Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування вказує, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 09.06.2006 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з позивача заборгованості на користь ТОВ ІДС в 2006 році був накладений арешт на все належне позивачу майно в тому числі і на квартиру [ADDRESS], яка знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] Про те, що на підставі постанови державного виконавця був накладений арешт на вказану квартиру ні позивачу, ні співвласника ніхто не повідомляв і їм про це не було відомо до грудня 2016 року. Після передачі виконавчого листа до примусового виконання, питання щодо створення заборгованості стягувачем було переглянуто і [PERSON] був звільнений від сплати заборгованості. У зв'язку з цим, стягувач відкликав виконавчий лист і виконавче провадження було закрите. В 2016 року у позивача виникла необхідність у відчуженні квартири [ADDRESS], Однак, при підготовці необхідних документів для відчуження квартири виявилося, що на належне [PERSON] майно, в тому числі і на квартиру накладено арешт на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Оболонського районного РУК) у м. Києві від 09.06.2006 р. З приводу зняття арешту з квартири [PERSON] звернувся до відділу Державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві, але питання про зняття арешту з майна в тому числі зняття арешту з квартири вирішено не було, оскільки виконавче провадження за 2006 рік після закінчення терміну зберігання (3 роки) було знищено. Після 2006 року виконавче провадження не поновлялося і іншого виконавчого провадження щодо [PERSON] в відділі ВДВС на виконанні не перебуває. Вказане підтверджується листом державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві від 21.12.2016. На підставі вищезазначеного позивач просить, зняти арешт з належного [PERSON] майна, в тому числі з квартири [ADDRESS], накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 01.09.2006 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час судом повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 09.06.2006 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з позивача заборгованості на користь ТОВ ІДС в 2006 році був накладений арешт на все належне позивачу майно в тому числі і на квартиру [ADDRESS], яка знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). В позовній заяві [PERSON] зазначає, що після передачі виконавчого листа до примусового виконання, питання щодо створення заборгованості стягувачем було переглянуто і [PERSON] був звільнений від сплати заборгованості. У зв'язку з цим, стягувач відкликав виконавчий лист і виконавче провадження було закрите. З приводу зняття арешту з квартири [PERSON] звертався до відділу Оболонського ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, але питання про зняття арешту з майна в тому числі зняття арешту з квартири вирішено не було, оскільки виконавче провадження за 2006 рік після закінчення терміну зберігання (3 роки) було знищено. Після 2006 року виконавче провадження не поновлялося і іншого виконавчого провадження щодо [PERSON] в відділі ВДВС на виконанні не перебуває. Вказане підтверджується листом державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві від 21.12.2016 (а.с. - 6). Відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Outcome: approved