Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив та обґрунтовує тим, що в лютому 2001 року в зв'язку з перебуванням в трудових відносинах з ДП НДВ агрокомбінат «Пуща-Водиця», йому було фактично надано для проживання кімнату [ADDRESS]. 16 квітня 2007 року було видано ордер №194 на жилу площу у гуртожитку - кімнату [ADDRESS]. 07 грудня 2009 року заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва ухвалено виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS]. 28 вересня 2010 року виконано заочне рішення Подільського районного суду м. Києва, згідно з виконавчим документом. Виселено позивача з кімнати з кімнати [ADDRESS]. 01.10.2010 року закінчено виконавче провадження. 07.10.2010 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 07.12.2009 року про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення - задоволено. Скасовано заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.12.2009 року, яким виселено [PERSON] з кімнати [ADDRESS]. 17.01.2011 року рішенням Подільського районного суду м. Києва у задоволенні позову ДП НДВ агрокомбінат «Пуща-Водиця» про визнання [PERSON] таким, що не має права на проживання в кімнаті [ADDRESS] відмовлено. 16.10.2013 року Розпорядженням виконкому КМР №1866 затверджено Акт приймання передачі гуртожитку на [ADDRESS] в комунальну власність територіальної громади м. Києва та до сфери управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації. 16.10.2013 року гуртожиток [ADDRESS] балансоутримувачем - ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» було передано у комунальну власність територіальної громади м. Києва до сфери управління Подільської РДА. Оскільки станом на 18.06.2014 року кімната, з якої позивач був виселений має нумерацію [ADDRESS], просив вселити його в кімнату [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість, крім того просила застосувати строки позовної давності Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в період роботи позивача в ДП агрокомбінат «Пуща -Водиця» останньому було видано ордер від 16.04.2007 року на ліжко- місце в гуртожитку по [ADDRESS] ( а.с.13- копія ордеру). Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.12.2009 року [PERSON] виселено з кімнати [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно постанови ВП№20695884 про закінчення виконавчого провадження від 01.10.2010 року, закінчено виконавче провадження по вищевказаному рішенню відповідно до якою виселено [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. (а.с. 16). 07.10.2010 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 07.12.2009 року про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення - задоволено. Скасовано заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.12.2009 року, яким виселено [PERSON] з кімнати [ADDRESS]. 17.01.2011 року рішенням Подільського районного суду м. Києва у задоволенні позову ДП НДВ агрокомбінат «Пуща-Водиця» про визнання [PERSON] таким, що не має права на проживання в кімнаті [ADDRESS] відмовлено. В позовній заяві позивач просить вселити його до кімнати [ADDRESS]. Однак, відповідно до ордеру від 16.04.2007 року позивачу надавалось тільки ліжко-місце в гуртожитку по [ADDRESS] у зв»язку з тим, що [PERSON] працював в ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща -Водиця». Відповідно до наказу ДП «Пуща -Водиця» № 357-к від 05.12.2007 року позивач звільнений з посади провідного юрисконсульта за порушення трудової дисципліни. Суд вважає за необхідне зазначити, що порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування та виселення з гуртожитків, їх утримання регулюються статтями 127 - 132 Житлового кодексу України, та «Примірним положенням про гуртожитки», затвердженим Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. За № 208. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Житлового кодексу України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно з ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 131 Житлового кодексу України відповідно до законодавства Союзу РСР Примірне положення про гуртожитки затверджується Радою Міністрів Української РСР, міністерствами, державними комітетами і відомствами СРСР за погодженням з відповідними профспілковими і комсомольськими органами. Відповідно до ч. 2 ст. 132 ЖК України інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Оскільки ордер на житлову площу видавався у зв»язку з роботою в ДП «НДВ агрокомбінат «Пуща-Водиця», а потім позивач був звільнений, тому останній і був виселений. На даний час позивач у трудових відносинах з державним підприємством «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» не перебуває. На теперішній час , відповідно до ордеру № 319 ( а.с.49) кімнату [ADDRESS] було надано [PERSON] на підставі рішення адміністрації та первинної профспілкової організації ДП НДВ агрокомбінату «Пуща-Водиця» №9 від 22.11.2013 року та останній зареєстрований у вищевказаній кімнаті, що підтверджується довідкою форми №3 (а.с.46). Пояснення позивача про те, що кімната [ADDRESS], з якої його було виселено, на сьогоднішній день є кімнатою [ADDRESS], оскільки змінилась нумерація, є безпідставними, оскільки не підтверджуються зібраними по справі доказами. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач в порядку та строки, визначені ЦПК України не звертався до суду з заявою про поворот виконання рішення. Згідно ст.. 381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності. Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст.. 257 ЦК України, загальна позовна встановлюється тривалістю у три роки. Тобто, з моменту винесення рішення про виселення пройшло більше трьох років. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. На підставі наведеного, ст.. 127-132 ЖК України, ст..ст. 256,257 ЦК України,

Outcome: dismissed