Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації вартості автомобіля. Вимоги мотивовані тим, що в період перебування в шлюбних відносинах сторони придбали автомобіль марки «Cherry Tiggo» /д.н.з. [NUMBER] /, який відповідно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак після розлучення позивач не може дійти згоди з відповідачем по справі щодо розподілу або ж використання транспортного засобу. В судовому засіданні позивача та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі з вище наведених підстав. Відповідач заперечував щодо обґрунтованості позовних вимог мотивуючи, тим що автомобіль дійсно придбавався в період шлюбу, однак його вартість на момент придбання була нижчою, аніж встановлена експертом вартість на момент розгляду справи в суді. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч.1 ст.69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. В судовому засіданні встановлено, що з 18.02.2011 року по 02.03.2020 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого придбали автомобіль марки «Cherry Tiggo» /д.н.з. [NUMBER] /. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу №143, ринкова вартість автомобіля «Cherry Tiggo» складає 79 573 грн 08 к. При цьому суд враховує роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», за якими вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до вимог ЦК України. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Надані відповідачем в розпорядження суду письмові докази, всупереч процесуального обов`язку, не доводять факту придбання спірного майна за його особисті кошти і як наслідок не спростовують презумпцію права спільної сумісної власності на транспортний засіб. Враховуючи, що спірний транспортний засіб є спільним майном подружжя та неподільною річчю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля, оскільки позивач дала згоду на таку компенсацію у формі відповідної вимоги і це є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Відповідно до положень ст.265 ЦПК України, суд, під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Згідно вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Суд, визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката,

Outcome: approved