Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач, звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 160 975,41 грн за кредитним договором № DN81AR03110042 від 17.08.2007, яка складається з: індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання - 138 820,17 грн, 3 % річних від простроченої суми - 22 155,24 грн та стягнути судові витрати у розмірі 2 414,63 грн. Позов обґрунтований тим, що АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 17.08.2007 було укладено кредитний договір № DN81AR03110042 від 17.08.2007, за умовами якого АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 164 386,00 грн на термін до 16.08.2014, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав 17.06.2011 АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13.10.2011 позовні вимоги задоволено, та стягнено заборгованість в розмірі 145 439, 52 грн, нараховану станом на 26.04.2011. Оскільки з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Люботинського міського суду Харківської області від 13.10.2011, тобто за період з 17.08.2007 по 26.04.2011, то за період після подання позовної заяви з 18.06.2011 по 20.07.2020 на наявну заборгованість позивачем нараховано санкції визначені у ст. 625 ЦК України, а саме індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 160 975,41 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити судове засідання без його участі. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 17.08.2007 між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81AR03110042 від 17.08.2007, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 164 386,00 грн на термін до 16.08.2014. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13.10.2011 було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 145 439,52 грн нараховану станом на 26.04.2011. Разом із тим, винесення рішення Люботинським міським судом Харківської області від 13.10.2011 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Позивач стверджує, що рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13.10.2011 не виконано боржником. Прострочена сума заборгованості становить 83 139,29 грн. Згідно з наданим банком розрахунку, прострочена сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 83 139,29 грн, а саме за такі періоди: З 18.06.2011 до 22.07.2011 - 81 534,29 грн; З 16.08.2011 до 24.07.2012 - 82 069.29 грн; З 16.08.2012 до 23.07.2013 - 82604,29 грн; З 16.08.2013 до 20.07.2020 - 83 139,29 грн. На вказану суму заборгованості позивачем нараховано штрафні санкції згідно з ст. 625 ЦК України за період з 18.06.2011 по 20.07.2020, що становить 160 975,41 грн, та складається з наступного: -індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання в сумі 138 820,17 грн; -3 % річних від простроченої суми у розмірі 22 155,24 грн. Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Висновок суду відповідає правовій позиції Касаційного цивільного суду Верховного суду, викладеній в постанові від 23 травня 2018 року у справі №630/720/15-ц (провадження № 61-9365св18). Судом не заперечується, що позивач має право на нарахування санкцій, визначених ст. 625 ЦК України на суму заборгованості, після прийняття рішення про стягнення заборгованості. Поряд із цим, таке нарахування, згідно правового висновку Верховного Суду, можливе лише у разі невиконання судового рішення. Тобто у даному випадку позивач має довести, що рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13.10.2011 не виконано на теперішній час. Разом із тим, позивач відповідних належних та допустимих доказів не надав, що позбавляє суд можливості встановити правомірність нарахування індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також три проценти річних від простроченої суми, на суму заборгованості після прийняття даного рішення. Судом було визнано явку представника позивача до суду обов`язковою для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог, однак представник позивача в судові засідання не з`явився, правом надати суду пояснення та подати докази на їх підтвердження не скористався, тому суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено в позові, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі судового збору відсутні.

Outcome: dismissed