Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти, передані йому в якості завдатку за нікчемним договором в розмірі 30 000 , 00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що укладений між нею та [PERSON] договір про завдаток від 21 вересня 2018 року , відповідно до умов якого нею було передано відповідачу 30 000,00 гривень як завдаток у рахунок оплати за договором купівлі-продажу , є нікчемним , оскільки не посвідчений нотаріально. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2018 року провадження по справі відкрите. У вступному слові позивачка та її представник позов підтримали , наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово позивача та її представника , вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В ході розгляду справи встановлено, що 21 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про завдаток , відповідно до умов якого сторони домовилися не пізніше 28 вересня 2018 року належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна , а саме квартири , розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов п. 1 вказаного договору позивачка передала [PERSON] з метою забезпечення своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна суму завдатку в розмірі 30 000,00 гривень . Вказаний договір не було посвідчено нотаріально, а факт отримання грошових коштів в розмірі 30 000,00 гривень підтверджено підписем відповідача в договорі . Також, судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири , розташованої за адресою: [ADDRESS] між сторонами укладено не було, що підтверджено відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до вимог статей 635, 657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу квартири має бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням, оскільки попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням , завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири . Оскільки договір купівлі-продажу квартири , який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 30 000,00 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічні висновки містяться в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України по справі № 6-176цс12 від 13 лютого 2013 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved