Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що дорівнює 33/54 частин. Квартира № 2 у будинку № 34 за вказаною адресою належить [PERSON], що дорівнює 21/54 частин. У 1988 році [PERSON] мати позивача, надала згоду на реєстрацію місця проживання у вказаному будинку відповідачу [PERSON] в якості її співмешканця. У 2012 році [PERSON] захворіла потребувала догляду у звязку з чим [PERSON] покинув [PERSON] та виїхав з будинку забравши всі свої речі. Де і з ким мешкає відповідач на теперішній час позивачу не відомо. 25.03.2015 року померла [PERSON], позивач успадкував та оформив право власності на належну матері частку 6/54 в зазначеному будинку. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що дорівнює 33/54 частин, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У 1988 році [PERSON] мати позивача, надала згоду на реєстрацію місця проживання у вказаному будинку відповідачу [PERSON] в якості її співмешканця. Стаття 405 ЦК України визначає, що члени сім'ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону.\~Житлове приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За позовом позивач зазначає, що з 2012 року до теперішнього часу відповідач не мешкає за вищевказаною адресою. І у суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із дослідженим судом актом підтвердження фактичного проживання, виданим квартальним комітетом № 91 від 07.05.2018 року з якого вбачається, що відповідач [PERSON] не мешкає за адресою вул.. Виноградна, 34 з жовтня 2012 року. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved