Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним посилаючись на ту обставину, що відповідно до кредитного договору б/н від 18.05.2007 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 19.03.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 19468,51 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 19468,51 грн. та понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 1762 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити в повному обсязі, у задоволенні заяви відповідача просив відмовити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якого просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки в серпні 2012 року строк позовної давності, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.05.2007 року, сплив, а банк звернувся до суду за захистом своїх прав лише в березні 2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 18.05.2007 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так, згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 19.03.2018 року заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.05.2007 року становить 19468,51 гривень, що складається із: - 3392,79 гривень заборгованість за кредитом; - 8670,14 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6002,32 гривень заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 гривень штраф (фіксована частина); - 903,26 гривень штраф (процентна складова). 26.03.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18.02.2019 року відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач порушив умови кредитного договору та допустив кредитну заборгованість. Проте, пред`являючи позов, позивач пропустив строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Встановлено, що 18.05.2007 року відповідач отримав кредит. Оскільки [PERSON] неналежно виконував свої зобов`язання по вказаному кредитному договору, термін дії договору закінчився, останній платіж було внесено 24.07.2009 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 26.03.2018 року, тому суд приходить до висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed