Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить встановити факт того, що [PERSON] на час відкриття спадщини не проживав постійно разом зі спадкодавцем - [PERSON] і не може вважатися таким, що прийняв спадщину; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 6,3581 (шість цілих три тисячі пятьсот вісімдесят десятитисячних) га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області 22.02.2002. В обгрунтування свого позову позивач зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON], яка за життя заповідала йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на це нерухоме майно він отримав у приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В. 24 жовтня 2014 року. До складу спадкового майна також входила земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва площею 6,3581 га. Після отримання необхідних документів він звернувся до приватного нотаріуса Чернявської І.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку. 27 серпня 2016 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаної земельної ділянки. На його письмову заяву він отримав офіційного листа від приватного нотаріуса Чернявської І.В., в якому зазначено, що на час смерті [PERSON] разом зі спадкодавцем був зареєстрований його брат- [PERSON], тому його слід вважати спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто прийняв спадщину. Проте [PERSON] не проживав зі спадкодавцем, а лише був зареєстрований за зазначеною адресою, тому, на його думку, не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Тому він змушений звернутись до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представники позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, 02.11.2017 надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.81 ЦПК України, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області [INFO], актовий запис №13 (а.с.82). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До кола спадкоємців першої черги за законом після [PERSON] входять сини спадкодавця - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 17.01.1987 відділом ЗАГС Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №32 (а.с.95). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] склала заповіт від 04.02.2013, посвідчений секретарем Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON] 04.02.2013 (а.с.82), яким заповіла [PERSON], [INFO]: - житловий будинок та прилеглі до нього господарські та побутові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] що належали [PERSON] на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13.02.2012 (справа №2/1219/113/2012), яке набрало законної сили 24.02.2012 (а.с.84,85); - земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] згідно: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 29.12.2012; - земельну ділянку площею 0,4593 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 29.12.2012. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №37479858 від 27.05.2014, наданої приватним нотаріусом Чернявською І.В., зазначений заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за №54145580 (номер в реєстрі нотаріальних дій №11) від 04.02.2013. На час відкриття спадщини даний заповіт був чинний (а.с.90). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1245 ЦК України встановлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Спадкова справа після смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], була заведена 27.05.2014 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37480071 від 27.05.2014. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], у встановлений законом строк - 27.05.2014 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 24.10.2014 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.87). 24.10.2014 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок площею 42,1 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами. Будинок належав померлій на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13.02.2012 у справі №2/1219/113/2012 (а.с.10). Свідоцтво про право на спадщину серії НАВ 940691 зареєстроване в реєстрі за №1754 від 24.10.2014, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38725496 від 24.10.2014 (а.с.91). На час відкриття спадщини після [PERSON] до складу спадкового майна також увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва площею 6,3581 га, кадастровий № [NUMBER], розташована на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області 22.02.2002. Зазначене також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру №НВ-440132492016 від 01.06.2016 (а.с. 93-94, 96). Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області №01-01-13/1524 від 31.05.2016 вартість вищезазначеної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту 4,796 станом на 01.01.2016 становила 180254,30 грн. (а.с.13). 27.08.2016 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва площею 6,3581 га, кадастровий [NUMBER], розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області 22.02.2002 (а.с.92). 27.08.2016 [PERSON] отримав свідоцтво серії [NUMBER] про право на спадщину за законом після [PERSON], померлої [INFO], на ? частину вищезазначеної земельної ділянки (а.с.12). При цьому в свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на ? частку вказаної земельної ділянки ще не видане (а.с.97-98). 01.09.2016 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В. із заявою, в якій просив роз'яснити йому прийняте нотаріусом рішення щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на ? частину вищезазначеної земельної ділянки та просив поновити його право на іншу ? частину земельної ділянки, якого нотаріус його безпідставно, на його думку, позбавила. У відповіді на зазначену заяву приватний нотаріус Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Чернявська І.В. вих. №1209/02-14 від 09.09.2016 роз'яснила, що майно, зазначене спадкодавцем у заповіті, спадкується [PERSON] у повному обсязі, а те майно, яке належало померлій на момент смерті та не внесене до заповіту, спадкується ним та його братом, [PERSON], у рівних частинах відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України, так як [PERSON] був зареєстрований з померлою на момент смерті та протягом строку, передбаченого законодавством для відмови від прийняття спадщини, не звернувся з відповідною заявою до нотаріуса (а.с.99). В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки, але не може цього зробити, у зв'язку з викладеними вище обставинами. Як вбачається з довідок виконавчого комітету Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області №605 від 23.05.2014 та №111 від 07.03.2017 [PERSON], [INFO], до [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], знята з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю [INFO]. На час смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований її син - [PERSON], [INFO] (а.с.39, 83). Факт того, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за зазначеною вище адресою також підтверджується довідкою №59, виданою виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 02.02.2017 (а.с.20). В той же час, як вбачається з довідки №1859, виданої 20.09.2016 виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області [INFO], [PERSON], [INFO], на час смерті зі спадкодавцем був зареєстрований, але фактично не проживав (а.с.7). Також актом підтвердження не проживання від 06.09.2016, складеним депутатом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області Самойленко Т.О., підтверджено, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] зі своєю матір'ю [PERSON] був зареєстрований, але фактично не проживав, матір проживала одна. Він має власний будинок, в якому хотів зареєструватися, але не мав документів, тому був зареєстрований в будинку матері. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є рідним братом сторін. [PERSON] з [PERSON] не проживав з 2012 року. Так як у нього не було паспорту, він не зміг зареєструватися у власному будинку та був зареєстрований у матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (тобто не подав заяву про відмову від спадщини до закінчення шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця). Зазначене також узгоджується з п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) (далі - Порядок). Згідно п. 3.22 зазначеного Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п.2.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2109/22421, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Проаналізувавши вищевикладені норми права, суд дійшов до висновку, що відповідач, [PERSON], змінивши місце проживання в 2012 році, знехтував своїм обов'язком протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати нове місце проживання, що підтверджується довідками Пісківської сільскої ради Новопсковського району Луганської області та показаннями свідків. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст. 1272 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 315 ЦК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на вищевикладене, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи і показаннями свідків, що [PERSON] був зареєстрований разом із спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO] року, за адресою: [ADDRESS] але фактично не проживав за даною адресою з 2012 року. Тому суд дійшов до висновку, що [PERSON] не може вважатися таким, що в силу 1268 ЦК України прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Крім того, у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини за законом після [PERSON] до нотаріуса відповідач не звернувся. Будь - яких обгрунтованих заперечень проти позову [PERSON] до суду не надавав. В той же час, позивач, [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом після [PERSON], у встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців, які у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини або спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що земельна ділянка [NUMBER] площею 6,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на терторії Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 22.02.2002 Пісківською сільською радою народних депутатів Новопсковського району Луганської області (а.с.96). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідач відзиву на позов та обгрунтованих доказів своєї позиції до суду не надав. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 6,3581 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved