Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 15 грудня 2013року позичив у нього грошові кошти в сумі 27000 дол. США, які зобов'язувався повернути до 10 березня 2014 року, що було засвідчено відповідною розпискою. Оскільки в обумовлений термін, відповідач кошти не повернув, позивач просить суд стягнути з відповідача 27000дол.США, що станом на 01.04.2014року згідно курсу НБУ еквівалентно 296 730грн. та 2967,30грн. сплаченого позивачем судового збору. В судовому засіданні позивача та представник позивача позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, враховуючи думку позивача та його представника, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач надав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 27 000дол.США. На підтвердження цієї обставини, відповідачем було написано розписку, в якій зазначений кінцевий термін повернення позики до 10.03.2014року. Згідно пояснень позивача, гроші надавались відповідача для його особистих потреб. Відповідач в порушення взятих на себе зобов»яань грошові кошти в зазначений термін не повернув, внаслідок цього станом на день подачі позовної заяви до суду за відповідачем рахується заборгованість на суму 27 000дол.США. Так, за ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.626 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Хоча, надана суду розписка від 15.12.2013року в підтвердження отримання відповідачем від позивача коштів і не є належною письмовою формою договору позики, але згідно законодавства може прийматися до уваги і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами. А тому, проаналізувавши всі надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно мав місце договір позики, умови якого відповідач не виконав. Жодних достовірних доказів, які б спростовували цей висновок, суду не було надано. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу відповідно до договору позики від 315.12.2013 року в сумі 296 730 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 01.04.2014 року еквівалентно 27 000 доларів США. Таким чином, позов підлягає до задоволення та також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2967, 30грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved