Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 08.02.2011 між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №310006022884001, згідно умов якого, відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 51 120 грн. 00 коп., зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 16,9% річних на строк з 08.02.2011 по 08.02.2016. З метою забезпечення своєчасного виконання та повного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель та боржник за несвоєчасне або неналежне виконання зобов'язань несуть солідарну відповідальність. 02.12.2013 між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Астра Банк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги за кредитними договорами. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 10.03.2016 у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 66 760 грн. 23 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2016 підсудність вказаної цивільної справи визначено Печерському районному суду м. Києва. Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. До суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника, позов підтримав та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом розповсюдження інформації на сайті суду. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідачів неповажними, вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 08.02.2011 між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №310006022884001, згідно умов якого, відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 51 120 грн. 00 коп., зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 16,9% річних на строк з 08.02.2011 по 08.02.2016. (а.с.11-18) Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем, надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 51 120 грн. 00 коп., шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок, що передбачено вказаним договором. З метою забезпечення своєчасного виконання та повного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 08.02.2011 між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № №310006022884001/П, згідно умов якого передбачено, що у відповідності з цим договором поручитель зобов'язаний солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. (а.с.22-23) 02.12.2013 між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Астра Банк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги за кредитними договорами. (а.с.35-38) Як вбачається з Додатку до Акту приймання-передачі прав вимоги ПАТ «Астра Банк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором №310006022884001, укладеного 08.02.2011 з [PERSON] (а.с.39) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2.5. кредитного договору, погашення кредиту, нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно до 08 числа кожного місяця протягом строком дії даного кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання даного кредитного договору в сумі 1268 грн. 00 коп. Відповідно до п.2.4. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до п.1.4.1. кредитного договору здійснюється щомісяця, в останній робочий день кожного місяця, в якому був підписаний договір, виходячи з фактичної заборгованості за кредитом, з дня надання кредиту, відповідно до п.2.1. вказаного кредитного договору до моменту погашення кредиту. Разом з тим, взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, зокрема: з погашення суми кредиту, процентів відповідачем [PERSON] не були виконані, в зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, заборгованість за вищезазначеним договором про надання кредиту станом на 10.03.2016 складає 66 760 грн. 23 коп., в тому числі: 23 212 грн. 09 коп.- тіло кредиту, 4 459 грн. 08 коп. - заборгованість за відсотками, 1 001 грн. 23 коп.- сума штрафу, 37 463 грн. 45 коп.- сума пені, 503 грн. 24 коп. - сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту, 121 грн. 15 коп. - сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту. (а.с.33-34) Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з п.3.2.3. зазначеного вище кредитного договору, позивач має право вимагати від відповідача [PERSON] дострокового повернення кредиту в повній сумі, сплати нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у разі невиконання у встановлений договором строк своїх зобов'язань за кредитним договором. Та обставина, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту, відсотків та пені за кредитним договором в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 66760,23грн. підлягають задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.2.1. договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Відповідно до п.3.1. поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Відповідно до п.3.2 вказаного договору поруки про виникнення заборгованості позичальника Банк повідомляє поручителя письмово. Разом з тим, належних та достатніх доказів, які б підтвердили направлення та отримання поручителем [PERSON] повідомлення про невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором і необхідності їх виконання поручителем суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У відповідності до п.4.1 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору та повернення суми кредиту за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Оскільки договором поруки строк його дії в розумінні ч.2 ст. 252 ЦК України не встановлено, а визначено повним виконанням, суд вважає, що до правовідносин сторін підлягає застосуванню наведене вище положення другого речення ч.2 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно роз'яснень Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.09.2014. При визначенні перебігу вказаного строку, суд виходить з умов кредитного договору №310006022884001 від 08.02.2011, відповідно до п.2.5. якого погашення кредиту, нарахованих процентів та комісій здійснюється позичальником щомісячно до 08 числа кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, та відповідно до п.2.7. договору день виникнення простроченої заборгованості починається з наступного дня після настання строку сплати платежу згідно з умовами цього договору. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості останній черговий платіж був здійснений 07.06.2014. Таким чином, порушення терміну внесення чергового платежу за кредитним договором відбулось з боку відповідача [PERSON] 08.07.2014, інших платежів за вказаним кредитним договором відповідачами не здійснювалось. Враховуючи викладене, у ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимоги дострокового погашення заборгованості за кредитним договором до відповідачів з 08.07.2014. Як встановлено судом, позивач протягом дії договору поруки не звертався з позовом до поручителя [PERSON] З даним позовом позивач звернувся до суду, згідно штемпеля Апеляційного суду м. Києва 17.03.2016, тобто через 1 рік 8 місяців 9 днів від дня настання строку виконання основного зобов'язання, визначеного кредитним договором та договором поруки, а саме 08.07.2014. Іншого судом не встановлено. Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи та виходячи з положень ч. 4 ст.559 ЦК України, Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012, суд дійшов висновку, що на час пред'явлення позову до суду в березні 2016 року порука [PERSON] вважається припиненою, оскільки шестимісячний строк, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав - сплинув 08.01.2015. Позивачем суду інші дані та докази не надані, іншого договором поруки між сторонами не визначено та судом не встановлено. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає у зв'язку з його безпідставністю. У зв'язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1378грн.00коп., що документально підтверджено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial