Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2003 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що з часом почали виникати всілякі непорозуміння з побутових причин, у них стали часто виникати сварки, що призвело до втрати любові та поваги.Однак всілякі спроби збереження шлюбу виявилися марними.Сімейні відносини вони припинили у 2006 році, ведуть роздільне господарство. Мешкають окремо. З 2006 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою бажає укласти шлюб, але не має можливості через те, що перебуває у шлюбі з відповідачкою.У теперішній час вважає, що ніяких причин для збереження шлюбу немає, тому що всілякі намагання зберегти сім`ю виявились марними. Майнового спору немає. Просив шлюб розірвати. Ухвалою суду від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2003 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, складено актовий запис № 93. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 109, 110, 112 СК України,

Outcome: approved