Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.2010 року між ним та боржницею був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В звязку з тим, що позичальниця свої зобовязання по кредитному договору виконала не в повному обсязі, виникла кредитна заборгованість, яка станом на 30.09.2015 року становить 14500 грн. 46 коп. та складається з наступного: 2037 грн. 21 коп. заборгованість за кредитом; 8696 грн. 56 коп. заборгованість по процентах за користуванням кредитом; 2600 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф - фіксована частина, 666 грн. 69 коп. штраф процентна складова. Тому позивач просить стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість та витрати, повязані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не зявився, але надіслав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить слухати справу у його відсутності, не заперечуючи проти прийняття заочного рішення. Відповідачка в судове не зявилася, але надіслала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутності. На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. ст. 526, 527, 1054 та ст.1048, 1049, 1050 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» надав кредит [PERSON] у відповідності з укладеним між ними кредитним договором № б/н від 05.02.2010, у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту за користування кредитом зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти (а.с.9-15). Відповідно до цього кредитного договору, відповідачка зобовязувалася повністю його повернути в установлений термін та сплатити відсотки і комісію за його користування. З розрахунків позивача (а.с.5-7) вбачається, що заборгованість по кредитному договору станом на 30.09.2015 року становить 14500 грн. 46 коп. з яких: - 2037.10 грн. заборгованість за кредитом; - 8696.56 грн. заборгованість по процентах за користуванням кредитом; - 2600 грн. заборгованість за пенею та по комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. штраф (фіксована частина) 66.69 штраф (процентна складова). Вказаний розрахунок відповідачкою не спростований у відповідності до ст. 60 ЦПК України, а тому не викликає сумніву у суду. Відповідно до ст. 526 та ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 610 - 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі зібраних доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушеними, тому підлягають захисту, а позовні вимоги - задоволенню. Також, суд вважає необхідним, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, повязані з розглядом даної справи, сплачені позивачем по платіжному дорученню № PROM3B01EJ від 23.11.2015 року в сумі 1218 грн. (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved