Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень, попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Позивач зазначає, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Так, позивач вказує, що [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 13.02.2018, згідно якої отримала кредит у розмірі 3 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та взяла на себе відповідні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 23.01.2020 має заборгованість перед позивачем у розмірі 26 591, 69 грн, з яких: 10 416, 83 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита), 16 174, 86 грн - заборгованості за пенею та комісією. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором та заборгованість за договором відповідачем не погашена. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в сумі 26 591, 69 грн та судові витрати по справі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 41). Відповідач на підставі ст. 178 ЦПК України надала суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та заперечила викладені в позовній заяві обставини. Зазначила, що нею шляхом накладення електронного цифрового підпису була підписана лише анкета заява, натомість Умови та Правила надання банківських послуг AT «Універсал Банк», згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів нею не підписувались, зазначає, що вказаний документ також не містить дати його підписання і представником позивача. Вказала, що Тарифи банку також не містять її підпису та не датовані як документ. Вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг AT «Універсал Банк», а також Тарифи банку на обслуговування кредитних карт «Monobank» не можуть вважатись складовими частинами укладеного між нею та банком кредитного договору, оскільки нею не підписувались. Вказує, що в анкеті заяві від 13.02.2018 не зазначена процентна ставка та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Наголошує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг AT «Універсал Банк», на які посилається позивач, вона розуміла та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету (а.с. 48 - 52). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.06.2020, оскільки судом після відкриття провадження у справі було виявлено недоліки позовної заяви, які неможливо усунути в судовому засіданні в зв`язку з відсутністю учасників судового розгляду,позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 57). Представником позивача надано пояснення по справі, згідно яких розрахунок заборгованості відбувається в залежності від кількості днів прострочення. Під час розрахунку нарахованих відсотків за кожен календарний день банк враховує постійні значення, а саме 365 - постійна величина (кількість днів у році), % - постійна величина (щомісячна процентна ставка згідно з тарифами); 12 - постійна величина (кількість місяців у році). Щодо нарахування пені та комісії вказав, що сума комісії складає 256, 52 грн, така комісія нараховується в разі зняття кредитних коштів або при переказі на будь-яку іншу картку. Вказав, що в тарифах зазначено, що комісія під час зняття, переказу кредитних коштів становить 4 % від суми зняття. Зазначив також, що пеня нараховується у разі, якщо клієнт не виконує зобов`язання щодо повернення використаних коштів та сума пені, яка нарахована відповідачу, дорівнює 15 918, 34 грн. Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, вказав, що відповідач використовувала послугу «Розстрочка», за якою ціна товару була розділена на певну кількість платежів. За користування послугою передбачена комісія 1, 9 % на місяць від суми покупки. Так, відповідачем було оформлено одну розстрочку на 24 місяці та дві транзакції в розстрочку також на 24 місяці на загальну суму 4 363, 20 грн, тобто це сума загальної вартості товарів, до яких ще застосовується комісія 1, 9% за користування послугою «Розстрочка». Оскільки відповідач не вносив щомісячний платіж, він був списаний в овердрафт, за рахунок чого збільшується заборгованість, на яку нараховуються відсотки, тобто сума регулярного платежу по розстрочці відноситься до тіла кредиту, яку клієнт виплачує відповідно до договору розстрочки. За вказаних обставин позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в сумі 26 591, 69 грн, з яких: 10 416, 83 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита), 16 174, 86 грн - заборгованості за пенею та комісією, в тому числі 15 918, 34 грн - заборгованість за пенею, 256, 52 грн - заборгованість за комісією, а також судові витрати по справі (а.с. 63 - 64). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.06.2020 продовжено розгляд цивільної справи та призначено судове засідання по справі (а.с. 67). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача попередньо подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала заяву, відповідно до якої підтримала поданий нею відзив та у задоволенні позову просила відмовити. Згідно поданої заяви, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 13.02.2018, згідно якої підтвердила свою згоду на те, що ця анкета-заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, умови якого вона зобов`язується виконувати. Відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого та отримала примірники вказаних документів у мобільному додатку (а.с. 7). Відповідно до копії Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 13.02.2018, відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (а.с. 7). Згідно наданого банком розрахунку, розмір заборгованості до стягнення з [PERSON] станом на 23.01.2020 становить 26 591, 69 грн, яка складається з наступного: 10 416, 83 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита), 16 174, 86 грн - заборгованості за пенею та комісією (а.с. 6). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки умови договорів приєднання переважно розробляються підприємцем, зокрема в даному випадку банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, проте зазначена анкета-заява, окрім анкетних даних відповідача, не містить інформації щодо обрання відповідачем умов надання банківських послуг, відомостей про суму кредиту/кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки та строку дії. В матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму кредиту та ознайомлення відповідача з правилами користування кредитною карткою. Так, банк, пред`являючи вимоги про сплату кредиту, просить, у тому числі, крім суми, яку фактично отримав в борг позичальник, стягнути з відповідача й інші самостійно розраховані ним суми. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», тарифи, паспорт споживчого кредиту, які розміщені на сайті: https://www.monobank.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами ознайомилася і погодилася відповідачка шляхом проставлення підпису в анкеті-заяві, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів, комісії), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. При цьому, позивачем не доведено, що надані суду Умови обслуговування рахунків фізичної особи та додатки до них скріплено відповідачем електронним цифровим підписом (чи накладанням підпису іншим способом), та не надано доказів на підтвердження такого підпису та дати підпису даних документів, хоча вказані документи містять відповідну графу «ПІБ споживача, його підпис та дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису» (а.с. 22 зі звороту). Крім того, вони не можуть бути належним доказом досягнення згоди сторін саме за вказаними в них умовами, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування та не містить підпису відповідачки на час укладення договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір відсотків за користування коштами, сплату комісії, а також пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок розрахунку боргу за укладеним договором, розмір відсотків за користування отриманими коштами та віднесення їх до відповідних складових боргу. Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. У даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивачем було належним чином повідомлено відповідача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважає узгодженими банк. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відшкодування збитків на підставі ст. 625 ЦПК України. Так, згідно позовної заяви, позивач отримала кредит у розмірі 3 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок (а.с. 4), та згідно наданих на виконання ухвали про залишення позову без руху пояснень, загальна вартість товарів, придбаних в розстрочку, становить 4 363, 20 грн. Водночас, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору з 13.02.2018 відповідач фактично повернула станом на 23.01.2020: 6 922 грн (загальна сума коштів, зазначених в розрахунку на погашення заборгованості, зокрема в графі «сума погашення за наданим кредитом»), тобто сума погашення кредиту значно перевищує розмір фактично отриманих коштів (а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що отримані [PERSON] кошти фактично були повернуті позивачу в розмірі, що перевищує розмір отриманих коштів, розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами та віднесення їх до тіла кредиту, а також заявлених до стягнення пені та комісії суд вважає недоведеними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed