Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 18 912 грн. 02 коп., яка складається з: за кредитом 15 532 грн. 18 коп., по відсотках 2 579 грн. 84 коп., штраф 800 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп., зазначивши, що 09.08.2016 року між сторонами було укладено кредитний договір № 490957016, згідно якого їй було надано кредит в сумі 16 025 грн. 41 коп. Однак, відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 18 912 грн. 02 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за їхньої відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 09 серпня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490957016, згідно якого їй було надано кредит в сумі 16 025 грн. 41 коп. на строк до 10 серпня 2019 року з процентною ставкою 39,90 % річних. Відповідачка в порушення вимог договору не належним чином виконувала свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка склала 18 912 грн. 02 коп., яка складається з: за кредитом 15\~532 грн. 18 коп., по відсотках 2 579 грн. 84 коп., штраф 800 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідачки заборгованості в сумі 18 912 грн. 02 коп., яка складається з: за кредитом 15\~532 грн. 18 коп., по відсотках 2 579 грн. 84 коп., штраф 800 грн. 00 коп., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved