Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до Сторожинецького районного суду із вищевказаним позовом, у якому посилається на те , що 18 червня 2007 року між АТ «Промінвестбанк» (надалі Первісний Кредитор) та [PERSON], укладено кредитний договір № 1625, відповідно до якого АТ «Промінвестбанк» надано [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті на споживчі цілі в сумі 99000,00 доларів США, під 12 % відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення 17 червня 2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань Позивача за кредитним договором між Позивачем та Первісним Кредитором укладено Договір іпотеки від 18.06.2007 року, згідно якого Позивачем передано в іпотеку Первісному кредитору комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Ропча» загальною площею 968.40 кв.м. та земельну ділянку на якій розташовані дані будівлі, загальною площею 1,916 га, що знаходяться за адрес Чернівецька обл., Сторожинецький р-н., с. Ропча, вул. М. Емінеску, 57. В подальшому право вимоги за Кредитним договором перейшло до АТ Альфа-Банк» (надалі - Відповідач) 04.05.2018 року Позивач дізнався, що 25.05.2018 року постановою старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження № 56479151, щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса [PERSON], від 01 березня 2017 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Відповідача за Кредитним договором в розмірі 1 704 112,04 грн., що станом на 02.05.2018 року становить 65 053,25 доларів США. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 56479151, позивач вважає, що виконавчий напис від 01 березня 2017 року, вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження, щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний позивачу на праві власності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. У судове засідання представник відповідача не зявився, однак направив до суду письмове пояснення по справі в якому вказує що не погоджується з позовною заявою, стверджуючи, що оскаржуваний виконавчий напис був винесений нотаріусом з додержанням встановлених вимог законодавства. Підстав для визнання його таким, що не підлягають виконанню немає. Підтримав доводи , викладені у відзиві на позовну заяву. У судове засіданні приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з»явився. Про причини своєї неявки до суду не повідомив. Представник Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області,також не зявився у судове засідання. Ухвалою суду від 13.06.2018 року сторонам було запропоновано у строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження до 26.04.2018 року подати всі відповідні заяви та клопотання, 25.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19 листопада 2018 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку , що можливо розглянути справу без участі відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог п. 1,2,3,4,5 ч.1, ч.2\~ст. 264 ЦПК України\~- під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України\~- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ч.1, 2 п.1\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Положеннями глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р. визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так, постановою Кабінету Міністрів України №1172 29.06.1999 р. затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як вбачається з заяви про вчинення виконавчого напису(а.с.76), стягувачем належним чином виконано вимоги законодавства, щодо переліку документів, які в силу вказаних положень законодавства встановлюють безспірність заборгованості та на підставі яких вчиняється виконавчий напис. На підтвердження безспірності заборгованості товариством було надано нотаріусу документи, які визначені переліком №1172, а саме : -Іпотечний договір; (а.с.19-24) - Копія кредитного договору; (а.с. 9-18) - Копія письмової вимоги про усунення порушень з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; (а.с.27) - Оригінали розрахункових документів про надання послуг поштового звязку та опису вкладення; - Довідка про ненадходження платежу; - Документи про безспірність заборгованості боржника. На підставі даних документів нотаріусом вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2774 (.а.с 7). Приватному нотаріусу було надано всі необхідні та передбачені законодавством України для вчинення виконавчого напису документи. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Даючи оцінку аргументам позивача та його представника, щодо не відповідності вимогам Закону оспорюваних виконавчий напис, суд зауважує, що право стягувача на стягнення грошових сум шляхом вчинення виконавчого напису, передбачено положеннями ст. 18 ЦК України, а також положеннями ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», які є чинними. Окрім того, суд враховує, що виконавчий напис було вчинено в межах строку позовної давності, з надсиланням кредитором письмової вимоги про погашення заборгованості боржнику, встановленням нового терміну виконання зобовязання і лише після спливу 30 днів з моменту отримання [PERSON] письмової вимоги кредитора. У даному випадку, суд вважає, що позивачем та його представником не надано суду доказів порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису чи неправомірності вимог стягувача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заявлений позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed