Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилається на те, що 30 березня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11135296000, відповідно до якого останній отримав кредит розмірі 436823,00 швейцарських франків, строком повернення не пізніше 29 березня 2014 року згідно з графіком повернення кредиту та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 09,99% річних. Додатковою угодою № 3 від 01.12.2008 року до Договору про надання споживчого кредиту № 11135296000 від 30.03.2007 року сторони домовились погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. В якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 11135296000 від 30 березня 2007 року між банком та [PERSON], а також [PERSON] були укладені договори поруки: а саме з [PERSON] договір поруки № 11135296000/П1 від 30 березня 2007 року та з [PERSON] договір поруки № 11135296000/П2 від 30 березня 2007 року, відповідно до умов яких поручителі зобовязалися відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого останній набув право нового кредитора до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11135296000 від 30.03.2007 року. Відповідач [PERSON] своїх зобовязань належним чином не виконує, тому станом на 03.06.2014 року заборгованість позивальника за договором складає 10441 швейцарських франків 26 сантимів, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 138274,01 грн. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, від відповідача [PERSON] надійшла заява про зняття справи з судового розгляду у звязку з поданням нею апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження по справі. Проте, суд вважає, що відповідачі зловживають своїми процесуальними правами, оскільки справа неодноразово направлялась до апеляційної інстанції з апеляційними скаргами відповідачів, які залишені без задоволення або відмовлено у відкритті апеляційного провадження. З урахуванням вимог закону щодо розумних строків розгляду справи суд вважає можливим зі згоди представника позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 березня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11135296000, відповідно до якого останній отримав кредит розмірі 436823,00 швейцарських франків, строком повернення не пізніше 29 березня 2014 року згідно з графіком повернення кредиту та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 09,99% річних. Додатковою угодою № 3 від 01.12.2008 року до Договору про надання споживчого кредиту № 11135296000 від 30.03.2007 року сторони домовились погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого останній набув право нового кредитора до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11135296000 від 30.03.2007 року. Станом на 03.06.2014 року заборгованість позивальника за договором складає: - заборгованість за простроченим кредитом 7795,48 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 103235,82 грн. за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року; - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 1788,38 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 23683,58 грн. за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 734,69 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 9729,54 грн. за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 122,71 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 1625,07 грн. за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). В якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 11135296000 від 30 березня 2007 року між банком та [PERSON], а також [PERSON] були укладені договори поруки, а саме: з [PERSON] договір поруки № 11135296000/П1 від 30 березня 2007 року та з [PERSON] договір поруки № 11135296000/П2 від 30 березня 2007 року, відповідно до умов яких поручителі зобовязалися відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобовязання, виникає кілька самостійних зобовязань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не повязані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобовязання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. За таких обставин кредитор,

Outcome: partial