Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру стягнених аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/10013/13-ц від 23.10.2013 року на утримання малолітньої доньки [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів до моменту досягнення дитиною повноліття, а також зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 937/5204/20 від 19.11.2020 року на утримання малолітньої дитини [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що від шлюбу між позивачем та відповідачем [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі №320/10013/13-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено повністю стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку починаючи з 30.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Від шлюбу між позивачем та відповідачем [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 937/5204/20 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] . Розмір аліментів, який на теперішній час стягується з позивача, приводить його в скрутне матеріальне становище, у позивача погіршився стан здоров`я, у зв`язку із чим він потребує додаткових матеріальних витрат. Крім того, на даний час позивач офіційно не працює, перебивається раптовими заробітками, у зв`язку із чим він не може на теперішній час сплачувати таку суму аліментів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від представника позивача, який діє від імені позивача на підставі угоди про надання правової допомоги, адвоката Ільєнка І.Г. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна та просить їх задовольнити. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та матеріали цивільної справи, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство дійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/10013/13-ц від 23.10.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.7-8/. На підставі зазначеного рішення 23.10.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчий лист /а.с.9/. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 937/5204/20 від 19.11.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] /а.с.10/. Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.\~ Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~№3 від 15 травня 2006 р. розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Пунктом 17 вказаної Постанови передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті\~81 ЦПК України\~обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею\~192 СК\~України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками). Вирішуючи питання про наявність обставин, передбачених статтею\~192 СК\~України, для зменшення позивачу [PERSON] розміру стягнених з нього аліментів, суд виходить з наступного: Як зазначено позивачем в позовній заяві, підставою для його звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягнених аліментів, стало його скрутне матеріальне становище та те, що на даний час погіршився стан його здоров`я, у зв`язку із чим він потребує додаткових витрат, однак жодного доказу на підтвердження зміни матеріального становища та погіршення стану здоров`я, позивачем надано не було. Інших обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру стягнених аліментів, позивачем доведено не було. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій та другій статті\~89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища позивача ним надано не було, погіршення матеріального стану позивача з часу призначення стягнення аліментів за виконавчими листами, судом не встановлено, як і не встановлено інших причин, які б могли вплинути на можливість позивача сплачувати аліменти на дітей у раніше встановленому розмірі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Таким чином, враховуючи, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей не перевищує граничного розміру відрахувань, передбачених\~ч.3 ст.128 КЗпП України, ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», за відсутності підтверджень погіршення матеріального становище, зміни сімейного стану, погіршення здоров`я, чи інших випадків, передбачених цим Кодексом, не встановлено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, суд вважає необхідним зазначити наступне, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Незважаючи на те, що від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі, суд приходить до висновку, що таке визнання позову порушує права, свободи та інтереси неповнолітньої дитини, яка має право на отримання такого розміру аліментів, який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а отже у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову слід відмовити.

Outcome: dismissed