Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 09 січня 2010 року батько позивача, [PERSON] помер, після чого відкрилася спадщина на будинок №12 по вул. Комарова в с. В.Мотовилівка, Фастівського району Київської області. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не склав, тому відповідно до законодавства, право на спадкування за законом одержала донька, [PERSON], як спадкоємець першої черги. Звернувшись із заявою до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки [PERSON] не надала правовстановлюючого документу щодо належності будинку спадкодавцеві. Таким чином, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на вказаний будинок, а також під час розгляду даної справи встановити факт прийняття [PERSON] після смерті його дружини, [PERSON], адже батько вважається таким, що прийняв спадщину, бо постійно проживав разом із спадкодавцем. Також необхідно встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON], оскільки в свідоцтві про народження прізвище позивача зазначено як «Пожарова», а згідно паспорту «Кудрявцева». Позивач в судовому засіданні позов просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 січня 2010 року батько [PERSON] - [PERSON] помер, після чого відкрилася спадщина на будинок №12 по вул. Комарова в с. В.Мотовилівка, Фастівського району Київської області. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не склав, тому відповідно до законодавства, право на спадкування за законом одержала донька, [PERSON], як спадкоємець першої черги. Звернувшись із заявою до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки [PERSON] не надала правовстановлюючого документу щодо належності будинку спадкодавцеві. Під час розгляду судом вказаної справи було встановлено, що спадкодавець, [PERSON] отримав у спадщину даний будинок після смерті його дружини, [PERSON], відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем. В свідоцтві про народження прізвище позивача зазначено як «Пожарова», а згідно паспорту «Кудрявцева», оскільки вона була одружена з [PERSON], а від 21 травня 1985 року цей шлюб було розірвано, згідно свідоцтва, в якому прізвище позивача зазначено як «Кудрявцева». Також встановлено, що відповідно до довідок Червономотовилівської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] являються батьками позивача, [PERSON]. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом , вжив всіх заходів щодо оформлення права власності у встановленому Цивільним кодексом України порядку, проте не набув цього права із незалежних від нього причин, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статей 1218, 1261 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved