Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.01.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем «Opel Astra 1.6 І» д.р.н. [NUMBER] на вул. Стеценка в м. Києві, допустив порушення вимог п.п.1.5.,10.1,16.6 Правил дорожнього руху України та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого пасажири вказаних автомобілів [PERSON] та [PERSON] зазнали тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина відповідача встановлена рішенням суду. В результаті ДТП автомобіль «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER], що належить [PERSON], отримав значні механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, згідно зі звітом №350/2 від 05.02.2016 року склала 140 747 гривень 36 копійок. У зв'язку з цим [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яким була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] Страховою компанією 06.05.2016 року [PERSON] була виплачена сума відшкодування в розмірі 77 957 гривень 36 копійок. У виплаті решти суми в розмірі 62 790 гривень страховою компанією було відмовлено з посиланням на те, що оцінка завданого матеріального збитку була проведена відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також на те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача встановлено в розмірі 146 783 гривні 05 копійок, що більше ринкової вартості автомобіля на момент настання страхового випадку, яка визначена в розмірі 140 747 гривень 36 копійок. Позивач також поніс витрати на послуги паркування пошкодженого автомобіля на станції технічного обслуговування у сумі 3 560 гривень, сплатив за оціночний звіт 1 200 гривень та за банківські послуги 15 гривень, а також витратив на послуги таксі з метою перевезення дітей до лікарні 349 гривень. [PERSON] вважає, що загальна сума завданого йому матеріального збитку, що не відшкодована, з урахуванням вказаних витрат складає 67 914 гривень. Крім цього, [PERSON] зазначає, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, неможливістю протягом тривалого часу користуватись автомобілем, порушенням нормальних життєвих зв'язків, що вплинуло на його життя та життя сім'ї. Позивач змушений був шукати гроші на ремонт автомобіля, нервував через пошкодження улюбленого автомобіля, змушений був вносити корективи щодо використання сімейних коштів. Крім того, позивач втратив можливість надавати послуги з перевезення пасажирів, що позбавило додаткового заробітку і змусило шукати інші джерела доходу. [PERSON] також був позбавлений можливості виїздити з сім'єю у вихідні дні на відпочинок, що раніше часто робив. Йому та його близьким на довгий час довелося користуватися громадським транспортом, послугами таксі, що викликало і надалі спричиняє суттєві незручності у пересуванні. Заплановані справи, що потребували пересування автотранспортом, позивач змушений був відкласти, а від деяких взагалі відмовився, що спричинило проблеми з роботою. Позивач оцінює моральну шкоду у 20 000 гривень. [PERSON] просить стягнути із [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 67 914 гривень, моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав і просив задовольнити Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 08.01.2016 року о 20 годині 50 хвилин на вул. Стеценка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Astra 1.6 І» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України (а.с.7-8-копія ухвали). В ухвалі, зокрема, зазначено, що [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.5., 10.1., 16.6. Правил дорожнього руху України, визнав себе винним і розкаявся у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті аварії автомобілю «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER], що належить [PERSON], були завдані механічні пошкодження. Згідно зі звітом №350/2 від 05.02.2016 року, складеним ФОП [PERSON] (а.с.9-33), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП, складає 140 747 гривень 36 копійок, що дорівнює ринковій вартості автомобіля. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 146 783 гривні 05 копійок. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Astra 1.6 І» д.р.н. [NUMBER] була застрахована у ВАТ «СК «ПЗУ Україна», страховою компанією було виплачено позивачеві страхове відшкодування в загальному розмірі 77 957 гривень 36 копійок, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснюється, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просить стягнути суму збитків, яка не покривається страховим відшкодуванням, в розмірі 62 790 гривень. При цьому представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач не згодний на визнання автомобіля фізично знищеним, оскільки автомобіль можливо відновити. Оскільки витрати на ремонт транспортного засобу «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER] перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, його ремонт є економічно необґрунтованим. Позивач не згодний на визнання автомобіля фізично знищеним, а тому йому має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі звітом №350/2 від 05.02.2016 року, складеним ФОП [PERSON], ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER] становить 140 747 гривень 36 копійок. Згідно зі звітом №5241/02/16 від 19.02.2016 року, складеним ТОВ «Сател Груп» (а.с.77-89), ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Chevrolet Lachetti NF 196 ЗНГ» д.р.н. [NUMBER] складає 62 790 гривень. Різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 77 957 гривень 36 копійок (140 747,36 грн. - 62 790 грн. = 77 957,36 грн.). Саме така сума була виплачена позивачеві страховою компанією. За таких обставин вимоги [PERSON] про стягнення шкоди в розмірі 62 790 гривень задоволенню не підлягають. Позивач також просить стягнути 3 560 гривень за послуги паркування пошкодженого автомобіля на СТО. На підтвердження понесення цих витрат позивач надав звіт на оплату №0000000283 від 16.05.2016 року (а.с.39) про сплату ФОП [PERSON] за послуги паркування 3 560 гривень. З вказаного звіту не вбачається, що послуги з паркування надавались саме позивачеві, стосувались пошкодженого автомобіля і оплачувались [PERSON] З огляду на викладене, вимога про стягнення з відповідача витрат на паркування в розмірі 3 560 гривень задоволена бути не може. Позивач також просить стягнути з [PERSON] витрати за оціночний звіт в сумі 1 200 гривень та послуги банку в розмірі 15 гривень. На підтвердження понесення цих витрат позивач надав копії квитанцій від 06.02.2016 року (а.с.38). З вказаних квитанцій вбачається, що платником в них зазначений [PERSON] Доказів того, що ці витрати поніс [PERSON] суду не надано. За таких обставин підстав для стягнення цих витрат з відповідача немає. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на послуги таксі з метою перевезення дітей до лікарні в сумі 349 гривень. Однак, позивачем не надано доказів понесення цих витрат. З наданих [PERSON] квитанцій та товарних чеків (а.с.41-42) не вбачається, що кошти сплачені саме позивачем. Зважаючи на це, вимога про стягнення з відповідача витрат на послуги таксі в сумі 349 гривень задоволенню не підлягає. Позивач також вважає, що йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він нервував, змушений був витрачати час і кошти на відновлення своїх прав, в нього був пригнічений стан. Крім того, позивач душевно страждав у зв'язку з пошкодженням його майна та неможливістю тривалий час користуватися автомобілем, він та сім'я змушені користуватися громадським транспортом, що викликає суттєві незручності. Також позивач зазначає, що через відсутність автомобіля порушені його нормальні життєві зв'язки, він змушений змінювати плани, в тому числі і по роботі. Моральну шкоду позивач оцінює у 20 000 гривень. Суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами) зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пункту 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазначав позивач, немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Позивач дійсно в зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою переніс страждання і хвилювання, адже був за кермом під час аварії. Також був порушений звичайний ритм життя позивача, він змушений був змінювати свої життєві плани в і т.ч. і по роботі, відчував незручності. Враховуючи характер і обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, а також виходячи з роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди [PERSON] слід визначити у 3 000 гривень. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає задоволенню частково. Стягненню з відповідача підлягають також витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: partial