Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до Крюківському відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у м. Кременчуці в Полтавській області про виключення майна з арешту. В обґрунтування позову зазначив, що вона є єдиним власником нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу квартири від 20.06.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 10141. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцької нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу. В цей час було виявлено наявність арешту нерухомого майна, а саме на належну їй квартиру [ADDRESS] .Їй стало відомо, що 22.05.2013 року ст. державним виконавцем Захарченко Н.І. було накладено арешт на належну їй квартиру. Відповідно до отриманої довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна за № 170483422, державним реєстратором Кременчуцького МУЮ Полтавської області Бігаєвою Г.Г. було внесено запис про обтяження. Відомості про суб*єкта обтяження - Крюківський відділ ДВС КМУ Юстиції, особа, майно, права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Відповіддю від 24.06.2019 року, отриману на запит адвоката з Крюківського ВДВС м.Кременчук, зазначено, що для зняття арешту з майна боржника [PERSON] немає законних підстав. На квартиру [ADDRESS] арешт не накладався. До відповіді долучені постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22 травня 2013 року даною постановою накладено арешти на все рухоме та нерухоме майно що належить боржнику [PERSON] , адресою майна зазначено [ADDRESS] . На момент відкриття виконавчого провадження боржник [PERSON] не мав жодного відношення до належного їй майна,власником/співвласником або навіть зареєстрованим не був. Вказане вище майно перебувало і перебуває в приватній власності позивача на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 10142. Вказаний договір зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 30 червня 2006 року за реєстраційним номером 14411439. Оскільки квартира [ADDRESS] не належить боржнику [PERSON] на праві власності, а належить особисто позивачці [PERSON] , тому прохає зняти арешт. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні прохає задовольнити позовну заяву [PERSON] та вважає ,що накладений арешт порушує права позивача на розпорядження майном та унеможливлює оформлення документів,тому просив суд вказаний арешт скасувати. Відповідач - Крюківський Відділ державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції в Полтавської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову про зняття арешту з квартири. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним власником нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу квартири від 20.06.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 10141. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцької нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу квартири. В цей час було виявлено наявність арешту нерухомого майна, а саме на належну їй квартиру [ADDRESS] . 22.05.2013 року ст. державним виконавцем Захарченко Н.І. було накладено арешт на належну квартиру позивача. Відповідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна за № 170483422, державним реєстратором Кременчуцького МУЮ Полтавської області Бігаєвою Г.Г. було внесено запис про обтяження. Відомості про суб*єкта обтяження - Крюківський відділ ДВС КМУ Юстиції, особа, майно, права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Листом від 24.06.2019 року Крюківського ВДВС м.Кременчук, зазначило, що для зняття арешту з майна боржника [PERSON] немає законних підстав. На квартиру [ADDRESS] арешт не накладався. До листа долучені постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22 травня 2013 року даною постановою накладено арешти на все рухоме та нерухоме майно що належить боржнику [PERSON] , адресою майна зазначено [ADDRESS] . На момент відкриття виконавчого провадження боржник [PERSON] не мав жодного відношення до належного їй майна,власником/співвласником або навіть зареєстрованим не був. Вказане вище майно перебувало і перебуває в приватній власності позивача на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 10142. Вказаний договір зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 30 червня 2006 року за реєстраційним номером 14411439. Квартира [ADDRESS] не належить боржнику [PERSON] на праві власності, а належить особисто позивачці [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи, що позивач є єдиним власником майна, а накладений арешт заважає можливості реалізації нею своїх прав щодо володіння, користування та розпоряджання майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved