Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10.02.2011 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що, починаючи з 10.02.2011 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають з ними. Подружні стосунки з відповідачем не склалися, вони втратили почуття любові та взаємоповаги, внаслідок чого між подружжям часто виникали сварки. Спору про майно подружжя немає. Після розлучення донька [PERSON] сама вирішить з ким проживати, а донька [PERSON] буде проживати з нею. На примирення вона не згодна, вважає, що збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 10.02.2001 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 30.10.2001, актовий запис №14; та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 02.07.2009, актовий запис №09. Спору щодо проживання дітей у сторін не має. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей, суд дійшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved