Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS],разом з її дитиною [PERSON], та зняти їх з реєстрації. В обгрунтування своїх позовних вимог,позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить даний житловий будинок,і що у даному будинку також зареєстрована відповідачка з своєю дочкою,однак ні вона ні її дитина у будинку не проживають, членом сім'ї позивача не являються, проживають в іншому житлі, позивач не може оформити собі субсидію, та розпорядитись своїм будинком. Крім того відповідач має борги по кредитам,тому у позивача виникли хвилювання за своє майно,а тому змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представники позивача свої позовні вимоги підтримали. Відповідач, в судове засідання не з»явися,про день та час слухання справи був належним чином повідомлений,надіслав до суду заяву в якій просить суд розглянути дану справу без його участі. Представник третьої особи-РС УДМС України в Житомирській області в судове засідання не з»явився,про день та час слухання справи був належним чином повідомлений,надіслав до суду заяву в якій просить суд розглянути дану справу без його участі. Представник третьої особи-Лутівської сільської Ради Житомирській області в судове засідання не з»явився,про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи-служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирській області,позовні вимоги підтримав,ствердив суду,що під час перевірки встановлено, що відповідачка разом з дитиною в будинку [PERSON] не проживають,а проживають в іншому будинку, тому у них є житло куди вони можуть бути приписані. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Як видно з актів обстеження від 03.07.2014 року та від 08.12.2014 року.,відповідачка в спірному будинку не проживає. Згідно довідки Лутівської сільської ради, відповідачка разом з своєю дитиною зареєстрована в [ADDRESS]. Позивач неодноразово надсилав відповідачці вимоги про добровільне зняття з реєстрації,однак вона на його вимоги не реагує. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, вимога позивача про ухвалення рішення щодо зняття відповідачки та її дитини з реєстраційного обліку у територіального органу державної міграційної служби України задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою). Таким чином, рішення суду про виселення відповідачів є самостійною підставою для зняття їх з реєстраційного обліку, а тому відповідна вимога є зайвою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають до часткового задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,та

Outcome: partial