Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить на його користь стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2012 року в загальній сумі 26739,08 грн. станом на 06.11.2017 року, а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1600,00 грн. Позивач вказував, що з відповідачем 25.01.2012 року був укладений договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2045,05 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06.11.2017 року має заборгованість у розмірі 26739,08 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4167,31 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 10208,79 грн., заборгованості за пенею в розмірі 10613,50 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1249,48 грн. В судовому засіданні представник позивача Пронін І.О. позов підтримав, посилався на викладені в ньому обставини. На підтвердження викладених в ньому обставин 13.08.2018 року надав виписки за період з 01.01.1999 року по 15.07.2018 року по спірному рахунку, довідку про отримання повідомлень на вказаний в анкеті-заяві телефон, довідку про зміну умов кредитування. 30.10.2018 року представником позивача Гаренко Н.В. було надано пояснення в яких він посилається на викладені в позові пояснення та додані умови кредитування, в підтвердження наведених обставин до пояснень додано виписку по рахунку, довідку про надані кредитні кошти, фото клієнта з паспортом. 12.11.2018 року вищезазначені пояснення з додатками були ще раз надані представником позивача Гаренко Н.В.. В судове засідання призначене на 15.04.2019 року представник позивача не прибув, враховуючи наявне посилання в позові на розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання 15.04.2019 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання не сповістив, тому суд виходить з того, що неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи до суду не подавав. 13.02.2018 року звернувся до суду з заявою про призначення почеркознавчої експертизи, та 16.07.2018 року звернувся до суду з поясненнями в яких зазначив, що вважає недоцільним проведення почеркознавчої експертизи, оскільки в не залежності від її результату, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредиту у розмірі 2045,05 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В судовому засіданні 17.04.2018 року, 06.07.2018 року, 17.07.2018 року проти позову заперечував, зазначав, що єдиною карткою, яку він отримував в ПАТ КБ «Приватбанк» є пенсійна картка, з якої він робив відрахування (на поповнення мобільного телефону, придбання необхідних речей, тощо). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Між позивачем і відповідачем 25.01.2012 року був укладений договір, який складається з таких документів: Анкета-Заява, Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи. За цим договором [PERSON] були надані кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно з умовами договору кредитування здійснювалось з використанням кредитки, за умовами якого [PERSON] зобов'язався проводити сплату щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов'язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, і за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ході розгляду справи судом було досліджено витребувану інформацію з Індустріального об'єднаного управління ПФУ м.Харкова щодо отримання відповідачем пенсії за період з 2012 по 2013 роки та надані представником позивача виписки по картковому рахунку за період з 01.01.2012 року по 26.10.2018 року. Дослідженими документами спростовуються доводи [PERSON], що єдиною карткою, яку він отримував в ПАТ КБ «Приватбанк» є пенсійна картка, з якої він робив відрахування (на поповнення мобільного телефону, придбання необхідних речей, тощо), оскільки зазначені відрахування мали місце саме з карткового рахунку з встановленим кредитним лімітом, на який пенсійні виплати не нараховувались, при цьому сам факт проведення операцій зазначених в виписці відповідачем не заперечувався. Пенсійні виплати проводились на інший рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк». Також не були підтверджені належними доказами в ході розгляду справи доводи відповідача щодо не підписання ним наданої позивачем анкети, оскільки підсля подачі клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відповідачем було подано до суду заяву про відмову від призначення експертизи. Інших заперечень проти позову відповідачем не було висловлено. Враховуючи наведене, суд вважає, що в ході розгляду справи встановлено саме факт укладання між позивачем та відповідачем кредитного договору. Таким чином, відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 06.11.2017 року утворилась заборгованість по кредитному договору, яка підлягає стягненню в розмірі 26739,08 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4167,31 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 10208,79 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1249,48 грн. Щодо стягнення суми пені суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У зв'язку з наведеним, суд, задовольняє позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4167,31 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 10208,79 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1249,48 грн., що всього становить 16125,58 грн., та відмовляє в частині стягнення з відповідача пені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 964,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial