Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати не введений в експлуатацію житловий будинок як об'єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину не введеного в експлуатацію житлового будинку як об'єкта незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS]. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.11.2016 року. За час спільного шлюбу позивач та відповідач за рахунок спільної праці та зусиль розпочали будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці, що належить відповідачу. Станом на час розірвання шлюбу, будинок був повністю добудований, що дозволяє в ньому проживати. Проте на даний час будинок не введений в експлуатацію та не можливо оформити право власності на нього з вини відповідача. Позивач не маючи іншого житла на даний час проживає у даному будинку. Відповідач не визнає права позивача на будинок та вимагає звільнити його, що порушує його право власності на спільний житловий будинок як об'єкт незавершеного будівництва. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 14.11.2003 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 1. 18.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2016 року. Рішенням Верем»яцької сільської ради №194 від 05.07.2007 року [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2121 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] 18.08.2010 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2121 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] 19.10.2007 року [PERSON] надано дозвіл на узаконення самовільно розпочатого будівництва житлового будинку, господарських будівель та прилеглих споруд на належній їй земельній ділянці в [ADDRESS] що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області № 28 від 19.10.2007 року. Як вбачається з копії будівельного паспорту на забудову приватної земельної ділянки на узаконення самовільного розпочатого будівництва за адресою [ADDRESS], будівництво житлового будинку оформлено на [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду власником даного будинку є [PERSON] [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки виданою виконавчим комітетом Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області від 18.01.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» йдеться про те, що Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Верховний суд України у своїй постанові від 07.09.2016 року у справі № 6-47цс16 дійшов наступного правового висновку: новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметі матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яка за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотримання будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Правовий аналіз ст.ст. 60, 63, 69 СК України та ст.ст. 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремій частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Виходячи з вищенаведених норм та правової позиції Верховного Суду України, та ст. 360-7 ЦПК України, де зазначено що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові ВСУ, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved