Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на надвірні споруди: кладову, льох, вбиральню та навіс, що розташовані по вул. Центральній, 12 в с. Мирне Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 22 листопада 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення права на спадщину, але листом № 429/02-14 від 19 серпня 2016 року йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на спадкове майно за спадкодавцем. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 листопада 2016 року за ним визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: сараєм, літньою кухнею, гаражем та підвалом, за адресою: будинок 12 по вул. Центральній в с. Мирне Біляївського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 22 листопада 2015 року. Після цього, він повторно звернувся до приватного нотаріуса для реєстрації права власності, надавши копію даного рішення суду, однак йому було відмовлено, у звязку з тим, що рішенням суду за ним не визнано право власності на надвірні споруди, а саме: кладову, льох, вбиральню та навіс, які, крім іншого, вказані у технічному паспорті на житловий будинок. Вказує, що при подачі первісного позову до суду ним помилково не заявлялась позовна вимога про визнання права власності на зазначені надвірні споруди, що на даний час є перешкодою у реєстрації права власності на спадкове майно. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду. Позивач до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Представник Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає в повному обсязі і просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 22 листопада 2015 року померла [PERSON] мати позивача, згідно свідоцтва про смерть (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: гаражем, сараєм, кладовою, льохом, літньою кухнею, вбиральнею, навісом та огорожею, що розташований по вул. Центральній, 12 в с. Мирне Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с.7-9). З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своєму сину [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом має право, посвідчений секретарем виконкому Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, та зареєстрований в реєстрі за № 279 (а.с.10). Таким чином, відповідно до заповіту від 02 листопада 2007 року, який не змінений і не відмінений, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], згідно ст. 1223 ЦК України. Він звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення права на спадщину, але листом № 429/02-14 від 19 серпня 2016 року йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на вищевказане спадкове майно за спадкодавцем (а.с.38). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 листопада 2016 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок загальною площею 49,8 кв.м та житловою площею розміром 32,0 кв.м допоміжною площею 17,8 кв.м та побутові надвірні споруди: сарай, літня кухня, гараж та підвал, за адресою: будинок 12 по вул. Центральній в с. Мирне Біляївського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 22 листопада 2015 року в с. Мирне Біляївського району Одеської області, що розташований на земельній ділянці розміром 0,28 га, що належить Мирненській сільській раді (а.с.12-13). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 10.02.2016 року вбачається, що житловий будинок, що розташований в с. Мирне по вул. Центральній, 12 Біляївського району Одеської області побудований у 1961 році та складається з: літ. «А»: 1-1 веранди площею 10,7 кв.м; 1-2 кладової площею 4,2 кв.м; 1-3 житлової кімнати площею 11,2 кв.м; 1-4 житлової кімнати площею 20,8 кв.м; коридору площею 2,9 кв.м, та надвірні споруди: літ. «Б» - гараж 1980 року побудови, літ. «В» - сарай 1980 року побудови, літ. «Г»- кладова 1980 року побудови, літ. «Д» - льох 1980 року побудови, літ. «Е» - літня кухня 1980 року побудови, літ. «Є» - вбиральня 1980 року побудови, «Ж» - навіс 1980 року побудови, № 1,3 огорожа. Згідно погосподарської книги Мирненської сільської ради № 10 особовий рахунок 0742-1 будинок № 12 по вул. Центральній в с. Мирне Біляївського району Одеської області перебував в користуванні [PERSON] з 2005 року, про що свідчить довідка Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1060 від 25 серпня 2016 року (а.с.14). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказані надвірні споруди на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на надвірні споруди: кладову, льох, вбиральню та навіс, що розташовані по вул. Центральній, 12 в с. Мирне Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22 листопада 2015 року.

Outcome: approved