Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом посилаючись на наступне. 25 серпня 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, а в 1989 році побудували житловий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці виділеній для будівництва площею 0,08 га, а отже належав обом на праві спільної сумісної власності подружжя. Будинок за даними погосподарського обліку зареєстрований за останнім. [INFO] року у віці 53 років [PERSON] помер. За життя останній 16.12.2013 року склав заповіт, яким заповів все своє майно на користь сина [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом являються позивачка та син [PERSON] які прийняли спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так як [PERSON] прийняв спадщину, а позивач не має обов'язкової частки у спадковому майні, останній успадковує ? частку спадкового житлового будинку за заповітом, яка належала спадкодавцеві. 21.08.2017 року позивач замовила технічний паспорт на житловий будинок, а отже засвідчила відповідність житлового будинку вимогам законодавства, будівельним нормам, державних стандартів і правил. Нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на ? частку у спільному майні подружжя, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просила суд визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS] як спільне нажите майно подружжя. Сторони на призначене судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Однак представник позивача [PERSON] подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності позивача, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від відповідача також надійшла до суду заява, в якій просив розглянути справу без його участі, також зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не з'явився, хоча належними чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 серпня 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу виконавчого комітету Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області було зроблена запис № 21, що підтверджується прикладеною ксерокопію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.08.1985 року. Як вбачається з облікової картки об'єкта погосподарського обліку станом на 2011-2015 роки №1087-1 та витягу з погосподарської книги станом на 1991-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER] Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, за [PERSON] у якості голови двору числиться житловий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці виділеній для будівництва площею 0,08 га., побудований 1989 року. Суспільна група господарства станом на 1991-1995 роки - робочий двір. 21.08.2017 року на спірне домоволодіння був складений технічний паспорт, що засвідчує відповідність житлового будинку вимогам законодавства, будівельним нормам, державних стандартів і правил та згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна не є самочинним, так як побудований до 05 серпня 1992 року. Згідно даних технічного паспорту, спірне домоволодіння складається з: житлового будинку літер «А», загальною площею 52,40 кв.м., у т.ч. житловою 34,00 кв.м., та господарських будівель та споруд: убиральня літер «В», ворота № 1, огорожа № 2, 3, вартістю 77013 грн. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується прикладеною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2014 року. З матеріалів спадкової справи №82/2017 року заведеної відносно спадкового майна [PERSON] судом встановлено, що останній 16.12.2013 року склав заповіт на користь сина [PERSON], якому заповів все своє майно, який прийняв спадщину, у зв'язку з чим спадкування здійснюється за заповітом. На момент смерті [PERSON], з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] та троє синів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається з витягів погосподарських книги Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, станом на 1991-1995 роки та на 2011-2015 роки, за спадкодавцем [PERSON] рахується житловий будинок [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. За змістом ст. 22 КпШС України (в редакції 1989 року), який діяв в період проживання останніх у шлюбі та побудови спірного житлового будинку та ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Спірний житловий будинок був побудований в період перебування позивача у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем, а отже належав обом на праві спільної сумісної власності. Належність запису у книгах погосподарського обліку в якості голови двору спадкодавцю [PERSON] підтверджує факт набуття ним та його дружиною [PERSON] житлового будинку у встановленому законом порядку. Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір частоку спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Приватний нотаріус Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. своєю постановою №396/02-31 від 08.09.2017 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на ? частку у спільному майні подружжя, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що особа може звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права. Враховуючи положення вказаних вище норм законодавства, а також ту обставину, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, протилежного судом не встановлено, а також те, що частки співвласників є рівними, частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, позивач у встановленому законом порядку набула право власності на ? частку спірного житлового будинку та через відсутність правовстановлюючих документів позбавлена можливості оформити право власності на свою частку у спільному майні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved