Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2017 року, від шлюбу дітей не мають, на даний час сім`я розпалася, через конфліктні ситуації, подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнала, просила надати строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 16.09.2017 року зареєстрували шлюб. Сторони спільних дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи . Судом встановлено, що сторони проживають окремо більше року, фактично припинили шлюбні відносини. Позивач в судовому засіданні пояснив, що з відповідачем мають різні погляди та інтереси. Позивач втратив почуття до дружини, не бачить сенсу відновлювати відносини, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що має почуття до [PERSON] , вважає себе гарною дружиною, бажає відновити стосунки, але позивач не йде на контакт. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 09.10.2020 року сторонам було надано строк для примирення протягом двох місяців, однак, наданий строк не надав позитивного результату, сторони не відновили стосунки, розлад відносин у подружжя триває. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Відповідач не просила змінювати прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved