Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку за адресою Одеська область, м. Болград, вул.. Терещенко, 60, що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 08.12.2010 року та витягом про державну реєстрацію. Відповідач [PERSON]є братом [PERSON], яка за договором дарування є дарувальником, зареєстрований за вказаною адресою з 03.11.1992 року, проте фактично в цьому будинку не проживав і не проживає. На думку позивачів, своїми діями відповідач порушує їх права, перешкоджає реалізації права власності у повному обсязі, оскільки він, відповідач, не має права на жиле приміщення, але зареєстрований в ньому, хоча фактично в ньому не проживає тривалий час. Також, зазначений факт реєстрації відповідача позбавляє можливості позивача оформити субсидію на комунальні послуги. В подальшому, позивачем було подано заяву з проханням розглянути вказаний позов у його відсутністю та згодою на заочне рішення (а.с.17). Також, до вказаної заяви позивача були додана заява гр. [PERSON], гр. [PERSON], [PERSON] [PERSON] у своїй заяві повідомила, що проживає в [INFO] є сусідкою позивача та підтверджує, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2010 року. [PERSON] у своїй заяві повідомила, що проживає в [INFO] є сусідкою позивача та підтверджує, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2010 року. [PERSON] підтвердила, що [PERSON], який є її рідним братом вже більше двох років не проживає за адресою: [INFO], а також, що його місцезнаходження їй, наразі, не відомо, та про те, що вона повністю визнає факти, викладені в позовній заяві та погоджується з позовом. Відповідач до суду не прибув, хоча був повідомлений належним чином (а.с.14-15, 26-27). Повідомлення повернулось до суду з причини того, що відповідач не проживає за адресою: [INFO] ( а.с. 15). Згідно з повідомленням Болградського РС ГУДМС України в Одеській області, відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 03.11.1992 року (а.с.22). Окрім того, за інформацією виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області, за адресою: Одеська область, м.Болград, вул. Терещенко, 60 зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). У звязку з цим, відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби масової інформації газету «Одеські вісті» № 49 від 06.06.2015 року, про що в справі є відповідні докази (а.с.26-17), однак відповідач до суду все одно не прибув, про причини неявки суду не повідомив, заперечень, пояснень щодо позову не надавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.17). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийнявши до уваги заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] встановлено, що позивач є власником 37/100 часток домоволодіння №60, що розташоване в місті Болград по вул.Терещенко на підставі договору дарування частин домоволодіння від 08.12.2010 року, а також підтверджується витягом про державну реєстрацію (а.с.3-4). Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області № 1134 від 28.05.2015 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. сусіди позивача та його рідна сестра повідомила про те, що відповідач більше двох років не проживає за цією адресою (а.с.18-20). Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Враховуючи п. 10 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в якому надаються роз'яснення застосування ст. 71 ЖК, судом з'ясовані причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Разом з цим, згідно ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Частиною 3 ст. 405 ЦПК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] встановлено, що відповідач не проживає в будинку, що належить позивачам мінімум більше двох років без поважної причини. Майна відповідача в цьому будинку немає. З позовної заяви вбачається, що відповідач є рідним братом дарувальника частини домоволодіння [PERSON], та був зареєстрований до укладення договору дарування частин домоволодіння від 08.12.2010 року між [PERSON] та позивачем. Після спливу тривалого часу відповідач відмовляється добровільно знатись з реєстрації, що порушує їх, позивачів, права та перешкоджає реалізації права власності у повному обсязі. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України підлягають задоволенню. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Outcome: approved