Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

позивач звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради до [PERSON], третя особа Комунальна міська дитяча клінічна лікарня, в якому просить стягнути з відповідачавитрати на лікування потерпілої [PERSON]в сумі 3 338,74 грн., покликаючись на те, що вироком Галицького районного суду м.Львова [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внаслідок вчинення якого [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження та знаходилась на лікуванні у реанімаційному відділенні для дітей старшого віку та в нейрохірургічному відділеннях з 04.05.2013 року по 15.12.2013 року і на її лікування лікарнею затрачено 3338,74 грн. Прокурор в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Представник Львіваської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.01.2015 року [PERSON]. визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Даним вироком встановлено, що [PERSON] своїми діями, які мали місце 04.05.2013 року, вчинив порушення Правил безпеки дорожнього руху України, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження /а.с.6-8/. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої встановлено ці обставини. Також судом встановлено, що [PERSON] знаходилась на лікуванні у реанімаційному відділенні для дітей старшого віку та в нейрохірургічному відділеннях з 04.05.2013 року по 15.12.2013 року і на її лікування лікарнею затрачено 3338,74 грн /а.с.9/. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, відповідач в судове засідання не з'явився та не представив жодних доказів на спростування позовних, а тому такий підлягає до задоволення.

Outcome: approved