Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з даним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 07.02.1991 року між [PERSON], [PERSON] та ним було укладено договір дарування ? частини житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований в м. Заводське, вул. Яблунева, 32. Відповідачі по справі не пускають його до будинку та господарських побудов, змінили замки. Також, за даною адресою знаходяться належні йому деревообробні верстати, електроінструменти та обладнання до яких він також не має доступу. Тому позивач вимушений звернутися до суду із-за порушення його прав. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги повністю у частині зобовязаннявідповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном шляхом передачі комплекту ключів від житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вулиці Яблуневій в м. Заводське Лохвицького району Полтавської області. Також, зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні сумісною частковою власністю, а саме житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вулиці Яблуневій в м. Заводське Лохвицького району Полтавської області. У частині позовних вимог до відповідачки [PERSON] та щодо усунення перешкод у користуванні належними йому деревообробними верстатами, електроінструментами та обладнаннями позивач відмовився. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає. У судовому засіданні відповідачі позовні вимоги визнали частково, пояснили, що позивач є дійсно власником ? частини будинку з господарськими будівлями. Але, комплект ключів не хочуть надавати позивачу, так як там проживає їхня бабуся похилого віку, яка дуже нервує коли приходить позивач. Погодилися, щоб позивач приходив, але повідомляв їх напередодні свого приходу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 07.02.1991 року між [PERSON], [PERSON] (зараз [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування ? частини житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований в м. Заводське, вул. Яблунева, 32, посвідчений державним нотаріусом Другої Лохвицької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в Лубенському МБТІ 07.03.1991 року в реєстровій книзі № 8 за № 1226 (а.с.15). 08.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування ? частини житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований в м. Заводське, вул. Яблунева, 32, посвідчений приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області, зареєстровано в реєстрі за № 251 (а.с.61). В даному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO] на вул. Яблунева в м. Заводське Лохвицького району Полтавської області (а.с.63-67). На даний час позивач винаймає житло для проживання в [INFO]. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований в м. Заводське, вул. Яблунева, 32 Лохвицького району Полтавської області. Але право [PERSON] на безперешкодне користування своєю власністю відповідачами обмежене, так як у нього немає комплекту ключів від будинку та господарських побудов. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ч. 4 ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 155 Житлового Кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до\~ст. 316 Цивільного Кодексу України\~правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобовязує. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved