Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] 24.09.2008 року уклали кредитний договір №HECFАЕ0000151431, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 27063,88 доларів США на термін до 23.09.2013 року, а останній зобов`язався повернути банку суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит у розмірі 27063,88 доларів США. В порушення умов кредитного договору, останній свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 30.10.2019 року має заборгованість 7458,18 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 7458,18 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1093,80 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 306,97 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 24199,70 доларів США. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 7458,18 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HECFАЕ0000151431 між АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, укладеним з поручителями [PERSON] , [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 7458,18 доларів США, що за курсом 25,11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.10.2019 року, що складає 187274,90 грн. станом на 30.10.2019 року за кредитним договором №HECFАЕ0000151431 від 24.09.2008 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 7458,18 доларів США. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати в розмірі 2809,12 грн. Ухвалою суду від 05.02.2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням від 02.02.2021 року позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 7458,18 доларів США, що за курсом 25,11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.10.2019 року, що складає 187274,90 грн. станом на 30.10.2019 року за кредитним договором №HECFАЕ0000151431 від 24.09.2008 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 7458,18 доларів США. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 2809,12 грн.: по 936,38 грн. з кожного. [PERSON] звернувся до суду із заявою від імені та в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення, в якій просить скасувати заочне рішення, зазначив, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, із сумою заборгованості не згоден, копію заочного рішення представник відповідача [PERSON] отримав 16.04.2021 року. Вимоги обґрунтував тим, що 24 вересня 2008 року, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № hecfae0000151431, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на суму 27 063 дол. США 88 центів на строк до 23.09.2013 року. 09 лютого 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була підписана додаткова угода № 1 до кредитного договору №HECFAE0000151431 від 24.09.2008 року, відповідно до якої сторони змінили кінцевий строк повернення кредиту з 23.09.2013 року на 30.09.2015 року та передбачили новий графік погашення заборгованості, згідно з яким щомісячний платіж за кредитом мав становити 366,32 дол.США, а оплата мала б проводитися з 20 по 24 число кожного місяця. Крім того, з метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №HECFAE0000151431/1 від 09 лютого 2012 року, за яким остання зобов`язувалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] перестав обслуговувати кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами з 24 січня 2014 року. Відповідно до п.3 Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору, кінцевий строк повернення кредиту сплив 30 вересня 2015 року. Згідно до п.13 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України, в договорі поруки, укладеного між сторонами не встановлено строку його припинення, а відтак позивач повинен був пред`явити вимогу до поручителя до 30 березня 2016 року. Однак, позивач пред`являв зазначену вимогу до поручителя лише 05 листопада 2019 року, тобто з пропуском вищезазначеного строку, через що порука припинилася з 30 березня 2016 року, а позивач втратив право пред`являти будь-які вимоги до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлена вимога про стягнення заборгованості, яка виникла 30 вересня 2015 року, в той час як позов про стягнення заборгованості за кредитними договором був заявлений 13 січня 2020 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності. Просить застосувати строк позовної давності. Ухвалою суду від 24.05.2021 року поновлено строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення по справі №766/555/20 від 02.02.2021 року за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Прийнято заяву [PERSON] , подану від імені та в інтересах [PERSON] , про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області по справі №766/555/20 від 02.02.2021 року за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 11.06.2021 року заяву [PERSON] , подану від імені та в інтересах [PERSON] , про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області по справі №766/555/20 від 02.02.2021 року за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області за цивільною справою №766/555/20 від 02.02.2021 року за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після скасування заочного рішення від 02.02.2021 року, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» зміст позовних вимог та підстави на які позивач посилається в обґрунтування позову не змінювалися. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, щоАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] 24.09.2008 року уклали кредитний договір №HECFАЕ0000151431, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 27063,88 доларів США на термін до 23.09.2013 року, а останній зобов`язався повернути банку суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит у розмірі 27063,88 доларів США. 09.02.2012 року між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] була підписана додаткова угода №1 до кредитного договору №HECFАЕ0000151431 від 24.09.2008 року, відповідно до якої сторони змінили кінцевий строк повернення кредиту з 23.09.2013 року на 30.09.2015 року та передбачили новий графік погашення заборгованості, згідно з яким щомісячний платіж за кредитом становить 366,32 дол.США, а оплата повинна проводитися з 20 по 24 число кожного місяця. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HECFАЕ0000151431 між АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори поруки №HECFАЕ0000151431/1, укладеним з поручителями [PERSON] , [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу від 05.11.2019 року із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором №HECFАЕ0000151431. Згідно з п.6 договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 30.10.2019 року має заборгованість 7458,18 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 7458,18 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1093,80 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 306,97 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 24199,70 доларів США. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Положеннями ч.1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою (ч.1 ст.546 ЦК України). Тобто, порука є одним із видів акцесорного зобов`язання. Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначено підстави припинення поруки. Так, частиною 4 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У редакції, чинній на момент звернення позивачем до суду, частина 4 ст.559 ЦК України була викладена наступним чином: порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України, якою встановлено правила визначення строку та терміну, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Проте, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора. Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов кредитного договору від 24.09.2008 року, строк його дії встановлено до 23.09.2013 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] перестав обслуговувати кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами з 24.01.2014 року. Згідно додаткової угоди №1 до кредитного договору №HECFАЕ0000151431 від 24.09.2008 року, сторони змінили кінцевий строк повернення кредиту з 23.09.2013 року на 30.09.2015 року. Згідно з п.п.5, 6 договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору. Згідно п.13 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п.14 договору поруки №HECFАЕ0000151431/1 від 24.09.2008 року та договору поруки №HECFАЕ0000151431/1 від 24.09.2008 року, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Таким чином, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України, в договорі не встановлено строку його припинення, а відтак позивач повинен був пред`явити вимогу до поручителя до 30.03.2016 року. Однак, позивач пред`явив зазначену вимогу до поручителів лише 05.11.2019 року, тобто з пропуском строку, через що порука припинилася з 30.03.2016 року, а позивач втратив право пред`являти будь-які вимоги до поручителів. Таким чином, суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку пред`явлення вимоги до поручителів [PERSON] , [PERSON] . Відтак, в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанку» в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити у зв`язку з припиненням договорів поруки. З урахуванням імперативних вимог ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За правилами ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обставина, на яку посилається позивач щодо невиконання [PERSON] належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом, знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги в цій частині є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч.1 ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача відповідачем [PERSON] суду надано не було. Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №HECFАЕ0000151431 від 24.09.2008 року, а саме стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 7458,18 доларів США, що за курсом 25,11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.10.2019 року, що складає 187274,90 грн. станом на 30.10.2019 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 7458,18 доларів США. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведених вище обставин, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь позивача 2809,12 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: partial