Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 001387 від 01.10.2014, укладений сторонами та застосувати наслідки недійсності правочину. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 16.04.2015 між ним та ТОВ «Євролізинг Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 001387, відповідно до умов якого ТОВ «Євролізинг Україна» взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль «Skoda Octavia» вартістю 420000 грн. та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та умовах, передбачених цим договором. На виконання умов договору позивач сплатив авансовий платіж кількома траншами, на загальну суму у розмірі 302000 грн. У подальшому позивачу відповідачем було вказано ціну автомобіля 616000 грн., а не 420000 грн., на що позивач своєї згоди не надавав. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 16.04.2015 між [PERSON] та ТОВ «Євролізинг Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 001387, відповідно до умов якого ТОВ «Євролізинг Україна» взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль «Skoda Octavia» вартістю 420000 грн. та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та умовах, передбачених цим договором /а. с. 7-12/. Згідно з п.п. 1.1.,1.3 договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - транспортний засіб марки «Skoda Oсtavia» (об'єм двигуна А7, тип КПП МТ, привід передній) та передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. У заявці (специфікації) до договору від 16.04.2015 відповідач в особі [PERSON] власноручно склав технічне комплектування предмету лізингу: транспортний засіб марки Skoda Oktavia, А7, 1,8, TSI, МТ, комплектація Ambition, колір бежевий капучино/сіра сталь, без додаткового обладнання, вартість 420 тис. грн. /а. с. 13/. Пунктом 1.8. договору сторони погодили, що, незалежно від наявності у продавця предмету лізингу, вказаного лізингоодержувачем у даному договорі та за заявою лізингоодержувача, сам предмет лізингу може бути замінений на інший предмет лізингу до моменту купівлі предмету лізингу. Умови такої заміни та проведення додаткових розрахунків вказуються у відповідній додатковій угоді до даного договору. На виконання умов вказаного договору позивач оплатив авансовий платіж по вказаному договору лізингу у розмірі 320000 грн., що підтверджується квитанціями /а. с. 16, 17/. Позивач стверджує у своїй позовній заяві, що 23.04.2015 йому зателефонував представник відповідача та запропонував придбати автомобіль Skoda Oсtavia (А7, 1,8 TSI, МТ (тієї ж комплектації Ambition), але вже 2014 року випуску і значно вищою ціною - 616 тис. грн., що суттєво перевищує суму, яка вказана в заявці (специфікації) до договору на придбання транспортного засобу від 16.04.2015. На дану пропозицію позивач не погодився та направив 05.05.2015 на адресу відповідача лист, у якому просив відповідача відповідно до договору та заявки до договору від 16.04.2015 придбати за ціною 420 тис. грн. предмет лізингу - транспортний засіб автомобіль Skoda Oсtavia (А7, 1,8, TSI, МТ, комплектації Ambition, 2013 року випуску), без пробігу та передати його позивачу у володіння і користування на строк та на умовах, передбачених договором, або повернути йому сплачені авансові платежі в сумі 302 тис. грн. /а. с. 14-15/. Відповідь на цей лист позивач не отримав. Як вбачається з договору фінансового лізингу № 001387, пункт 8.2 не містить вартості предмета лізингу, на момент укладання договору. Таким чином сторонами не було погоджено всі істотні умови правочину. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п'ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (частина 2 статті 806 ЦК України та частина 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»). За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За умовами п. 10.15 договору, у разі відмови лізингоодержувача від підписання додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають. Відповідно до ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Враховуючи встановлені судом обставини справи, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, аналізуючи вимоги чинного законодавства, якими регламентовані спірні правовідносини сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору фінансового лізингу, укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та позивачем [PERSON] Відповідно ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Оскільки судом встановлено недійсність вказаного правочину, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення сплаченої позивачем суми у розмірі 320000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved