Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07.04.2018 року в м.Дніпро біля будинку №17 по вул.Січеславська Набережна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобілем BMW 320І н/з KFР955 під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2018 року, що набрала законної сили, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ТАС». Згідно висновку експерта-автотоварознавця від 12.04.2018 року№5480/1 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW 320І н/з KFР955 була визначена в сумі 240293 грн. 11 коп., а ринкова вартість в сумі 92644 грн. 27 коп., якій відповідно і дорівнює матеріальний збиток, завданий позивачу. Страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 26000 грн. Іншого відшкодування заподіяних матеріальних збитків від відповідача отримано не було. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача різницю між розміром заподіяних збитків та сумо виплаченого страхового відшкодування в розмірі 66644 грн. 27 коп. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання позивач не зявився. В наданій заяві просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання заявленого позову. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована та саме страхова компанія повинна здійснювати виплату страхового відшкодування. Крім того, посилався на те, що після дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було надано позивачу в користування іншій транспортний засіб, яким останній користувався. \~ \~ \~ \~Третя особа за неодноразовими викликами явку свого представника до суду не забезпечила, про причини його неявки не повідомляла, пояснень по суті справи не надала. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин, враховуючи подану позивачем заяву, суд у відповідності до положень ст.ст.211,223 ЦПК України вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явку учасників справи. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07.04.2018 року в м.Дніпро біля будинку №17 по вул.Січеславська Набережна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керування відповідача [PERSON] та автомобілем BMW 320І н/з KFР955 під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2018 року, що набрала законної сили, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно висновку експерта-автотоварознавця [PERSON] від 12.04.2018 року№5480/1 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW 320І н/з KFР955 була визначена в сумі 240293 грн. 11 коп., а ринкова вартість автомобіля в сумі 92644 грн. 27 коп.. В звязку з цим, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, визначено експертом в розмірі ринкової вартості транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди в сумі 92644 грн. 27 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ТАС», яким позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 26000 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України). Відповідно до ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.ч.1,4 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вказані правові висновки, наведені в постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15. З урахуванням вищенаведеного, позивач має право вимоги щодо відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, як до страховика, так і безпосередньо до особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді. В звязку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] до відповідача [PERSON], який, як винна у дорожньо-транспортній пригоді особа, є належним відповідачем у справі та в силу ст.ст.1187,1188 ЦК України, повинен нести відповідальність за заподіяну позивачу матеріальну шкоду. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, слід стягнути різницю між вартістю заподіяних матеріальних збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування в розмірі 66644 грн. 27 коп. (92644 грн. 27 коп. 26000 грн.), відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України понесені судові витрати у вигляд сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн., а всього стягнути 68849 грн. 07 коп. Стягуючи судові витрати, суд враховує. що їх понесення позивачем підтверджено відповідною квитанцію про сплату судового збору від 23.06.2018 року, копією договору про надання правової допомоги від 06.06.2018 року, актом прийому-передачі виконаних за цим договором робіт від 22.06.2018 року та квитанцією від 22.06.2018 року про оплату адвокатських послуг. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved