Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 01 липня 2020 року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Донбастеплоелектромонтаж», а саме був прийнятий на посаду штукатура 3 розряду. 09 липня 2021 року його було звільнено на підставі п.7 ст. 36 КЗпП України. Починаючи з січня 2021 року відповідач не в повному обсязі виплачував заробітну плату. Крім того, як при звільненні, так і до теперішнього часу відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі в розмірі 37143,95 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з невиплаченої заробітної плати в сумі 37143,95 гривень. Позивач будучи повідомленим належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~з`ясувавши всі\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~що мають\~значення для\~вирішення справи\~по суті,\~встановивши фактичні\~дані та\~відповідні їм\~правовідносини,\~приходить до\~висновку,\~що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно трудової книжки [NUMBER] заповненої 01.07.2020 на ім`я [PERSON] , [INFO] слідує, що 01 липня 2020 року [PERSON] був прийнятий на посаду штукатура 3 розряду у ТОВ «Донбастеплоелектромонтаж». 09 липня 2021 року [PERSON] було звільнено з даної посади зазначеного товариства на підставі п.7 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів в\~їх сукупності. \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.\~94\~КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про оплату\~праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 43 Конституції України\~передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи вищевикладене, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені позивачем докази в їх сукупності, а також зважаючи на те, що відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, та не спростував докази надані позивачем, щодо заявлених позовних вимог, а тому суд погоджується та вважає достовірною суму заборгованості із заробітної плати, що зазначена [PERSON] в розмірі 37143,95 гривень, та приходить до переконання, що саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового\~характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» на 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розмірі 2270 гривень. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про стягнення заробітної плати на підставі п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». Так, враховуючи, що як ціна вищевказаного позову, так і сума задоволених позовних вимог становить 37143,95 гривень, то сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави складає 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved