Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви відповідачки від 23 жовтня 2010 року б/н їй ПАТ КБ «Приватбанк» було надано кредит на суму 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 19 листопада 2018 року її заборгованість склала 21855,58 грн. Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 21855,58 та судові витрати. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання до суду у п`ятнадцятиденний термін із дня отримання даної ухвали відзиву на позов. Ухвалою суду від 10 липня 2019 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачкою направленої їй поштової кореспонденції, для повного та всебічного встановлення обставин справи, з метою дотримання принципів змагальності та диспозитивності, ухвалено розгляд справи провести в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відзив не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі заяви, поданої відповідачкою 23 жовтня 2010 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки /а.с.10-26/. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 19 листопада 2018 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 21855,58 грн. та складається з: 8318,91 грн. - тіло кредиту, 4593,80 грн. - відсотки за користування кредитом, 7425,94 грн. - пеня, 1516,93 грн. - заборгованість по штрафах /а.с.8-9/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 20338,65 грн., що включає в себе: 8318,91 грн. - тіло кредиту, 4593,80 грн. - відсотки за користування кредитом, 7425,94 грн. - пеня, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначене, так як штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, з відповідачки стягнуто на користь позивача суму пені у загальному розмірі 7425,94 грн., то в частині позову щодо стягнення з відповідачки на користь позивача суми штрафу, що становить згідно розрахунку останнього 1516,93 грн., суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 грн.

Outcome: partial