Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 28.03.2010 року позивача прийняли на роботу інженером підготування виробництва у Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Електромаш». 24.07.2018 року позивач звільнився з роботи за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення з роботи ТОВ «Авто-Електромаш» нараховано [PERSON] заробітну плату - борги за період з 01.08.2017 року по 24.07.2018 року і компенсацію за 83 день невикористання щорічної відпустки в сумі 30419,07 грн., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. Позивач вважає, що дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України відповідач повинен виплати йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення заробітної плати, що враховується для розрахунку середньої плати, гривень, на кількість календарних днів у розрахунковому періоді, склала 123,27 грн. На день пред`явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 4560,99 грн. (123,27 грн.х37 днів кількість днів затримки). На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача в сумі 30419,07 грн. - борг і компенсація за період з 01.08.2017 року по 24.07.2018 року, середній заробіток за період затримки розрахунку, за період з 25 липня по 30 серпня 2018 року в сумі 4560,99 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за юридичною адресою, відзив до суду не поданий. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.03.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «Авто-Електромаш» на посаду інженером підготування виробництва, 24.07.2018 року [PERSON] звільнено з посади за згодою сторін п.1 ст.36 Кодексу законів України «Про працю» на підставі наказу №34-к від 24.07.2018 року. Згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) щодо [PERSON] вбачається, що ТОВ «Авто-електромаш» (код страхувальника 32125274) було нараховано позивачу заробітну плату за січень місяць 2018 року у розмірі 3723,00 грн., за лютий 2018 року 3723,00 грн., березень 2018 року 3723,00 грн., квітень 2018 року 3723,00 грн., травень 2018 року 3723,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, борг за період з 01.08.2017 року по 24.07.2018 року і компенсація за 83 дня невикористання щорічної відпустки складає 30419,07 грн. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки відповідачем не спростовано, суд вважає встановленим, що в день звільнення ТОВ «Авто-електромаш» не виплатило позивачу належних їй сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі розміром 30419,07 грн. за період з 01.08.2017 року по 24.07.2018 року. В даному випадку суд за відсутності доказів зі сторони відповідача щодо виплати нарахованих сум, виходить з пояснень позивача щодо невиплати заробітної плати Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 27 цього Закону встановлено, що середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 02.02.1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.2,3,4,8 Порядку). Відповідно до ст.168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Відповідно до ст.168.3 Податкового кодексу України, розрахунок податкових зобов`язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України). Судом визначено, що період затримки фактичного розрахунку по заробітній платі із позивачем, за час затримки розрахунку за період з 25.07.2018 року по 30.08.2018 року складає 37 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 4560,99 грн. (123,27 грн. середньоденна заробітна плата х 37 дні за час затримки розрахунку). В зв`язку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Outcome: approved