Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про стягнення коштів в порядку регресу, обґрунтовуючи вимоги зазначив, що на підставі рішення Полтавського районного суду від 21.05.2010р. з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь банку заборгованість по кредитному договору № 598-01-08-2 від 29.02.2008р. у розмірі 23005.64грн., згідно виконавчого листа з [PERSON] як солідарного боржника стягнуто повну суму заборгованість у розмірі - 23355.70 грн., що стало підставою для звернення до суду. Просив стягнути [PERSON] на його користь кошти в порядку регресу в розмірі 23628.44 грн. та судові витрати 243,60 грн. В судове засідання позивача не з'явився, надавши заяву, у якій уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. В судове засідання представник третьої особи не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, та при вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду. Відповідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що 29.02.2008 року між Акціонерним банком «Київська Русь» (далі - Банк) та [PERSON] відповідачем був укладений кредитний договір № 598-01-08-2, згідно з яким Відповідачу було надано кредит в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 25% річних, строк погашення - 28.02.2011 року. Встановлено, що в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 598-01-08-2 від 29.02.2008 року між Банком та [PERSON] 29.02.2008 року укладено поруки № 601-01, відповідно до якого Поручитель відповідає солідарно з Боржником перед Кредитодавцем за виконання зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між Кредитодавцем та Боржником. Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Також встановлено, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 598-01-08-2 від 29.02.2008 року Акціонерний банк «Київська Русь» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21 травня 2010 року по цивільній справі за позовом Акціонерного банку «Київська Русь» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору № 598-01-08-2 від 29.02.2008 року у розмірі 23 005,64 грн. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Встановлено, що з [PERSON] на підставі виконавчого листа, за місцем його роботи - ПАТ «Полтаваобленерго», утримано з заробітної плати кошти у сумі 23 355,70 грн. в рахунок виконання рішення Полтавського райсуду Полтавської області. Згідно довідки № 619/48 від 05.09.14р.виданої ПАТ «Банк»Київська Русь» , судом встановлено, що гр.. [PERSON] відповідно до договору поруки № 601-01 від 29.02.2008р. сплатив до банку - 23628.44 грн. Відповідно з ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, тобто з моменту повної виплати заборгованості. Згідно до вимог ч.1та ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до п. 3.2 Договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель, після виплати поручителем зобов'язань щодо повернення кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій, Кредитодавець зобов'язується переуступити йому свої права вимоги до Боржника. Згідно вимог ч. ч. 1,2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми коштів в порядку регресу, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved