Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду вище із вказаним позовом до Кредитної спілки «Таврія-Добробут» про стягнення коштів, посилаючись на ту обставину, що 15.06.2012 року між ним та КС «Таврія-Добробут» було укладено договір депозитного внеску №3/06/2012, відповідно до умов якого позивач вніс на вкладний рахунок відповідача вклад у розмірі 40000 грн. строком на 12 місяців під 25% річних зі щомісячною виплатою процентів. При цьому, в результаті довкладів від 18.06.2013 року на суму 10000 гривень та від 03.10.2013 року на суму 32000 гривень, загальна сума вкладу становила 82000 гривень. Окрім вказаного, договором було передбачено відшкодування позивачу часткової заборгованості по вкладам відповідно до договору №87/2008 від 03.10.2008 року під 25% від загальної суми вкладу, передбаченого раніше цим договором. По закінченню строку дії договору 15.06.2013 року заборгованість відповідача складала 82000,00 гривень вкладу та 16961,66 по депозиту. З того часу станом на 09.09.2013 року позивачу було виплачено лише 2500 гривень по процентам депозиту. Остання заборгованість залишилась непогашеною по теперішній час в сумі 96461,66 гривень. У результаті непогашення заборгованості відповідачем заборгованість збільшилась відповідно до розрахунку коефіцієнту індексу інфляції та 3% річних на час звернення до суду на суму 102249,34 гривні, а тому складає 198711,00 гривень. Зазначена заборгованість становить 96461,66 гривень. Просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 198 711,00 гривень та судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву, відповідно до якої підтримав позовні вимоги, надав згоду на винесення заочного рішення та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача\~КС «Таврія-Добробут» у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.06.2017 року між позивачем [PERSON] та КС «Таврія-Добробут» було укладено договір депозитного внеску №3/06/2012, відповідно до умов якого позивач на строк до 16.06.2013 року вніс на вкладний рахунок відповідача депозитний вклад в розмірі 40000 гривень, 18.06.2012 року ще додатково 10000 гривень, 06.02.2013 року ще додатково 32000 гривень, про що свідчить копія відповідного договору (а.с.3), копії квитанцій №359 від 15.06.2017 року (а.с.6), №360 від 18.06.2012 року (а.с.9) і №5 від 06.02.2013 року (а.с.11) та копії графіків платежів, складених КС «Таврія-Добробут» (а.с.4, 7, 10). Окрім вказаного договору передбачено відшкодування часткової заборгованості по вкладам договору №87/2008 від 03.10.2008 року, відповідно до графіків часткового повернення депозитного внеску №87/2008 від 03.10.2008 року (а.с. 5, 8). Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання перед позивачем за зазначеними вище договорами депозитних внесків в частині повернення депозитних коштів, по закінченню терміну дії договору зазначену суму вкладу та нарахованих процентів не виконав. Заява позивача про повернення грошових коштів, направлена на адресу КС «Таврія-Добробут» 21.01.2014 року засобами поштового звязку, (а.с.12) до теперішнього часу залишена відповідачем без задоволення. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. За ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.12.2013 року у справі №6-173цс12, за змістом ст.ст. 523 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд, інакше зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним, і до нього слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. З позовної заяви вбачається, що позов подано в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~та\~ст. 4-5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1987,11 грн.

Outcome: approved