Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за послуги звязку та судових витрат, посилаючись на такі обставини. 23.03.2001 року між Центром телекомунікаційних послуг Одеської філії ВАТ «Укртелеком» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг електрозвязку за № 647829, відповідно до якого позивач зобовязався надавати відповідачці послуги телефонного звязку, а відповідачка зобовязалась своєчасно вносити плату за користування телефонною мережею та плату за отримані телекомунікаційні послуги. [PERSON] ухиляється від належного виконання прийнятих на себе зобовязань, в частині своєчасної оплати отриманих телекомунікаційних послуг, у звязку з чим утворилась заборгованість, розмір якої складає 499,91 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, з наслідками визнання позову ознайомлена. Вказана заява прийнята судом. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2001 року між Центром телекомунікаційних послуг Одеської філії ВАТ «Укртелеком» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг електрозв'язку за № 647829, відповідно до якого позивач зобовязався надавати відповідачці послуги телефонного звязку, а відповідачка зобовязалась своєчасно вносити плату за користування телефонною мережею та плату за отримані телекомунікаційні послуги. [PERSON] ухиляється від належного виконання прийнятих на себе зобовязань, в частині своєчасної оплати отриманих телекомунікаційних послуг, у звязку з чим утворилась заборгованість, розмір якої складає 499,91 грн. Вказані обставини справи визнані сторонами, тому у відповідності зі ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 61 1 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Приймаючи заяви відповідачки про визнання позову, суд бере до уваги, що визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обгрунтованим та стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved