Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області, та з урахуванням уточненої позовної заяви просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядженням голови Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області № 722 від 18.10.2018 він призначений опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що малолітній [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Разом з тим, він не може самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. У зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 25 січня 2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 лютого 2019 року. 14 лютого 2019 року від третьої особи надійшло пояснення на позовну заяву. 20 лютого 2019 року судове засідання відкладено до 20 березня 2019 року. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20 березня 2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі ЄУ №420/85/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 03 червня 2019 провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду на 18 червня 2019 року. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим Кам`янською сільською радою Новопсковського району Луганської області 01.02.2011. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00011926002 від 21.03.2013, відомості про батька малолітнього [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Малолітня дитина [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується розпорядженням голови Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 26.03.2013 № 102 «Про встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] ». Розпорядженням голови Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 27.05.2013 № 207 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON] » над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , було встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , яка є бабусею дитини. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 07.02.2014 у цивільній справі ЄУ № 420/1649/13-ц з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 100 грн щомісячно, починаючи з 26.12.2013 до повноліття дитини. Згідно розпорядження голови Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 16.10.2018 № 710 «Про припинення опіки над [PERSON] », [PERSON] була звільнена від здійснення повноважень опікуна над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , з 01 листопада 2018 року, відповідно до поданої нею заяви. Відповідно до розпорядження голови Новопсковської районної державної адміністрації від 18.10.2018 № 722 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] », опікуном над [PERSON] , [INFO] , з 01 листопада 2018 року був призначений позивач [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Кам`янською сільською радою Новопсковського району Луганської області 01.11.2018, малолітній [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.03.2019 у цивільній справі ЄУ № 420/85/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, третя особа [PERSON] , яке набрало законної сили 25.05.2019, припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 24.04.2019 року; визнано виконавчий лист №2/420/85/14 від 19.02.2014, виданий на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 07.02.2014 по справі №420/1649/13-ц таким, що не підлягає подальшому виконанню, після набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Сімейного Кодексу України встановлення опіки не припиняє права дитини на отримання аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач є особою з інвалідністю з дитинства, отримує пенсійні виплати і за законом зобов`язана утримувати свого малолітнього сина, який проживає окремо від неї, до досягнення ним повноліття, а також те, що відповідачем не надано доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов`язок відповідача, яка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , та проживає окремо від нього, сплачувати аліменти на його утримання, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю II групи. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 768,40 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved