Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду у сумі 92400,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.09.2017 в с.Ганусівка Новопсковського району Луганської області в результаті здійснення господарської діяльності відповідача, а саме було здійснено протравлення посів пшениці невідомими протруйниками, в результаті чого відбулося масове отруєння бджіл на його пасіці, розташованій на подвір'ї. 07.09.2017 було здійснено телефонне звернення до Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області щодо того, що відповідач порушив санітарні норми та зберігає протравочні речовини в центрі с.Ганусівка у своєму виробничому приміщенні, що розташоване на відстані 100-200 м від сільської школи, також в цих приміщеннях зберігаються не лише небезпечні ядохімікати, а й оброблена ними продукція, деяка продукція (пшениця) зберігається навіть на відкритому повітрі, в результаті чого у жителів с. Ганусівка погіршилося самопочуття. Відповідач не повідомив про час і спосіб проведення обробки поля інсектицидом. За даним фактом була подана заява і до Новопсковського районного управління ветеринарної медицини, за результатами чого було встановлено, що загибель бджіл сталася саме через порушення відповідачем санітарних норм транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві. Посилається на те, що відповідачем порушено Державні санітарні правила 8.8.1.2.001-98 «Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві», а саме не дотримано відстані до населеного пункту, яка повинна бути не менше 500 м, норми Законів України «Про бджільництво», «Про пестициди і агрохімікати», Інструкції «Щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєння бджіл» щодо попередження пасічників про обробку рослин пестицидами, В результаті необережного поводження з протравочними речовинами під час обробки зерна відповідачем завдано матеріальних збитків на суму 92400,00 грн. Наявність протравочних речовин у морі бджіл підтверджується результатами випробувань (протокол випробувань №1315-Н від 29.09.2017). При обчисленні розміру матеріальної шкоди ним враховувалась середня закупівельна ціна однієї бджолосім'ї, яка складає 1540 грн. Оскільки відповідач відмовляється відшкодовувати заподіяну шкоду добровільно, він вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 26.12.2017 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті без повідомлення сторін в порядку спрощеного провадження. 29.01.2018 судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 12.03.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник, яка діє на підставі довіреності від 25.01.2018, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просили їх задовольнити. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності від 03.01.2018, в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. У строк, встановлений судом, представник відповідача надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначила, що відповідач дійсно здійснював протравлення пшениці в закритому приміщенні на току фунгіцидним протруйником препаратом Креатор БТ, який відповідно до переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до вирощування в Україні 2017 року, є фунгіцидним протруйником для насіння, тобто цей препарат для насіння та діє проти хвороб, а не проти комах. Дана пшениця висівається безпосередньо в ґрунт із закладенням. Відповідачем 07.09.2017 сів озимої пшениці здійснювався на контурах 44 (88 га) та 50 (32 га), які розташовані на відстані 8-10 км від пасіки позивача. На відстані від 2-х до 3-х км знаходяться поля інших сільськогосподарських підприємств. Посилається на те, що ст. 37 Закону України «Про бджільництво» стосується обов'язку попередження пасічників щодо обробки саме медоносних рослин, а не протравлення зерна для посіву. Відповідач здійснював сів озимої пшениці, а не обробку медоносних рослин. Діючим законодавством України не передбачено обов'язкового повідомлення про посів пшениці чи її протравлення. Також зазначила, що озима пшениця не відноситься до медоносних рослин, бджоли пшеницю не опилюють та не літають над насінням озимої пшениці. Вважає, що посилання позивача на те, що Новопсковським районним управлінням ветеринарної медицини було встановлено, що загибель бджіл сталася саме через порушення відповідачем санітарних норм транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві не відповідає дійсності, оскільки в акті від 07.09.2017 не вказано, що саме через дії відповідача сталося масове отруєння бджіл, акт складено не правомочною комісією, оскільки у складі комісії не було пасічника, в акті не зазначено розміру завданого збитку, число і вид відібраних і спрямованих в лабораторію проб матеріалу. Також зазначила, що комісією було відібрано лише зразки загиблих бджіл, інші проби, визначені п. 4.5.2 Інструкції від 14.06.1989, відібрані не були. Посилається на порушення позивачем направлення зразків загиблих бджіл до лабораторії, які були направлені лише через 13 діб, а не через п'ять-сім діб, як того вимагає Інструкція від 14.06.1989. Крім того, ні в Ветеринарно-санітарному паспорті пасіки, ні в акті від 07.09.2017 не зазначено, якої породи бджолосім'ї належали позивачеві, а тому не зрозуміло з якої вартості розраховувався розмір збитків. 19.04.2018 позивач надав суду відповідь на відзив, в якій, посилаючись на кримінальне провадження № 12017130510000343 від 21.09.2018, стверджував, що протравлення зерна пшениці відповідач здійснював на відкритому просторі току, відстань від якого до його двору становить близько 300 м. Зазначив, що за результатами клінічних випробувань в біологічному матеріалі загиблих бджіл з його пасіки була виявлена діюча речовина фунгіцидного протруйника Креатор БТ (дифеканазол + ципроканазол), яким відповідач здійснював протравлення пшениці. Посилався на порушення відповідачем ширини санітарно-захисних зон для базисних складів пестицидів. Вважає, що доводи представника відповідача про те, що відповідач не повинен був повідомляти пасічників про проведення обприскування пшениці не можуть бути взяті до уваги; акт обстеження пасіки від 07.09.2017 складений повноважною комісією та в сукупності з іншими доказами підтверджує причинно-наслідковий зв'язок обробітку відповідачем поля фунгіцидним протруйником Креатор БТ і масовою загибеллю бджіл на його пасіці. Зазначив, що при визначенні розміру матеріальної шкоди вказав кількість бджолосімей 60 шт., що відповідає даним ветеринарного паспорту, порода бджіл - українська степова, вартість майнової шкоди визначена виходячи з кількості повноцінних бджолосімей та середньої вартості бджолосімей вказаної породи по Україні. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та спеціаліст [PERSON] Так, свідок [PERSON] пояснив, що 07.09.2017 ПП СВФ «Агро» здійснювало протравлення посівів пшениці невідомими протруйниками, в результаті чого відбулося масове отруєння бджіл на приватних пасіках жителів с. Ганусівка Новопсковського району Луганської області. Він особисто приїздив на пасіку позивача [PERSON] і бачив великий підмор бджіл, при цьому у бджіл були витягнуті носики, що свідчить про те, що бджоли були отруєні. В його присутності спеціалісти відбирали зразки бджіл. Додатково зазначив, що відповідач постійно здійснює обробку земельних ділянок пестицидами, оскільки характерний запах постійно відчувається в повітрі на території Ганусівської сільської ради. Свідок [PERSON] пояснив, що має у власності пасіку, яка розташована на території Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Поблизу знаходяться поля, які обробляє ПП СВФ «Агро». 07.09.2017 було відомо, що у багатьох пасічників в с. Ганусівка відбувся підмор бджіл. Але найбільш постраждала пасіка позивача [PERSON], оскільки розташована поблизу поля ПП СВФ «Агро», де останній здійснював обробку земельної ділянки пестицидами. Допитана в судовому засіданні спеціаліст - директор Новопсковської районної державної лабораторної ветеринарної медицини [PERSON] пояснила, що вона була викликана в с. Ганусівка для обстеження пасік людей на території зазначеної сільської ради. Обстеження проводилося комісією, до складу якої входили вона як спеціаліст з ветеринарної медицини, голова Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON], вуличний депутат [PERSON] Коли вона прибула на пасіку до [PERSON], то побачила, що біля вуликів було дуже багато мертвих бджіл. Комісією було відібрано зразки загиблих бджіл. Зазначила, що при відбиранні зразків загиблих бджіл також був присутній власник пасіки [PERSON] Потреби у відібранні зразків зеленої маси та перги не було. Зразки меду також не відбиралися, оскільки він вже був запакований в стільники. Крім того, пояснила, що перебувала на території току ПП СВФ «Агро», де лежала велика купа протруєного зерна пшениці і стояв смердючий запах. Вважає, що бджоли могли отруїтися від обробки полів невідомими протруйниками. Суд, вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків, спеціаліста, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до наступних висновків. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У рішенні «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 Європейський суд з прав людини виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Суд повторює, що п. 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач має у власності пасіку у кількості 60 бджолиних сімей, яка розміщена на приватній земельній ділянці позивача за адресою: вул. Садова, 15, с.Ганусівка Новопсковського району Луганської області. Станом на 19.05.2017 ветеринарно-санітарний стан пасіки задовільний. Вказані обставини підтверджуються ветеринарно-санітарним паспортом пасіки № 120, виданим 13.06.2016 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Луганській області, Державними актами на право власності на земельні ділянки серій ЯК № 566989 та ЯК № 566987 від 18.02.2010. Згідно акту від 07.09.2017 комісія у складі директора Новопсковської районної державної лабораторної ветеринарної медицини [PERSON], голови Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON], вуличного депутата [PERSON] в присутності працівників поліції при перевірці стану пасіки позивача виявлено факт отруєння бджіл невідомою речовиною, можливо допустимо отруєння пестицидами. Фактично постраждало 80 бджолосімей. З акту вбачається, що комісією відібрано зразки загиблих бджіл для проведення лабораторного дослідження. Відповідно до протоколу випробувань № 1315-Н Української лабораторії якості і безпеки продукції агропромислового комплексу від 29.09.2017 для проведення випробувань було доставлено зразок відібраний комісійно від 60 бджолиних сімей вагою 100 г. В результаті проведених випробувань у зразку підмору бджіл було виявлено дифеноконазол в кількості 0,07 мкг/100 особин. Відповідно до розділу 7 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини 30.01.2001 № 9, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 лютого 2001 року за №131/5322 (далі - Інструкція № 9) при отруєнні бджіл пестицидами керуються «Інструкцією з профілактики отруєнь бджіл пестицидами», затвердженою Всесоюзним виробничо-науковим об'єднанням по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Союзсільгоспхімія» і Головним управлінням ветеринарії Держагропрому СРСР 14.06.1989 року (далі - Інструкція від 14.06.1989). Відповідно до п.4.1. Інструкції від 14.06.1989 обстеження постраждалої від отруєння пасіки проводить комісія за погодженням з виконкомом місцевої Ради народних депутатів. До комісії входять: ветеринарний лікар, районний зоотехнік по бджільництву, агроном по захисту рослин або агроном господарства, бджоляр, представник виконавчого комітету. При неможливості участі в обстеженні пасіки всіх названих вище фахівців комісія може бути правомочна при роботі в ній ветлікаря (ветфельдшера), бджоляра і представника виконкому Ради народних депутатів. Пунктом 4.2. зазначеної Інструкції передбачено, що комісія складає акт, в якому відображає достовірність загибелі бджіл; обставини, при яких вона сталася; розмір завданих збитків; число і вид відібраних і спрямованих до лабораторії проб матеріалу; передбачувану причину загибелі і пропозиції. За таких підстав, посилання представника відповідача на те, що акт складено не правомочною комісією, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки, як вбачається з наданого позивачем акту, останній був складений комісією, до складу якої входили спеціаліст з ветеринарної медицини [PERSON], представник виконкому Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON], та бджоляр [PERSON] Разом з тим, в акті обстеження пасіки позивача від 07.09.2017 не зазначена кількість загиблих бджіл. Згідно ст.1 Закону України «Про бджільництво» бджолина сім'я - цілісна біологічна одиниця, яка складається з однієї бджолиної матки, 15-60 тисяч у середньому робочих бджіл та приблизно двох тисяч трутнів. Зазначаючи в акті про те, що фактично постраждало 80 бджолосімей, члени комісії не зазначили кількість загиблих бджіл. Не була зазначена також кількість бджіл, яка залишилася у вуликах. Крім того, в акті не зазначено обставини, при яких сталася загибель бджіл, число і вид відібраних і спрямованих до лабораторії проб загиблих бджіл. Відповідно до п. 4.4. Інструкції від 14.06.1989 для встановлення остаточного діагнозу під контролем ветеринарного спеціаліста (додаток 2) відбирають проби бджіл, продуктів бджільництва, оброблених рослин і направляють у ветеринарну або іншу лабораторію. Порядок відбору та пересилки проб патологічного матеріалу передбачений п. 4.5. Інструкції від 14.06.1989. Відбір і пересилання проб патологічного матеріалу для лабораторного дослідження від отруєних бджолиних сімей пестицидами здійснюють згідно із затвердженими правилами. Ці правила є в Ветеринарно-санітарному паспорті пасіки. Від бджолиної сім'ї відбирається середня проба в розмірі: бджоли - 400 - 500 шт., свіжозібраний мед - 200 г, перга в соті - 50 г. Проби беруться від 10% сімей на пасіці з характерними ознаками отруєння. Крім того, необхідно з ділянки, відвідуваної бджолами, взяти пробу рослин в кількості 500 - 1000 г зеленої маси. Зразки стільників з пергою або медом розміщують в дерев'яний ящик відповідного розміру без обгортання папером, відокремлюючи один від одного і від стінок ящика дерев'яними планками. Мертвих бджіл розміщують в чистий поліетиленовий мішечок, а відкачаний мед - в скляний посуд з щільною кришкою. Рослини пересилають в полотняному мішечку. При упаковці необхідно виключити пошкодження пакувального матеріалу, а в результаті - зіткнення і перемішування проб під час пересилки. Відібрані проби опечатуються, нумеруються, на кожній з них ставлять номер сім'ї. З пробами в лабораторію ветеринарної медицини направляють супровідний лист за підписом ветлікаря. Додають акт комісійної перевірки отруєння бджіл. Термін відправки проб на дослідження не повинен перевищувати однієї-двох діб з моменту відбору матеріалу. При виникненні труднощів з відправкою в лабораторію проби зберігають у холодильнику, погрібу, але не більше 5 - 7 діб після відбору (п.п. 4.5.2. - 4.5.5.). Із акту від 07.09.2017 вбачається, що під час обстеження пасіки позивача комісією був відібраний матеріал тільки у вигляді зразків загиблих бджіл. Даних про те, що комісією відбиралися інші проби, передбачені п.п.4.5.2 Інструкції від 14.06.1989, зокрема, свіжозібраний мед, перга, зелена маса, для обстеження, в даному акті не має. Зазначені обставини також підтверджуються поясненнями спеціаліста ветеринарної медицини [PERSON] та не заперечувалися позивачем. Крім того, в судовому засіданні було встановлено порушення строку направлення зразків загиблих бджіл до лабораторії на дослідження, що також не заперечувалося позивачем та його представником, оскільки підмор бджоли мав місце 07.09.2017, а на дослідження зразки загиблих бджіл, згідно протоколу випробувань №1315-Н, надійшли тільки 20.09.2017, тобто через 13 днів, що суперечить вимогам п.п. 4.5.5. Інструкції від 14.06.1989. Також суд зазначає, що згідно протоколу випробувань № 1315-Н від 29.09.2017 дійсно перевірявся доставлений на дослідження зразок відібраних комісією загиблих бджіл, однак даний протокол не містить висновку про те, що підмор бджіл стався саме через отруєння пестицидами. З огляду на викладене, суд не приймає як належний та допустимий доказ протокол випробувань № 1315-Н Української лабораторії якості і безпеки продукції агропромислового комплексу від 29.09.2017. Щодо посилань позивача на те, що відповідачем порушено норми Закону України «Про бджільництво» та Інструкції № 9 щодо повідомлення пасічників про обробку полів, суд зазначає наступне. Згідно ст. 38 Закону України «Про бджільництво» особи, винні у неповідомленні (приховуванні) або наданні неправдивої інформації про виникнення загрози бджолам при застосуванні засобів захисту рослин несуть відповідальність за порушення законодавства в галузі бджільництва. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про бджільництво, згідно ст. 39 Закону України «Про бджільництво» відшкодовується в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про бджільництво» фізичні та юридичні особи, які застосовують засоби захисту рослин для обробки медоносних рослин, зобов'язані не пізніше ніж за три доби до початку обробки через засоби масової інформації попередити про це пасічників, пасіки яких знаходяться на відстані до десяти кілометрів від оброблюваних площ. При цьому повідомляється дата обробки, назва препарату, ступінь і строк дії токсичності препарату. Із даної норми права випливає, що повідомляти пасічників про застосування засобів захисту рослин повинні фізичні та юридичні особі тільки тоді, коли вони обробляють ними медоносні рослини. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, і не заперечувалося сторонами, що 07.09.2017 ПП СФВ «Агро» здійснювалося протравлення зерна озимої пшениці з подальшим висіванням її в ґрунт із закладенням, а не протравлення рослин. Тим більш, що даний вид рослин - озима пшениця - взагалі не відноситься до медоносних рослин, що також не оспорювалося сторонами у справі. Таким чином, відповідач взагалі не повинен був повідомляти пасічників про те, що він проводить обробку, оскільки він проводив протравлення зерна для посіву, а не обробку медоносних рослин. Діючим законодавством не передбачено обов'язкового повідомлення про посів пшениці чи її протравлення. Також озима пшениця не відноситься до медоносних рослин. Суд також вважає безпідставним посилання позивача на п. 7.1.2 Інструкції № 9 як на підставу відповідальності відповідача, оскільки згідно п. 7.1.1. даної Інструкції профілактика отруєнь бджіл базується на беззаперечному дотриманні вимог Закону України «Про бджільництво» та суворому дотриманні регламентацій застосування в навколишньому середовищі токсичних для бджіл речовин. Пункт 7.1.2 даної Інструкції дійсно передбачає необхідність оповіщати власників пасік за три доби до хімобробок з зазначенням застосовуваного отрутохімікату, місця (у радіусі 7 км), часу і способу проведення обробки та вказувати час ізоляції бджіл. Із системного аналізу зазначених вище норм права випливає, що Інструкція № 9 прийнята на виконання Закону України «Про бджільництво», а тому не повинна суперечити змісту вказаного Закону. Частина 2 ст. 37 Закону України «Про бджільництво» передбачає обов'язок для фізичних і юридичних осіб повідомляти пасічників тоді, коли вони застосовують засоби захисту рослин для обробки саме медоносних рослин. Пункт 7.1.2. Інструкції не зазначає при обробці яких саме рослин повинні повідомляти пасічників про це. Тому тлумачення даного пункту Інструкції як на підставу для повідомлення пасічників про обробку будь-яких рослин, а не тільки медоносних, є суб'єктивним тлумаченням позивачем норм діючого законодавства, не основаним на Законі. При цьому, суд враховує роз'яснення, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» про те, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Щодо посилань позивача на те, що відповідачем порушено санітарні норми транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пестициди і агрохімікати» пестициди - токсичні речовини, їх сполуки або суміші речовин хімічного чи біологічного походження, призначені для знищення, регуляції та припинення розвитку шкідливих організмів, внаслідок діяльності яких вражаються рослини, тварини, люди і завдається шкоди матеріальним цінностям, а також гризунів, бур'янів, деревної, чагарникової рослинності, засмічуючих видів риб. Основними принципами державної політики у сфері діяльності, пов'язаної з пестицидами і агрохімікатами, є, серед іншого, безпечність для здоров'я людини та навколишнього природного середовища під час їх виробництва, транспортування, зберігання, випробування і застосування за умови дотримання вимог, встановлених державними стандартами, санітарними нормами, регламентами та іншими нормативними документами. Відповідно до Законів України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та «Про пестициди і агрохімікати» розроблені Державні санітарні правила 8.8.1.2.001-98 «Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві», які є частиною санітарного законодавства та обов'язкові для дотримання всіма підприємствами, установами і організаціями, приватними господарствами та особами, що проводять будь-які дії з пестицидами. Разом з тим, суд не приймає посилання позивача на порушення відповідачем санітарних норм, визначених п. 5.1.6 вищезазначених Державних санітарних правил, оскільки вказаний пункт встановлює ширину санітарно-захисних зон для базисних складів пестицидів, до яких сільськогосподарський тік відповідача не відноситься. Крім того, позивачем всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відстані від місцезнаходження пасіки позивача до току відповідача. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017130510000343 від 21.09.2017, оскільки 21.05.2018 Старобільською місцевою прокуратурою Луганської області прийнято рішення про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 24.11.2017. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідальність за даною нормою настає за наявності складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, неправомірна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною (неправомірною) поведінкою заподіювача, вина. Перераховані підстави є загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди. Відсутність хоча б однієї складової частини правопорушення є підставою для відмови у відшкодуванні шкоди. Неправомірними діє є тоді, коли прямо заборонені законом або суперечать прямим приписам закону. Якщо ж дії чи бездіяльність є «юридично байдужими», тобто не згадуються у законі взагалі і не існує спеціальної заборони щодо них, то неправомірними їх вважати не можна. В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду позивачем та його представником не доведено, що причиною загибелі бджіл були неправомірні дії відповідача, не доведена неправомірність дій відповідача під час обробки зерна пшениці пестицидами, не доведено існування безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, а отже відсутні достатні правові підстави для покладення відповідальності по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди саме на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed