Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у період часу з 02.04.21р. утворилась заборгованість по не виплаченому середньому заробіткові за час затримки розрахунку при звільненні, що вказує на порушення вимог ст.ст. 116, 117 КЗпПУ, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день прийняття рішення суду. Ухвалою суду від 03.11.21р. за даною справою відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі. Враховуючи подану заяву позивача, неявку відповідача та від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] у період часу з 1992р. по 01.04.2021р. працювала в ПОКП «Полтавафарм», що підтверджується відомостями трудової книжки. Згідно наказу від 01.04.2021 року № 47-К, [PERSON] , звільнено із займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін з 01.04.2021р. Також встановлено, що відповідачем у день звільнення позивача - 01.04.2021 року, або пізніше - розрахунок проведено не було. На підставі судового наказу Октябрського районного суду м.Полтава від 04.02.2021р., справа № 554/1991/21, стягнуто з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» ЄРДПОУ 32986923 (ю/а: с. Розсошенці, вул. Горбанівська, 2 Полтавського району Полтавської області) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі у розмірі - 31590.88 грн. Згідно положень статті 116 Кодексу законів про працю України встановлено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких підстав можливо зробити висновок про те, що з дати звільнення по дату проведення розрахунку по заробітній платі, позивач відповідно до вимоги ст. 117 КЗпП набув право на стягнення з відповідача середнього заробітку. Виходячи із розрахунку заборгованості середнього заробітку, встановлено, що за період з 02.04.2021р. по день прийняття рішення по справі - 29.11.21р., сума заборгованості відповідача перед позивачем становить - 73493.88 грн. (кількість робочих днів становить - 172; середньоденна заробітна плата становить 427.29 грн.). За даних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати при розрахункуу примусовому порядку, посилаючись на норми чинного законодавства, тому позовні вимоги є обґрунтованими в частині та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved