Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, вимоги обґрунтовуються тим, що позивач має у своїй приватній власності об'єкт незакінченого будівництва № 3441 від 04.11.2005р., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці. У вересні 2014р. позивач звернулась до ФОП [PERSON] щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості на якій розташований належний їй житловий будинок по [ADDRESS] з подальшим оформленням правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Згідно листа № 1863 від 19.12.2014р. ФОП [PERSON] власнику повідомили, що виконати роботи по договору неможливо оскільки згідно національної кадастрової системи дана земельна ділянка знаходиться в приватній власності гр. [PERSON], що і стало підставою для звернення з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з» явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач: [PERSON] в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача: Відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, та проти позову не заперечує і при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Від третьої особи: Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, і при винесенні рішення поклались на розсуд суду. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом об'єкту нерухомого майна №3441 від 04.11.2005р. - [PERSON] є власником незакінченого будівництвом об'єкту нерухомого майна в [ADDRESS]. При укладенні даного договору позивачем було з'ясовано, що продавець [PERSON] правомірно отримав земельну ділянку під забудову та використовував її за призначенням, що підтверджується витягом з рішення виконкому Полтавської районної ради народних депутатів № 155 від 28.12.1994р.та проектом забудови земельної ділянки індивідуального забудовника. Вказане право зареєстроване в Реєстраційній службі Полтавського районного управління юстиції Полтавської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2014р. Увересні 2014р. позивач звернулась до ФОП [PERSON] щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості на якій розташований належний їй житловий будинок по [ADDRESS] з подальшим оформленням правовстановлюючого документа на земельну ділянку; Згідно листа № 1863 від 19.12.2014р. ФОП [PERSON] встановлено, що виконати роботи по договору неможливо оскільки згідно національної кадастрової системи дана земельна ділянка знаходиться в приватній власності гр. [PERSON] Відповгідно листа відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області № 17.12.2014р. № 03-11/766, встановлено, що власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.05.2005р. серія [NUMBER]. Таким чином на даний час позивач не має змоги приватизувати земельну ділянку на якій розташований належний їй незавершений будівництвом житловий будинок. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується, державним актом. Пунктами 4.14. 4.15. 4.16. Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, яке затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 N 258 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 012 р. за N 854/21166 визначено, що Управління (Відділ) відповідно до покладених на нього завдань: здійснює ведення державного земельного кадастру та отримує інформацію про відведення земельних ділянок. Здійснює ведення Поземельних книг та їх зберігання. Здійснює підготовку земельно-кадастрової документації. Згідно положень статті 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; Відповідно до п. 115 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого ПКМУ від 17 жовтня 2012 р. N 1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Частиною першою статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що кадастровим номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, позначений цифрами, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкт нерухомого майна, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування цього об'єкта. Відповідно до п. 6 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом; відновлення стану земельної ділянки, який існу вав до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. Також встановлено, що [PERSON] є власником спірної земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 12.05.2005р. з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», площею 0,25 га., кадастровим номером - [NUMBER], який виданий на підставі рішення виконкому Микільської сільської ради №4 від 10.02.2003р. Згідно рішення виконавчого комітету Микільської сільської ради № 4 від 10.02.2003р. «Про надання земельних ділянок у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства» відсутня інформація щодо передачі гр. [PERSON] будь-якої земельної ділянки. Згідно правових висновків прийнятих постановами Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі № 6- 92цс13 та від 23.10.2013р. у справі № 6-93цс13, зазначено, що Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий. Судом встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 12.05.2005р. з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», площею 0,25 га., кадастровим номером - [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] без правової на те підстави, що привело до порушення прав позивача. Відповідно до положень ст.. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, проте що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 12.05.2005р. з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», площею 0,25 га., кадастровим номером - [NUMBER] виданий на ім.»я [PERSON] є незаконним і це порушує право користування позивача земельною ділянкою на якій знаходиться його нерухоме майно, а тому позовні вимогиє правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved