Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом у якому просить стягнути з МТСБУ регламентну виплату у розмірі 85 648,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.08.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода у якій було пошкоджено належний йому автомобіль «Ніссан» д.н.з. [NUMBER]. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно висновку експерта про дослідження пошкодженого транспортного засобу № 6028 від 18.10.2017 року, ринкова вартість автомобіля «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] та розмір завданої матеріальної шкоди становить 85 648,00 грн. Позивач вказує, що 18.01.2018 року та 24.04.2018 року МТСБУ його повідомило листами про відмову у виплаті страхового відшкодування з огляду на те, що його транспортний засіб не забезпечений відповідно до п. 1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також позивач зазначає, що він являється учасником бойових дій, а тому відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та території України. Таким чином, відмову МТСБУ у здійснені виплат у відшкодування шкоди позивач вважає незаконною. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 07.06.2018 року цивільна справа за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми страхового відшкодування (регламентної виплати), відшкодування збитків (матеріальної шкоди), заподіяної джерелом підвищеної небезпеки передана за підсудністю на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 28). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.07.2018 року дану цивільну справу прийнято до провадження суду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 05.10.2018 року (а.с. 31, 32). 21 вересня 2018 року від представника відповідача Патрик Г.Г. до суду надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що підстав здійснювати виплати у МТСБУ не має згідно чинного законодавства, оскільки пошкоджений автомобіль позивача не забезпечений, як це визначено пунктом 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; при цьому закон не передбачає, що транспортний засіб визнається забезпеченим у зв'язку із керуванням ним особою, яка віднесена до пільгової категорії громадян України (а.с. 40-41). Під час розгляду справи в судовому засіданні 05.10.2018 року, відповідно до положень ст. ст. 12 ч.5, 51 ЦПК України, суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених процесуальним законом, роз'яснював наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій, при цьому позивач відмовився від заміни відповідача МТСБУ на відповідача [PERSON], за участі якої відбулася дорожньо-транспортна пригода, та від залучення останньої до участі у справі у якості співвідповідача. У зв'язку з цим ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2018 року до участі у справі було залучено [PERSON] у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 44, 45). Після оголошення судом перерви для виклику третьої особи [PERSON], в судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Позивач до суду подав заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує. У поданому відзиві на позов представник відповідача просила розглянути справу без участі представника МТСБУ. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.08.2017 року близько 08 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «БМВ» д.н.з. [NUMBER] по просп. Добровольського, 69 в м. Одесі, не врахувала дорожню обстановку та не дотрималася безпечного інтервалу, в результаті чого допустила зіткнення із автомобілем марки «Ніссан» д.н.з. [NUMBER], який також допустив зіткнення із автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 523/17401/17 (а.с. 4). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи убачається, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до висновку експерта № 6028 від 18.10.2017 року, складеного СПД [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], станом на момент ДТП становить 85 648,00 грн. (а.с. 5-18). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як убачається із матеріалів справи позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та не має полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідно п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При цьому, положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. [PERSON] з метою отримання відшкодування із фонду захисту потерпілих звертався до МТСБУ із відповідними заявами, при цьому листами від 18.01.2018 року № 3.1-05/1774 та від 24.04.2018 року № 3.1-05/1774 позивачу було відмовлено у здійснені виплат у зв'язку із тим, що автомобіль «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди не був забезпечений, відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 19, 20). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. За нормою п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Із системного аналізу вищенаведених норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» убачається, що визначені категорії громадян, у перелік яких включено учасників бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при цьому керовані такими особами транспортні засоби без укладення щодо них договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів, згідно пункту 1.7 ст. 1 зазначеного Закону. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладеного, оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача не був забезпечений, так як стосовно автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], не укладався договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, позов задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Outcome: dismissed