Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2008 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 січня 2008 року. Позивач вважає, що розмір аліментів слід зменшити в зв'язку з тим, що [INFO] у нього та його дружини [PERSON] народився син [PERSON]. Позивач мешкає разом з матір'ю, яка має третю групу інвалідності та потребує постійного догляду та лікування. Тому позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина до 1/6 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, по підставам вказаним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти зменшення розміру аліментів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 02 липня 2008 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх його видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з 28 січня 2008 року та до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з аналізу зазначеної норми права, суд приходить до висновку про те, що судом приймаються до уваги тільки ті зміни матеріального, сімейного стану або погіршення здоров'я, які сталися після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Позивач має постійне місце роботи, що підтверджується довідкою про доходи, виданої ТОВ «МЗ «Дніпросталь», та отримує в середньому заробітну плату в розмірі 3 500 грн. Змін матеріального стану, погіршення здоров'я, після ухвалення рішення апеляційним судом Дніпропетровської області, в судовому засіданні не встановлено. Судом встановлено, що [INFO] у позивача та його дружини [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.4/. В судовому засіданні позивач пояснив, що надає матеріальну допомогу на утримання [PERSON], однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаного. Позивач в своєму позові посилається на те, що він проживає разом зі своєю матір'ю, яка є інвалідом ІІІ групи та потребує постійного догляду та лікування, проте до суду не надано належного та допустимого доказу, що свідчили про те, що позивач несе витрати, пов'язані з лікуванням своє матері. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає, що обставини визначені ст. 192 СК України позивачем не доведені, оскільки не надано жодного доказу на підтвердження змін в матеріальному стані, погіршення здоров'я, з часу ухвалення відповідного рішення апеляційним судом Дніпропетровської області по день звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed