Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 28.03.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено кредитний договір № 126/П/23/2008-840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит для придбання автотранспортного засобу у доларах США на загальну суму 13928,71 доларів США із розрахунку 13,050 % річних строком з 26.03.2008 року по 26.03.2015 року. Відповідно до п.п.2.2.1., 2.2.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж 253 дол. США. Відповідно до розділу 3.2 «Порука» кредитного договору [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. 28.10.2010 року було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 126/П/23/2008-840 від 26.03.2008 року. Відповідачі свої зобов'язання не виконали і станом на 03.04.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 19 255,56 доларів США, в тому числі: непогашений кредит -12423,96 дол. США, несплачені відсотки - 3 475,18 дол. США, пеня за прострочення строків виконання зобов'язань відповідно до п.5.1. Додаткової угоди - 3 052,92 дол. США, штраф за порушення умов кредитного договору відповідно до п. 5.3. Додаткової угоди - 303,50 дол. США, що за курсом Національного Банку України станом на 03.04.2015 року становить 452 688,53 грн, в тому числі непогашений кредит - 292 080,99 грн., несплачені відсотки - 81 699,72 грн., пеня за прострочення строків виконання зобов'язань відповідно до п.5.1. Додаткової угоди - 71 772,6 грн., штраф за порушення умов кредитного договору відповідно до п. 5.3. Додаткової угоди - 7 135,22 грн. Прохає стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором кредиту від 26.03.2008 року в сумі 15 899,14 дол. США та 78 907,82 гривен. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що з кредитного договору вбачається, що в ньому відсутні відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які пунктами 3.2 і 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 року, визнані обов'язковими. Також банком не надавася окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. З наданого розрахунку вбачається, що розрахунок проведений поверхово та незрозуміло для споживача. Отже в порушення п.2 ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав позивачеві, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладанням кредитного договору. Із додаткової угоди №1 слідує, що кредитний договір було доповнено п.1.1.2 щодо плати комісії за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 від суми залишку по кредиту. Позивач вважає, що банк додатковою угодою № 1 до спірного договору про споживчий кредит, включив положення, які відповідно до статтей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, так як містять умови про зміни у витратах. Крім того, враховуючи додаткові нарахування, відсоток за користування кредитними коштами збільшився. Існує суттєва різниця між нарахованими відсотками, які підлягають сплаті позичальником та фактично сплаченими ним відсотками. Зазначена різниця фактично призводить до зменшення зарахувань на тіло кредиту і як наслідок приводить до збільшення розміру нарахованих відсотків, тобто з розрахунків встановлено дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що ставить в тяжке, несправедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях. Таким чином , позивач вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, а саме несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення і це є підставою для визнання таких положень недійними. На підставі наведеного прохає визнати недійсним кредитний договір № 126/П/23/2008-840 від 26.03.2008 року та додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 28.10.2010 року. Представник позивача за первісним позовом, який був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду за 10 днів, у судове засідання не з'явився, у позові зазначив клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач за первісним позовом [PERSON], який повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, його інтереси представляє представник - адвокат Дахно І.Г. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.07.2015 року, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю № 4277/10 від 26.08.2010 року. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - Дахно І.Г. у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» не визнав повністю, зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі. Зазначив, що договір складений на отримання кредиту у валюті, однак, фактично банк перерахував гроші дилеру у гривні в сумі 67693,53 грн. Одразу за консультаційні послуги у [PERSON] відрахували 10%. При укладенні додаткової угоди в її умови фактично до відповідачів доведені не були. Загалом [PERSON] заплатив банку 9 985 дол. США, у зв'язку зі складною ситуацією припинив виплати по кредиту. Отже, оскільки банком був порушений Закон України «Про захист прав споживачів», прохає первісний позов залишити без задоволення та задовольнити зустрічний позов, застосувати наслідки недійсності правочину. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» не визнала у повному обсязі, прохала задовольнити зустрічний позов та пояснила, що кредит у доларах вони фактично на руки не отримали, оскільки банк перерахував кредит у гривні. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що первісний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» мало право надавати кредити у іноземній валюті, що підтверджується банківською ліцензією, дозволом № 21-2 та додатком до дозволу № 21-2 (а.с.25-27). Судом встановлено, що 26.03.2008 року відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та фізична особа резидент України гр. [PERSON] уклали кредитний договір № 126/П/23/2008-840, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 13928,71 доларів США із розрахунку 13,05% на рік строком з 26.03.2008 року по 26.03.2015 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. (а.с.8-13). Відповідно до розділу 3.2 «Порука» кредитного договору гр. [PERSON] та гр. [PERSON] зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. При цьому відповідач [PERSON] повинна виконати всі зобов'язання в тому ж порядку, який встановлений для [PERSON] кредитним договором. Згідно ст. 554 ЦК України в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав 26.03.2008 року, що підтверджується квитанцією № 23NPK16 від 26.03.2008 року. 28.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON], [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 126/П/23/2008-840.(а.с.14-22). Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 2.2.1, 2.2.3 відповідач [PERSON] зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 18 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена в п. 2.2.1 кредитного договору - 253 долара США. У відповідності до п. 4.2.5 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, якщо він не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 2.2.3 кредитного договору. Відповідно до пунктів 5.1 кредитного договору та додаткової угоди у разі прострочення відповідачем [PERSON] строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 2.2.3 кредитного договору, він сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Також відповідно до п. 5.2 кредитного договору у разі порушення відповідачем [PERSON] вимог пп. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, він зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 кредитного договору, за кожен випадок. Відповідачі взяті на себе зобов'язання за вказаним Кредитним договором не виконали і станом на 03.04.2015 року мають заборгованість за розрахунком позивача, яка складає: - заборгованість за кредитом 12 423,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.04.2015 року становить 292 080,99 грн, - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 3 475,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.04.2015 року становить 81 699,72 грн, - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань 3 052,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.04.2015 року становить 71 772,60 грн, - штраф за порушення умов кредитного договору - 303,5 доларів США, що станом на 03.04.2015 року за курсом НБУ становить 7 135,22 грн. Позивач ПАТ «КБ «Надра» бажає стягнути з відповідачів суму по тілу та відсоткам кредиту в доларах США, штраф в гривнях, що не суперечить вимогам закону. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір і необхідність сплатити борг, на що відповідачі не реагували. На даний час кредитна заборгованість не погашена і відповідачі не здійснюють ніяких дій для погашення заборгованості. Сума заборгованості підтверджена розрахунком позивача, який доданий до позову (а.с. 5-7). При цьому суд не погоджується із вимогою про стягнення пені в сумі 72 772,60 грн. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені. Незалежно від подання заяви про застосування позовної давності, вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України про строк позовної давності є обов'язковими для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 3-29гс15 від 01.04.2015 року максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 08.07.2015 року у справі № 22-ц/796/8374/2015, згідно якої обчислення пені у доларах з наступним переведенням у гривню є незаконним. Пеня обчислюється виходячи з суми простроченого платежу у доларах США, з урахуванням курсу долара у відповідні періоди та кількості днів прострочення. Представнику позивача суд на підставі ч.4 п. 10 ЦПК України пропонував надати новий розрахунок пені в гривні (а.с.67), однак представник позивача не скористався зазначеним правом. Суд обчислює пеню за формулою П=Сз*ПОс*Д : 100, де П -пеня, Сз - сума заборгованості за період, переведена у гривні з урахуванням курсу долара у відповідні періоди, ПОс - подвійна облікова ставка НБУ на один день (подвійна облікова ставка /кількість днів в році), Д - кількість днів прострочки. Таким чином, пеня у відповідні періоди складає: 03.06.2014-20.06.2014 - 1090,31 грн, 21.06.2014-16.07.2014 - 1591,67 грн, 17.07.2014-20.07.2014 - 327,86 грн, 21.07.2014-20.08.2014 - 2947,14 грн, 21.08.2014-20.09.2014 - 3060,11 грн, 21.09.2014-20.10.2014 - 2917,8 грн, 21.10.2014-12.11.2014 - 2718,92 грн, 13.11.2014-20.11.2014 - 1041,48 грн, 21.11.2014-20.12.2014 - 4065,4 грн, 21.12.2014-20.01.2015 - 4290,94 грн, 21.05.2015-05.02.2015 - 2527,85 грн, 06.02.2015-20.02.2015 - 5216,87 грн, 21.02.2015-03.03.2015 - 3479,34 грн, 04.03.2015-20.03.2015 - 7890,11 грн, 21.03.2015-02.04.2015 - 6233,9 грн. Загалом сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідачів за первісним позовом в межах річного строку позовної давності складає 49 399,7 грн. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.ст. 610, 612, 629 ЦК України відповідач [PERSON] порушив зобов'язання, оскільки мало місце прострочення боржника відповідно до п. 3 частини 1 ст. 611 ЦК України повинен сплатити неустойку, передбачену умовами кредитного договору в межах строку позовної давності. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання зобов'язання частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. За таких обставин суд вважає, що з відповідачів за первісним позовом підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 126/П/23/2008-840 від 26.03.2008 року та додатковою угодою: - 12 423,96 доларів США непогашений кредит, - 3 475,18 доларів США несплачені відсотки, - 49 399,7 грн пені за прострочення строків виконання зобов'язань, - 7135,22 грн штрафу за порушення умов кредитного договору. Залишаючи без задоволення зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та додаткової угоди суд виходить з наступного. При вирішення спору про визнання кредитного договору недійсним суд враховує вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема статтей 215, 1054-1056-1 ЦК України, статтей 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, особи, які вчиняли правочини, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочини вчинені у письмовій формі і спрямовані на реальне настання правових наслідків. Доводи представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про те, що ПАТ «КБ «Надра» не надав [PERSON], [PERSON] в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, спростовуються графіком погашення кредиту (а.с.23). Доводи про дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту суд визнає неспроможними, оскільки зарахування проводилось відповідно до п.2.2.4, тобто у порядку погодженому сторонами.(а.с.10). Посилання на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 22.10.2014 року є також неспроможним, оскільки у даній справі інші фактичні обставини. На відміну від фактичних обставин, встановлених у даній справі, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 22.10.2014 року, вказано, що кінцева сума тільки одних відсотків перевищить суму кредиту у два рази, графік погашення кредиту взагалі не видавався, які суми на які рахунки зараховувалися невідомо. Отже, оскільки при укладенні кредитного договору та додаткової угоди додержані вимоги, необхідні для чинності правочину, суд приходить до висновку про залишення без задоволення зустрічної позовної заяви. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial