Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 05.11.2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2019 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з ним. Посилаючись на те, що з моменту розлучення відповідачка жодним чином не допомагає дитині, хоча має фінансову можливість для цього, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини за минулий час, за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року в сумі 22943 грн. В судовому засіданні представник позивач підтримав позов та, посилаючись на викладені в позовній заяви обставини, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачки під час розгляду справи в суді, зазначила, що відповідачка частково визнає позовні вимоги та, з урахуванням її фактичних доходів, не заперечує проти визначення аліментів на дитину в розмірі 1700 грн. щомісячно. В частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час в задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на те, що відповідачка не ухилялась від утримання доньки та надавала допомогу в натуральній формі, а також на ненадання позивачем доказів щодо вжиття заходів для одержання аліментів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони з 05.11.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідачка є здоровою та працездатною, інших осіб на утриманні не має, офіційно працевлаштована та отримує дохід, суд приходить до висновку, що відповідачка здатна надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої доньки. При визначені розміру аліментів суд враховує, що позивачем не надано жодних доказів стосовно розміру витрат, які він фактично несе щомісячно на утримання дитини та забезпечення її першочергових потреб; щодо розміру доходів відповідачки та її витрат, які б свідчили про здатність останньої надавати допомогу на утримання дитини в заявленому позивачем розмірі. В той час, які під час розгляду справи встановлено, що єдиним джерелом доходів відповідачки є заробітна плата за основним місцем роботи в ТОВ «НАФТАСІТІ», середньомісячний розмір якої з урахуванням утриманих податків та обов`язкових платежів за 2019 рік склав 4759 грн 85 коп. З урахуванням зазначеного, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1700 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 14.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. В своєму позові позивач також просив стягнути з відповідачки аліменти за минулий час, за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року, в сумі 22943 грн. Поряд з цим, суд враховує, що відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Суд враховує, що відповідних доказів щодо вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідачки в 2019 році та неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, стороною позивача суду не представлено. В той час, як представник відповідачки під час розгляду справи в суді вказані обставини заперечував. В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю цих вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 40 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial