Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що при здійсненні огляду ліній електропередач, працівниками лінійної ділянки було виявлено крадіжку металевих кутників, виявлений факт крадіжки був належним чином зафіксований працівниками Криворізьких МЕМ та складений акт від 05.08.2011р. про розкрадання з опори металевих кутників. До органів УМВС України було подано відповідну заяву. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2013 р. по кримінальній справі № 426/2646/12 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 194-1 КК України, було визнано [PERSON]. В даній кримінальній справі судом встановлено, що в серпні 2011 року [PERSON], знаходячись на полі в районі смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області за допомогою металевої пилки шляхом розпилювання, демонтував два металевих кутника розміром 120x120x10 загальною довжиною 18,6 метрів та два кутника розміром 90x90x8 загальною довжиною 5,4 метра, тим самим навмисно пошкодивши опори № 75, 84 JT-243 BJI-330 кВ, які належать Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» та перебувають на балансі відокремленого підрозділу «Криворізькі магістральні електричні мережі». Суд кваліфікував дії [PERSON] за ч.1 ст.194-1 КК України як умисне пошкодження або руйнування об'єктів електроенергетики, якщо ці дії призвели або могли призвести до порушення нормальної роботи цих об'єктів. У вироку суду зазначається, що підсудний повністю визнав свою вину в скоєнні злочину. Вищезазначене діяння призвело до пошкодження міцності конструкції зазначених опор, в наслідок чого Позивачу було завдано матеріальної шкоди в розмірі 7 022,89 грн. (розрахунок додається). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2013 року [PERSON] (відповідач) визнаний винним та засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст. 395, ч.1 ст. 194-1, ч. 2 ст. 185 КК України (а.с.20-23). Відповідач [PERSON] свою вину визнаав повністю. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.92р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що відповідач по теперішній час не відшкодував спричинену позивачеві шкоду, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно примусово стягнути майнову шкоду у розмірі 7022,89 грн. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved