Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до Макарівського районного суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 08.04.2010 року його матір [PERSON] подарувала йому житловий будинок в [ADDRESS]. Як зазначено у договорі , домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,2500 га , цільове призначення ОЖБ та знаходиться у дарувальниці у користуванні. На підставі довідки Вишівської сільської ради Макарівського району №1121 від 13.09.2010 року за громадянкою [PERSON] відповідно до господарської книги та рішення сільської ради №256-28-V від 16 лютого 2010 року про передачу земельної ділянки рахувалось ще ділянка площею 0,180 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по [ADDRESS]. Рішенням Вишівської сільської ради №17-03-VI від 06.01.2011 року йому передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,4301 га з яких 0,2500 га для ОЖБ та 0,1801 га - для ОСГ. Коли ж він звернувся до ТОВ «Рідна земля» для розробки технічної документації, то йому повідомили про існування взаємного перекриття ( накладання) з суміжними земельними ділянками відповідачки по справі. Земельна ділянка відповідачки [PERSON] була їй подарована 12.10.2007 року громадянкою [PERSON] Громадянка [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю 14 березня 2000 року на земельну ділянку площею 0,408 га з яких 0,158 га для ОСГ та 0,250 га для ОЖБ, Проте, при виготовленні державного акту [PERSON] відсутні кадастрові плани земельної ділянки, експлікації земель по угіддях, акти встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельних ділянок та абрисів, відсутні погодження меж земельних ділянок з суміжними землекористувачами чи землевласниками. Саме тому, [PERSON] не зуміла присвоїти кадастрові номери своїм земельним ділянкам. Присвоєння кадастрового номера земельній ділянці є обов'язковою умовою державної реєстрації земельної ділянки, без присвоєння кадастрового номеру є неможливим встановлення меж ділянки в натурі, а тому просив суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку громадянки [PERSON], визнати недійсними та скасувати договори дарування домоволодіння та земельних ділянок укладені 12.10.2007 року між [PERSON] та відповідачкою та визнати недійсним та скасувати державний акти видані [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, викладене у позові підтвердила. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали письмові заперечення. Відповідач [PERSON] сільська рада Макарівського району свого представника у судове засідання не направили, подали лист з прохання слухати справу у їх відсутність. Треті особи своїх представників до зали суду не направили, подали заяви з прохання слухати справу у їх відсутність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Так, 08 квітня 2010 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування домоволодіння , яке розташоване по [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 10) Як слідує з тексту договору дарування , домоволодіння що є предметом договору розташоване на земельній ділянці площею 0,2500 га , кадастровий номер 3222780601:01:015:0030 , яка має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться у дарувальниці в користуванні. Як свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.12.1980 року вищевказане домоволодіння громадянка [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO]. ( а.с. 16) Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 1121 від 13.09.2010 року за записами по господарської книги за [PERSON] до 2010 року рахувалась земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,43 га. ( а.с. 17) Рішенням [PERSON] сільської ради Макарівського району № 256-28-V від 16.02.2010 року громадянці [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки у власність для ОЖБ - 0,2500 га , для ОСГ - 0,20 га. ( а.с. 18) Рішенням [PERSON] сільської ради №303-31-V від 13 серпня 2010 року право користування земельною ділянкою площею 0,43 га за громадянкою [PERSON] було припинено. ( а.с. 21) Рішенням [PERSON] сільської ради №17-03-VI від 06.01.2011 року позивачу по справі було передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки площею 0,4301 га з них 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,1801 га - для ведення ОСГ. (а.с. 9) Крім того, 20 березня 2014 року [PERSON] сільською радою Макарівського району було прийнято рішення №276-28-VI про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0,1800 га. Проте, як слідує з письмових матеріалів справи та не заперечується сторонами, домоволодіння та суміжна земельна ділянка , які розташована у [ADDRESS] та належить відповідачу [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку виготовлених та виданих 14 вересня 2010 року була їй подарована громадянкою [PERSON] 12 жовтня 2007 року. ( а.с. 81,82,85) Як слідує з тексту договору , земельна ділянка , загальною площею 0,408 га , що розташована по [ADDRESS] належала дарувальниці [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ №009618 виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради від 26 вересня 1999 року №9 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №515 14 березня 20000 року, кадастровий номер не присвоювався. ( а.с. 85-86) За клопотанням сторін до матеріалів справи судом було витребувано земельну шнурову книгу радгоспу імені Ілліча села Бишів Макарівського району. Як слідує з листа [PERSON] сільської ради та даних земельно шнурової книги земельна ділянка відповідачки по справі площею 0,4019 га відповідає площі , якою користувалась її матір [PERSON] та бабуся [PERSON]. ( а.с. 63, 64-77 ) Відповідно до книги по господарського обліку [PERSON] сільської ради №5 за домогосподарством по [ADDRESS] та належить позивачу по справі рахується земельна ділянка загальною площею 0,3000 га , з них 0,2500 га для ОЖБ та 0,05 га для ОСГ. Вказане зазначено листом сільського голови на адвокатський запит №836 від 26.11.2013 року. За клопотанням представника позивача по даній цивільній справі було призначено та проведено будівельно-технічну експертизу. Висновком експерта № 82914-41 від 23.05.2014 року було підтверджено існування накладки на земельні ділянки , що розташовані по [ADDRESS] , площа накладки становить 0,0728 га. ( а.с. 182-187) Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Проаналізувавши подані сторонами докази судом достовірно встановлено , що станом на 14 березня 2000 року громадянка [PERSON] була власником земельної ділянки загальною площею 0,408 га, що розташована в [ADDRESS] і право власності на земельну ділянку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ №009618 . Згідно норм Земельного кодексу України, який діяв на час видачі вищевказаного Державного акту присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці не було передбачено . 12 жовтня 2007 року землевласник [PERSON] відповідно до законодавства відчужила належну їй земельну ділянку та домоволодіння , яке на ній розташоване своїй дочці відповідачу по справі на підставі договорів дарування. Відповідно до ст. 120 та ст. 132 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Відповідно до ст.. 638 ЦК України договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, при відчуженні житлового будинку, будівлі або споруди у договорі який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації обов'язково повинен бути зазначений кадастровий номер земельної ділянки на якій ці будівлі розташовані. Якщо в договорі кадастровий номер не зазначений, то договір не є укладеним. Вищезазначені норми законодавства почали діяти з 01 січня 2010 року у зв'язку з внесенням змін до Земельного кодексу України від 12.12.2009 року. Проте, договору дарування, які позивач просить визнати недійсними та скасувати були укладені у жовтні 2007 року. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства , який втратив чинність , новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків , що виникли з моменту набрання ним чинності. Новий власник домоволодіння по [ADDRESS] та земельної ділянки громадянка [PERSON] на виконання вимог земельного законодавства України виготовила акт про встановлення на місцевості , погодження зовнішніх меж земельної ділянки , а також отримала нові державні акти про право на землю і присвоїла земельним ділянкам кадастрові номери. Таким чином, станом на 06 січня 2011 року , коли рішенням [PERSON] сільської ради №17-03-VI позивачу [PERSON] передавалась безкоштовно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,4301 га по [ADDRESS], будь яких порушень прав громадянина [PERSON] як землекористувача , відповідачкою [PERSON] допущено не було. У ситуації яка виникла , порушення існували з боку [PERSON] сільської ради, яка не зважаючи на норми статті 118, 120 Земельного кодексу України , не прийнявши до уваги правовстановлюючий документ на землю громадянки [PERSON], не перевіривши розмір земельної ділянки по [ADDRESS] видали рішення про передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,4301 га. у січні 2011 року чим породили спір між сторонами по справі. Вказане підтверджують і довідки, що подавались сторонами по справі , які виготовляла [PERSON] сільська рада, що містять суперечності між собою. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою , і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Позивач та його представник не довели суду тих підстав на які вони посилались у позовній заяві як на підставу своїх вимог. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. N 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Так, позивачем та представником не надано суду доказів щодо користування земельною ділянкою по [ADDRESS] до 2010 року на законних підставах . Якщо слідувати поданим матеріалам, то право користування у позивача земельною ділянкою по [ADDRESS] почалося з квітня 2010 року , але саме на цей час відповідачка по справі вже була законним власником земельної ділянки по [ADDRESS] а тому підстав для задоволення позову у суду не має. Висновком експерта № 82914-41 від 23.05.2014 року підтверджено взаємне перекриття ( накладення земельних ділянок сторін по справі, проте на думку суду, вказане у висновку перекриття виникло у результаті дій [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області . Землевласник [PERSON] на законних підставах набула право власності на свою земельну ділянку і будь яких порушень прав позивача як користувача суміжної земельної ділянки судом не встановлено.

Outcome: dismissed