Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на 40/100 частки житлового будинку, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2007 належить 60/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Інші 40/100 частки вказаного будинку належать відповідачу. На час придбання позивачем своєї частки, частина яка належала відповідачу [PERSON] , перебувала в аварійному стані та перебуває в такому стані до цього часу, як йому відомо в зв`язку з пожежею в даній частині будинку. На даний час позивач хоче провести капітальний ремонт своєї частини будинку, але не може цього зробити, оскільки відповідач не бажає утримувати свою частину спільного будинку, як і не бажає спільно нести витрати на ремонт будинку, який належить сторонам на праві спільної часткової власності. Крім того не бажає внести зміни до державного реєстру у зв`язку зі знищенням майна та припинення права власності на нього. А тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просить припинити право власності відповідача на 40/100 частки в спільному майні - житловому будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , визнати за позивачем, у порядку припинення права власності відповідача на частку у спільному майні, право власності на належну їй частку та зобов`язати ТУ ДСА України у Вінницькій області видати відповідачу у рахунок грошової компенсації вартості 40/100 частки нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , внесені позивачем на депозитний рахунок грошові кошти. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, де просив розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала до суду відзив на позов та заяву, де просила розгляд справи провести у їхню відсутність, позов не визнає, з підстав зазначених у відзиві, просить відмовити в задоволенні позовну в повному обсязі. Представник третьої особи Могилів-Подільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив провести розгляд справи у його відсутність, вирішення даної справи залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав: відповідно до договору купівлі-продажу частки будинку від 09.07.2007, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-435, [PERSON] придбав 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці. Право власності зареєстроване у Могилів-Подільському БТІ 22.07.2007 за №2599 (а.с.6). Згідно експертного висновку №056/145-ml від 04.04.2017 на запит громадянина України [PERSON] експерт повідомив, що записи [PERSON] та [PERSON] попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними (а.с.7). Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 01.07.2016 №361, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , належить [PERSON] - 3/5 частки, [PERSON] відповідно 23/100 та 17/100. Прибудова «А1», сіни літ «а1» знаходяться в аварійному стані (а.с.13). Викладене підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с.8-12). Згідно копії свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 10.05.1967, [PERSON] належить 17 процентів домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.14). Згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.08.2007, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 23/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.15). Тобто, як встановлено судом та підтверджується відповідними доказами, відповідачу [PERSON] належить 40 відсотків домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно рішення 53 сесії 6 скликання Могилів-Подільської міської ради №1259 від 27.10.2015, міська рада вирішила перейменувати [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.19). Фототаблиці, які надані позивачем в підтвердження знищення майна (частини домоволодіння) належного відповідачу [PERSON] , суд не бере до уваги, оскільки вони є неналежними доказами факту знищення майна (а.с.16,17,18). Крім того, з них не вбачається, що це дійсно спільне домоволодіння сторін у справі. Згідно наданого стороною відповідача Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.03.2018, квартира, де на даний час зареєстрована відповідач [PERSON] їй не належить (а.с.36). Згідно наданої стороною відповідача Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.10.2018, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за [PERSON] відсутні (а.с.37). Згідно наданої стороною позивача Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.12.2018, в реєстрах наявні відомості про право: приватної спільної часткової власності за [PERSON] - 3/5 частки, за [PERSON] - 17/100, та приватної власності за [PERSON] - 23/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Зареєстровано за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності - 1/3 частки квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 39,7 кв.м, житлова площа 25,8 кв.м. (а.с.100-102). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, де визначено, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 346, ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. Згідно ч.2 ст. 349 ЦК України (у редакції, яка діяла на час подання позову до суду), у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. З аналізу вказаної норми вбачається, що власник за своїм бажанням має право визначити фактичну та юридичну долю речі. Знищення майна належить до таких способів припинення права власності, коли власник за своїм бажанням, добровільно припиняє своє право власності, або ж право власності припиняється поза волею власника в результаті випадку, непереборної сили або неправомірних дій інших осіб. Тобто право власності на знищене майно може бути припинено тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Позивачем не надано доказів про те, що відповідач [PERSON] зверталася з такою заявою. Таким чином, судом встановлено, що спірне домоволодіння є об`єктом права спільної часткової власності і у справі відсутні беззаперечні докази того, що воно повністю знищене. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі, 2) річ є неподільною, 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 26.06.2018 року у справі №640/16171/14. Крім того, у практиці ЄСПЛ неодноразово наголошувалось про необхідність попереднього внесення вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду. Зокрема, у рішенні «Андрій Руденко проти України» (AndriyRudenko) від 21 грудня 2010 року, заява № 35041/05. З урахуванням вищевказаних норм законодавства слід дійти висновку, що у разі відсутності добровільної згоди співвласника, припинення його частки у праві власності (навіть у зв`язку зі знищенням майна) можливе лише за компенсації вартості цієї частки. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів попереднього внесення вартості частки, яка належить [PERSON] на депозитний рахунок суду. Посилання позивача на те, що частина житлового будинку, яка належить відповідачу та знаходиться в аварійному стані, заважає йому розпоряджатись своєю частиною, а відповідач не бажає утримувати свою частину спільного будинку, спільно нести витрати на ремонт будинку, не можуть бути визнані підставою для примусового припинення права власності іншого співвласника житлового будинку. Враховуючи вище викладене, а також те, що 40 відсотків у праві власності на нерухоме майно є значною часткою у цьому праві, а припинення права власності відповідача на значну частку в майні, що одночасно є позбавленням права власності на житлове приміщення, не може бути визнано таким, що не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, оскільки така шкода є очевидною, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed