Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що з 25.07.1977 р. по 20.06.1979 р. та з 26.06.1981 р. по 02.08.2010 р. він перебував з відповідачем у трудових відносинах, був звільнений з роботи за власним бажанням. З 09.01.2013р. по 04.02.2013р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, внаслідок обстеження йому був встановлений діагноз професійного захворювання:. ХОЗЛ токсико - пилової етіології ІІ ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. ЛН ІІ ст. Захворювання професійне. (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.) Хронічна рецидивуюча попереково - крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз попереково - крижового відділу, деформуючий спондильоз попереково - крижового відділу зі стійким м'язово - тонічним і алогічним синдромами з порушенням опорно - кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого фізичного перенапруження і дії несприятливого мікроклімату на виробництві. (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.) Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ( третій ступень) по класифікації [PERSON] і [PERSON] Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.). 18.02.2013р р. на підставі повідомлення про професійне захворювання був складений акт № 5 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П - 4. 17.04.2013 року Ковпаківською МСЕК м. Суми позивачу було встановлено 55 % стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, внаслідок професійних захворювань. З вини відповідача, який не створив безпечних умов праці виникли професійні захворювання, які потягли втрату професійної працездатності та заподіяли моральну шкоду. Внаслідок професійного захворювання він втратив здоров'я, страждає через головні болі, постійний шум у вухах, болі у спині, у зв'язку з чим змушений постійно приймати ліки. Просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 65 000 гривень. У судовому засіданні позивач позовні вимоги з наведених підстав підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Журавльова М.В.у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивач знав в яких умовах працює і не довів факту спричинення моральної шкоди. Зазначає, що позивачем пропущено трьохмісячний строк для вирішення трудового спору, встановлений ст.233 КЗпП України, а також не доведено факту спричинення моральної шкоди. В задоволенні позову просить відмовити Представник 3-ої особи в судове засідання не з*явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що позивач [PERSON] в період з 25.07.1977 р. по 20.06.1979 р. та з 26.06.1981 р. по 02.08.2010 р. працював електрозварником в ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 5-7). З виписок з історії хвороби вбачається, що з 09.01.2013р. по 04.02.2013р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження йому встановлений клінічний діагноз: ХОЗЛ токсико - пилової етіології ІІ ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. ЛН ІІ ст. Захворювання професійне. (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.) Хронічна рецидивуюча попереково - крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз попереково - крижового відділу, деформуючий спондильоз попереково - крижового відділу зі стійким м'язово - тонічним і алогічним синдромами з порушенням опорно - кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого фізичного перенапруження і дії несприятливого мікроклімату на виробництві. (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.) Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ( третій ступень) по класифікації [PERSON] і [PERSON] Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.). Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба другої стадії 2 ступеня. СН 1. Дисциркуляторна енцефалопатія першого ст. (гіпертонічна атеросклеротична) з ХНМК в вертебро - бацилярному басейні з атено - невротичним синдромом). Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (а.с. 13) З Акту № 5 розслідування хронічного професійного захворювання від 18.02.2013 р. вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: ХОЗЛ токсико - пилової етіології ІІ ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. ЛН ІІ ст. Захворювання професійне. (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.) Хронічна рецидивуюча попереково - крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз попереково - крижового відділу, деформуючий спондильоз попереково - крижового відділу зі стійким м'язово - тонічним і алогічним синдромами з порушенням опорно - кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого фізичного перенапруження і дії несприятливого мікроклімату на виробництві. (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.) Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ( третій ступень) по класифікації [PERSON] і [PERSON] Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 23.01.2013 р.). Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба другої стадії 2 ступеня. СН 1. Дисциркуляторна енцефалопатія першого ст. (гіпертонічна атеросклеротична) з ХНМК в вертебро - бацилярному басейні з атено - невротичним синдромом). Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (а.с. 9). 17.04.2013 р. позивач пройшов первинний огляд у м. Суми - Ковпаківською рай МСЕК спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому встановлено 55 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності (а.с. 9). У зв'язку з встановленням втрати працездатності позивач повторно звернувся за допомогою до лікарів до Науково-дослідного інституті гігієни праці та професійних захворювань Харківського національного медичного інституту з приводу хронічного захворювання, що підтверджується витягом з історії хвороби НДІ гігієни праці і профзахворювань ХНМУ №08-0631222, де позивач перебував з 02.12.2013 року по 24.12.2013 року. (а.с14) 04.04.2014 року позивач пройшов повторний огляд спеціалізованою фтізіатричною МСЕК і за повторним актом огляду МСЕК встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності(а.с.11,12) Таким чином, судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, що в свою чергу негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань та душевного болю. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються статтями 153, 173, 237-1 КЗпП України. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До 2006 року обов*язок відшкодування моральної шкоди, заподіяної, зокрема, внаслідок професійного захворювання, покладався на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні, та відповідні норми закону були зупинені законами про Державний бюджет відповідно на 2006 та 2007 роки. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що трудове законодавство встановлює права, обов*язки, відповідальність робітника та роботодавця у сфері трудових відносин, зокрема, роботодавець зобов*язаний створити безпечні та нешкідливі умови праці найманому працівникові, а завдання каліцтва або іншого ушкодження здоров*я працівникові під час виконання ним трудових обов*язків та відповідальність за таку шкоду роботодавця, за наявності вини, знаходяться поза межами регулювання нормами трудового законодавства, і така відповідальність наступає відповідно до норм ЦК України. Суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки на дані спірні правовідносини не поширюється строк позовної давності. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не розповсюджується на вимоги щодо відшкодування шкоди, що завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров*я чи смертю. Аналогічні розяснені надані у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». З огляду на вищенаведене, при визначенні факту спричинення моральної шкоди у зв*язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, яке встановлено висновками МСЕК, заподіяння моральних страждань потерпілій-позивачки є доведеним. Незважаючи на те, що професійне захворювання позивача вперше встановлено після звільнення його з роботи, його життєдіяльність у зв*язку з отриманням як групи інвалідності, так і втратою працездатності на 65% відсотків передбачає і це підтверджується витягом з історії її хвороби та постійніх звернень до лікарів терапевта, ендокринолога, невропатолога, що потребує як додаткових витрат на поновлення здоров'я, так і втрати часу на відпочинок і отримання задоволення від спілкування зі близькими людьми, друзями та іншого часу своєї життєдіяльності, постійне вживання ліків та витрат на їх придбання, а тому враховуючи характер та обсяг страждань позивача, тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи з принципу розумності та відсутності збагачення, враховуючи постійний зріст рівня життя, визначити розмір моральної шкоди у розмірі 9 750 грн., як суми розумної та справедливої. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial