Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив наступне. 22 березня 2006 року його батько [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими і побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадок його батько отримав від своєї матері - [PERSON], померлої [INFO]. Позивач вказує, що [INFO] помер його батько. На час смерті батька в будинку були зареєстровані він та його мати [PERSON], що підтверджується довідкою Валуйської сільської ради. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді будинку, розташованого [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом є він (позивач), його мати - [PERSON], рідна сестра - [PERSON] На сімейній нараді було прийнято рішення про те, що немає необхідності оформляти спадщину у частках на кожного, а їх мати, як особа, що мешкала однією сім*єю разом зі спадкодавцем, заяву до нотаріальної контори може і не подавати, оскільки за законом прийняла спадок. Оскільки він теж був зареєстрований та мешкав за вказаною адресою, то і він є особою, яка фактично прийняла спадщину. Сестра [PERSON] також мешкала в будинку, але була зареєстрована в [ADDRESS]. Коли [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, їй стало відомо, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на батьківський будинок. Вважає, що [PERSON] позбавила його права на частку у спадщині. Позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 14 листопада 2013 року №1-367, видане державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори на ? частку спадщини на ім*я [PERSON], а саме в частині спадкування ? частки житлового будинку з відповідними спорудами [ADDRESS], яка складає 1/3 частки спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 14 листопада 2013 року №1-367, видане державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори на ? частку спадщини на ім*я [PERSON], а саме в частині спадкування ? частки житлового будинку з відповідними спорудами [ADDRESS], яка складає 1/3 частки спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]; визнати за ним право власності на 1/3 частку спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що всі повинні отримати свою частку у спадщині. Наприкінці 2013 року він від своєї матері дізнався, що будинок поділений на двох, оскільки його сестра [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтва про право на спадщину на ім*я [PERSON] не існує. Він ввжав, що його мати [PERSON] повинна оформити спадщину на себе, оскільки вони сім*я, мешкали всі разом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши, що має право на ? частку будинку, оскільки мешкає в ньому з 1975 року і приймала участь у його будівництві. В судовом узасіданні 03.06.2014 року проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, що [PERSON] має право на 1/3 частку спадщини після смерті батька. Вона зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. Ніякої сімейної наради, як вказує позивач, не було, а мати з позивачем її виганяють з будинку. Третя особа - Станично-Луганська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Заслухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 1220 ЦК Українии спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною першою ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом статті глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Мін'юсту України 22.02.2012 р. № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Судом встановлено, що [PERSON] належав на праві власності житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді зазначеного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги є дружина померлого [PERSON] та діти - [PERSON] і [PERSON]. Доводи позивача щодо його постійного проживання та реєстрації на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджені як довідкою Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 27.05.2014 р. №1483 (а.с. 46), відміткою про реєстрацію в паспорті громадянина України (а.с. 5), так і посяненнями в суді свідка [PERSON], не заперечували цю обставину і відповідачі у справі. Таким чином позивач прийняв спадщину після смерті батька у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач [PERSON], яка є донькою померлого [PERSON], постійно проживала разом зі спадкодавцем, проте зареєстрована за іншою адресою, 26.11.2009 року звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 36). 14 листопада 2013 року державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна (а.с. 39). Згідно з ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] до державної нотаріальної контори надано довідку виконкому Валуйської сільської ради про реєстрацію в будинку на день смерті [PERSON] тільки його дружини - [PERSON] Про реєстрацію і проживання в спадковому будинку на день смерті спадкодавця позивача, [PERSON] нотаріусу не повідомила. Оскільки видачею свідоцтва про право на спадщину порушуються права позивача на прийняття належної йому частки у спадщини, позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним виданого [PERSON] 14.11.2013 року свідоцтва про право на спадщину за законом є обґрунтованими. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, за змістом ст. 1296 ЦК України видача кількома спадкоємцям одного свідоцтва про право на спадщину виключається. В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ім*я [PERSON] не видавалося, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім*я [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд не знаходить підстав і для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/3 частку спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, судом не встановлено відсутність у позивача умов для одержавння в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: partial