Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 13.12.2010 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 18000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за кредитним договором позичальник не виконує, в звязку з чим, станом на 27.02.2017 року має заборгованість в сумі 21467 грн. 03 коп., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 6283 грн. 78 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12176 грн. 02 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1508 грн. 80 коп., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 998 грн. 43 коп. На підставі цього, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 21467 грн. 03 коп. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. В судове засіданні представник позивача не зявився. В поданому позові в разі його неявки просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в призначене на 27.04.2017 року судове засідання не зявився, надавши заяву про перенесення судового розгляду в звязку з відсутністю юридичної освіти, слабким знанням української мови та необхідністю скористатись послугами адвоката. В призначене на 29.05.2017 року судове засідання відповідач повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Враховуючи обізнаність відповідача про наявність в провадженні суду розглядаємої цивільної справи, не належне використання своїх процесуальних прав відповідачем, який після 27.04.2017 року наслідками розгляду справи в даному судовому засіданні не цікавився та маючи достатньо часу до наступного судового засідання своїм правом на подачу заперечень на позов, доказів на спростування позовних вимог, а також забезпечення надання правової допомоги в суді, не скористався, в судове засідання повторно не зявився, судом у відповідності до ст.ст.158,169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13.12.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, оформлений відповідною заявою, яка містить підпис відповідача про ознайомлення його з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 18000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, в звязку з чим, згідно наданого до позовної заяви детального розрахунку станом на 27.02.2017 року має заборгованість в сумі 21467 грн. 03 коп., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 6283 грн. 78 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12176 грн. 02 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1508 грн. 80 коп., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 998 грн. 43 коп. Враховуючи зазначені вище обставини та положення ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в 6283 грн. 78 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12176 грн. 02 коп., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також в своєму позові позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією в сумі 1508 грн. 80 коп. Проте, з наданого до позову розрахунку вбачається, що пеня за несвоєчасне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором банком не нараховувалась та вказана сума 1508 грн. 80 коп. є нарахованою комісією. А тому, остання підлягає стягненню з відповідача саме як заборгованість за комісією. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що відповідальність позичальника за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням за кредитним договором у вигляді штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Оскільки позичальником було допущено порушення в частині своєчасного погашення кредиту, процентів та комісії, з останнього у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг також підлягають стягненню штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 998 грн. 43 коп. Таким чином, позов банку слід задовольнити повністю та стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 13.12.2010 року, яка виникла станом на 27.02.2017 року, в сумі 21467 грн. 03 коп., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 6283 грн. 78 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12176 грн. 02 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1508 грн. 80 коп., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 998 грн. 43 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved