Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви відповідача від 19 грудня 2011 року б/н йому ПАТ КБ «Приватбанк» було надано кредит на суму 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 13 лютого 2019 року його заборгованість склала 52275,75 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 52275,75 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право подання до суду у п`ятнадцятиденний термін із дня отримання даної ухвали відзиву на позов. Однак до цього часу відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі заяви, поданої відповідачем 19 грудня 2011 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки /а.с.12-29/. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 13 лютого 2019 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 52275,75 грн. та складається з: 20665,16 грн. - тіло кредиту, 11918,54 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 16026,54 грн. - пеня, 700 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 2965,51 грн. - заборгованість по штрафах /а.с.5-11/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі - 49310,24 грн., що включає в себе: 20665,16 грн. - тіло кредиту, 11918,54 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 16026,54 грн. - пеня, 700 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначене, так як штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, до того ж з відповідача стягнуто на користь позивача суму пені у загальному розмірі 16726,54 грн., то в частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу, що становить згідно розрахунку останнього 2965,51 грн., суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 грн.

Outcome: partial