Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач являється власником квартири [ADDRESS]. Позивач є балансоутримувачем вказаного будинку. Відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги та станом на 13.03.2017р. заборгованість складає 6702,56грн., з них: основний борг - 6518,46грн.; 3% річних 184,10грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представники сторін надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача на позові наполягав. Представник відповідача позов не визнав, надав відзив на позов та заяву про застосування строків позовної даності, оскільки борг за період до 2014р. вважає неправомірним та не сплачував його, при цьому за період з 2014р. по 2017р. відповідач сплатив комунальні послуги з авансом. Дослідивши матеріали страви, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється власником квартири [ADDRESS]. Позивач є балансоутримувачем вказаного будинку. Як вбачається з Акту звірки за період з 2014р. по 2017р.(а.с.177-178), відповідач сплатив 21143,25грн. за надані комунальні послуги, при цьому нараховано 14881,26грн., заборгованість до 01.01.2014р. складала 12723,28грн. Згідно копій квитанцій, наданих представником відповідача, останній сплачував тільки за комунальні послуги, надані починаючи з 2014р. Також, представник відповідача неодноразово повідомляв позивачу про невизнання вказаного боргу, про що свідчать копії відповідних листів(а.с.119-133). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу(ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ВСУ у справі за № 6-43цс17). Ураховуючи вищезазначене, а також, те, що відповідач сплачував за комунальні послуги надані протягом 2014р. 2017р., заборгованість до 2014р. вважає неправомірною, суд вважає, що перебіг позовної давності стосовно стягнення заборгованості до 01.01.2014р. не переривався платежами, здійсненими протягом 2014р. 2017р. Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду 24.04.2017р., суд вважає, що вимоги щодо стягнення заборгованості до 01.01.2014р. в розмір 12723,28грн. задоволенню не підлягають, у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. За таким обставин, враховуючи, що за період з 2014р. по 2017р., відповідач сплатив комунальні послуги з переплатою, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed