Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаною позовною заявою та просив суд: поновити позивача на роботі; виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за 4 місяці 2019 року (з 03.04.2019 до 02.08.2019) в розмірі 81314,68 грн, виходячи з суми 20328,67 грн, отриманої на руки під час звільнення, як вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку; виплатити [PERSON] індивідуальну персональну надбавку за січень 2019 року у розмірі 10479,01 грн; компенсувати роботу у вихідні дні, проведені ним у відрядженнях, у розмірі 4065,72 грн; компенсувати [PERSON] вимушені витрати на навчання у розмірі 14300 грн; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку та просив суд виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за 157 робочих днів 2019 року (з 03.04.2019 до 18.11.2019) в сумі 159579,51 грн на руки. В обґрунтування позову позивач зазначив, що працював в ПрАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» з 05.03.2007, на посаді начальника управління підтримки з 05.05.2008 та був звільнений 02.04.2019 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. Дізнавшись про це, позивач висловив свої побажання, зважаючи на 12-річний бездоганний стаж роботи у відповідача та особисті заслуги щодо розмірів компенсаційних виплат. Проте, 30.01.2019 позивача офіційно повідомили про заплановане звільнення з 02.04.2019 на підставі наказу № 40к/тр від 15.01.2019, з яким його не було ознайомлено. В наказі №96 і, тр-зв від 25.03.2019 «Про звільнення [PERSON] » додатковими підставами для звільнення вказані вже і рішення Правління від 22.01.2019, і протокол №3/19-ПрАТ засідання Наглядової Ради, з якими позивача не було ознайомлено ані 30.01.2019, ані 02.04.2019. Останній вважає, що ці документи сфабриковані саме для імітації скорочення його посади «заднім числом». 05.02.2019, в день виплати заробітної плати, позивач не отримав індивідуальну персональну надбавку (далі ІПН) за січень 2019. Про причини невиплати ІПН позивача було повідомлено лише у квітні 2019 року листом № 05-21/3105 від 11/04/2019, де повідомлено, що невиплата ІПН відбулась у зв`язку з неналежним виконанням позивачем його трудових обов`язків, хоча у вказаний період останній працював з підвищеною інтенсивністю (обумовленою відпустками колег, закриттям 2018-го року та складанням бюджету 2019-го року), жодних зауважень по роботі, яку виконував, не мав. Оскільки за всі 12 років його роботи в компанії відповідача, [PERSON] жодного разу не було позбавлено ІПН, то невиплата ІПН під час звільнення останнього була розцінена ним, як тиск з метою вимусити його негайно звільнитись за власним бажанням, оскільки ІПН складає більшу половину мого доходу та в разі її невиплати втрачається сенс роботи в Компанії. Сума невиплати за січень 2019 року складає 10479,01 грн. Позивач вважає, що невиплату ІПН було проведено з наступними порушеннями, що передували самій невиплаті: не було повідомлено про підставу для невиплати ІПН; не було взято жодних пояснень по суті зауважень до його роботи; не було ознайомлено з рішенням, згідно якого ІПН не було виплачено та відповідно, на підставі чого це рішення було прийнято. Після звільнення з компанії відповідача, позивач отримав відповідь (вих. № 05-21/3105 від 11.04.2019), з якою [PERSON] повністю незгідний в частині констатації начебто неналежного та неякісного виконання останнім своїх посадових обов`язків під час планування бюджету компанії на 2019 рік, а саме: з наказом №142 від 27.09.2018 «Про планування бюджету товариства на 2019 рік», згідно якого начебто позивачу було доручено формувати дані щодо витрат товариства в 2019 році, з яким позивача не було ознайомлено ні в якому вигляді - ані під підпис, ані електронним листом; наведена недостовірна оцінка виконання позивачем своїх посадових обов`язків, демонструє слабку обізнаність з бюджетним процесом в цілому та розподілом відповідальності за його складові, оскільки розмиті формулювання особисто до позивача взагалі не мають жодного відношення; у відповіді не надано жодних доказів неналежного та неякісного виконання позивачем своїх посадових обов`язків, відсутня конкретизація в чому саме полягають не доопрацювання позивача; під час формування бюджету на адресу позивача не надійшло жодного зауваження з боку керівництва та осіб які були задіяні у формуванні бюджету; має місце упередженість та вибірковість - складається враження, що саме з провини позивача Наглядовою Радою бюджетна модель - 2019 була повернута на доопрацювання. Невиплата ІПН відбулась з інших міркувань, а підстави вигадувались на ходу вже після письмового звернення позивача. На думку позивача «Положення про оплату праці, матеріальне та інше стимулювання працівників ПрАТ «СК «ПРОВІДНА»» в частині трактування ІПН взагалі не містить процедури невиплати ІПН, встановлення та розмір ІПН не узгоджується з розділом «Повідомлення працівників про умови оплати праці». Позивач зазначає, що йому не компенсовувались вихідні дні, проведені ним у відрядженнях: 10.02.2019 згідно наказу №13к/тм-з від 08.02.2019 та 02.03.2019 згідно наказу №20к/тм-з від 26.02.2019. Під час звільнення позивачу було виплачено заробітну плату з розрахунку 1016,43 грн до видачі за 1 робочий день, то недоплата за 2 вихідні дні відряджень за подвійною ставкою становить 4065,72 грн до видачі. До засобів психологічного тиску на позивача останній відносить переведення в січні 2019 року зворотною датою (груднем 2018 року) його підлеглого [PERSON] до іншого управління без будь-якого інформування позивача. Позивач зазначає, що відповідач приховує від співробітників компанії колективний договір, зі змістом якого співробітники не ознайомлені ні в якій формі - під підпис, електронним розсиланням, розміщенням на внутрішньому порталі тощо. Внаслідок чого позивач не мав змоги захищати себе від адміністративного тиску, посилаючись на його положення. У зв`язку із вчиненням відповідачем протиправних дій та безпідставного систематичного порушення прав позивача, останньому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до ст.ст.23, 216 ЦК України та оцінюється позивачем у розмірі 10000 грн. В умовах поточної кон`юнктури на ринку праці та неможливості швидкого працевлаштування на посадах ІТ-управлінця середньої та вищої ланки, позивач змушений був витрачати останні кошти (14300 грн) на оплату навчання з перекваліфікації. 02.05.2019 позивач звернувся до ГУ Держпраці у Київській області з проханням перевірити та дати оцінку щодо дій компанії відповідача, вчинених під час звільнення [PERSON] . На момент звернення позивача до суду результати перевірки відсутні. Окремо ГУ Держпраці було зазначено, що відповідно до ст.ст.221, 232 КЗпП України трудові спори працівників підлягають безпосередньому розглядові у суді. У зв`язку з порушенням прав позивача, останній звернувся до суду. Відповідач направив до суду відзив згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Так, відповідно до пункту 14.4.27 Статуту ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (редакція від 16.04.2018, затверджена рішенням Загальних зборів акціонерів, протокол від 16.04.18 №1/18) затвердження організаційної структури ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та внесення змін до неї відноситься до виключної компетенції Наглядової ради Товариства. У зв`язку із втратою виробничої необхідності в технічній підтримці програмних продуктів та сервісів, які здійснювало Управління технічної підтримки Департаменту інформаційних технологій ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», Правлінням Товариства (рішення від 22.01.2019 р. №3/1) було винесено на розгляд Наглядової ради ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» внесення змін до організаційної структури Товариства, а саме виключення із штатного розкладу Департаменту інформаційних технологій структурного підрозділу «Управління технічної підтримки». 30.01.2019Наглядовою радою ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (протокол №3/19-ПрАТ) до організаційної структури Товариства були внесені та затверджені відповідні зміни. Рішення про внесення змін до штатного розкладу та скорочення чисельності і штату працівників Управління технічної підтримки було оформлено наказом по Товариству від 28.01.2019 № 40к/тр, відповідно до якого із штатного розкладу Товариства з 03.04.2019 виключався структурний підрозділ «Управління технічної підтримки» та відповідно підлягала скороченню штатна посада «начальник Управління технічної підтримки», яку займав [PERSON] з 02 березня 2015 року. Інших посад (штатних одиниць) в Управлінні технічної підтримки, які би підлягали скороченню на час прийняття рішення про виключення Управління технічної підтримки зі штатного розкладу Департаменту інформаційних технологій, не було. Зазначені вище акти Товариства, а саме: Рішення Правління Товариства від 22.01.2019 р. №3/1, рішення Наглядової ради ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» від 30.01.2019 протокол № 3/19-ПрАТ, наказ від 28.01.2019 № 40к/тр - це документи, які відображають організаційну послідовність дій Товариства при проведенні скорочення штату/чисельності працівників. Обов`язковість ознайомлення працівників з зазначеними вище локальними документами Товариства не є умовою для дотримання процедури при звільненні працівника з ініціативи роботодавця та не передбачена ні чинним законодавством України, ні внутрішніми документами Товариства. Натомість, відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України [PERSON] був персонально повідомлений 31.01.2019 під підпис (персональне повідомлення від 30.01.2019, у якому є посилання на наказ Товариства № 40к/тр від 28.01.2019) про наступне вивільнення з роботи 02.04.2019 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. На персональному повідомленні в підтвердження ознайомлення [PERSON] поставив свій особистий підпис та дату ознайомлення. З метою працевлаштування [PERSON] в період з 31.01.2019 по 02.04.2019 неодноразово пропонувалася інша робота в Товаристві (повідомлення про наявність вакансій від 04.02.2019, 08.02.2019, 14.02.2019, 20.02.2019, 22.02.2019, 28.02.2019, 06.03.2019, 14.03.2019. Бажання про переведення на іншу роботу та заяви про переведення [PERSON] ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не надавав. У день звільнення 02.04.2019 з [PERSON] відповідно до вимог ст.ст.44, 116 КЗпП України був проведений повний розрахунок, в т.ч. виплачена компенсація за невикористані дні щорічної відпустки та вихідна допомога, видана належно оформлена трудова книжка та копія наказу про звільнення з роботи. Діюча редакція Колективного договору не містить вимог щодо порядку звільнення працівників у разі скорочення штату/чисельності працівників. Щодо вимоги про виплату індивідуальної персональної надбавки за січень 2019 року, відповідач зазначає наступне. Відповідно до Положення про оплату праці, матеріальне та інше стимулювання працівників ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», затвердженого рішенням Наглядової Ради ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (протокол від 22.10.2018 №11/18-ПрАТ), індивідуальна персональна надбавка є заохочувальною виплатою, яка може бути встановлена працівнику Товариства за результатами роботи за звітний місяць та, у тому числі, залежить від якості, повноти, своєчасності виконуваних працівником обов`язків тощо. Тобто внутрішніми нормативними документами Товариства, зокрема, Положенням про оплату праці передбачена можливість виплати ІПН щомісячно за певними показниками, а не обов`язковість її щомісячного нарахування та сплати. Така обов`язковість не передбачена і актами чинного законодавства України. Відповідно до Положення про оплату праці ІПН є у Товаристві важелем (інструментом) мотиваційного впливу/матеріального стимулювання працівників до якісного виконання своїх посадових обов`язків. Зокрема, в рамках виконання наказу № 142 від 27.09.2018 «Про планування Бюджету Товариства на 2019 рік» (був доведений до відома працівників, задіяних у плануванні Бюджету Товариства на 2019 рік шляхом розміщення його на внутрішньому корпоративному порталі) [PERSON] , як начальнику Управління технічної підтримки Департаменту інформаційних технологій, відповідно до пп.2.1.2, 2.1.4, 2.2.6. посадової інструкції та зазначеного наказу позивача було зобов`язано сформувати актуальні дані щодо витрат Товариства в 2019 році для забезпечення безперебійного функціонування апаратних та програмних засобів автоматизації страхової діяльності в регіональних та структурних підрозділах Товариства. Надана [PERSON] для формування бюджету 2019 року інформація виявилася не перевіреною та не актуалізованою для проведення коректних розрахунків, що призвело до значного завищення суми витрат при формуванні бюджетної моделі на 2019 рік за відповідними статями що, у тому числі, при перевірці наданих розрахунків Наглядовою Радою Товариства, стало наслідком повернення Наглядовою Радою Товариства бюджетної моделі-2019 в січні 2019 року на доопрацювання (перерахунку) та направлення на повторне затвердження Наглядовою радою. Надання недостовірної (неперевіреної) та не актуалізованої інформації безпосередньо [PERSON] при формуванні затрат по відповідних статтях бюджету на 2019 рік було розцінено керівництвом відповідача як неякісне виконання [PERSON] своїх посадових обов`язків, тому відповідно до п.4.2.1.1 Положення про оплату праці індивідуальна персональна надбавка за січень 2019 року [PERSON] не була встановлена (службова записка директора Департаменту інформаційних технологій [PERSON] від 29.01.2019), наказ від 31.01.2019 № 95 к/тр-оп). Відповідач важає, що твердження [PERSON] про те, що наказ від 27.09.2018 №142 йому не доводився, суперечать дійсності, адже позивач в позовній заяві зазначає, що він працював над бюджетом 2019 року. Щодо компенсації за работу у вихідні дні, проведені ним у відрядженнях відповідач зазначає наступне. Направлення [PERSON] у відрядження до філії ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» м. Рівне було оформлено наказами керівника Товариства - строком на 4 дні з 10.02.2019 по 13.02.2019 (наказ від 08.02.2019 р. № ІЗк/тм-з) та строком на 4 дні з 27.02.2019 по 02.03.2019 (наказ від 26.02.2019 року № 20к/тм-з). У зазначених періодах дати 10.02.2019 та 02.03.2019 припадають на вихідні дні - неділю та суботу відповідно. У розпорядчій частині вищезазначених наказів відсутня інформація про те, що [PERSON] спеціально направляється у відрядження для роботи 10.02.2019 та 02.03.2019, тобто вказані дні у наказі про відрядження не були зазначені робочими днями [PERSON] , тобто у вказані дні він не здійснював свої посадові обов`язки - 10.02.2019 та 02.03.2019 були днями його відбуття у відрядження та повернення з відрядження відповідно в зв`язку з чим відповідно до п. 9 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 №59, оплата їх в подвійному розмірі не передбачена. Тобто компенсація за зазначені дні згідно ст.72 КЗпП України чинного законодавства не відбувається. За кожний день перебування [PERSON] у відрядженні (включаючи день вибуття та день прибуття) йому були виплачені добові. Сума добових відповідно до наказу Товариства від 01.08.2017 № 133 визначається в залежності від посади, яку займає працівник. Для [PERSON] , який займав посаду «начальник управління» мінімальна сума добових за наказом становила 30 грн./доба. Разом з тим, при направленні [PERSON] у відрядження з 10.02.2019 по 13.02.2019 та з 27.02.219 по 02.03.2019 йому були виплачені добові у 5-кратному розмірі, а саме у розмірі 150 грн/доба (наказ від 08.02.2019 №13к/тм-з та наказ від 26.02.2019 № 20 к/тм-з). Щодо компенсації витрат на оплату навчання з перекваліфікації у розмірі 14300 грн, відповідач зазначає наступне. На думку відповідача звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України проведено відповідачем з дотриманням всіх вимог, передбачених чинним законодавством, тому понесення позивачем після звільнення за власною ініціативою витрати на навчання з перекваліфікації є його особистим рішенням та чинним законодавством компенсація таких витрат не покладена на адміністрацію відповідача. В подальшому позивачем надана до суду відповідь на відзив, згідно якої позивач стверджує, що до відзиву додано копію акту від 28.01.2019 про начебто його відмову надати письмові пояснення щодо причин надання позивачем неперевірених та неактуальних даних. Даний документ, начебто складений та підписаний співробітниками Компанії [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є повністю сфальсифікованим за змістом та формою, оскільки вказані в акті співробітники до мене не звертались щодо надання мною письмових пояснень, а підписи деяких співробітників - підроблені. Оскільки підробка документів є кримінальним правопорушенням, позивач звернувся з відповідною заявою до Шевченківського управління поліції ГУНП м.Києва. Недостовірна інформація міститься і в службовій записці колишнього безпосереднього керівника - Директора департаменту інформаційних технологій [PERSON], оскільки претензій щодо не актуалізованих (завищених) даних він позивачу не висловлював. На думку позивача дана службова записка була складена на замовлення та підписана під тиском. Позивач стверджує, що ІПН за вказаний період йому не виплатили через начебто неналежне виконання своїх посадових обов`язків, однак доручення Фінансового Директора щодо планування бюджету позивачем були сумлінно виконані з дотриманням встановлених термінів. Інші доручення, в тому числі вказівки з подальшого опрацювання, щодо «формування актуальних даних» до 02.01.2019 до позивача не надходили. Відповідач не був ознайомлений з наказом № 142 «Про планування бюджету Товариства на 2019 рік», який він вперше побачив після надання його в якості додатку до відзиву. На копії наказу №95к/тр-оп від 31 січня 2019 року щодо невиплати позивачу ІПН, відсутній його підпис. Також відповідь на відзив містить зазначення позивача про безпідставність посилань відповідача на певні докази, недостовірність твердження відповідача про відображення організаційної послідовності дій Товариства при проведенні скорочення, формальність характеру працевлаштування позивача під час скорочення та критичне ставлення до певних обставин викладених у відзиві. Позивач зазначає про те, що скорочення його посади було вигадано лише як формальний офіційний привід у будь-якому разі негайно звільнити його. Тиск на позивача, підробка та фальсифікація документів, невідповідність у датах документів, які мали б свідчити про прийняття рішення про скорочення, ухиляння від ознайомлення позивача з цими документами підтверджують, що рішення про скорочення остаточно оформлювалось (точніше підроблювалось) вже після фактичного звільнення позивача, для виправдання перед контролюючими органами. Оскільки скорочення посади позивача, на думку останнього, проведено з грубими порушеними, це скорочення підлягає скасуванню з виплатою всіх заявлених позивачем сум (а.с.107-122). Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи,

Outcome: dismissed