Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 22.11.2007 р. між АТ «ПРИВАТАНК» та відповідачем, остання отримала кредит у розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв'язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість на загальну суму 22130,50 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, згодна сплатити тіло кредиту. Через скрутне матеріальне становище не має змоги сплачувати суму заборгованості, заявлену до стягнення. Дослідивши надані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд вважає, що існують законні підстави для часткового задоволення позову. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.11.2007 року між АТ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем, остання отримала кредит у розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який згодом збільшувався, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору станом на 31.08.2013 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається з наступного: 5897,08 гривень - заборгованість за кредитом, 14941,49 гривень - заборгованість по процентам, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 1041,93 гривень - штраф (процентна складова), що разом складає - 22130,50 гривень. Перелічені обставини підтверджені: копією вищезазначеного кредитного договору - відповідною заявою відповідача та умовами і правилами надання банківських послуг, розрахунком позивача заборгованості відповідача. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Разом з тим, вимоги банку про стягнення з боржника окрім штрафу у розмірі 250 грн. також 5% від суми позову, що складає 1041,93 грн., як це передбачено Правилами та умовами надання банківських послуг не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача фіксованого штрафу та штрафу, нарахованого у відсотку від суми заборгованості свідчать про безпідставне застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК, згідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 549 ЦК пеня і штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Таким чином, умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника, викладена у названих вище Правилах, відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України є нікчемною і не може застосовуватися до боржника. Доводи [PERSON] про неможливість погашення заборгованості у обсязі, заявленому позивачем, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог чи їх частини, оскільки за ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Суд також вважає за необхідне, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial