Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що згідно свідоцтва про народження неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , батьком останньої є [PERSON] , відомості якого записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а матір`ю - [PERSON] , яка згідно вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2015 року відбувала покарання в місцях позбавлення волі в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» та була звільнена 02.04.2019 року по відбуттю строку покарання. На даний час дитина навчається та перебуває на повному державному забезпеченні в професійно-технічному училищі № 6 м. Дніпра. Після звільнення з місць позбавлення волі та до часу подання до суду даного позову, [PERSON] до органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, із заявою про повернення їй дитини не зверталась. Враховуючи викладене позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь професійно-технічного училища № 6 м. Дніпра, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2118,00 грн., щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 08 листопада 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явилася, згідно заяви, поданої через канцелярію суду, просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , що підтверджується належним чином завіреною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження батько [PERSON] , [INFO] , відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України зазначено [PERSON] . Відповідно до вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та у відповідності до ст. 71 КК Україхни призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і один місяць. З 02.03.2016 року [PERSON] [INFO] відбувала покарання у ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та 15 лютого 2019 року вибула до лікувального закладу при ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19) для проходження курсу лікування, звідки вибула 02.04.2019 року по відбуттю строку покарання, що підтверджується листом начальника установи № 15/07/1432/Ал від 15.04.2019 року, довідкою про звільнення серії ЛЬВ № 18314. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від № 178 від 15.04.2011 року: 1) [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; 2) координацію роботи щодо виконання даного рішення покласти на службу у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради; 3) Контроль за виконанням даного рішення покласти на голову Індустріальної районної у місті Дніпрі ради. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від № 440 від 12.12.2017 року, вирішено влаштувати дитину [PERSON] , [INFO] , до державного закладу на повне державне забезпечення. Закріпити житло за дитиною [PERSON] , [INFO] , не має можливості у зв`язку з його відсутністю. Службі у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради ([PERSON]) здійснити необхідні заходи щодо виконання цього рішення. Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника голови Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з питань діяльності виконавчих органів Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від № 238 від 19.07.2018 року, внесено зміни до рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 15.04.11 № 178 «Про надання дитині [PERSON] [INFO] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», а саме: абзац 2, 3 констатуючої частини рішення викласти у новій редакції: «Мати дитини [PERSON] , [INFO] , відбуває покарання згідно з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2015, у справі № 202/8665/15-к (1-кп/0202/448/2015) строком на 3 роки, строк відбуття покарання рахувати з 26.01.2016 року. Відомості про батька дитини записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народженням із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 06.07.2018, № витягу: 00020504583)». В цілому дане рішення залишити без змін. Рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 18.02.2016 № 43 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 15.04.11 № 178 «Про надання дитині [PERSON] [INFO] , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» визнати таким, що втратило чинність. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від № 239 від 19.07.2018 року, внесено зміни до рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 12.12.2017 № 440 «Про влаштування дитини [PERSON] до державного закладу на повне державне забезпечення», а саме: абзац 3 констатуючої частини рішення викласти у новій редакції: «Мати дитини [PERSON] , [INFO] , відбуває покарання згідно з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2015, у справі № 202/8665/15-к (1-кп/0202/448/2015) строком на 3 роки, строк відбуття покарання рахувати з 26.01.2016 року. Відомості про батька дитини записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народженням із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 06.07.2018, № витягу: 00020504583).В цілому дане рішення залишити без змін. 21 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято висновок № 18/5-523 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини його матір`ю безспірно встановлено судом, а тому, враховуючи наявні докази, суд вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, обставини, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідності їх задоволення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved