Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], на його користь борг за договором позики в сумі 297583 грн. та судові витрати, обґрунтовуючи вимоги тим, що він, як фізична особа, 11.01.2017 р. за договором позики позичив [PERSON] кошти в сумі 2000 доларів США, що на той момент за офіційним курсом НБУ гривні до долара США складало 54374 грн., та 200000 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 01.04.2017 р., про що надав розписку. Також зазначив, що до суми боргу вгодить, несплачені проценти у сумі 20088 грн., інфляція - 18060 грн., та 3 % річних від простроченої суми - 5061 грн. Дане зобов'язання станом на день розгляду справи в суді відповідачем не виконано, а тому він просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшла письмова заява ( вх. №653 від 07.02.2019р.), в якій він повністю підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу без його участі та, у разі неявки належним чином повідомленого відповідача, провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (рекомендоване поштове відправлення №5630101138676, №5630100115400, телефонограма №559 від 24.10.2018р., розписка відібрана секретарем судового засідання у відповідача під час його явки до суду 07.11.2018 р.) на розгляд справи не зявився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на що, суд протокольною ухвалою прийняв рішення про слухання справи у відсутність нез'явившогося відповідача [PERSON], двічі належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи. Судом встановлені факти: \~ \~ \~ \~- \~ \~ \~ \~11.01.2017р. між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON], досягнуто домовленості про надання позики останньому в сумі 2000 доларів США, та 200000 грн., в підтвердження чого, - укладеного письмового договору позики та його умов між ними, [PERSON] надав [PERSON] борговий документ розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути борг, в строк до 01.04.2017 року (розписка від 11.01.2017 року); \~ \~ \~ \~- \~ \~ \~ \~по витіку строку виконання зобовязання за договором позики, - 01.04.2017р. та станом на день розгляду справи в суді, позичальник [PERSON], не виконав взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу в сумі - в сумі 2000 доларів СШАта 200000 грн.; - \~ \~ \~ \~курс 1 долара США станом на день укладення договору позики, 11.01.2017р., згідно офіційного курсу НБУ становив \~27.1868\~грн.\~за 1\~доллар\~США,\~тобто сума\~позики в\~гривневому еквіваленті\~станом на\~11.01.2017р.\~становила 54374\~грн.\~(архів\~курсів валют\~НБ Українина офіційному сайті: https://bank.gov.ua); \~ \~ \~ \~- \~ \~ \~ \~розмір процентів за договором позики, умовами якого їх розмір не був встановлений, та які нараховані відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами, у період з 01.04.2017р. по 13.11.2017р. (час звернення до суду з вказаним позовом), згідно формули розрахунку заборгованості, - сума позики * кількість днів прострочення * подвійна ставка НБУ / кількість днів у році * 100 %, становить 20088 грн. (облікові ставки НБУ за 2017р. на офіційному сайті НБУ http://www.bank.gov.ua); \~ \~ \~ \~- розмір інфляційних втрат, згідно розрахунку зробленого позивачем, за період з квітня по жовтень 2017р. на суму заборгованості 254374 грн. (200000 грн. + 54374 (гривневий еквівалент 2000 дол. США), з врахуванням індексів інфляції у квітні 2017р. як 100,9%, у травні цього ж року 101,3%, у червні 2017р. 101,6%, у липні 2017р. 100,2%, у серпні 2017р. 99,9%, у вересні 2017р. 102,0%, та у жовтні 2017р. 101,2%, в загальному становить 18060 грн. (розрахунок інфляційних втрат в позові від 13.11.2017р.); - \~ \~ \~ \~розрахунок 3% річних проведений позивачем на сукупну суму основного боргу 254374 грн. та інфляційних втрат в сумі 18060грн., за період з 01.04.2017р. по 12.11.2017р. становить 5061 грн. (розрахунок інфляційних втрат та 3% річних в позові від 13.11.2017 р.); - судові витрати понесені позивачем складають: 2975,83 судовий збір. (квитанція про сплату №89789 від 10.11.2017 р.); \~ \~ \~ \~При прийнятті рішення суд керується: \~ \~ \~ \~Ст. 1046 ЦК України, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~У правових позиціях Верховного Суду України викладених у постанові від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 та у постанові від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, зазначено, що\~за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є\~документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики,\~суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.\~Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки містяться в постанові ВСУ від 13.12.2017р. у справі №309/3458/14ц. \~ \~ \~ \~Та правовим висновком цього ж суду у справі №6-79цс14 (засоби погашення грошового зобовязання та його виконання). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Більше того, положення статті 625 ЦК також підлягають застосуванню із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобовязання. (до цього зводяться правові позиції ВСУ викладені у постановах від 07.09.2016 року у справі за\~№ 6-1412цс16та від 19.10.2016р. у справі\~№6-2129цс16) Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов'язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Отже, з огляду на вказані положення закону вбачається, що у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому слід зазначити, що за змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Аналогічна позиція\~викладена у\~постанові ВСУВ\~у справі\~№ від\~27\~січня 2016р.\~у справі\~№ 6-771цс15. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору позики, в якому сторонами не був визначений розмір процентів за користування грошовими коштами, а тому з врахуванням того, що відповідач доказів на підтвердження обставин сплати коштів за договором позики не надав, - вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу, - 2000 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору в сумі 54374 грн. та 200000 грн., процентів нарахованих відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами в сумі 20088\~грн. підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми втрат обумовлених інфляцією, на підставі ст. 625 ЦПК України, в сумі 18060 грн., то з огляду на те, що\~\~предметом позову\~\~частково є грошове зобов'язання, яке виражено у іноземній валюті, а\~\~не у гривневому еквіваленті, до якого застосування\~ст.625 ЦК України\~щодо стягнення\~\~інфляційних втрат\~\~законом не передбачено, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню (лише в частині нарахування інфляційних втрат на суму в боргу в національній валюті 200000 грн.), а саме: за квітень 2017р. в сумі 1800 грн., за травень 2017р. в сумі 2600 грн., за червень 2017р. в сумі 3200 грн., за липень 2017р. в сумі 400 грн., за серпень 2017р. в сумі -200 грн., у вересні 2017р. в сумі 4000 грн. та у жовтні 2017р. в сумі 2400 грн., всього в сумі: 14600 грн. При цьому перераховуючи інфляційні, суд виходить з того, що при нарахуванні інфляційних втрат позивачем, окрім нарахування інфляційних втрат на суму боргу і в іноземній валюті, помилково також не було враховано, що у серпні 2017 року інфляційні нарахування мали відємне значення на рівні 99,9 %. З урахуванням відємного значення \~інфляційного збільшення суми боргу інфляційні втрати позивача, суд вважає становлять 14400 грн. (14600 грн. -200 грн. (відємне значення інфляційних за серпень 2017р.). А тому позов в частині стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 14400 грн. З огляду на що, підлягає зменшенню заявлена ним сума 3% річних нарахована на основну суму заборгованості з врахуванням інфляційних втрат, як 5061 грн., до \~4992,56\~ грн., згідно формули (сума боргу * кількість днів прострочення /365*3%). З цих підстав позов підлягає задоволенню в загальній сумі 293854,56 грн. Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати відповідно до частини задоволених вимог в сумі 2938,54 грн.

Outcome: partial