Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача.В обґрунтування позову вказує, що 05.03.2020 року у мобільному додатку «Монобанк» АТ «Універсал Банк» надійшло повідомлення про те, що виконавчою службою встановлено обмеження на його карту. Після зв`язку з працівниками Банку надіслали в електронному вигляді постанову про арешт коштів боржника від 04 березня 2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л., згідно якої дізнався про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, належних йому. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 61442364 , дізнався , що виконавчий напис вчинено по кредитному договору № 34212 від 27.02.2012 року, укладеному між ПАТ «Терра Банк» та ним, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит на умовах овердрафту в сумі, що не перевищує визначеного цим договором ліміту овердрафту . Ліміт овердрафту (максимальна заборгованість позичальника за кредитом на умовах овердрафту) встановлюється в розмірі 8000 грн. Відповідно до п.2.3 Кредитного договору, Банком встановлено дату остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту та процентів за ним - 27 лютого 2014 року. 13.03.2020 року ознайомився з документами, що містяться у справі приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. та отримав від нього завірені копії документів, на підставі яких нотаріусом Колейчиком В.В. було вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Зазначає, що дійсно станом на 27.02.2014 року у нього перед ПАТ «Терра Банк» залишилась часткова заборгованість за кредитним договором, проте, згідно повідомлення на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 серпня 2014 року, на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.08.2014 № 518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.08.2014 № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно з яким з 22.08.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Терра Банк». У повідомленні, викладеному на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 травня 2019 року, поінформовано: «Відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 15 травня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №10701110044044222 про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим». Дана інформація міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно пункту 4.3.6 Кредитного договору Банк має право відступити право вимоги за цим Договором третій особі, в тому числі шляхом укладення договору факторингу з наступним повідомленням Позичальника про особу нового кредитора протягом 5 робочих днів з моменту укладення Банком з цього приводу договору. Згідно пункту 6.4. Кредитного договору всі повідомлення, вимоги між Сторонами здійснюються у письмовій формі. Направлення повідомлень, вимог за цим Договором, судових повісток, ухвал судів, інших процесуальних документів при розгляді спорів за цим Договором надсилаються сторонами шляхом направлення рекомендованих листів поштою, кур`єрською службою за адресами, вказаними в статті 7 цього Договору (реквізити сторін) або вручення Сторонам особисто під розпис. Як стало відомо з самого виконавчого напису, відступлення прав вимоги відбувалось декілька раз, а саме: ПАТ «Терра Банк» 14.08.2013 р. відступив право вимоги за кредитним договором до ТОВ «Трансмед-Трейд», яке в свою чергу 26.02.2014 р. відступило право вимоги до ТОВ «ВВС-Факторинг», яке в свою чергу 04.09.2014 р. відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Смарт груп», яке в свою чергу 17 листопада 2017 року за договором відступлення права вимоги № 17/11.17 відступило право вимоги до відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» . Вказує, що про передачу прав вимоги по зобов`язаннях за Кредитним договором жоден із одержувачів таких прав (ТОВ «Трансмед-Трейд», ТОВ «ВВС-Факторинг», ТОВ «Фінансова компанія «Смарт груп», ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп») його не повідомив. Про те, що Відповідач, ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» є кінцевим правонаступником ПАТ «Терра Банк», також жодних листів та повідомлень рекомендованими листами поштою, кур`єрською службою за адресою моєї реєстрації ( [ADDRESS] ) не надходило та особисто під розпис надано не було. Зазначає, як виявлено ним за результатами ознайомлення з матеріалами нотаріальної справи, на вчинення оспорюваного виконавчого напису приватному нотаріусу Колейчику В.В. відповідачем 28 січня 2020 року було подано Заяву на вчинення виконавчого напису. В якості додатків до вказаної заяви Відповідачем додано такі документи: Кредитний договір 34212 від 27.02.2012 р., копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія виписки з ЄДР щодо ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп». Посилається на те, що нотаріус Колейчик В.В. вчинив оспорюваний виконавчий напис без перевірки наявності у заявника права звернення для вчинення відповідної нотаріальної дії. Відповідно до пункту 2.3. Кредитного договору, Банком встановлено дату остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум Кредиту та процентів за ним - 27 лютого 2014 року. Із заявою про вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі Відповідач звернувся до нотаріуса лише 28 січня 2020 року, тобто на момент вчинення виконавчого напису від дня настання права вимоги минуло майже шість років, що є порушенням на його думку статті 88 Закону України. «Про нотаріат». Вважає виконавчий напис вчиненим із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій та Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від Відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір простроченої заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми простроченої заборгованості за комісією та простроченої заборгованості за процентами, зазначеніь у виконавчому написі, є безспірними. Крім того, вказана Відповідачем сума простроченої заборгованості за комісією в розмірі 24 628,06 гривень є неспівмірною із вказаною Відповідачем сумою простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 5 488,84 грн. Зазначає, що на підставі документів, наданих Відповідачем нотаріусу за заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2243, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 24 лютого 2020 року щодо стягнення заборгованості в розмірі 30 717,20 грн. з [PERSON] на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп») на користь [PERSON] понесені Позивачем судові витрати у розмірі 9 660,60 грн. Ухвалою від 13.03.2020 року забезпечено позов [PERSON] до подання позовної заяви. Ухвалою від 03.04.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з обставин викладених в позові та просив суд позовні вимоги задовольнити. Додатково пояснив, що виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передбачену або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. Також зазначав, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, а також дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п.1 Переліку. Додатково повідомив, що Вища кваліфікаційна комісія нотаріату на засіданні, яке відбулося 23 липня 2020 року анулювала свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватному нотаріусу Колейчику В.В. (наказ Мін`юсту від 07.08.2020 №2691/5), діяльність якого була тимчасово зупинена з 16.05.2020 р. на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 05.05.2020 № 596/6 «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Колейчика В.В. » у зв`язку з проведенням перевірки його діяльності. Відповідач в судове засідання призначене на 02.09.2020 на 14 год. та 03.12.2020 на 11 год. не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Треті особи також в судові засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. повернулися конверти з відміткою, про відмову від отримання судових повісток. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача та третіх осіб за наявними у справі доказами. Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору в даній справі є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2243, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 24 лютого 2020 року щодо стягнення заборгованості в розмірі 30 717,20 грн. з [PERSON] на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп». Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Виконавчий напис вчинено щодо стягнення заборгованості по кредитному договору № 34212 від 27 лютого 2012 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та позивачем відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит на умовах овердрафту в сумі, що не перевищує визначеного цим Договором ліміту овердрафту. Ліміт овердрафту (максимальна заборгованість Позичальника за кредитом на умовах (овердрафту) встановлюється в розмірі 8000 гривень Відповідно до пункту 2.3. Кредитного договору, Банком встановлено дату остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум Кредиту та процентів за ним - 27 лютого 2014 року. Позивач не оспорював, що станом на 27 лютого 2014 року ним перед ПАТ «Терра Банк» залишилась часткова заборгованість за кредитним договором, проте, згідно повідомлення на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 серпня 2014 року, на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.08.2014 № 518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.08.2014 № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно з яким з 22.08.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Терра Банк». У повідомленні, викладеному на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 травня 2019 року, поінформовано: «Відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 15 травня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №10701110044044222 про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим». Дана інформація міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Роздруківка інформації з ЄДР міститься в матеріалах справи. Згідно пункту 4.3.6 Кредитного договору Банк має право відступити право вимоги за цим Договором третій особі, в тому числі шляхом укладення договору факторингу з наступним повідомленням Позичальника про особу нового кредитора протягом 5 робочих днів з моменту укладення Банком з цього приводу договору. Згідно пункту 6.4. Кредитного договору всі повідомлення, вимоги між Сторонами здійснюються у письмовій формі. Направлення повідомлень, вимог за цим Договором, судових повісток, ухвал судів, інших процесуальних документів при розгляді спорів за цим Договором надсилаються сторонами шляхом направлення рекомендованих листів поштою, кур`єрською службою за адресами, вказаними в статті 7 цього Договору (реквізити сторін) або вручення Сторонам особисто під розпис. Як зазначав позивач та не спростував відповідач [PERSON] стало відомо лише з самого виконавчого напису, що відступлення прав вимоги відбувалось декілька раз, а саме: ПАТ «Терра Банк» 14.08.2013 р. відступив право вимоги за кредитним договором до ТОВ «Трансмед-Трейд», яке в свою чергу 26.02.2014 р. відступило право вимоги до ТОВ «ВВС-Факторинг», яке в свою чергу 04.09.2014 р. відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Смарт груп», яке в свою чергу 17 листопада 2017 року за договором відступлення права вимоги № 17/11.17 відступило право вимоги до відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп». Згідно статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. При цьому боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як убачається з матеріалів справи на вчинення оспорюваного виконавчого напису приватному нотаріусу Колейчику В.В. відповідачем 28 січня 2020 року було подано Заяву на вчинення виконавчого напису. В якості додатків до вказаної заяви Відповідачем додано такі документи: Кредитний договір 34212 від 27.02.2012 р., копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія виписки з ЄДР щодо ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп». Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до пункту 2.3. Кредитного договору, Банком встановлено дату остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум Кредиту та процентів за ним - 27 лютого 2014 року. Із заявою про вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі Відповідач звернувся до нотаріуса лише 28 січня 2020 року(а.с.2), тобто на момент вчинення виконавчого напису від дня настання права вимоги минуло майже шість років. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Велика Палата Верховного Суду у пункті 32 постанови від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 визначає, що зазначений строк не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . Відповідно до пункту 2 Переліку документів, щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається із положень статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками -наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, однак їх наявність не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Колейчик В.В. не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). З урахуванням положень Переліку документів, Виписка з особового рахунку, надана Відповідачем нотаріусу щодо наявності грошового зобов`язання Позивача по кредиту, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника, оскільки не є первинним документом. (а.с.16) Крім того, вказана Відповідачем сума простроченої заборгованості за комісією в розмірі 24 628,06 гривень є неспівмірною із вказаною Відповідачем сумою простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 5 488,84 грн. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем нотаріусу за заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Як вбачається з самого тексту виконавчого напису, він здійснений нотаріусом із наступними порушеннями: - адреса, вказана у виконавчому написі як адреса проживання боржника - не відповідає дійсності. Місце проживання [PERSON] , як позивача та боржника за виконавчим написом, співпадає з місцем моєї реєстрації ( [ADDRESS] ). Разом з тим, у виконавчому написі зазначена адреса [ADDRESS] , вказана адреса не зазначена у самому кредитному договорі. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підсумовуючи вищевикладене, є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 2243, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 24 лютого 2020 року щодо стягнення заборгованості в розмірі 30 717,20 грн. з [PERSON] на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп», вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з цим суд доходить до висновку про задоволення позову. З метою надання правової допомоги Позивач уклав договір про надання правової допомоги від 16 березня 2020 року № 2/2020 з адвокатом Калініченко Л.І., про що свідчить копія договору, копія ордера про надання правової допомоги та копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю від 12 березня 2015 року № 5577 Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Орієнтовний розрахунок подано позивачем з позовом. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги. Приписами ч.3 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як убачається з наданого позивачем розрахунку при зверненні до суду ним сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840 грн. 40 коп. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. В силу ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт витрати на професійну правничу допомогу складають 5250 грн., які також слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved