Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Мелітопольський міський відділ управління державної міграційної служби України у Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу належить на підставі свідоцтва про право приватної власності 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/3 частина цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. В вищезазначеному будинку також зареєстровані відповідачі, однак з моменту реєстрації по теперішній час [PERSON] та [PERSON] жодного дня не проживали у будинку, місце проживання останніх невідомо. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідачі не проживають в будинку більше 10 років, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідачі не з'явилися з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності чи заперечень проти позову не надіслали. Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачу належить на підставі свідоцтва про право приватної власності 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/3 частина цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину./а.с.7-13/ В вищезазначеному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак не проживають більше ніж 10 років, що підтверджується довідкою про склад сім'ї./а.с. 15/ Те, що відповідачі не проживають в будинку, але залишаються зареєстрованими, порушує право позивача передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним йому майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved