Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом про визнання договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири [ADDRESS] укладений 29 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Визнати за позивачем право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , належну [PERSON] на підставі договору міни № 184 посвідченого нотаріально від 19.04.1995 року. Скасувати арешт накладений на 1/6 частину квартири [ADDRESS] накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Копмаль Г.В. АМ № 669850 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 06 листопада 2009 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому на підставі договору дарування від 21 жовтня 2014 року належить 5/6 частин квартири [ADDRESS] . 5/6 частин вказаної квартири йому подарувала бабуся. Інша 1/6 частина належить відповідачу на підставі договору міни № 184 від 19.04.1995 року. За вказану належну відповідачу частку він сплатив останньому 20000 грн., на підтвердження чого відповідач склав розписку. З метою переоформлення права власності вони звернулись до приватної нотаріальної контори та дізнались про те, що на 1/6 частину квартири відповідача накладено арешт в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів. 29.11.2017 року позивач разом з відповідачем склали письмовий договір купівлі-продажу частини квартири під час складення якого домовились через три місяці посвідчити його нотаріально, після того як відповідач належним чином оформить документи та зніме арешт з майна. У подальшому відповідач не виконав обіцянь, оскільки не з`явився до нотаріуса для нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу, питання про зняття арешту з його частини квартири не вирішив. Такі дії відповідача порушують права позивача у зв`язку із чим він не має можливості переоформити частину квартири на своє ім`я, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у зв`язку з неявкою відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надав. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлені наступні обставини. На підставі укладеного договору дарування частини квартири від 29.11.2014 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Земенковою Ю.А., зареєстрований за № 1680, позивач [PERSON] є власником 5/6 частин квартири [ADDRESS] /а.с.7-8/, що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30220797 від 29.11.2014 /а.с.9/. 1/6 частина квартири [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору міни укладений 19.04.1995 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольської нотаріальної контори Горох Л.І, зареєстрований в реєстрі за № 184 /а.с.10/. 05 вересня 2017 року [PERSON] склав розписку відповідно до якої отримав від [PERSON] 20 000 грн. в рахунок грошової компенсації вартості належної йому частини квартири по [ADDRESS] . Претензій по вартості квартири до [PERSON] не має, зобов`язується в подальшому оформити договір дарування належної йому частини квартири на користь [PERSON] /а.с.15/. 29 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу частини квартири, відповідно до умов п. 9 якого, за спливом одного року з моменту підписання вказаного договору сторони зобов`язані нотаріально посвідчити вказаний договір /а.с.19/. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 cт. 220\~ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч.1\~ст. 316 ЦК України\~визначається, що право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~здійснення права власності полягає в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом було встановлено, після укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу частини квартири 29\~листопада 2017\~року \~між \~ [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~ вказаний\~договір \~ не було нотаріально посвідчено та зареєстровано. З викладених в позові обставин вбачається, що між сторонами за договором купівлі-продажу частини квартири умови договору виконані повністю, однак договір не відповідає діючому цивільному законодавству, не засвідчений нотаріально і тому зареєструвати право власності на нерухоме майно не виявляється можливим. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу частини квартири від 29 листопада 2017 року укладений між [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~ та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Згідно положень\~ст. 59 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», особа, яка вважає; що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. П. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого\~наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, передбачено зняття заборони на підставі рішення суду. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В судовому засіданні, позивачем наданими доказами було доведено, що за договором купівлі-продажу частини квартири, укладеного 29 листопада 2017 року сторонами було виконані умови договору. Разом з тим, наявність обтяження вказаного майна порушує право власності позивача, зокрема, право щодо переоформлення вказаного майна. За вказаних обставин, право власності позивача на придбану ним частину квартири порушено, оскільки він позбавлений права переоформити свої права на вказану частину квартири, тому позовні вимоги в частині скасування наявного арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved