Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. В період проживання у зареєстрованому шлюбі, у 1987 року [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №18 по вул. Миру в с. Годинівка Герцаївського району Чернівецької області та належав обом на праві спільної власності, по ? частці. 02.11.2000 року померла матір позивача [PERSON] 27.09.1993 року нею був складений заповіт, яким заповіла все своє майно. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються: її чоловік - [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, син [PERSON], який спадщину не приймав, а також позивач [PERSON], який прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, а отже успадкував ? частку вказаного житлового будинку. 06.09.2006 року помер батько позивача [PERSON] 27.09.1993 року ним був складений заповіт, яким заповів на користь позивача все своє майно, який в свою чергу прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже успадкував 1/2 частку вищенаведеного житлового будинку, яка належала спадкодавцю. Син спадкодавця [PERSON] спадщину не приймав. Нотаріусами було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітами на вищенаведений житловий будинок по причині ненадання належних правовстановлюючих документів, документів на підтвердження факту родинних відносин між ним та його батьком, а також факт належності правовстановлюючого документу - заповіту. Так як батько позивача за свідоцтвом про його народження являється [PERSON], та заповіт на його користь складено саме ним, у свідоцтві про смерть його прізвище помилково записане «Ботнарук», виникла необхідність у встановленні факту, що позивач являється рідним сином [PERSON], який помер 06.09.2006 року та факту належності заповіту, який зареєстрований Годинівською сільською радою Герцаївського району Чернівецької області №13 від 27.09.1993 року, [PERSON], який помер 06.09.2006 року, виданого на імя позивача [PERSON], що у позовних вимогах і просив суд встановити. Окрім цього, просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітами право приватної власності на житловий будинок №18 по вул. Миру в с. Годинівка Герцаївського району Чернівецької області. Позивач у судовому засіданні пояснив, що його батьками [PERSON] та [PERSON] було 27.09.1993 року були складені на його користь заповіти, якими заповіли на випадок своєї смерті все своє майно. Після смерті батьків він спадщину прийняв, однак не може її оформити через відсутність документів необхідних правовстановлюючих документів на будинок а також у звязку з помилкою у прізвищі його батька у свідоцтві про смерть, де він записаний «Ботнарук», а тому виникла необхідність у встановленні фактів, що померлий [PERSON] є його рідним батьком та заповіт від 27.09.1993 року складено саме ним на користь позивача. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позові. Відповідач по справі був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на призначені судові засідання свого представника не направляв, однак подав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, також вказавши, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 02.11.2000 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ №060006 від 03.11.2000 року (а.с.15). На час відкриття спадщини відносини спадкування регулювалися нормами ЦК УРСР від 18.07.1963 року (надалі ЦК УРСР), а тому підлягають застосуванню норми цього кодексу. Відповідно до\~ст.548\~ЦК УРСР,\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв. Прийняття спадщини визначається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця. Ст.549 ЦК УРСР визначає 2 способи прийняття спадщини: 1)шляхом подачі заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, та 2) шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні були вчинятись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи №51 до майна померлої [PERSON] судом встановлено, що 27.09.1993 року нею складено заповіт, посвідчений представником виконкому Годинівської сільської ради, зареєстрований у реєстрі за №14, яким заповіла на користь позивача [PERSON] все своє майно та все на що за законом буде мати право, який на час відкриття спадщини не змінений та не скасований. В свою чергу позивач прийняв спадщину за заповітом шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Чоловік спадкодавця [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. З довідки Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області №148 від 04.01.2018 року, судом встановлено, що окрім [PERSON] та [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом являється син [PERSON], який спадщину не приймав. 06.09.2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ № 022426 від 07.09.2006 року. Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст.1268, ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270\~ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В матеріалах спадкової справи відносно майна померлого [PERSON] №124/2017 наявний заповіт складений [PERSON], посвідчений представником виконавчого комітету Годинівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №13, яким на випадок своєї смерті заповів на користь позивача [PERSON] все своє майно та все на що за законом буде мати право. Позивач проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області №1369 від 23.10.2017 року (а.с.24), а отже вважається таким, що прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00019012730 від 10.11.2017 року, 24.01.1958 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище Боінчану) [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з витягів з погосподарської книги с. Годинівка Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, станом на 1996-2000 року, номер обєкта погосподарського обліку 279, станом на 2001-2005 роки, номер обєкта погосподарського обліку 276, станом на 2006-2010 роки, номер обєкта погосподарського обліку 274, за спадкодавцем [PERSON] числиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, 1987 року побудови, тип двору рахується робочий (а.с.10-25). Згідно постанови №178/02-31 від 07.12.2017 року, державним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу [PERSON] було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва по право на спадщину за заповітом на належній померлій 02.11.2000 року [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами №18 по вул. Миру в с. Годинівка Герцаївського району Чернівецької області, так як не подано документів, які посвідчують право власності на будинок чи на її частку. Згідно постанови № 407/02-31 від 22.11.2017 року, приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу [PERSON] було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва по право на спадщину за заповітом на належній померлому 06.09.2006 року [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами №18 по вул. Миру в с. Годинівка Герцаївського району Чернівецької області, так як не подано документів, які посвідчують право власності на будинок чи на її частку. Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Згідно п.5 ч.2 ст. 294 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть розглядатися справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.10 постанови пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення факту. У звязку з розбіжностями між прізвищами спадкодавця [PERSON], який помер 06.09.2006 року у свідоцтві про смерть, де прізвище зазначене «Ботнарук», у заповіті №13 від 27.09.1993 року, де заповідачем являється «[PERSON]К.» та у свідоцтві про народження позивача, де ініціали його батька записані «[PERSON]К.», виникла необхідність у встановленні факту, що позивач являється рідним сином померлого [PERSON] та саме останнім був складений на його користь заповіт №13 від 27.09.1993 року. Дані факти знайшли своє підтвердження через пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що позивач [PERSON] являється рідним сином померлого 06.09.2006 року [PERSON] та пояснили, [PERSON] за свідоцтвом про смерть та [PERSON], яким складено заповіт, являється однією і тією ж особою. Інших осіб на території сільської ради за такими ініціалами не було. Саме померлим [PERSON] був складений на користь сина [PERSON] заповіт. Позивач [PERSON] жив зі своїм батьком [PERSON] на момент його смерті та надалі живе у його домоволодінні. В якості доказу родинних відносин позивачем та його батьком суд бере до уваги вищевказані витяги з погосподарських книг, з яких вбачається, що у домоволодінні [PERSON] був зареєстрований та надалі числиться зареєстрованим його син [PERSON] (а.с.10, 25). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин та належності спадкодавцю заповіту, що потрібно позивачу для оформлення спадкових прав після смерті батька. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Належність запису у книгах погосподарського обліку в якості голови двору спадкодавцю [PERSON] підтверджує факт набуття ним права власності на житловий будинок №18 по вул. Миру в с. Годинівка Герцаївського району Чернівецької області у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.22 Кодексу по шлюб та сім'ю від 20.06.1969 року, який діяв в період будівництва проживання [PERSON] у шлюбі з [PERSON], майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки вищезазначений житловий будинок що входить до складу спадкового майно побудований в період проживання останніх у зареєстрованому шлюбі, суд дійшов висновку, що він належав обом на праві спільної сумісної власності подружжя, по ? частці кожному, виходячи з рівності часток, так як частки не встановлені. 10.11.2017 року на спірне домоволодіння був складений технічний паспорт, що засвідчує відповідність житлового будинку вимогам законодавства, будівельним нормам, державних стандартів і правил та згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна не є самочинним, так як побудований до 05 серпня 1992 року. Згідно даних технічного паспорту, спірне домоволодіння складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 67,50 кв.м., у т.ч. житловою площею 42,40 кв.м., та господарських будівель та споруд: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», воріт №1, огорожі №№ 2, 3 (а.с.11-14). Згідно\~ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст.\~1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст.\~1296\~ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права. Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що спадкодавцями у встановленому законом порядку набуто право власності на спадковий житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, а позивач в свою чергу прийняв спадщину заповітами після смерті своїх батьків а отже успадкував по ? частці домоволодіння, яка належала кожному з них, однак не може оформити їх на себе через відсутність документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання. На підставі наведеного,

Outcome: approved