Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просив встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] в с. Гірки Путивльського району Сумської області, а також просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах із земель ЗСАПТ «Соцтруд», розташовану на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0139711 від 16.09.1996, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Гірки Путивльського району Сумської області та зазначене майно прийняла як спадкоємець за законом, але не оформила за життя, після смерті рідного брата - [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері, отримав свідоцтво про право на спадщину на окреме спадкове майно, але в той же час оформити в нотаріальному порядку зазначене майно позбавлений можливості в зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності, витрати по справі покласти на нього. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Гірки Путивльського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки Бунякинського старостинського округу Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області від 23.03.2021 № 117, на день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] один, заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався (10). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09.09.2020, яке набрало законної сили 12.10.2020, встановлено, що [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] , позивача у справі. При цьому, вказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] , мати позивача, приблизно у 1994 році забрала брата - [PERSON] до себе у с. Гірки Путивльського району у зв`язку з його станом здоров`я, де він і проживав до смерті разом із сестрою та племінником - [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 548 ЦК Української РСР (1963 р.) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963 р.) визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, беручи до уваги зазначені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що позов в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті брата [PERSON] підлягає задоволенню. [INFO] в с. Гірки Путивльського району Сумської області померла [PERSON] , мати позивача (а.с. 8, 12). Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, прийняв спадщину після її смерті, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 4,0462 га, розташована на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 13, 14, 17). До спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах із земель ЗСАПТ «Соцтруд», розташовану на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яку [PERSON] прийняла, але не оформила за життя, після смерті рідного брата - [PERSON] . При цьому, отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно позивач не може з причини відсутності факту прийняття спадщини та відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, що вбачається з постанови нотаріуса від 15.12.2020 № 480/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 20). Разом з тим, з копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0139711 від 16.09.1996 вбачається, що [PERSON] , мешканцю с. Бруски Путивльського району Сумської області, як члену ЗСАПТ «Соцтруд», належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗСАПТ «Соцтруд», розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 16). Відповідно до листа Путивльської районної державної адміністрації від 11.02.2020 № 01-21/375, зазначений сертифікат не отриманий власником і знаходиться на зберіганні у Путивльській районній державній адміністрації (а.с. 15). Виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, а також враховуючи факт проживання в с. Бруски Путивльського району Сумської області саме [PERSON] (а.с. 10), суд дійшов висновку про те, що право на земельну частку (пай) згідно вказаного вище сертифікату належало саме померлому [PERSON] , а в написанні його по батькові допущена помилка при формуванні списку громадян - членів ЗСАПТ «Соцтруд» Путивльського району Сумської області, а в подальшому і видачі сертифікату на право на земельну частку (пай), який за життя власником отриманий не був. Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, щододається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їхреєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є :свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член коллективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] був внесений до списку громадян-членів ЗСАПТ «Соцтруд», хоча за життя і не отримав відповідного сертифікату, тому з урахуванням вказаних роз`яснень Пленуму Верховного Суду України щодо часу набуття членом КСП права на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що він набув право на земельну частку (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах із земель вказаного товариства, яке успадковане [PERSON] , що є підставою для задоволення позову. Понесені судові витрати по оплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду позивач просив не розподіляти. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved