Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 17.09.2005, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося через несумісні характери і в останній час їхні стосунки почали погіршуватись. Між сторонами почали виникати непорозуміння з багатьох питань подружнього життя. Зокрема, сторони не можуть дійти спільного погляду щодо порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обов`язків, щодо розподілу коштів сімейного бюджету, що призводить до постійних суперечок в сім`ї, які негативно впливають на виховання дітей. У зв`язку з наведеними вище обставинами, протягом одного року сторони проживають окремо. Подальше знаходження в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача, так як вона втратила до нього почуття поваги та любові. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Спорів між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дітей на даний час не існує. В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав особисто 29.09.2020 засобами поштового зв`язку, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Відповідач відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 17.09.2005, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.09.2005 Маловолицькою сільською радою Чуднівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №3 (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить визнати за нею право іменуватися після розірвання шлюбу її шлюбним прізвищем «[PERSON] ». Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved