Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 14 січня 1991 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис № 6, місце реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій област. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Після укладення шлюбу сторони проживали в належному позивачеві будинку, який не є спільною сумісною власністю. З 2000 року відповідачка зібрала свої речі та пішла від позивача, змінивши своє місце проживання. Від того часу і дотепер шлюбні відносини між ними припинені. Основною причиною фактичного розриву шлюбних відносин відповідачка вважала стан здоров'я позивача, який дійсно хворів на той час. Згодом після того, як відповідачка пішла від позивача, він втратив будь-який зв'язок з нею. Жодного разу за вказаний час відповідачка не виявляла ніякого наміру відновити сім»ю. Спільне майно за час шлюбу не придбавалось, у зв'язку з чим майнового спору немає, а власне майно відповідач забрала повністю. Відтак шлюбні відносини з [PERSON] протягом тривалого часу припинені, відновлювати з нею сім'ю позивач не бажає, оскільки проживає однією сім'єю з ншою жінкою. Позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач, не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідачка не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та в належній формі за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згоден, про що свідчить його заява, від відповідача заперечень проти позову не надходило. Таким чином, суд, враховуючи вищезазначене та вимоги закону щодо недопустимості примушування жінки та чоловіка до шлюбу, важає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved