Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що 16 травня 2009 року він надав відповідачу [PERSON] грошову позику в розмірі 68000,00 доларів США, що станом на день надання позики за курсом 1 долар США 8 гривень становило 544000,00 гривень. Позика була надана строком до 16 серпня 2009 року без нарахування процентів. На підтвердження цього Сторонами був укладений Договір позики від 16 травня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної коні ори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2-2274. Відповідач в установлений строк зобов'язання не виконала, у зв'язку із чим 03 червня 2010 року державним нотаріусом [PERSON] було вчинено виконавчий напис про стягнення з Відповідача неповернуті в строк за Договором позики гроші в сумі 544000,00 гривень, який зареєстрований в реєстрі за № 2-2616. Однак, в рамках виконавчого провадження Відповідач зобов'язання щодо повернення суми боргу не виконала. Оскільки позика надавалася в доларах США, то відповідно до умов Договору позики, і поверненню підлягає така ж сума в доларах США або еквівалент цієї суми в гривні станом на день повернення коштів. Станом на день подання цієї позовної заяви до суду, права та законні інтереси Позивача залишаються порушеними, оскільки Відповідач не виконала свої зобов'язання згідно Договору позики щодо сплати позиченої грошової суми ані в добровільному, ані в примусовому порядку, а тому в судовому порядку підлягає стягненню частина суми боргу за Договором позики в розмірі 42278,96 доларів США, що еквівалентно 894200,00 гривень. Таким чином сума боргу за Договором позики, становить 894200,00 гривень, що станом на 05.10.2015 за курсом іноземних валют НБУ (1 долар США = 21,15 гривень) еквівалентно 42278, 96 доларів США, а також сума 3% річних - 264549, 91 гривень, що станом на 05.10.2015 за курсом іноземних валют НБУ еквівалентно 12508, 27 доларів США. До початку розгляду справи по суті позовних вимог представник позивача за довіреністю збільшила позовні вимоги у відповідності до курсу долара 23,50 грн. за 1 долар США станом на 12.01.2016 року та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 1065490,00 грн., що станом на 12.01.2016 року за курсом іноземних валют НБУ еквівалентно 45340,00 доларів США, та 3 % річних в розмірі 304262,96 грн., що станом на 12.01.2016 року за курсом іноземних валют НБУ еквівалентно 12947, 36 доларів США. В судовому засіданні позивач та його представники уточнені позовні вимоги підтримали у поновному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити. Відповідач позов не визнала та пояснила суду, що за вказаним договором позики вона грошові кошти не отримувала, позивач змусив її підписати вказаний договір, оскільки між ними були не договірні правовідносини, повязані з наданням грошових коштів в позику іншим особам. З приводу визнання недійсним вказаного договору позики відповідач до суду не зверталась, боялась позивача, просить суд в задоволені позову відмовити. Заслухавши позивача, його представників, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що також підтверджується матеріалами цивільної справи, 16 травня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної коні ори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2-2274, згідно якого позивач надав відповідачу 544000,00 грн., що еквівалентно 68000,00 доларів США терміном до 16 серпня 2009 року. Відповідач в установлений строк зобов'язання не виконала, у зв'язку із чим 03 червня 2010 року державним нотаріусом [PERSON] на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» і п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку па підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, було вчинено виконавчий напис про стягнення з Відповідача неповернутих в строк за Договором позики грошових коштів в сумі 544000,00 гривень, який зареєстрований в реєстрі за №2-2616. 15.06.2010 старшим державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №19747295 щодо примусового виконання виконавчого напису №2-2616 виданого 03.06.2010 ( а.с. 6-8). В п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 розяснюється, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Частину коштів було стягнуто з відповідача на користь позивача, які враховані позивачем при звернені до суду з даним позовом. Як пояснив суду позивач та його представники, виконавчий напис по цей час не виконано, оскільки у відповідача як боржника відсутнє належне їй нерухоме майно, іншого майна, на яке можна звернути стягнення, державним виконавцем не виявлено. Оскільки інших доказів суду не надано, то вимоги позивача щодо стягнення боргу за договором позики після вчинення виконавчого напису нотаріусом є обґрунтованими. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві /ст.ст.3, 4 ЦПК/. Враховуючи, що позика надавалася в доларах США (68 000 доларів США), то відповідно до умов Договору позики поверненню підлягає така ж сума в доларах США або еквівалент цієї суми в гривні станом на день повернення коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, викопати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з положеннями ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового оборогу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи, що відповідно до Договору позики Відповідач отримала грошову суму у іноземній валюті - доларах США, то зважаючи на положення ст. 533 ЦК України стягненню підлягає сума боргу у гривнях, розмір якої визначається за офіційним курсом валют НБУ у доларах США па день вирішення даного позову. Таким чином сума боргу за вказаним Договором позики, яка підлягає стягненню в судовому порядку становить 1065490,00 грн., що станом на 12.01.2016 року за курсом іноземних валют НБУ еквівалентно 45340,00 доларів США, та 3 % річних в розмірі 304262,96 грн., що станом на 12.01.2016 року за курсом іноземних валют НБУ еквівалентно 12947, 36 доларів США. При вирішені справи суд погоджується з розрахунком позивача і вважає уточнені позовні вимоги законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання в частині судових витрат, суд враховує, що позивача звільнено від сплати судового збору, тому на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у відповідності до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved