Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору б\\н від 23.04.2013 р., остання отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконував, станом на 31.05.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 11039,04 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи судом повідомлений належно. Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, проти винесення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що представник позивача проти цього не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 23.04.2013 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом прямої і безумовної згоди позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір, що підписується підписом у заяві (а.с.7-33). Відповідно до зазначеного Договору позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач на даний час ухиляється від виконання свої обов'язків за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 23.04.2013 р. станом на 31.05.2016 р. за відповідачем значиться заборгованість за кредитом - 285,31 грн., заборгованість за процентами - 6751,87 грн., комісія в розмірі 3000,00 грн. заборгованість по судовим штрафам 1001,86 грн., а всього заборгованість [PERSON] складає - 11039,04 грн. (а.с.6). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів установлено, що підписанням заяви 23.04.2013 р. сторони фактично уклали кредитний договір та погодили всі його істотні умови, однак взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів відповідач не виконав, розмір заборгованості відповідача підтверджено матеріалами справи, тому суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача допущеної грошової заборгованості в розмірі 11039,04 грн. в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 1378,00 грн. (а.с. 1). На підставі наведеного,

Outcome: approved