Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, і просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 квітня 2013 року по цивільній справі № 521/1774/13-ц з відповідача були стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі ? частини з усіх видів доходів до досягнення нею повноліття та 1/10 частини з усіх доходів на користь позивачки до досягнення донькою трирічного віку. Під час виконання зазначеного судового рішення державним виконавцем здійснювався розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів від 02.04.2014р., який відповідачем оспорювався та був скасований в судовому порядку, а виконавцем виконано новий розрахунок від 08.04.2015р.., який також оспорювався відповідачем, але не був скасований і суму якого сплатив відповідач. Вважаючи, що відповідач мав самостійно розрахувати та сплатити суму аліментів з моменту визначених судом доходів а не з моменту затвердження розрахунку по аліментам, позивач нарахував відповідну суму пені, яка з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог склала 14290,67 грн., і просив стягнути цю суму з відповідача. Представник позивача підтримав заявлені вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що з моменту присудження аліментів відповідачем щомісячно, без затримки здійснюються всі нараховані державним виконавцем суми аліментів у розрахованих державним виконавцем розмірах, в період відсутності відомостей про працевлаштування відповідача, сплата аліментів здійснювалася за середньомісячними показниками заробітної плати, під час виконання рішення розмір стягуваних аліментів виконавцем змінювався, зокрема розрахунком від 02.04.2014р. була уточнена сума, яка підлягала сплаті відповідачем, проте цей розрахунок було визнано судом незаконним та скасовано, в подальшому, на підставі судового рішення апеляційного суду державним виконавцем було здійснено новий розрахунок заборгованості по аліментам від 08.04.2015р., який відповідачем також був оспорений, проте сплачений своєчасно в повному розмірі. Посилаючись на правомірність дій відповідача з оспорювання складених виконавцем розрахунків у встановлені строки, наявність підтвердження судом незаконності нарахувань державним виконавцем, та на своєчасну оплату повторного розрахунку від 08.04.2015р., представник заявив про відсутність в діях відповідача ознак порушень, вини та підстав для нарахування пені, просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду лист, в якому просив слухати справу у відсутності представника третьої особи.. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 квітня 2013 року по цивільній справі № 521/1774/13-ц з відповідача були стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі ? частини з усіх видів доходів до досягнення нею повноліття та 1/10 частини з усіх доходів на користь позивачки до досягнення донькою трирічного віку. 24.04.2013р.. державним виконавцем, третьою особою по справі, було відкрито виконавче провадження, в рамках якого було встановлено розмір стягуваних з відповідача щомісячно аліментів виходячи з середньомісячної заробітної плати по Одеській області. З отриманням від стягувача інформації про наявність у відповідача інших джерел доходів, державним виконавцем було здійснено донарахування аліментів, а саме розрахунок заборгованості по аліментам від 02.04.2014р. в розмірі 57500,63 грн. Цей розрахунок відповідачем був оскаржений, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.03.2015р. ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 23.12.2014р., якою в задоволенні скарги [PERSON] на дії держвиконавця Малиновського ВДВС відмовлено, скасовано та постановлено нову ухвалу, якою скасовано розрахунок заборгованості по аліментам від 02.04.2014р., із зобов'язанням державного виконавця перерахувати розрахунок в період з 18 днів квітня 2013 року до 19 днів серпня 2013 року, а саме в частині, що не відповідала розмірам середньомісячних нарахувань. На підставі вказаної ухвали суду апеляційної інстанції державний виконавець здійснив новий розрахунок заборгованості по аліментам від 08.04.2015р. в розмірі 47312,95 грн., який також був оспорений відповідачем, проте своєчасно оплачений. Наведені обставини наведені в позовній заяві, сторонами та учасниками справи визнаються та не оспорюються. Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч. 4 статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ч. 3, 4, 9 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (2947-14); у разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України (2947-14) ; державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК (2947-14) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК ( 1618-15) повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Судом встановлено, про відповідальність за прострочення сплати аліментів або наслідки несвоєчасної оплати нарахованої заборгованості по аліментам, в т.ч. в зв'язку з її оспорюванням, відповідач не повідомлявся, єдиний, чинний на даний час розрахунок заборгованості від 08.04.2015р. в розмірі 47312,95 грн., відповідачем було погашено повністю без прострочення з дати його повідомлення про розрахунок державним виконавцем. Ці обставини учасниками справи визнаються. Судом також враховується та обставина, що попередній розрахунок заборгованості по аліментам від 02.04.2014р. був оскаржений відповідачем, визнаний незаконним та скасований в судовому порядку. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам немає, відповідач від сплати нарахованих аліментів та нарахованої заборгованості не ухилявся, тому вимоги щодо стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed