Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11.02.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір №055-28504-110214 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платежів, згідно якого позивачу було відкрито рахунок [NUMBER] у доларах США. Згідно виписки за рахунком від 16.12.2014 року залишок за вищевказаним рахунком становить 8 900,55 доларів США. Відповідач не виконує розпорядження позивача щодо видачі коштів в готівковому порядку з рахунку в повному обсязі. Неодноразові звернення [PERSON] до банку з приводу видачі коштів результату не дали. 24.10.2014 року позивач надіслав відповідачу лист з вимогою повернути йому грошові кошти, що знаходяться на рахунку [NUMBER], або перерахувати їх на інший рахунок позивача в інший банк. 21.10.2014 року до відповідача поданий адвокатський запит з приводу надання інформації про причину відмови грошових коштів, однак до цього часу відповідь не надана, грошові кошти банк не видає. Позивач зазначає, що за невиконання банком розпорядження [PERSON] щодо виплати їй грошових коштів з вищевказаного рахунку, відповідно до п.32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» з банку підлягає стягненню пеня в розмірі 591,77 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 9 326 гривень 29 копійок. Позивач просить розірвати укладений між ним та відповідачем договір №055-28504-110214 від 11.02.2014 року, стягнути на його користь з відповідача 8 900,55 доларів США, що еквівалентно 140 272 гривні 67 копійок, пеню в розмірі 591,77 доларів США, що еквівалентно 9 326 гривень 29 копійок. В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій також вона зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 11.02.2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір №055-28504-110214 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, згідно якого [PERSON] було відкрито поточний рахунок [NUMBER] у доларах США (а.с. 5-6 - копія договору). Відповідно до п.2.2 договору сторони домовилися, що всі інші умови договору визначаються умовами Платіжної системи, Правилами, Тарифами, а також нормами чинного законодавства. Згідно виписки АТ «Дельта Банк» від 16.12.2014 року по рахунку [PERSON] залишок за вищевказаним рахунком станом на 16.12.2014 року становить 8 900,55 доларів США (а.с.8 - копія виписки). 20.10.2014 року [PERSON] направила до АТ «Дельта Банк» лист щодо надання їй можливості зняти з рахунку [NUMBER] грошові кошти або перерахувати їх на її рахунок в іншому банку за її зверненням. Лист отримано АТ «Дельта Банк» 24.10.2014 року (а.с.9 -10 - копія листа, копія рекомендованого повідомлення). 21.10.2014 року до АТ «Дельта Банк» направлено адвокатський запит вих. №21/10-01 щодо надання інформації про те, на якій підставі не виконується вимога [PERSON] про видачу готівкою чи перерахування на рахунок в іншому банку грошових коштів з її рахунку [NUMBER] у доларах США. Запит отримано ПАТ «Дельта Банк» 21.10.2014 року (а.с.11 - копія адвокатського запиту). Однак, відповідач фактично відмовляється повернути позивачу грошові кошти. В письмових запереченнях від 20.05.2015 року ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що [PERSON] до 03.03.2015 року (день введення стосовно АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації) могла знімати, вносити, перераховувати кошти, що знаходилися на поточному рахунку з використанням платіжної картки. У зв'язку із введенням в банку тимчасової адміністрації банк не має правових підстав для задоволення кредиторських вимог поза процедурою ліквідації, в інший, ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Згідно з п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. З матеріалів справи не вбачається, що позивач отримала виплати в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Суд вважає, що застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів на відкриття рахунку. Позивач також просить на підставі п.32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» стягнути з відповідача пеню за невиконання банком розпорядження щодо виплати позивачеві грошових коштів з рахунку в розмірі 591,77 доларів США. Відповідно до п.8.1. ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Згідно з п. 32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. На думку суду, вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає, оскільки позивачем розрахунковий документ на здійснення відповідних платежів, зокрема, платіжних доручень, до банку не надавався, а отже банком строки виконання доручення клієнта не порушувались. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 651, 1066, 1068, 1075 ЦК України,

Outcome: partial