Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, який обґрунтовував тим, що 20.03.2017 помер його рідний дядько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить у тому числі й житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Ковпака, 33 в с. Бруски Путивльського району Сумської області. Будучи спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення батька [PERSON], позивач прийняв спадщину після смерті рідного дядька [PERSON] (спадкова справа № 144 від 17.05.2017), але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок нотаріусом позивачу було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Ковпака, 33 в с. Бруски Путивльського району Сумської області, загальною площею 33,8 кв. м, житловою площею 17,1 кв. м, в порядку спадкування за законом після смерті дядька . Витрати по справі просив покласти на нього. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 05.03.2018 у даній справі було залучено в якості відповідача правонаступника Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області - Новослобідську сільську раду Путивльського району Сумської області. У підготовче засідання позивач не зявився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримав і просив справу слухати за його відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. Третя особа в підготовче засідання не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, письмових пояснень проти позову не мала. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ З огляду на матеріали справи, 20.03.2017 в с. Бруски Путивльського району Сумської області помер [PERSON], рідний дядько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення свого батька [PERSON], рідного брата спадкодавця [PERSON], який помер 29.01.1982, прийняв спадщину після смерті дядька (спадкова справа № 144/2017 від 17.05.2017). До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями (спорудами) загальною площею 33,8 кв. м (житловою площею 17,1 кв. м) по вул. Ковпака, 33 в с. Бруски Путивльського району. Разом з тим, в оформленні спадкових прав на зазначений житловий будинок йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що видно з листа нотаріуса від 02.10.2017. У той же час, убачається з технічного паспорту від 10.09.2017 та підтверджено даними Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області те, що згаданий будинок садибного (індивідуального) типу деревяний, з покрівлею з оцинкованого заліза, загальною площею 33,8 кв. м (житловою площею 17,1 кв. м), з надвірними спорудами (будівлями), які побудовані в 1959 році, і рахується за померлим [PERSON] згідно записів погосподарської книги Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 \~ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ Частиною 3 ст. 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Виходячи з наведених вимог закону та того, що спірний будинок не відноситься до самочинного будівництва та рахується за померлим згідно записів погосподарської книги, тобто входить до спадкової маси, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені ним витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved