Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 23.10.2015 у розмірі 31605,21 грн., з яких: 18418,80 грн. заборгованість за кредитом, 4292,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8077,75 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 815,73 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, та судові витрати у розмірі 1600 грн. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 23.10.2015. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не надав. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2015 відповідач [PERSON]В.(далі позичальник) з метою створення сприятливих умов для виконання зобовязань за кредитним договором №SAMDN50000056861318 від 20.01.2012 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, в якій сторони узгодили зменшити розмір заборгованості позичальника за вказаним кредитним договором, встановивши, що вона становить 21255,56 грн. Згідно Генеральної угоди [PERSON] приєднався до Умов та правил надання продукту кредитних карт, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 20055,56 грн. на платіжну картку на строк 24 місяці з 23.10.2015 по 31.10.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі та зобовязався повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5 % на місяць на суми залишку заборгованості за кредитом у зазначені в заяві в Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 1003,58 грн. дата останнього погашення заборгованості за кредитом повинна бути не пізніше 31.10.2017 (п.п. 2.1. Генеральної угоди). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови) та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п. 1.1.2.4 Умов, у разі незгоди зі зміною Правил та/або «тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунку. Пунктом 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу позивача відповідач повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди позивачу. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку, зокрема з Картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.10.2015, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом- Решетняк С.В., та Умов і правил надання банківських послуг, вбачається, що станом на 09.03.2017 сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 31605,21 грн., з яких: 18418,80 грн. заборгованість за кредитом, 4292,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8077,75 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 815,73 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди (а.с.5). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 року № 1275-р с.Новорозсош Новопсковського району Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.До теперішнього часу антитерористична операція на території України не завершена. На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані розяснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобовязані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014. Згідно наведеного у позові розрахунку штрафні санкції позивачем нараховані станом на 09.03.2017 фактично після 14.04.2014 дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій. Позивачем не надано суду відомостей про період початку нарахування та методику нарахування відповідачу штрафів, з розрахунку наданого позивачем визначити такі період та метод неможливо. При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку у 8077,75 грн. складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремої від пені, та перевірити правильність її нарахування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по сплаті пені з комісією і штрафів за неналежне виконання зобовязань відповідно в розмірі 8077,75 грн. та 815,73 грн. а всього 8893,48 грн. Тому з відповідача підлягає до стягнення заборгованість у сумі 22711,73 грн., з яких: 18418 грн. заборгованість за кредитом, 4292,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню відповідно до ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 614, 1054 ЦК України, згідно яких відповідач, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу позивача (кредитодавця) зобовязаний повернути кредит, сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1600 грн. Враховуючи те, що задоволено 71,86 % позовних вимог (22711,73 грн. від 31605,21 грн. складає 71,86%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1149,76 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1600 грн. х 71,86% / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial