Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою та просив суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0687 дійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 21.06.1996 року, [PERSON], за договором купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0687 придбав у [PERSON] частину (11/50) домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 30. Вказаний договір був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» і відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під номером № Н/96-0687 від 21 червня 1996 року. В судове засідання сторони не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та третя особа у судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові пояснення, доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 21.06.1996 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна №Н/96-0687 [PERSON] придбав у [PERSON] частину 11/50 домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 30. Договір укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Центр» та зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №Н/96-0687. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності є договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0687 від 21.06.1996 р., укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр». Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, то угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, на час укладення біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н/96-0687 від 21.06.1996 року вимоги законодавства щодо форми договору було додержано. 05 вересня 1996 року зазначений договір, як підставу виникнення права власності на нерухоме майно, було належним чином зареєстровано в КП «ОМБТІ» за № 2635, стор. 4 кн. 104 від 05.09.1996 р. З матеріалів справи вбачається, що після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Факт передачі покупної ціни від покупця, позивача по справі, до відповідача, підтверджується пунктом 6 договору № Н/96-0687 від 21.06.1996 р., згідно якого продавцем отримана сума коштів до підписання договору. Відповідно до частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином сторони виконали всі умови для купівлі-продажу нерухомого майна, у результаті яких наступили юридичні наслідки. За таких обставин суд вважає можливим визнати вищевказану угоду дійсною. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved