Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 березня 2008 року між АКБ «Правекс-банк» /на даний час ПАТ КБ «Правекс-банк»/ та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 319-003/08Р, за умовами якого банк надав останньому грошові кошти для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля в розмірі 198 665 грн., зі сплатою 15,49 % річних. Того ж дня, 07 березня 2008 року, з метою забезпечення належного виконання зобов»язання та захисту майнових інтересів позивача, як кредитодавця, на випадок порушення зобов»язання [PERSON], як позичальником, між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 319-003/08Р, за умовами якого остання зобов»язалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов»язань позичальником за вказаним кредитним договором. 20 вересня 2011 року з метою проведення реструктуризації поточної заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до даного кредитного договору, додатками 1 та 2 якого було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту. [PERSON] умови вищезазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 16 липня 2015 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 396 806,27 грн. Просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 237 279, 99 грн., а також витрати, понесені за сплату судового збору. Позивач свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 71\~482,18 грн., до вимог позивача просив застосувати строк позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між АКБ «Правекс-банк» /на даний час ПАТ КБ «Правекс-банк»/ та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 319-003/08Р, за умовами якого банк надав останньому грошові кошти для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля в розмірі 198 665 грн., зі сплатою 15,49 % річних, строком кредитування до 07 березня 2015 року /а.с.61-72/. Того ж дня, 07 березня 2008 року, з метою забезпечення належного виконання зобов»язання та захисту майнових інтересів позивача, як кредитодавця, на випадок порушення зобов»язання [PERSON], як позичальником, між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 319-003/08Р, за умовами якого остання зобов»язалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов»язань позичальником за вказаним кредитним договором /а.с.78-79/. 20 вересня 2011 року з метою проведення реструктуризації поточної заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до даного кредитного договору, додатками 1 та 2 якого було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту, визначено період погашення кредиту з жовтня 2011 року по березень 2015 року /а.с.73-77/. [PERSON] умови вищезазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 16 липня 2015 року у нього виникла заборгованість, яка, згідно розрахунку позивача, у загальному розмірі становить 396 806,27 грн. та складається з: 147941,39 грн. заборгованість по кредиту, 93110,95 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 89338,6 грн. відсотки, 66415,33 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків /а.с.7-8/. Відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1,2 ст. 534 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Представник відповідача [PERSON] просив застосувати строк позовної давності три роки. Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного виконання зобовязань за цим договором (пункт 11.5 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 7 березня 2015 року (пункт 1.2 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів та відсотків щомісяця до 10 числа наступного місяця (пункт 4.4 та 4.5 кредитного договору та п.1.1 договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20 вересня 2011 року). Наслідки \~прострочення \~позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту \~виконання \~сторонами \~в \~повному \~обсязі взятих \~на \~себе \~зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 7 березня 2015 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору (пунктами 4.4 та 4.5) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається \~з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, \~ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного наступного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту \~(місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.\~ Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим, з урахуванням графіку погашення заборгованості, доданого до договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20 вересня 2011 року при реструктуризації заборгованості, за період з 1 жовтня 2011 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього 8 грудня 2015 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-20цс14 від 19 березня 2014 року. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі ухиляються від сплати боргу в добровільному порядку, то суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором, застосовуючи строк позовної давності три роки та виходячи з взятих ним зобовязань за договором по реструктуризації заборгованості від 20 вересня 2011 року, згідно доданих до нього графіків платежів (а.с.74,76), за період з 01 листопада 2012 року по 07 березня 2015 року у загальному розмірі 147 162,13 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 117969,18 грн. (156076,18 грн. /загальна сума заборгованості по кредиту за період з 01 жовтня 2011 року по березень 2015 року/ 38107 грн. /сума заборгованості по кредиту поза межами строку позовної давності за період з 01 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2012 року/), 29192,95 грн. заборгованість по відсотках за період з 01 листопада 2012 року по 07 березня 2015 року (57046,59 грн. /загальна сума боргу по відсотках за період з 01 жовтня 2011 року по березень 2015 року/ - 27853,64 грн./заборгованість по відсотках поза межами строку позовної давності за період з 01 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2012 року/). При цьому суд вважає, що заборгованість відповідачів має нараховуватись саме з 1 листопада 2012 року, оскільки згідно кредитного договору та договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20 вересня 2011 року позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно, тому платіж за листопада 2012 року відповідач мав здійснити до 10 грудня 2012 року, а позов подано 8 грудня 2015 року, тобто в межах позовної давності за даним платежем. З огляду на викладене, в іншій частині в позові суд вважає за необхідне відмовити за спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 1103,71 грн. з кожного 147\~162,13 грн. х 1,5% = 2207,43 грн. : 2).

Outcome: partial