Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R091.007-ТЕК.0025334 від 16 квітня 2013 року в розмірі 16 803,88 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн., зазначивши, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 5900 грн. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором виконувала неналежним чином, в результаті чого за нею утворилась заборгованість в сумі 16 803,88 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить її особистий підпис у поштовому повідомленні, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Судом було встановлено, що 16 квітня 2013 року між ПАТ Банк «ТРАСТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № R091.007-ТЕК.0025334, за умовами якого останній надано кредит з використанням платіжної картки в розмірі 5 900 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 19,99% річних та 2,49 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 36 місяці з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Факт надання кредитних коштів за вказаним договором підтверджується меморіальним ордером № Loan-30029 від 16 квітня 2013 року про перерахування коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 17 січня 2015 року має заборгованість за кредитним договором № R091.007-ТЕК.0025334 від 16 квітня 2013 року - 16 803,88 грн., яка складається з наступного: - 5 900,00 грн. - основна сума заборгованості по кредиту; · 1 184,64 грн. - відсотки за фактичне користування кредитом, · 2 056,74 грн. - комісія за обслуговування кредиту, · 7 662,50 грн. - сума пені за прострочення платежів. · Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносини за кредитним договором застосовуються положення про договори позики. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № R091.007-ТЕК.0025334 від 16 квітня 2013 року в розмірі 16 803,88 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved