Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Миколаївської міської ради Слов'янського району Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 січня 2008 року. У відповідності до вимог Книги 6 ЦК України, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадкового майна, що залишилося після [PERSON], входить, зокрема: право власності на земельні ділянки, загальною площею 5,5764 га, з них - 4,6037 га (кадастровий номер - [NUMBER] - рілля) та 0,9727 га (кадастровий номер - [NUMBER] - пасовища), розташованих на території Рай - Олександрівської сільської ради, переданих для ведення особистого селянського господарства, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю № 567. Зазначає, що ст.1296, 1298 ЦК України передбачено, що після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У встановленому чинним законодавством порядку позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 грудня 2015 року (спадкова справа №195/2008, зареєстровано у реєстрі за №711) на свою частину спадкового майна після матері - [PERSON] [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 травня 2016 року, і на користь якого відмовилися інші спадкоємці за спадковою справою №195/2008, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, не встиг переоформити право на частину свого спадкового майна - 7/10 земельних ділянок, після смерті матері [PERSON] Вказує, що після смерті брата позивача - [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якого входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У порядку, визначеному ст.1268-1275 ЦК України позивач разом з іншими спадкоємцями за законом звернувся до Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За спадковою справою №87/2012, зареєстрованою у спадковому реєстрі за №53103468 від 17 липня 2012 року, спадкоємці [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, у тому числі від права на 7/10 земельних ділянок, загальною площею 5,5764 га, з них - 4,6037 га (кадастровий номер - [NUMBER] - рілля) та 0,9727 га (кадастровий номер - [NUMBER] - пасовища), розташованих на території Рай - Олександрівської сільської ради, переданих для ведення особистого селянського господарства. 19 вересня 2016 року позивач звернувся до Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Однак, державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (земельні ділянки) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа встановленої форми на ім'я [PERSON], та, відповідно, відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2016 року. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 7/10 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], загально площею 4,6037 га (рілля) та на 7/10 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,9727 га (пасовища), які розташовані за адресою: Донецька лбласть Слов'янський район, Рай - Олександрівсбка сільська рада, після смерті брата [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі Довіреності від 20 вересня 2016 року /а.с.9/, не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач - Миколаївська міська рада Слов'янського району Донецької області, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, проте явка представника у судове засідання не забезпечена, на адресу суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника та ухвалення рішення у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до Рішення Миколаївської міської ради №05-ІІ-8 від 25 грудня 2016 року «Про реорганізацію органів місцевого самоврядування», Рай - Олександрівська сільська рада Слов'янського району Донецької області приєдналась до Миколаївської міської ради Слов'янського району Донецької області. Миколаївська міська рада Слов'янського району Донецької області є правонаступником всього майна, прав та обов'язків міської і сільських рад, що об'єдналися. Все майно спільної власності територіальних міської та сільських громад, що об'єдналися є комунальною власністю Миколаївської міської об'єднаної територіальної громади. Таким чином суд приходить до висновку, що Миколаївська міська рада Слов'янського району Донецької області, правильно зазначена як відповідач по справі, оскільки є правонаступником всього майна, прав та обов'язків Рай - Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області. Враховуючи наявність таких клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність сторін по справі. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON], померла [INFO] у віці 75 років, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], яке видано Виконкомом Рай - Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області /а.с.11/. Спадкова справа після смерті [PERSON] за № 195/2008 заведена у Другій слов'янській державній нотаріальній конторі, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /а.с.50/. [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 5570,00 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Слов'янської райдержадміністрації №762 від 26 листопада 2012 року /а.с.15/. Спадщина після смерті [PERSON] за даними спадкового реєстру відкрилась за законом, заповіт відсутній. Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями на дане спадкове майно після смерті [PERSON], стали позивач [PERSON] - син спадкодавця /а.с.12/, [PERSON] -син спадкодавця /а.с.13/, [PERSON] - донька спадкодавця та [PERSON] - син спадкодавця. За даними спадкової справи №195/2008 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] /а.с.77-78/. Спадкоємцем 3/10 частки спадкового майна [PERSON], померлої [INFO] є її син - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 грудня 2015 року /а.с.91/, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 квітня 2017 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с.24-26/. Також, з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 грудня 2015 року та від 13 квітня 2017 року/а.с.91/ вбачається, що Свідоцтво про право на спадщину на 7/10 часток земельної ділянки не видано. [INFO] помер [PERSON] у віці 46 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської Ради м. Слов'янська Донецької області, актовий запис /а.с.16/. Спадкова справа після смерті [PERSON] за №87/2012 заведена у Миколаївській державній нотаріальній конторі, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /а.с.49/. Спадкоємцем 7/10 земельних ділянок, загальною площею 5,5764 га, після смерті [PERSON], є його брат [PERSON]. За даними спадкової справи №87/2012, [PERSON] - син спадкодавця, відмовився від своєї спадщини на користь позивача [PERSON] /а.с.51. Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 вересня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата - [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - ? частину земельної ділянки, що розташована в с. Рай - Олександрівка Слов'янського району Донецької області, кадастровий № [NUMBER] /а.с.20/. За нормами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84991578 від 13.04.2017 року, 3/10 земельної ділянки, що розташована за адресою: Донецька область, Слов'янський район, Рай - Олександрівська сільська рада, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,9727 га, цільовим призначенням якої є для ведення особистого селянського господарства, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 квітня 2017 року . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 1401944362016 від 21.04.2016 р., 3/10 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: Донецька область, Слов'янський район, Рай - Олександрівська сільська рада, кадастровий номер [NUMBER], площею 4,6037 га, цільовим призначенням якої є для ведення особистого селянського господарства, належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину №711 від 15 грудня 2015 року /а.с.24-26/. Таким чином, прийнявши у спадок після смерті своєї матері [PERSON] 7/10 земельних ділянок, які розташовані за адресою: Донецьк область, Слов'янський район, Рай - Олександрівська сільська рада, брат позивача - [PERSON], не встиг зареєструвати за собою право власності. Відповідно до положення ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до положення ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тому зареєструвати право власності на земельну ділянку за померлим [PERSON] є неможливим. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з роз'ясненнями, наданими Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24/753/0/4-13 від 16.05.2013 р. (пункт 3.5), набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Положенням пункту «б» частини другої статті 125 Земельного кодексу України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною особою, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] За життя спадкодавець [PERSON] не встиг переоформити право на свою частину спадкового майна, після смерті матері [PERSON], тому підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] право власності на 7/10 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], на 7/10 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: Донецька область, Слов'янський район, Рай - Олександрівська сільська рада, як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач не вимагав компенсації за понесені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved