Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] : суму грошових коштів за неоплачений товар по договору купівлі-продажу від 06.05.2020 у розмірі 136000 грн.; суму трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1509 грн.; суму інфляційних втрат у розмірі 3841,41 грн.; витрати по сплаті судового збору у сумі 1413,50 грн. за подання цього позову та 1135,00 грн за подання заяви про забезпечення позову. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що він є фізичною особою-підприємцем і займається продажем автомобільних запчастин у магазині « [INFO] », що знаходиться в смт. Новопсков Луганської області. 06.05.2020 позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу товару, відповідно до якого [PERSON] придбав у позивача автомобільні запчастини на суму 136000 грн. На час укладення договору у відповідача були відсутні грошові кошти, а тому сторони домовилися, що відповідач сплатить товар до 30.08.2020. В порушення умов даного договору відповідач не сплачує заборговану грошову суму за товар, чим порушує права позивача на отримання оплати за проданий товар у строк встановлений договором. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 16 лютого 2021 року відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 16 березня 2021 року. 16 березня 2021 року судове засідання відкладено до 01 квітня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 01.04.2021 позивачу повернуто уточнену позовну заяву від 18.03.2021 без розгляду. 01 квітня 2021 року судове засідання відкладено до 22 квітня 2021 року у зв`язку з визнанням явки позивача [PERSON] обов`язковою у судове засідання. Представник позивача у судовому засіданні 22 квітня 2021 року просив зменшити суму позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу, а саме з 136000 грн. на 126000 грн., оскільки 25 січня 2021 року відповідач частково сплатив суму боргу у розмірі 10000 грн. Суд прийняв дану заяву до розгляду, оскільки представник позивача має відповідні повноваження і зменшення позовних вимог є правом позивача, тому судом розглянуто зменшені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 05.07.2006 Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований у реєстрі та здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах. Згідно розписки від 06.05.2020 [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , взяв у магазині «Люкс» вул. Українська, смт. Новопсков, ПП [PERSON] автозапчастини для особистих потреб на суму 136000 грн. та зобов`язався повернути дану суму до 30.08.2020. Вказане визнано відповідачем. У зазначений строк відповідач вказані кошти не сплатив. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виконують з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У ч. 525 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач вказану суму своєчасно не повернув позивачу, а тому у нього виникла заборгованість у сумі 126000 грн. станом на 25.01.2021 (з урахуванням сплати 25.01.2021 суми боргу 10000 грн.), яка підлягає стягненню на користь позивача. Також є обґрунтованим нарахування на суму боргу у розмірі 136000 грн. трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки 10000 грн. були сплачені після розрахунку вказаних нарахувань. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи зменшення вимог позивача та визнання даних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме борг у розмірі 126000,00 грн., інфляційні втрати за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року у сумі 3841, 41 грн., 3% річних за період з 30.08.2021 по 12.01.2021 у сумі 1509,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені витрати у вигляді судового збору у сумі 1413,50 грн. згідно квитанції про сплату № 18923 від 12.01.2021. Оскільки позовні вимоги позивачем зменшено, позовні вимоги задоволено повністю, то відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1313,50 грн. Суд також роз`яснює, що відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Outcome: approved