Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 05.06.2018 [PERSON] в кварталі 6 виділ 24 Красятицького лісництва ДП «Поліське лісове господарство» на території Володарської сільської ради Поліського району Київської області вчинив самовільну, без належного на те дозволу, передбаченого ст.69 Лісового кодексу України, рубку дерев породи сосни звичайної (сухостійної) в кількості 2 шт. діаметром пня 39 см. та 60 см. Державним підприємством «Поліське лісове господарство» в особі інженера з охорони та захисту лісу [PERSON], відносно [PERSON] був складений протокол № 000001 від 05 червня 2018 року за ст.65 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та 06.06.2018 винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, накладено адміністративне стягнення, штраф в розмірі 85,00 грн. а також стягнуто з [PERSON] шкоди у розмірі 11 593 грн. 40 коп., відповідно до постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». [PERSON] постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.06.2018 оскаржено і рішенням Іванківського районного суду від 28.08.2018 постанову про накладення адміністративного стягнення № 000001 від 06.06.2018 визнано незаконною в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 11 593 грн. 40 коп., в решті постанову залишено без змін. Відповідач сплатив штраф у добровільному порядку, що підтверджується квитанцією від 10.09.2018. Згідно Додатку № 1 та Додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Такса для обчислення розміру шкоди», внаслідок порушення вимог лісового законодавства, шкода заподіяна відповідачем державі становить 11 574 грн. 40 коп., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Володарської сільської ради Поліського району Київської області 5796 грн. 80 коп., 2 318 грн. 72 коп. до спеціального фонду Київського обласного бюджету та 3478 грн. 08 коп. до спеціального фонду Державного бюджету, як шкоду заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, а також, стягнути на користь позивача - 1762,00 грн. судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні 21.01.2019 підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що дійсно взяв у лісі дві колоди, які вже були зрізані, їх і вилучили. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що відсутні дані, що саме [PERSON] зрізав дерева. [PERSON] взяв колоди, які лежали і нічого не зрізав. Тому, вважає, що якщо немає юридичного факту ( незаконної порубки), то немає і матеріальної шкоди. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2018 [PERSON] в кварталі 6 виділ 24 Красятицького лісництва ДП «Поліське лісове господарство» на території Володарської сільської ради Поліського району Київської області вчинив самовільну, без належного на те дозволу, передбаченого ст.69 Лісового кодексу України, рубку дерев породи сосни звичайної (сухостійної) в кількості 2 шт. діаметром пня 39 см. та 60 см. Державним підприємством «Поліське лісове господарство» в особі інженера з охорони та захисту лісу [PERSON], відносно [PERSON] був складений протокол № 000001 від 05 червня 2018 року за ст.65 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 06.06.2018 головним лісничим ДП «Поліський лісгосп» [PERSON] винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, накладено адміністративне стягнення, штраф в розмірі 85,00 грн. а також стягнуто з [PERSON] шкоду у розмірі 11 593 грн. 40 коп., відповідно до постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». [PERSON] постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.06.2018 оскаржено і рішенням Іванківського районного суду від 28.08.2018 постанову про накладення адміністративного стягнення № 000001 від 06.06.2018 визнано незаконною в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 11 593 грн. 40 коп., в решті постанову залишено без змін. Відповідач сплатив штраф у добровільному порядку, що підтверджується квитанцією від 10.09.2018. Порядок розрахунку суми завданої шкоди визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Так, згідно Додатку № 1 та Додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 «Такса для обчислення розміру шкоди», позивачем було розраховано розмір шкоди внаслідок порушення вимог лісового законодавства, та визначено, що відповідач своїми діями заподіяв державі шкоду в сумі 11 593 грн. 40 коп. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдана шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст.ст.1, 3 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно природоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. У відповідності до положень ст. 69 Лісового кодексу України - спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток. За змістом ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 Лісового Кодексу України громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Встановлені судом обставини свідчать про порушення відповідачем природоохоронного законодавства та про його обов'язок відшкодувати заподіяні такими неправомірними діями збитки. Як вказано вище, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, яка передбачає відповідальність за незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка, та піддано за це адміністративному стягненню. Рішення Іванківського районного суду від 28.08.2018 відповідачем не оскаржувалося та набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, вина відповідача у незаконній вирубці дерева встановлена. Відповідач не надав відзиву, чи будь-яких доказів в спростування обставин, що стали підставою для позовних вимог. За приписами ст.40 КУпАП відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. З врахуванням всього вищенаведеного, суд вважає вимоги позивача до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок незаконного вирубування дерев, - обґрунтованими. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Відповідно до вимог ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються до спецфондів Державного, обласних та місцевих ( сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. При цьому, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських бюджетів 50 відсотків, обласних бюджетів 20 відсотків. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача 5796 грн. 80 коп. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Володарської сільської ради Поліського району Київської області, 2 318 грн. 72 коп. до спеціального фонду Київського обласного бюджету та 3478 грн. 08 коп. до спеціального фонду Державного бюджету, як шкоду заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, а також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1762,00 грн. судових витрат.

Outcome: approved