Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем зареєстрований в реєстрі за № 5290, що виданий 01.11.2016 року про стягнення на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за Кредитним договором № 104/27120501 від 27.12.2005 року у розмірі 163 623, 66 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2017 року відкрито провадження по справі. Законом України № 2147-19 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року Цивільний процесуальний кодекс України (надалі - ЦПК України) прийнято в новій редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017року. Відповідно п.9 Перехідних положень нового ЦПК України - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.1,2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Відповідно до ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. Оскільки предмет даної справи не підпадає під обмеження, які визначені ч.4 ст. 274 ЦПК України, тому дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 січня 2018 року ухвалено розглянути справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.526,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно дост. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року між ЗАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 104/27120501 , відповідно до якого Позивачу були надані кошти розмірі 2082, 32 доларів США зі сплатою процентів за користування грошовими коштами. 07 листопада 2016 року р. приватним нотаріусом Чернігівського МНО Дніпропетровської області Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №5290 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів в розмірі 6 123, 64 доларів США, що у гривневому еквіваленті на час вчинення напису складало 163 623 грн. 66 коп. в рахунок погашення заборгованості за Договором №104/27120501 від 27.12.2005 року. Заборгованість складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 082, 32 доларів США; залишку заборгованості за відсотками в розмірі 4 041, 32 доларів США. У виконавчому написі №5290 від 07.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Дніпропетровської області Завалієвим А.А. зазначено, що стягнення проводиться за період з 27 грудня 2005 року по 8 вересня 2016 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1.1., 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно п. 2.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 № 296/5, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно п. 1 Глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 № 296/5, вчинення нотаріальної дії може бути відкладене в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або направлення документів на експертизу. Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.п.2 п. 3.1 ч. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 року (надалі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за договором № 104/27120501 від 23.07.2007, станом на 08.09.2016 року, що Відповідач надав нотаріусу, право вимоги у Позивача виникло 23.07.2007 року, а в самому виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 27 грудня 2005 року по 8 вересня 2016 року. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом Чернігівського МНО Дніпропетровської області Завалієвим А.А. виконавчий напис №5290 від 07.11.2016 року р. вчинено із порушенням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 1.2. Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою КМУ № 1172 від від 29 червня 1999 року (надалі - Постанова КМУ) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак як видно з виконавчого напису, нотаріусу був наданий розрахунок заборгованості за договором № 104/27120501 від 23.07.2007 року, станом на 08.09.2016 року, а не виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Слід зазначити, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відповідачем на підтвердження безспірності своїх вимог, як встановлено судами, не було подано нотаріусу первинних документів, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем зазначеного у виконавчому написі, були безспірними. Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ № 254 від 18.06.2003 року (надалі - Положення) Первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Відповідно до п. 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (Закон № 996-XIV). Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок заборгованості, що був наданий ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» нотаріусу не містить номеру особового рахунку; коду банку, у якому відкрито рахунок; коду валюти; суми вхідного залишку за рахунком; коду банку-кореспондента; номеру рахунку кореспондента; номеру документа; суми оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суми вихідного залишку, в звязку із чим не відповідає вимогам п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 N254, оскільки по суті дана виписка є типовим розрахунком заборгованості складеного ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Розрахунок боргу, підготовлений працівниками ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» щодо наявності грошового зобов'язання позивача по тілу кредиту, відсотках є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача. Вищевказані зауваження до змісту вчиненого виконавчого напису, а також до змісту документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис свідчить про відсутність підстав для безспірного задоволення вимог ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача [PERSON] за Договором №104/27120501 від 27.12.2005 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Дніпропетровської області Завалієва А.А. від 07.11.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №5290 таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині його вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору при подачі прозову в загальному розмірі 640 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved