Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа - Мелітопольський міський відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.05.2014 року належить будинок [ADDRESS]. Як зазначає позивач, відповідач по справі був прописаний в будинку на правах сина колишньої власниці житлового будинку. Відповідач по справі не мешкає в будинку позивача з липня 2014 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідач не проживав в спірному будинку більше 1 року, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачів, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, однак надав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень проти позову не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.05.2014 року /а.с.7/ належить будинок [ADDRESS]. Згідно довідки голови квартального комітету від 01.07.2014 року [PERSON] не мешкає в будинку позивача з липня 2014 року./а.с.9/ Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає за вищезазначеною адресою з липня 2013 року, тобто більше ніж 1 рік. Те, що відповідач не живе у будинку, але залишається в ньому зареєстрованим, порушує право позивача, передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved