Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до відповідача про розірвання трудового договору, третя особа Сєвєродонецький міський центр зайнятості, в обґрунтовування якого вказав, що він та відповідач 08.11.2011 року уклали трудовий договір № 1087. Починаючи з листопада 2013 року він фактично не працює, відповідач не сплачує внески до Пенсійного Фонду України, не виконує свої зобовязання за договором. У зв?язку з викладеним виникла необхідність у розірванні трудових відносин, але позивачу невідоме місцезнаходження відповідача. На підставі викладеного, просить розірвати трудовий договір № 1087 від 08.11.2011 року з причини звільнення робітника за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ з 31.10.2013 року та зняти вказаний трудовий договір з реєстрації. Позивач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності де зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що заявлені вимоги визнає. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2011 року між фізичною особою підприємцем, який використовує найману працю, [PERSON], та [PERSON] укладено трудовий договір № 1087, на підставі якого [PERSON] був зобовязаний виконувати роботу слюсаря, а [PERSON] оплачувати працю робітника у розмірі 989,00 грн. на місяць. Відповідно до записів копії трудової книжки, [PERSON] прийнятий на роботу слюсарем за трудовим договором № 1087 від 08.11.2011 року, зареєстрованому у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості 08.11.2011 року. Згідно копії індивідуальних відомостей про застраховану особу, страхувальник [PERSON] - не сплачує страхові внески до Пенсійного Фонду України за застраховану особу [PERSON] - з жовтня 2013 року. Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до п.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України , підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Разом з тим суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Уразі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає за можливе розірвати трудовий договір № 1087, укладений 08.11.2011 року між сторонами, та зняти його з реєстрації. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved