Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2011 року з ФОП [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Навчальна книга-Богдан» було стягнуто борг за поставку товару в сумі 34534 грн. 91 коп., пеню в сумі 1800 грн. 55 коп., три відсотки річних в сумі 334 грн. 94 коп., інфляційні в сумі 1415 грн. 92 коп., а також судові витрати. 29.03.2011 року Господарським судом Дніпропетровської області було видано наказ про виконання зазначеного рішення, який 04.04.2011 року було пред'явлено для примусового виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (на теперішній час Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність ФОП [PERSON] припинено 06.02.2017 року. На теперішній час наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2011 року не виконано, борг не повернуто та у виконавчому провадженні не стягнуто. В зв'язку з цим, позивач на підставі ст.625 ЦК України, просив стягнути на його користь з відповідача за період з 01.04.2011 року по 30.06.2018 року три відсотки річних в сумі 8419 грн. 89 коп., інфляційні витрати в сумі 67684 грн. 83 коп., а всього стягнути 76104 грн. 72 коп. та судові витрати. В наданому клопотанні Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Навчальна книга-Богдан» просило розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідач в судове засіданні на неодноразові виклики не з'явився, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких клопотань по справі не заявляв. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2011 року у справі №5005/795/2011 з ФОП [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Навчальна книга-Богдан» було стягнуто борг за поставку товару в сумі 34534 грн. 91 коп., пеню в сумі 1800 грн. 55 коп., три відсотки річних в сумі 334 грн. 94 коп., інфляційні в сумі 1415 грн. 92 коп., а також судові витрати - державне мито в сумі 380 грн. 86 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 219 грн. 39 коп. 29.03.2011 року Господарським судом Дніпропетровської області було видано наказ на виконання зазначеного рішення, який 04.04.2011 року позивачем у даній справі було пред'явлено для примусового виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (на теперішній час Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області), де він на теперішній час перебуває на виконанні. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що діяльність ФОП [PERSON] припинено 06.02.2017 року, про що внесено відповідний запис 22240060004028142. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом та зазначено вище, діяльність ФОП [PERSON] припинено 06.02.2017 року, що в силу наведених вище положень ЦК України, не звільняє останнього від виконання грошових зобов'язань перед позивачем, як фізичної особи. Також судом встановлено та не спростовано відповідачем, що до теперішнього часу останнім свої зобов'язання перед позивачем щодо сплати коштів за договором поставки та коштів, присуджених за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2011 року не виконані навіть частково. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат в зв'язку з невиконанням останнім грошового зобов'язання за період з 01.04.2011 року по 30.06.2018 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Перевіряючи обґрунтованість розрахунку заявлених до стягнення сум, суд враховує, що відповідний розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних витрат позивачем проведено із загальної суми заборгованості, стягнутої за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2011 року, в розмірі 38686 грн. 57 коп., що включає в себе борг за поставку товару в сумі 34534 грн. 91 коп., пеню в сумі 1800 грн. 55 коп., три відсотки річних в сумі 334 грн. 94 коп., інфляційні в сумі 1415 грн. 92 коп., а також судові витрати - державне мито в сумі 380 грн. 86 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 219 грн. 39 коп. Поряд з цим, правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» та до них не можуть застосовуватися норми ст.625 ЦК України, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Фактично заявлені позивачем вимоги про покладення на відповідача відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України, ґрунтуються на невиконанні останнім грошових зобов'язань по сплаті коштів за договором поставки. А тому, суд вважає, що в даному випадку три відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню на суму основного боргу, тобто на суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 34534 грн. 91 коп. З урахуванням наведеного, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 01.04.2011 року по 30.06.2018 року три відсотки річних в сумі 7516 грн. 31 коп. (34534,91 грн. сума боргу х 3% : 365 днів у році х 2648 днів прострочки); а також інфляційні витрати в сумі 49132 грн. 82 коп. (сукупний індекс інфляції за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року - 101,18%, в 2012 році - 99,8%, в 2013 році - 100,5%, в 2014 році - 124,9%, в 2015 році - 143,3%, в 2016 році - 112,4%, в 2017 році - 113,7%, з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року - 104,37%; сукупний індекс інфляції за період з 01.04.2011 року по 30.06.2018 року - 242,27%; 34534,91 х 242,27 - 34534,91 = 49132,82). Всього таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 56649 грн. 13 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.ст.137,138,141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1762 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7870 грн.; витрати, пов'язані з явкою представника до суду в сумі 400 грн. 73 коп., а всього судові витрати в сумі 10032 грн. 73 коп., факт понесення яких підтверджено позивачем відповідними квитанціями про сплату судового збору, проїзними квитками, витягом з договору про надання правової допомоги від 02.01.2018 року, ордером, додатковою угодою від 01.07.2018 року, актами виконаних робіт, платіжними дорученнями. На підставі викладеного,

Outcome: partial