Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до судлу з позовом, зазначивши , що з [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах на підставі розписки від 29 квітня 2015 року, відповідно до якої відповідач позичила у нього кошти в сумі 300 доларів США, які зобов`язалася повернути до 15 травня 2015 року. [PERSON] зобовязання не виконала, кошти не повернула. Позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнала (а.с.12). Суд, ухвалив розглянути справу у відсутності відповідачки, задоволивши її заяву. В судовому засіданні позивач підтримав даний позов про стягнення боргу за договором позики у сумі 300 доларів США, що є еквівалентно 6 509 гривням. Також просив стягнути з відповідачки судовий збір на йогог користь. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України - ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ч. 4 цього Кодексу. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, розпискою (а.с.5 ) позивач ствердив суду, що він з відповідачем із 29 квітня 2015 року перебуває у договірних правовідносинах і довів що остання заборгувала йому 300 доларів США, що за курсом на 14 вересня 2015 року (1 долар США = 21,698655 гривень) становить 6\~509 гривень 59 копійок (а.с. 6). Відповідно до договору, відповідач зобовязлася до 15 травня 2015 року повернути позивачеві обумовлену суму, свої зобовязання не виконала, позикодавцю своєчасно і до сьогоднішнього дня суму позики не повернула. Таким чином, позивачем у судовому засіданні доведено, що саме [PERSON] позичила у нього 300 доларів США і по даний час не виконала своє зобовязання по поверненню боргу до 15 травня 2015 року, а тому позов підлягає до повного задоволення. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Отже, незалежно від валюти боргу, валютою платежу, засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня (позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79 цс 14). Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 487 гривень 20 копійок судового збору (а.с. 1). Таким чином саме такий розмір судових витрат має бути стягнений з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved