Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 18.06.2014 року з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] , що належить [PERSON] та яким керував [PERSON] . Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.07.2014 року [PERSON] за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. За заявою [PERSON] останній було виплачено страхове відшкодування в межах ліміту відшкодування МТСБУ в розмірі 50000 грн. Таким чином, МТСБУ набуло право зворотної вимоги до [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивач в первісному позові просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в сумі 50933 грн. 58 коп., що складаються з виплати страхового відшкодування в сумі 50000 грн. та витрат на аварійного комісара в сумі 933 грн. 58 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1378 грн. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровську від 24.11.2016 року позов МТСБУ було задоволено. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2019 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення суду від 24.11.2016 року було скасовано та справу призначено до нового судового розгляду в спрощеному позовному провадженні. Після скасування заочного рішення, з урахуванням заперечень відповідача [PERSON] , позивачем було подано уточнений позов до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якому позивач посилався на те, що в разі підтвердження факту добровільного відшкодування [PERSON] завданої матеріальної шкоди [PERSON] , вказане буде свідчить про безпідставне отримання останньою страхового відшкодування. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку страхове відшкодування в сумі 50000 грн., витрати на аварійного комісара в сумі 933 грн. 58 коп., а також судовий збір в сумі 1378 грн. В наданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позов просив задовольнити, стягнувши сплачене МТСБУ страхове відшкодування в залежності від встановлення факту добровільного відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди з останнього або з відповідачки [PERSON] . Відповідач [PERSON] в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи посилався на те, що у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої [PERSON] , як власнику транспортного засобу Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] , він 20.06.2014 року сплатив власні кошти в сумі 15701 грн., що підтверджується заказом-нарядом №0000000005 від 18.06.2014 року, рахунком №00005 від 18.06.2014 року та квитанцією про оплату ремонтних робіт, виданою ФОП [PERSON] . Таким чином, [PERSON] безпідставно отримала страхове відшкодування, оскільки заява про його виплату було подано останньою через два місяці після сплати ним вартості відновлювального ремонту її пошкодженого автомобіля. До цього часу, [PERSON] інших вимог до нього не заявлялось. Представник відповідачки [PERSON] в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи посилався на те, що наданий відповідачем [PERSON] заказ-наряд № 0000000005 від 18.06.2014 року ФОП [PERSON] , де замовником виступає чоловік [PERSON] - [PERSON] , не містить підпису останнього. Рахунок № 00005 від 18.06.2014 року про попередню оплату [PERSON] ремонту не відповідає законодавчо встановленій формі. Фактично відновлювальний ремонт автомобіля, що належить [PERSON] ФОП [PERSON] не здійснювався, про що свідчать фотознімки до звіту, що складався після звернення [PERSON] до МТСБУ за замовленням останнього, з яких вбачається, що автомобіль перебував в тому ж стані, що і після дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, зазначена відповідачем [PERSON] сума відновлювального ремонту в розмірі 15701 грн., значно менша за вартість відновлювального ремонту, визначеного кваліфікованим оцінювачем (55648 грн. 38 коп.). Тобто, за вказану суму відповідачка [PERSON] не мала б можливості здійснити ремонт автомобіля та відновити його до стану, що існував до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачем [PERSON] не надано актів прийму-передачі автомобіля, доказів проведення ремонту та відшкодування завданої шкоди в повному обсязі. В зв`язку з цим, представник відповідачки [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, заявлених до останньої. Враховуючи подану представником позивача заяву про розгляд справи за його відсутності та положення ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності останнього. Перевіривши викладені доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та представника [PERSON] , допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.06.2014 року о 07-50 г. в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Опель Вектра н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] , що належить [PERSON] та яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував чоловік останньої [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.07.2014 року (справа №203/4140/14-п) за фактом дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Вказана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Опель Вектра н/з [NUMBER] не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 19.06.2014 року [PERSON] в порядку ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав до МТСБУ повідомлення про настання страхового випадку. З метою отримання страхового відшкодування [PERSON] 04.08.2014 року відповідно до ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулась до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. За дорученням МТСБУ, ТОВ «Вікторія» було замовлено оцінку ринкової вартості транспортного засобу Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] та вартості відновлювального ремонту суб`єкту оціночної діяльності [PERSON] . Згідно звіту останнього від 05.08.2014 року ринкова вартість транспортного засобу Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] визначена в сумі 120487 грн. 33 коп., вартість відновлювального ремонту в сумі 103429 грн. 01 коп. з урахуванням ПДВ, в сумі 86190 грн. 84 коп. без ПДВ; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу в сумі 55648 грн. 38 коп. з урахуванням ПДВ, в сумі 46373 грн. 65 коп. без ПДВ. На підстав вказаного звіту та в межах встановленого ліміту відшкодування, позивачем було здійснено відповідачці [PERSON] виплату страхового відшкодування в сумі 50000 грн. За проведення оцінки з визначення розміру збитків позивачем було сплачено ТОВ «Вікторія» кошти в сумі 933 грн. 58 коп. Зазначені вище обставини підтверджуються долученими до справи та дослідженими судом під час її розгляду письмовими доказами, а також не заперечувались відповідачами. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут та далі Закону України №1961-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин) було встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 9.2 ст.9 Закону України №1961-IV розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих було визначено в розмірі 50000 грн. на одного потерпілого. Згідно ст.29 Закону України №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України №1961-IV за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, оскільки позивач виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини відповідача [PERSON] , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з останнього на користь позивача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 50933 грн. 08 коп., у відповідності до ст.141 ЦПК України судового збору в сумі 1378 грн. 60 коп., всього стягнувши 52311 грн. 68 коп. В частині заявлених вимог про солідарне стягнення вказаних витрат з відповідачів, а також доводів відповідача [PERSON] щодо відшкодування завданих відповідачці [PERSON] матеріальних збитків шляхом оплати вартості відновлювального ремонту, суд враховує наступне. На підтвердження вказаних доводів відповідач [PERSON] посилався на те, що після дорожньо-транспортної пригоди за його пропозицією водій [PERSON] залишив транспортний засіб Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] для проведення відновлювального ремонту в автосервісі у ФОП [PERSON] , де було проведено ремонті роботи, за що ним ( [PERSON] ) сплачено кошти в сумі 15701 грн. Безпосередньо ремонті роботи проводились автомеханіком [PERSON] . Поряд з цим, надані [PERSON] на підтвердження цього заказ-наряд №0000000005 від 18.06.2014 року, рахунок №00005 від 18.06.2014 року та квитанцію про оплату ремонтних робіт від 20.06.2014 року, видану ФОП [PERSON] , суд не визнає належними, достатніми та допустимими доказами, оскільки вони є копіями, які належним чином не засвідчені. Крім того, заказ-наряд № 0000000005 від 18.06.2014 року не містить підпису [PERSON] , що зазначений в ньому в якості замовника, про прийняття автомобіля. В квитанції від 20.06.2014 року не зазначено за ремонт якого транспортного засобу передано кошти. При цьому, зазначено про отримання ФОП [PERSON] від [PERSON] коштів в сумі 15701 грн. в якості попередньої оплати за ремонт транспортного засобу. В той час, як згідно заказу-наряду №0000000005 від 18.06.2014 року станом на 18.06.2014 року, тобто до видачі квитанції, вже було придбані необхідні матеріали, проведено відновлювальний ремонт та видано транспортний засіб замовнику. З огляду на це, суд критично відноситься та не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу і показання допитаного в якості свідка [PERSON] , який під час допиту підтвердив факт проведення ним відновлювального ремонту транспортного засобу Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] в червні 2014 року, оскільки документально вказаний факт не підтверджено. Крім того, вказані показання свідка [PERSON] спростовуються додатками до звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 05.08.2014 року, згідно яких, а саме: акту огляду транспортного засобу від 31.07.2014 року та фотознімків вбачається, що на момент огляду транспортний засіб Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] не перебував у відремонтованому стані та мав механічні пошкодження, що були заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 18.06.2014 року та відображені у довідці ДАІ, складеної за фактом цієї пригоди. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] запропоновував відремонтувати пошкоджений транспортний засіб за власні кошти та в цей же день вони приїхали до якогось будинку у приватному секторі, де перебував [PERSON] , в якого було залишено транспортний засіб для проведення відновлювального ремонту. Проте, на протязі приблизно тижня жодних робіт проведено не було, після чого він забрав транспортний засіб та його дружина звернулась до МТСБУ з приводу виплати страхового відшкодування. В подальшому відновлювальний ремонт було проведено на ТОВ «СД-Люкс». Факт проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Фольксваген Гольф н/з [NUMBER] на ТОВ «СД-Люкс» підтверджується платіжним дорученням №1/23801 від 02.09.2014 року, з якого вбачається, що МТСБУ страхове відшкодування перераховувалось на рахунок ТОВ «СД-Люкс», а також довідкою цього товариства №63 від 15.11.2019 року на адвокатський запит представника відповідачки [PERSON] . Також суд враховує, що сплачені начебто [PERSON] кошти в сумі 15701 грн. не покривали вартість матеріальних збитків та вартість відновлювального ремонту, визначених у звіті суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 05.08.2014 року. За вказаних обставин, оскільки відповідачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами факт відшкодування в добровільному порядку матеріальної шкоди, завданої [PERSON] , суд не вбачає підстав для звільнення останнього від відповідальності перед позивачем та підстав для задоволення позовних вимог останнього, заявлених до відповідачки [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial