Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити той факт, що він дійсно є сином померлої 14 липня 2015 року [PERSON], встановити факт володіння його матірю житловим будинком з надвірними спорудами, який розташований в селі Усатове, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Октябрська, № 34, та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом, після її смерті 14 липня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що його матері при житті належав вказаний житловий будинок, але приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на нього у звязку з розбіжностями у прізвищах його та матері, а також відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно. На спадщину він є спадкоємцем за законом першої черги, фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. В судове засідання позивач не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути без його участі. В судове засідання представник Усатівської сільської ради Біляївського району не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 14 липня 2015 року померла [PERSON] мати позивача, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 422634 (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в селі Усатове, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Октябрська, № 34. Факт належності зазначеного майна спадкодавцю підтверджується свідоцтвом про право власності на частину в спільному майні подружжя, виданим державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори 18.01.1977 року (а.с.6), свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори 18.01.1977 року (а.с.7), довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району № 2117 від 24.12.2015 року та довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району № 1134 від 25.07.2016 року. Відповідно до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи з того, що позивач надав достатньо доказів, які підтверджують належність померлій при житті спадкового майна, суд вважає можливим встановити факт володіння [PERSON] на праві приватної власності житловим будинком з надвірними спорудами, що розташований в селі Усатове, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Октябрська, № 34. Зі спадкової справи до майна [PERSON], померлої 14.07.2015 року вбачається, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері 11.01.2016 року, тобто у встановлений ст. 1270 ЦК України строк. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Листами № 56/02-14 та № 57/02-14 від 16.02.2016 року приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно та розбіжностями у їх прізвищах. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00016352141 від 23.02.2016 року вбачається, що «Гериловський Григорій Кирилович» є сином «Гериловського Кирила Михайловича» та «Гериловської Анастасії Федорівни», тобто прізвище заявника та його батьків записано як «Гериловський-Гериловська». Згідно паспорту громадянина України серії КК 108181, виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 06 листопада 1998 року, прізвище, імя та по батькові позивача на українській мові «Гереловський Григорій Кирилович», а на російській мові «Гереловский Григорий Кириллович». Та обставина, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах підтверджується довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району № 1075 від 14.07.2016 року в якій вказано, що позивач був членом сімї померлої, як її син, проживав разом з нею та був зареєстрований в її будинку і її прізвище було вказано «Гореловська». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а тому суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між позивачем та його матірю [PERSON], яка померла 14.07.2015 року. Відповідно положень ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом та протягом шести місяців після смерті матері прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Судом встановлено, що позивач зареєстрований і проживав разом з спадкодавцем в будинку і зараз в ньому мешкає, а тому відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду з правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і законними, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved