Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15.01.2014 року з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31 січня 2012 року було укладено Договір споживчого кредиту (пенсійний) між сторонами, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 8000,00 грн. під 49% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов»язком погачити кредит до 31.01.2014 року. Згідно п.4.2. Договору протягом дії кредитного договору або до повного погашення заборгованості по кредиту позичальник зобов»язується щомісячно сплачувати кредит в сумі 540,00 грн. протягом 24 місяці, починаючи з наступного місяця після укладання кредитного договору. Відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Станом по 10 січня 2014 року включно заборгованість за основною сумою кредиту, що підлягає сплаті складає 5315,70 гривень, за відсотками за користування кредитом в сумі 230,96 грн., а тому представник позивача звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість та суму сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача Шаповалова Я.І., яка діє на підставі довіреності № 14/01/4, надала суду письмову заяву, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та прохала слухати цивільну справу за її відсутності. Від імені відповідача надано суду письмову заяву, в якій зазначив, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог, являється інвалідом 3 групи, отримує пенсію. Прохав слухати цивільну справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 31 січня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 50 (а.с.№8), далі за текстом (Договір). Відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 8000 гривень під 49 % річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов»язком погасити кредит до 31 січня 2014 року. Згідно до ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобов»язання. Відповідно до п.3.3 р. 3 Договору, сторони домовились, що відсотки за користування кредитом позичальник сплачує шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок Кредитора не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця, а погашення кредиту здійснюватиметься до кінця строку дії договору. Крім цього, згідно п. 4.2 Договору Відповідач прийняв на себе зобов»язання, що протягом дії кредитного договору або до повного погашення заборгованості по кредиту зобов»язується отримувати пенсію у Сахновщинському відділенні Приватбанку. Відповідач скористався цим правом і 30 січня 2012 року відкрив регулярний платіж протягом 24-х місяців по 540,00 грн. починаючи з 10.02.2012 року з пенсійної картки.(а.с. 9) В зв»язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань Відповідачем, станом на 14 січня 2014 року виникла заборгованість за несплату кредиту у розмірі 5315,70 гривень та суми заборгованості по відсотках по кредиту в розмірі 230,96 гривень.(а.с. 10-11) Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Однак, з огляду на матеріали цивільної справи, судом встановлено, що відповідач не виконує взятих на себе зобов»язань за кредитним договором. Отже, на підставі викладеного, суд знаходить вищевказану позовну вимогу позивача, такою, що підлягає задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення на його користь з відповідачки судових витрат. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved