Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої вказав, що 02.04.2018 року між ТОВ «Максус Лізинг» та [PERSON] укладено Договір № 01201 фінасового лізингу. 02.04.2018 року відповідно до квитанції № 668-02-004\\с на розрахунковий рахунок № 26004010006231 ТОВ «МАКСУС ЛІЗИНГ», що відкритий в АКБ «ІНДУСТРАІАЛЬНИК» у м. Києві, проведено перерахунок грошових коштів у сумі 20 000 грн., як оплата згідно Договору Фінансового Лізинг № 01201 за автомобіль марки RAVON R2, комплектація/модифікація comfort, об'єм 1,25, тип КПП:АТ, привід: 4*2 03.04.2018 року [PERSON], звернувся до представників ТОВ «Максус Лізинг» з проханням врегулювати спір. оскільки ознайомившись з Договором № 01201, зрозумів, що автомобіль він отримати не зможе за тими домовленостями, які йому були озвучені до підписання договору, окрім того, усні домовленості мали розбіжність з тими, що були прописані в Договорі. Відповідач запропонував розірвати договір, але при його розірванні позивач втратив би 10 % від загальної вартості предмета Лізингу. Так у договорі фінансового лізингу, всупереч ч. 1 ст. 808 ЦК України, відсутні будь які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звернутись споживач у випадку порушення якості , комплексності та інших умов з продажу товару. Також, всупереч Закону України «Про фінансовий лізинг» відомостей про найменування, місцезнаходження юридичної особи та дані фізичної особи відсутні у Договорі фінансового лізингу № 01201. Визначене поняття предмета лізингу у договорі не містить вимог щодо якості предмета лізингу відповідно до ДСТУ, класифікаторів, технічних умов. У договірних відносинах не дотримано право Лізингоодержувача на вибір постачальника предмета лізингу. Статтею 17 Договору №01201 фінансового лізингу «Додатки до даного договору» визначено, що Додатками до даного договору є: Додаток №1, який між позивачем та відповідачем не був підписаний. Положення договору п.п. 12.5, 12.7, 12.6, 12.9, 12.14, свідчать про несправедливість умов, які вказані у п.п.4,5,7,11.13,ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також згідно п.4 ч.1 ст. 34 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії», однак у відповідача відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та що суперечить вимогам законодавства. Просить визнати вказаний договір недійсним та стягнути з відповідача на його користь , майно набуте ним на виконання договору фінансового лізингу № 01201 укладеного 02.04.2018 рок , а саме грошові кошти у сумі 20 000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подано заяву представником [PERSON] [PERSON], в якій просить судове засідання розглядати без їх участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 02.04.2018 між ТОВ «МАКСУС ЛІЗИНГ» та [PERSON] (лізингодавець) у письмовій формі укладено договір фінансового лізингу № 01201, за яким лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) - автомобіль RAVON R2, комплектація/модифікація comfort, об'єм 1,25, тип КПП:АТ, привід: 4*2 , та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувача на строк та на умовах, передбачених договором. Вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається у п. 8.2 договору і складає 7509,43 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату укладення договору становить 199000 грн. 02.04.2018 р. [PERSON] згідно банківської квитанції сплатив на користь ТОВ «МАКСУС ЛІЗИНГ» 20 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.806 Цивільного кодексуУкраїни за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 2 ст.806 Цивільного кодексуУкраїни до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином договір фінансового лізингу, укладений з фізичною особою, має бути нотаріально посвідченим, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15. Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Ураховуючи, що договір лізингу, укладений між сторонами, де учасником є фізична особа, не був посвідчений нотаріально, як передбачено ст. 799 ЦК України, отже укладений з порушенням вимог закону, то такий договір є нікчемним і визнання його недійсним судом не вимагається, а відтак сплачені позивачем грошові кошти на виконання цього договору підлягають поверненню, як передбачено ч. 2 ст. 216 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 807 ЦК України, предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Предметом лізингу № 01201 відповідно до п. 1.1. Договору є автомобіль RAVON R2, об'ємом двигуна 1,25, комплектація/модифікація - comfort, тип КПП АТ, привід 4*2. Вказані ознаки не є індивідуальними, а є виключно родовими. У випадку з автомобілем індивідуальними ознаками є номер кузова, рік випуску, колір і т.п. Із вказаних в Договорі ознак не вбачається який саме автомобіль має отримати позивач - новий або вживаний, в якій комплектації, якого покоління і року випуску, тощо. Частини 1 та 2 ст. 184 ЦК України зазначають, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. З огляду на це, предмет договору не визначено індивідуальними ознаками, що є порушенням норм ЦК України і є підставою для оспорювання правочину. Враховуючи, що вказаний договір фінансового лізингу № 01201 за своєю правовою природою є змішаним договором, договір укладено сторонами в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчено, також оспорюваний договір не відповідає вимогам ст. 807 ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], вказаний договір визнати недісним, стягнути з відповідача на його користь сплачені ним 20000 грн. авансового платежу за договором. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки рішення по справі ухвалено накористь позивача, який звільнений від сплати судового збору,то судовий збір по справі підлягає стягненню звідповідача.

Outcome: approved