Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить суд визнати недійсними в кредитному договорі №2003893648 від 22.05.2013 року в частині: п. 1.1. про сплату комісії за оформлення кредиту 308, 45 грн., п.1.4. за обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначено в Графіку платежів, що є невідємною частиною даного Договору. Вказана комісія складає 396,30 грн. щомісяця, укладеного між Публічним акціонерним товариством « ОТП Банк» та позивачем. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 травня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ним був укладений споживчий кредитний договір № [NUMBER], за умова якого він отримав кредит в сумі 19914,45 грн. У звязку з невиконанням договору виникла заборгованість, яка станом на 24.11.2016 року складає 20643, 51 грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту 15396,93 грн. - заборгованість по відсоткам 1270,00 грн. - сума комісії 3975,78 грн. Згідно за умовами договору факторингу від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступив, а «ОТП Факторінг Україна» прийняло право вимоги за договором. В відділенні ПАТ «ОТП Банк», позивач, після підписання Договору, отримав 15000 грн. [PERSON] до п. 1.1 зазначеного Договору банк надає, а позичальник отримує кредит на наступних умовах: на споживчі цілі 15500 грн.; на придбання послуг у Продавця 1 3906,00 грн. (страхування життя); на придбання послуг у Продавця 2 200.00 грн. (страхування життя); на сплату комісії по оформленню кредиту 308,45 грн. Цільове призначення кредиту на споживчі цілі та надання послуг Продавців. Строк кредиту з 36 місяців з 22 травня 2013 року по 22 травня 2016 року. Розмір процентної ставки становить 9,99 %. Згідно до п.1.4.4. за обслуговування кредиту позичальник щомісяця,одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначено в графіку платежів, що є невідємною частиною даного Договору. У відповідності до рішення Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 р. «Справа про захист прав споживачів кредитних послуг» даний Договір є споживчим, на умови якого розповсюджуються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». В самому Договорі також вказано, що договір є споживчим. Таким чином в кредитному договорі та додатках до кредитного Договору вказані платежі за управління кредитом та платежі за надані супутні послуги. Позивач вважає, що п. 1.1 та п.1.4.4. кредитного Договору не відповідають вимогам Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України і підлягають визнанню їх недійсними з наступних підстав. Банком, в порушення закону, не було виконано переддоговірну роботу з позивачем. Банк зобовязаний надати інформацію щодо форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у том числі між зобовязаннями споживача, а також інформацію щодо переваг та недоліків пропонованих схем кредитування. Але, крім умов укладеного Договору, банк позивачеві більш нічого не запропонував, що вплинуло на його свідомий вибір, вірніше вибір без варіантів. Ставлячи позивача в нерівні умови, банк в п. 5.20 вносить в Договір наступні відомості: «Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство…». Але це не відповідає дійсності, позивач зазначає, що його не знайомили з іншими формами кредитування, а підписання договору на таких умовах не свідчить про те, що банк виконав вимоги закону про переддоговірну роботу. Таким чином, позивач вважає, що в нього не було вибору і спірний договір він міг підписати лише на запропонованих банком умовах та не мав права запропонувати свої. [PERSON] до п. 1.1 розділу № 1 Договору процентна ставка за користування кредитом складає 9,99%. Всі інші додаткові сукупні послуги були банком «навязані» позивачеві. Позивач прийшов до банку для отриманні кредиту, однак кредит не видавався поки він не сплатить послуги Продавця 1 та Продавця 2, на оплату послуг яких б кредит не видався. Вказана обставина підтверджується самим бланком Кредитного договору в якому закладені реквізити Продавців, та сума їх начебто послуг вже була закладена в тіло кредиту. Окрім того позивач зазначає, що фактично Договори з Продавцем 1 та продавцем 2 підписані посадовою особою Банка, яка начебто підписала вказані Страхові договори на підставі Довіреностней, яких взагалі в Додатках не має. В Додатках також відсутні взагалі документи, які б підтверджували оплату послуг Продавцю 1 та Продавцю 2. Окрім того банк вказує, що до суми платежу в розмірі 308,45 грн. платіж як комісія за оформлення кредиту. В подальшому як комісія стягується відповідно до п.1.4.4. сума в розмірі 396,30 грн., яка в сукупності складає по графіку 14266, 80 грн. Однак ні в кредитному Договорі, а ні в графіку платежів не має розшифровки що це за комісія та за які послуги ця комісія стягується. Отже, комісійна винагорода банку за обслуговування кредиту, відноситься до складу інших платежів, не повязаних з кредитом. Позивач вважає, що пункти кредитного договору щодо комісії повинні бути визнані недійсними. Позивач, представник позивача у судове засідання не зявились, представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Разом з тим від представника відповідача до суду надійшли заперечення проти позову, в яких останній заперечує проти задоволення позову, вважає його безпідставним та зазначає наступне. На момент укладення договору факторингу № 22/12/14/1-2 від 22.12.2014р. заборгованість [PERSON] перед банком становила 20643,51 грн., тобто такаж сума, яку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягує з боржника. [PERSON] в позові зазначає що кредитний договір ним був підписаний та він його отримав. Умови кредиту та суми вказані у підписаному кредитному договорі, Додатку №1 «Графік платежів» до Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 22.05.2013 року, який відповідно до п. 1.4.6. Кредитного договору є невідємною частиною кредитного договору, у них чітко вказана сума кредиту (19\~914, 45 грн.), яка включає в тому числі вартість послуг (3906,00 грн. та 200,00 грн.) та комісію за оформлення кредиту (одноразова, під час оформлення кредиту) ( 308,45 грн.), строк кредиту (36 місяців), процентна ставка (9,99% річних), плата по кредиту (комісія) 1,99% від суми кредиту щомісячно та інш. Крім того, [PERSON] ознайомлено з умовами кредитування по продукту. Дані документи були укладені, підписані та вручені позивачеві, що підтверджується його підписом в даних документах. Отже, отримуючи кредит позивач погодився з умовами кредитного договору, також ставлячи підпис на останній сторінці кредитного договору позивач погодився, що банк повідомив його у письмовій формі про кредитні умови, інші відомості та що він одержав один з оригінальних примірників кредитного договору, додаток 1 «графік платежів» до кредитного договору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити предявлені позовні вимоги у повному обсязі за таких підстав. 22.05.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до умов якого банк надав [PERSON] споживчий кредит у загальному розмірі 19914,45 грн.. з яких: на споживчі цілі 15500,00 грн., на придбання послуг Продавця 1: 3906,00 грн., на придбання послуг Продавця 2: 200,00 грн. на сплату комісії за оформлення кредиту 308, 45 грн. Строк кредиту 36 місяців, з 22.05.2013 року по 22.05.2016 року. Розмір процентної ставки 9,99% річних. [PERSON] згідно умов кредитного договору зобовязався повертати кредит частинами, згідно графіку платежів, який додатком 1 до кредитного договру (а.с. 15-17, 17 зворот). Позивача ознайомлено з умовами кредитування по продукту «Експрес Партнерський», що підтверджується підписом останнього у Інформаційному листі (а.с. 18). Позивачем також підписано Договір страхування № 01/01/[NUMBER] від 22.05.2013 року (а.с. 19 зворот-20). Згідно договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22.12.2014 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України», згідно якого банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER]від 22.05.2013р., укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 23-26). [PERSON] з Додатку 1 до Реестру боржників «2 до договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22.12.2014 року заборгованість [PERSON] на момент укладення договору факторингу складала 20643, 51 грн. (а.с. 12). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є юридичною особою (а.с. 9-11). ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №2003893648 від 22.05.2013 року у розмірі 20643,51 грн. (а.с.21-22). [PERSON] до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] до\~ст.626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Умовами\~ст. 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (ст.. 215 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно ч.ч.1,3 ст. 1054 ЦК україни, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». За положеннями абзацу третього частини четвертої ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. [PERSON] Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 та 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. [PERSON] ч. 1 ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом визнання недійсними в кредитному договорі №2003893648 від 22.05.2013 року в частині: п. 1.1. про сплату комісії за оформлення кредиту 308, 45 грн., п.1.4. за обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначено в Графіку платежів, що є невідємною частиною даного Договору. Вказана комісія складає 396,30 грн. щомісяця, укладеного між Публічним акціонерним товариством « ОТП Банк» та позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved