Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якій з врахуванням уточнених позовних вимог просив суд зобов'язати [PERSON] звільнити частину зайнятої ним належної позивачу на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,0025 га за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, [ADDRESS], шляхом знесення (прибирання, демонтування) огорожі (паркана) та видалення бетоннго фундаменту між двома земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], побудованого на цій земельній ділянці, з урахуванням даних уточненного кадастрового плану і акту огляду огорожі, після 25 метрів від початку огорожі, з боку [ADDRESS], до її закінчення взводж 39 метрів, яка перешкоджає користуванню власним майном. Обгрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що є власником двох земельних ділянок, одна з яких має призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, згідно державного акту серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] виданий 26.11.2009 року, а друга призначена для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] виданий 26.11.2009 року. Суміжним власником земельної ділянки є відповідач [PERSON], який без згоди позивача побудував на бетонному фундаменті огорожу з металічного профілю. Позивач звернувся в ТОВ «Приватзем» із заявою про встановлення фактичного місця розташування межі між його земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача та отримав висновок, в якому було зазначено, що відповідач захопив та відділив огорожею частину належних позивачу земельних ділянок загальним розміром 0,0025 га або 25 квадратних метрів у вигляді полоси шириною до одного метра. На звернення позивача про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпордження майном відповідач не реагує, тому позивач був змушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1. ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником земельної ділянки площею 0,100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] виданий 26.11.2009 року, яка розташована в [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,080 га. для ведення особистого селянського господарства державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] виданий 26.11.2009 року, яка теж розташована в [ADDRESS]. Суміжним власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] є відповідач [PERSON], що підтверджується збірним кадастровим планом земельних ділянок. Під час користування земельною ділянком позивачем було встанолено, що огорожа з металічного профілю, яка була побудована відповідачем накладається на його земельну ділянку. Після звернення позивача до ТОВ «Приватзем» із заявою про встановлення фактичного місця розташування межі між його земельною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON] ним був отриманий збірний кадастровий план земельних ділянок на якому вказане, що має місце захоплення громадянином [PERSON] частини належної позивачу землі площею 0,0025 га. Факт захоплення громадянином [PERSON] частини належної позивачу землі також підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 09.12.2015 року, актами прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28.03.2015 року та абрисами меж земельної ділянки. За змістом ч.1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.3 ст.152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до вимог ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. За змістом ч.1 ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідач не здійснив жодних дій щодо добровільного відновлення меж земельної ділянки позивача, на його прохання про знесення паркану та видалення бетонного фундаменту жодним чином не реагує та продовжує незаконно користуватись часиною земельної ділянки позивача загальною площею 0,0025 га. Згідно збірного кадастрового плану земельних ділянок вбачається, що паркан відповідача огородив частину належних позивачу земельних ділянок загальним розміром 0,0025 га або 25 квадратних метрів у вигляді полоси шириною до одного метра. Суд приходить до висновку, що права [PERSON] як власника майна та землекористувача порушені внаслідок побудови зазначеного паркану між земельними ділянками позивача та відповідача, що перешкоджає [PERSON] користуватися належною йому земельною ділянкою, а відтак зазначене право підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права користування власною земельною ділянкою шляхом знесення побудованого паркану. На підставі ст. ст. 15, 16, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 106, 107, 152 Земельного кодексу України та

Outcome: approved