Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 8,63 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Білолуцьке» на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 05.02.1997 за [NUMBER]. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яке було йому надано як члену КСП «Білолуцьке» та посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Як спадкоємець першої черги за законом він вчасно прийняв спадщину, Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на зазначену земельну частку (пай), він отримав відмову, так як оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. Так як він позбавлений можливості іншим чином реалізувати право на спадщину за законом, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не прибув, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. [INFO] помер [PERSON], на підтвердження чого Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області 01.07.1998 видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в с. Радгоспне Новопсковського району Луганської області; автомобіля марки ВАЗ -21013, 1981 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; мотоциклу марки Днепр-11, 1993 року випуску, двигун [NUMBER], рама [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; права на земельну частку (пай) розміром 8,63 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Позивач, [PERSON], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 31.05.1961 бюро ЗАГС Октябрського району Сєверо- Казахстанської області (а.с.10). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00018094947 від 23.05.2017, виданого Новопсковським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Луганській області, 17.05.1990 було розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №48 (а.с.86). Брат позивача [PERSON] відмовився від спадщини після смерті батька, [PERSON], на користь позивача, що підтверджується його заявою від 30.05.2017, звіреною нотаріусом міста Тули Тульської області Російської Федерації Федосенко О.Ю. 30.05.2017. Як спадкоємець першої черги за законом після [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 11.01.1999 на вищезазначені житловий будинок, автомобіль та мотоцикл (свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №28) (а.с.11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.12.2016 державний нотаріус Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальов А.О. відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого [INFO], на вищезазначену земельну частку (пай) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно (а.с.14). Судом встановлено, що згідно довідки №19-28-0.4-976/15-16 від 09.11.2016, виданої Відділом Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області, [PERSON] дійсно отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 05.02.1997 за [NUMBER] по КСП «Білолуцьке» на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Розмір земельної частки (паю) становить 8,63, а вартість з урахуванням коефіцієнту індексації 1,8 станом на 1998 рік -42483,55 грн. (а.с. 12). Зазначене також підтверджується витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новопсковською райдержадміністрацією, в якій міститься запис [NUMBER] про те, що [PERSON] на підставі Розпорядження №612 від 06.12.1996 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.02.1997 на земельну частку (пай) розміром 8,63 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Білолуцьке», що засвідчено його особистим підписом (а.с.78-80). Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як вбачається з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, подружжя, батьки. Згідно ст. 3 Земельного Кодексу України й п. 3 Указу Президента України від 10.11.1994, право на земельну частку (пай) також може бути передане в спадщину, тому позивач має право, в тому числі, і на земельну частку (пай), що залишилася після смерті його батька -[PERSON] в порядку спадкування за законом. Як вбачається з п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину згідно положень ч.3 ст.1296 ЦК України. Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, [PERSON], що він є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині та у встановлений строк звернулись із заявами про прийняття спадщини чи прийняли її шляхом фактичного вступу у володіння, не встановлено. Позивач прийняв спадщину, так як подав заяву до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Судом достовірно встановлено, що спадкодавець за життя отримав сертифікат на земельну частку (пай), але оригінал документу не зберігся. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права на вирішення спору щодо отримання права на спадкування у судовому порядку, факт неможливості вирішити це питання у позасудовому порядку, наявність відповідної відмови у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved