Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 15 та 16 вересня 2015 р. між сторонами було укладено два договори позики на, відповідно, 62\~060 грн., 20\~000 грн. на строк до 01.01.16 р.. Однак, відповідач боргу не повернув, сплативши лише 1\~200 грн. під розпис. Боргу повертати не бажає. Попередньо відповідач надав гарантійні зобов»язання про погашення боргу за рахунок його майна. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 80 000 грн., судові витрати у справі. В судове засідання позивач не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні представник позивача адвокат - позов підтримав повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснив, що не заперечує тієї обставини, що відповідачем повернуто, крім зазначених у позовній заяві 1\~200 грн. 13\~000 грн.. В даний час позивача не влаштовує погашення бору за рахунок майна, зазначеного у гарантійному зобов»язанні. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме, в сумі 67\~860 грн., суду пояснив, що, дійсно, отримав від позивача в борг зазначені вище суми, так як ним ще було повернуто представникові позивача під розпис 13\~000 грн.. Повернути борг матеріальної змоги на даний час не має. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвокат, відповідача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Відповідно ст. 1 046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики). Як зазначено у ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту й інших вимог, які звичайно ставляться. Як вбачається з оригіналів договорів позики №№ 15/09 15, 16/09 15 від, відповідно, 15.09.15 р., 16.09.15 р., а також додаткових угод до кожного з них, відповідач, дійсно, взяв у позивача в борг 62\~060 грн., 20\~000 грн., зобов»язувався їх повернути, з врахуванням погодженого сторонами графіку погашення боргу. Сума 1\~200 грн. із суми боргу була відповідачем позивачеві повернута. Як слідує із оригіналу розписки представника позивача адвоката - від 01.12.15 р., останнім отримано за станом на 01.12.15 р. у рахунок погашення боргу в сумі 20\~000 грн. 3\~000 грн. на картку кредитора та 10\~000 грн. готівкою для передачі кредиторові. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, дійсно, отримав від позивача в борг зазначену позивачем загальну суму, що зобов»язувався повернути, однак, за станом на даний час свого зобов»язання у повному обсязі не виконав. А тому сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 67\~860 грн.. Доказів того, що сума неповернутого боргу на даний час складає 80 000 грн. ні позивач, ні її предстаник в суді не довели. Тому позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial