Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся\~ до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 23.02.2017 року між ним\~ та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів в простій письмовій формі у вигляді розписки.\~ Відповідно до даного договору відповідач\~ отримав у позику 14000 дол.США , строком до 20.03.2017\~ року. Станом на 18.06.2019 року відповідач свої зобов`язання не виконав, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі - 376 880 грн.00 коп. та судові витрати. Позивач в судовому засіданні, уточнивши\~ позовні вимоги, зазначив, що відповідач повернув 2500 доларів СШЩА, а тому просив суд стягнути з відповідача залишок\~ боргу\~ в доларовому еквіваленті в сумі - 11 500 дол.США. Представник відповідача в судовому\~ засіданні\~ визнав уточнені позовні вимоги частково, просив суд стягнути заборгованість в гривневому еквіваленті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 23.02.2017 року\~ між сторонами був укладений договір позики на суму 14000 дол.США,\~ за умовами якого відповідач\~ зобов`язувався повернути позивачу вказану суму боргу до 20.03.2017 року, що стверджується\~ власноручною розпискою відповідача, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.7,69). Позивач суду пояснив, що\~ відповідач повернув йому частину боргу в сумі 2500 дол.США, та оскільки кошти позичались в доларах і часткове повернення відбулося в доларах, то позивач просить\~ сягнути\~ з відповідача залишок боргу 11500 дол.США, саме\~ в доларах. Позивач погодився на отримання коштів в гривневому еквіваленті, якби відповідач розрахувався негайно, але враховуючи, що відповідач тривалий час не повертає борг і невідомо коли поверне, то ефективнішим є стягнення в валюті, яка була передана в борг відповідачу. Представник відповідача суду пояснив, що відповідач не заперечує щодо стягнення заборгованості в сумі 11 500 дол.США, але просив стягнути борг в гривневому еквіваленті, бо в розписці передбачена можливість повернення боргу в гривневому еквіваленті та представник відповідача заперечив стягнення з відповідача витрат за надання адвокатських послуг позивачу. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В даному випадку, відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ Суду надана позивачем\~ розписка в підтвердження того, що відповідач взяв\~ у [PERSON] \~ в борг кошти в сумі 14000 дол. США на період до 20.03.2017 року. Хоча зазначена вище розписка і не є належною письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися до уваги і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами. \~\~\~\~\~ Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. \~\~\~\~\~ Суд, також, виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов`язання, грошова сума, яку зобов`язався повернути відповідач, строк виконання зобов`язання та особистий підпис боржника. \~\~\~\~\~ Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. Дійсно, в\~ розписці повернення боргу передбачено, як в доларах США так і в гривневому еквіваленті. Однак, в даному випадку, суд виходить з того, що\~ [PERSON] отримав від позивача позику в доларах США та частково\~ повернув борг, теж, в доларах\~ США (2500 дол.). Зазначене підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. А отже, суд вважає, що стягнення залишку боргу має відбуватися саме в тій валюті в якій було надано позику і в якій частково було вже виконано зобов`язання. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Декретом № 15-93 встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення\~ валютного законодавства. У статті 1 Декрету № 15-93 визначено, що терміни, які використовуються в цьому Декреті, мають таке значення: «валютні цінності»: валюта України - грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України; іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України. Для цілей цього Декрету надалі під термінами: «валюта України» розуміється як власне валюта України, так і платіжні документи та інші цінні папери, виражені у валюті України; «іноземна валюта»: розуміється як власне іноземна валюта, так і банківські метали, платіжні документи та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті\~ або банківських металах; «валютні операції»: операції, пов`язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; «резиденти»: фізичні особи (громадяни України, іноземні громадяни, особи без\~ громадянства), які мають постійне місце проживання на території України, у тому числі ті, що тимчасово перебувають за кордоном; «нерезиденти»: фізичні особи (іноземні громадяни, громадяни України, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання за межами України, в тому числі ті, що тимчасово перебувають на території України. У статті 2 цього Декрету вказано, що резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. Резиденти мають право бути власниками також валютних цінностей, що знаходяться за межами України, крім випадків, передбачених законодавчими актами України. Резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України. У частині четвертій статті 5 Декрету № 15-93 наведено вичерпний перелік обставин, за яких особа, яка здійснює валютну операцію, має отримати на її здійснення індивідуальну ліцензію. Декретом № 15-93 не передбачено обов`язку в отриманні індивідуальної ліцензії на передачу/отримання між фізичними особами - резидентами/нерезидентами, які перебувають в Україні, іноземної валюти в позику. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Такі висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 14-134цс18, у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 14-446цс18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на 18.06.2019 року, тобто на день подачі даного позову до суду, відповідач\~ не повернув\~ борг. А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонам, дійсно, мав місце договір позики, заборгованість залишилася\~ 11500 дол.США., умови договору позики відповідач не виконав.\~ Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не було надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору 4153 грн., сплаченого за подачу даного позову та за заяву про забезпечення позову (а.с.2,21). Однак, суд відмовляє в частині позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування\~ позивачем не надано жодного доказу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Враховуючи наведене та

Outcome: partial