Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1 / 4 частини від всіх видів доходів щомісячно до 1 /8 частини від усіх видів частини доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , до повноліття сина. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що на теперішній час змінився його сімейний та матеріальний стан, він одружився, в нього народилося двоє дітей , він втратив роботу, до теперішнього часу не працевлаштувався. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від\~\~ 07 вересня 2018 року\~ провадження по справі відкрито. 01 жовтня 2018 року відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити через їх необгрунтованість. В обгрунтування заперечень [PERSON] зазначила, що позивач має неофіційниї дохід, працюючи на будівництві, крім того, останній має заборгованість по сплаті аліментів, не спілкується з сином, не приймає участі у його вихованні, у зв»язку з чим його було позбавлено батьківських прав. Також позивачка зазначила суду , що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження матеріального стану його родини. У вступному слові позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з»явилася , про причини неявки суд не повідомила, у зв»язку з чим на підставі п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність з урахуванням наданого відзиву на позов. Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово позивача та його представника , оцінивши надані докази у їх сукупності суд приходить до наступних висновків. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~19\~листопада 2014\~року у\~справі 331/8215/14-ц\~з [PERSON]\~ на\~користь\~ [PERSON]\~ стягнуті\~ аліменти\~на утримання\~\~\~сина [PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~ 1/\~4\~\~частки від\~всіх видів\~заробітку щомісячно,\~але не\~менше ніж\~30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного вікуз 16 жовтня 2014 року до повнолітття дитини. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~\~п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~зазначені обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, але в будь-якому випадку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 12 червня 2015 року уклав шлюб з [PERSON]. Від вказаного шлюбу у нього народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також, судом встановлено, що на теперішній час позивач [PERSON] офіційно не працевлаштований, що підтверджується листом ГУ Пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 27.07.2018 року № 1610 /К-9. Відповідачем [PERSON] належних та допустимих доказів відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України щодо спростування зазначених обставин , суду не надано. Оскільки позивачем надані докази зміни його сімейного та матеріального стану після постановлення судового рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON]О , а саме: укладання шлюбу, народження двох дітей , відсутність працевлаштування та офіційного джерела доходу , суд приходить до висновку про наявність підстав передбачених ст. 192 СК України для задоволення позовних вимог. Доводи відповідача , викладені у відзиві , не спростовують висновків суду , оскільки підтавою для зменшення розміру аліментів закон , зокрема , визначає саме зміну сімейного або матеріального стану платника аліментів , а наявність заборгованості по сплаті аліментів у [PERSON] та факт ухилення його від виконання батьківських обов»язків, не входять до предмета доказування у вказаній справі. Аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved