Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовною заявою, в уточнених позовних вимогах просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Камянської сільської ради від 14.02.2006 року на підставі рішення виконавчого комітету від 14.02.2006 року; визнати дійсним договір купівлі-продажу на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Камянка, вул. 40 років Перемоги, 12; визнати за ним право власності на будинок загальною площею 92,2 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Камянка, вул. 40 років Перемоги, 12. Обґрунтовує свої вимоги, тим що між ним та колгоспом ім. Енгельса 20.05.1992 року укладено договір купівлі-продажу будинку загальною площею 92,2 кв.м., житловою площею 43,3 ккв.м., що знаходиться за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Камянка, вул. 40 років Перемоги, 12. Письмова форма та нотаріальне посвідчення зазначеного договору купівлі продажу не були дотримані. На підтвердження укладення договору він як покупець вніс до каси колгоспу 11\~471,00 карбованців, а касир колгоспу імені Енгельса прийняв гроші та видали йому довіреність на право оформляти договір купівлі-продажу на вказаний будинок. У 2002 році колгосп імені Енгельса було реорганізовано, та утворено СТОВ ім. Енгельса, яке у 2006 році, попередньо його не повідомивши оформило право власності на зазначений будинок за собою, тим самим грубо порушило його права. В наслідок чого він втратив право стати власником житла, наданого йому у користування СТОВ ім. Енгельса, в якому він разом зі своєю родиною проживає понад 10 років. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача СТОВ ім. Енгельса в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Камянської сільської ради Новопсковського району Луганської області до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом ознайомлені, заперечень не мають. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що колгосп імені Енгельса повідомив Камянську сільську раду про те, що 20 травня 1992 року за договором купівлі-продажу посвідченим Камянською сільською радою народних депутатів Новопсковського району Луганської області колгосп імені Енгельса Новопсковського району Луганської області продав своєму робітнику [PERSON] житловий будинок розташований в с. Камянка Новопсковського району Луганської області по вул. 40 років Перемоги, 12 з оплатною балансовою 100% вартістю 11471 рубиль. Житловий будинок повністю переходить у власність робітника після відпрацювання ним в колгоспі імені Енгельса 15 років. Просить про накладення заборони на відчуження вказаного будинку (а.с. 82). Для оформлення договору купівлі-продажу на будинок №12, розташований в с. Камянка по вул. 40 років Перемоги, голова колгоспу ім. Енгельса видав позивачу [PERSON] довіреність від 20.05.1992 року, терміном дії на один рік (а.с. 81). Відповідно до записів трудової книжки УКР №0278358 заповненої 02 вересня 1980 року на імя [PERSON], позивач пропрацював в колгоспі ім. Енгельса з 27.08.1980 по 07.03.2000, тобто понад 15 років (а.с. 83-84). Крім того, у листопаді 1993 року позивачем була у повному обсязі проведена оплата за купівлю вищевказаного будинку у сумі 11\~471 рублів, що підтверджується платіжною відомістю колгоспу ім. Енгельса №7 за листопад 1992 року (а.с. 88). [PERSON] проживає за адресою: [INFO] з 1982 року разом зі своєю родиною до теперішнього часу. Спільно з дружиною веде сумісне господарство, сплачує комунальні послуги, що підтверджується довідкою Камянської сільської ради Новопсковського району Луганської області №272 від 09.03.2016 (а.с. 10), актом №1 складеним 16.08.2016 депутатом Камянської сільської ради Новопсковського району Луганської області (а.с. 90) та квитанціями про сплату податків та комунальних послуг на будинок (а.с. 17-29). Відповідно до рішення Камянської сільської ради Новопсковського району Луганської області №43/392 від 19.12.1996 року, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибних ділянок) площею 0,15 га та земельна ділянка для ведення особистого, підсобного господарства площею 0,03 га, розташовані за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Камянка, вул. 40 років Перемоги, 12, була передана в приватну власність [PERSON] (а.с. 79). Згідно свідоцтва про право власності виданого 14.02.2006 року Камянською сільською радою Новопсковського району Луганської області на підставі рішення виконавчого комітету №16 від 14.02.2006 року, домоволодіння у цілому, яке розташоване в с. Камянка по вул. 40 років Перемоги, 12, належить СТОВ ім. Енгельса на праві колективної власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли в 1992 році, тобто під час дії ЦК України в редакції 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, суд вважає, що при розгляді даної справи повинні бути застосовані норми ЦК України в редакції 1963 року. Положеннями ст. 42 ЦК України 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Відповідно до ст. 153 ЦК України 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК України 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст. 47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору, а саме: позивач сплатив грошові кошти за придбання спірного будинку, а колгосп імені Енгельса отримав кошти та передав у власність зазначене нерухоме майно. Відповідно до ст.49 Закону України «Про власність» (діючого на час виникнення спірних правовідносин) володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки угода купівлі - продажу житлового будинку від 20.05.1992 року у передбаченому законом порядку з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася не дійсною, позивач на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК України 1963 року і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на спірний житловий будинок і правомірно ним володів. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим визнати дійсним укладений 20.05.1992 року договір купівлі-продажу житлового будинку № 12 по вул. 40 років Перемоги в с. Камянка Новопсковського району Луганської області та визнати за [PERSON] право власності на вищевказаний будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. За таких обставин, враховуючи, що оспорюване свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння видано без належних на те правових підстав, наявність даного свідоцтва порушує права позивача, суд, дослідивши та оцінивши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність законних підстав для скасування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння видане 14.02.2006 року Камянською сільською радою Новопсковського району Луганської області на СТОВ ім. Енгельса. У чинність ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 729,91 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved