Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: с. Яськи Біляївського району Одеської області вул. Центральна, 139 (колишня вулиця Леніна) і зняти відповідачів з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок. З відповідачкою [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1990 року по листопад 2015 року. До шлюбу у відповідачки народився син [PERSON], якого він усиновив, а вже за час перебування у шлюбі у них народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] добровільно виселилася з дітьми, своїх особистих речей у житловому будинку не має. Тривалий час вони не мешкають за вищевказаною адресою, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні житла. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що відповідачі не проживають у належному йому на праві приватної власності житловому будинку без поважних причин, [PERSON] не проживає з 2012 року, а [PERSON] та [PERSON] не проживають з 2015 року, тобто після розірвання шлюбу, так як виїхали на інше постійне місце проживання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, подав заперечення на позов і просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Також пояснив, що з 2012 року він проживає у м. Одеса, але періодично приїздить у спірний будинок. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву не визнав, при цьому пояснив, що він з січня 2016 року не проживає у будинку, оскільки батько позбавив його доступу до будинку, внаслідок чого і він, і мати з неповнолітнім братом [PERSON] вимушені були винаймати інше житло. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву не визнала, подала заперечення на позовну заяву і просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Також пояснила, що дійсно не проживає у будинку, але з поважних причини, так як позивач вигнав її з сімєю з будинку у січні 2016 року. Вона звернулася до суду з позовом про вселення у спірний будинок, було винесено відповідне рішення і 16 січня 2017 року державним виконавцем вона з неповнолітнім сином [PERSON] була вселена у будинок. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він вказав, що просить справу розглянути без участі їхнього представника. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в с. Яськи Біляївського району Одеської області по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 139, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 4). Згідно акту про не проживання (а.с. 42) відповідачі не проживають у будинку з листопада 2015 року, при цьому комісією Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області встановлено, що [PERSON] вигнав [PERSON] з неповнолітньою дитиною з будинку. З довідки Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1836 від 31.10.2016 року встановлено, що відповідачі по справі [PERSON], [INFO], зареєстрована у вказаному будинку, але не проживає з 24.11.2015 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає за вищевказаною адресою з 2000 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає за вищевказаною адресою з 2002 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає за вищевказаною адресою з 24.11.2015 року (а.с. 22). При цьому суд не приймає до уваги відомості довідки, які стосуються [PERSON] і [PERSON], оскільки в ній зазначено, що вони не проживають у будинку з 10-річного віку, хоча ця обставина не відповідає дійсності, що підтвердили у судовому засіданні сторони. З акту державного виконавця від 16 січня 2017 року вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 496/252/16-ц, виданого 19 грудня 2016 року, [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] було вселено у спірний житловий будинок. [PERSON] зобов»язано не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] і [PERSON] житловим будинком. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у січні 2016 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] вимушені були виїхати на інше місце проживання, оскільки [PERSON] чинив перешкоди у користуванні будинком, вони вимушені були потрапити до будинку через кватирку, щоб забрати свої речі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не проживає у будинку з 2012 року, оскільки працює і проживає в м. Одеса, до спірного будинку приїздить періодично. У відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З наведеного вбачається, що [PERSON] не проживає у спірному будинку з 2012 року без поважних причин, а тому є підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Разом з тим, відсутні підстави для зняття його з реєстрації, виходячи з положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач у судовому засіданні не довів, що [PERSON] і [PERSON] не проживають у спірному житловому будинку протягом року без поважних причини, оскільки у січні 2016 року вони внаслідок протиправної поведінки позивача виїхати з будинку, [PERSON] з неповнолітнім сином була вселена у будинок, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Натомість доводи позивача про вчинення [PERSON] психологічного насилля щодо нього не приймаються судом до уваги, оскільки це не є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: partial