Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] . За час його життя, 08.04.1977 року виконавчим комітетом Кіровської районної ради депутатів трудящих м.Дніпропетровська було винесено рішення №385 про організацію кооперативу «Світлофор-3» з будівництва гаражів для зберігання автотранспорту, що перебуває в особистому користуванні громадян по [ADDRESS] , яким дозволено будівництва гаражів на підставі проекту головного архітектора міста. Також рішенням було визначено склад ревізійної комісії кооперативу «Світлофор-3», головою якої було призначено [PERSON] . Відповідно до додатку до рішення у вигляді списку громадян на кооперативне будівництво гаражів, за [PERSON] , домашня адреса: [ADDRESS] , було закріплено гараж № [NUMBER] . Отже, вказаним рішенням було надано дозвіл, у т.ч. його діду [PERSON] , на будівлю гаражів по [ADDRESS] для зберігання автотранспорту, що перебував в особистому користуванні громадян. Після чого, його дід та інші громадяни, яким було надано дозвіл, власними силами, з матеріалів, придбаних за власні кошти, побудував гараж № [NUMBER] для зберігання власного автомобіля. Проте, за життя, він не оформив документи про право власності на вказаний гараж. За життя [PERSON] заповіту не складав. Таким чином, спадкування здійснюється за законом. Дружина останнього [PERSON] померла [INFO] , а донька [PERSON] - [INFO] року. 24.07.2018 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №203/386/18 було ухвалено рішення, яким встановлено факт прийняття ним (позивачем) спадщини після померлого [PERSON] . В задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на гараж було відмовлено, оскільки він не звертався до нотаріуса, а отже подання позову в цій частині було передчасним. 09.01.2020 року він звернувся до П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою щодо оформлення спадщини в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] . Проте, постановою державного нотаріуса від 29.01.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на те, що гараж було побудовано його дідом власними силами та за власні кошти, на підставі рішення виконкому від 08.04.1977 року №385, позивач просив визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] \\ Ухвалою суду від 15.06.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 25.08.2020 року, постановленою в підготовчому судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В наданому відзиві представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що права позивача міською радою не порушувались. Також посилався на те, що право власності на гараж за померлим спадкодавцем у передбаченому законом порядку зареєстровано не було, а тому спірний гараж не увійшов до складу спадщини. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що право власності на майно, збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме до 03.08.2004 року, набувалось в порядку, який існував на час будівництва та не було пов`язано із здійсненням державної реєстрації. Майно, збудоване до 05.08.1992 року не підлягало введенню в експлуатацію та єдиним документом, що засвідчує факт існування такого майна, його технічних характеристик та права на це майно, є технічний паспорт на цей об`єкт. Також зазначив, що ГК «Світлофор-3» на теперішній час як юридична особа не зареєстрований, інших спадкоємців за заповітом або законом не має, тому саме Дніпровська міська рада є належним відповідачем по справі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Заслухавши учасників, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів даної цивільної справи, а також досліджених судом матеріалів цивільної справи №203/386/18, що [PERSON] є онуком [PERSON] . Останні проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Дружина [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] , а його донька та мати позивача [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не склав, крім позивача, інших спадкоємців за законом не має. Таким чином, позивач, як онук [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за законом за правом представлення згідно ч.1 ст.1266 ЦК України. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2018 року у цивільній справі №203/386/18, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, було задоволено позов [PERSON] до Дніпровської міської ради в частині встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . В задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на гараж № [NUMBER] , розташований по [ADDRESS] , в задоволенні позову було відмовлено з тих підстав, що позивач з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Отже, подання позову в цій частині є передчасним, оскільки його спадкові права не порушено. 29.01.2020 року позивач звернувся до П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на гараж № [NUMBER] , розташований по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса від 29.01.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлого спадкодавця на гараж. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень Закону України «Про нотаріат» та ЦК України, спадкові права оформлюються в нотаріальному порядку шляхом звернення спадкоємців до нотаріуса з заявами про прийняття та оформлення спадщини та подальшою видачою нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відповідно до якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року об`єктів нерухомості вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року). З матеріалів справи вбачається, що 08.04.1977 року виконавчим комітетом Кіровської районної ради депутатів трудящих м.Дніпропетровська Дніпропетровської області було винесено рішення №385 «Про організацію кооперативу «Світлофор-3» по будівництву гаражів для зберігання автотранспорту, що перебуває в особистому користуванні громадян по [ADDRESS] ». Згідно п.1 вказаного рішення було вирішено на відведеній ділянці управління головного архітектора міста по вул.Димитрова, дозволити будівництво 10 гаражів для зберігання автомашин та мотоциклів громадян, що є членами добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», згідно списку, що додається до даного рішення. Відповідно до списку громадян на кооперативне будівництво гаражів по [ADDRESS] , що є додатком до рішення №385 від 08.04.1977 року, до списку під №3 включено [PERSON] , гараж № [NUMBER] , домашня адреса: [ADDRESS] . 24.11.2017 року виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] , згідно якого загальна площа останнього становить 41,6 кв.м, рік будівництва гаражу - 1977. Таким чином, зі змісту п.1 рішення виконкому вбачається, що дозвіл на будівництво гаражів було надано на відведеній для цієї мети земельній ділянці по [ADDRESS] . До списку осіб, яким надано право на будівництво гаражу було включено [PERSON] В 1977 році [PERSON] на підставі зазначеного вище рішення №385 від 08.04.1977 року на відведеній ділянці (п.1 рішення) по [ADDRESS] ) було збудовано гараж, який перебував у володінні та користуванні останнього з моменту будівництва та до моменту смерті. З огляду на це, побудований [PERSON] в 1977 році за власні кошти гараж, на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, не є самочинним, не підлягав введенню в експлуатацію, був набутий у власність [PERSON] за життя та право власності на нього увійшло до складу спадщини після його смерті. За вказаних обставин та прийняття позивачем спадщини після померлого [PERSON] , суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог, визнавши за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , на гараж № [NUMBER] , загальною площею 41,6 кв.м, що розташований по [ADDRESS] . При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує підстави звернення до суду з позовом, а також, що позивач не заявляв про стягнення понесених по справі судових витрат у вигляді сплаченого судового збору з відповідача. В зв`язку з цим, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору покладаються судом на останнього. На підставі викладеного та

Outcome: approved