Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №23 у житловому будинку №20 по вул. Г.Тикви в м. Покров Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Аналогічні положення закріплюються і в статті 327 Цивільного кодексу України. Закон України «Про місцеве самоврядування (280/97-ВР) дає визначення поняття права комунальної власності, а саме - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (стаття 1). Відповідно до статті 6 цього Закону (280/97-ВР) первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Тобто, суб'єктом права комунальної власності є відповідна територіальна громада села, селища, міста. Органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України (254к/96-ВР) та законами, є сільські, селищні, міські ради (ч. 1 ст. 10 Закону (280/97-ВР). Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад закріплюється у статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». Так, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати тощо. Отже, суб'єктами права комунальної власності є територіальні громади села, селища, міста, від імені та в інтересах яких діють сільські, селищні, міські ради. Враховуючи викладене, власником комунального майна є відповідна територіальна громада села, селища, міста в особі органу місцевого самоврядування, уповноваженого управляти цим майном. На підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради народних депутатів №124 від 24.03.1978 p., [PERSON] видано ордер №298 від 13 квітня 1978 р. на право зайняття квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки №11150 (виписка з домової книги про склад сімї і прописки) ЖЕО м. Покров від 05.12.2017 року та по квартирної карточки на теперішній час в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 177 Житлового кодексу України, громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність житлових приміщень, обережно ставитись до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержуватись правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки. На теперішній час [PERSON] та [PERSON], не зважаючи на те, що зареєстровані в [INFO], фактично за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується актом про перевірку паспортного обліку від 10.11.2017 року. Утриманням вказаної квартири відповідачі теж не займається, що підтверджується відповідними довідками комунальних підприємств міста про наявну заборгованість з комунальних платежів. Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності… Право приватної власності є непорушним». Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважної причини, згідно ст.ст.71, 72 Житлового кодексу України, втратили право користування приміщенням - квартирою №23 в будинку №7 по вулиці Г.Тикви в м. Покров Дніпропетровської області. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає необхідним визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №23 у житловому будинку №20 по вул. Г.Тикви в м. Покров Дніпропетровської області.

Outcome: approved