надавши йому кредит в сумі 4 000,00 грн., про що свідчить поточна виписка за контрактом № [NUMBER] за період з 27.11.2014 року по 02.02.2016 року. Станом на 02.02.2016 року заборгованість клієнта перед банком становить 4 291,15 грн., відповідно до розрахунку заборгованості. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму утвореної заборгованості в загальному розмірі 4 219,15 грн. та понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1378,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило, і тому суд, на підставі ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Оглянувши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] 23.09.2014 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № [NUMBER]. Відповідно до п.3.1 договору, облік коштів на картковому рахунку здійснюється банком у валюті карткового рахунку. Відповідно до п.5 договору, нарахування процентів на залишки коштів на картковому рахунку здійснюється банком у валюті карткового рахунка, а також нарахування процентів за користування клієнтом овердрафтом здійснюється банком у валюті карткового рахунку, щомісяця. Відповідач повинен сплачувати проценти за користування кредитом, згідно умов договору та додаткової угоди в розмірі 30 % річних, щомісячно. Відповідно до п.7.1.2 договору, у разі несвоєчасної оплати клієнтом наданих йому банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме у період, за який нараховуватиметься пеня. Додатковою угодою до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № б/н від 27.11.2014 року, назву останнього було змінено на: «Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту», а також текст договору було викладено у новій редакції. Відповідно до умов договору позивач надає клієнту кредит у формі кредитної лінії для проведення операцій із застосуванням картки з лімітом не більше 4 000,00 гривень, з кінцевим терміном поверненням кредиту 29.09.2017 року, на умовах повернення, строковості, платності. Позивач в повному обсязі виконав свої зобовязання перед відповідачем, надавши відповідачу кредит в сумі 4 000,00 грн., про що свідчить поточна виписка за контрактом № [NUMBER] за період з 27.11.2014 року по 02.02.2016 року. Відповідач взяв на себе зобов»язання по виконанню умов вказаного договору та за додатковою угодою щодо виплати кредиту, відсотків за користування кредитом та інших нарахувань, передбачених договором та додатковою угодою, однак, свої зобов»язання належним чином не виконав. Станом на 02.02.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 4 291,15 грн. відповідно до розрахунку заборгованості, що додається, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 2 758,70 грн.; - прострочені проценти за користування кредитом 707,27 грн.; - пеня 665,59 грн.; - 3% річних 43,24 грн.; - інфляція 116,35 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму утвореної заборгованості в загальному розмірі 4 219,15 грн. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, станом на 02.02.2016 року порушив умови договору, і згідно поданого розрахунку заборгованості за кредитом має прострочену заборгованість на загальну суму 4 291,15 грн. Відповідач доказів на спростування наведеного суду не надав. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за договором. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп., і тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved