Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 4855 грн. 12 коп., моральну шкоду у вигляді 15000 грн., а також перерахувати відповідно до фактичної кількість днів прострочення виплати: пеню, інфляційні втрати та три процента річних за прострочення виплати страхового відшкодування та стягнути з відповідача всі витрати пов'язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн.. Позивач в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду письмову заяву у якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заперечення проти позову згідно якого просить суд розглянути справу за його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтовані, свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли та задоволенню не підлягають за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.09.2013 p. внаслідок ДТП автомобіль позивача ВАЗ 2109 д/н [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень (переднє праве крило, заднє праве крило, праві передні та задні двері, розірвана передня права покришка, розбито праве дзеркало заднього виду). Винним у ДТП був визнаний [PERSON], який мешкає: [ADDRESS], згідно постанови Орджонікідзевського міського суду у м. Орджонікідзе, від 06 вересня.2013 p., яка станом на 17 вересня 2013 р. набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Моторному (транспортному) страховому бюро України, як пільгової категорії громадян так як він являється учасником бойових дій. 17.09.2013 р. пошкоджений автомобіль позивача було оглянуто ЧП «[PERSON]» і про огляд було повідомлено МТСБУ. Згідно висновку незалежної автотехнічної експертизи ЗВІТ № 17-09-13-ЗВ 01.01.2008 р. автомобіль ВАЗ 2109 д/н АЕ 9783 ЕМ зазнав технічних пошкоджень з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля на суму 5 976 грн. 20 коп.. 22.12.2013 р. позивач одержав поштою лист-повідомлення від 18.12.2013 р. за № 3/1-05/35866 від МТСБУ де йому було повідомлено, що МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди в розмірі 1121 грн. 08 коп.. До теперішнього часу остаточну суму ( 5 976,20 - 1 121, 08 = 4 855 грн. 12 коп.) позивачеві не виплачено. Також не виплачена франшиза МТСБУ у розмірі 510 грн., у зв'язку з тим, що за пільговика [PERSON] повинна виплатити страхова компанія. Така відмова Відповідача у виплаті є не обґрунтованою та безпідставною, та поряд з тим, що Відповідачем порушено свої договірні зобов'язання в частині термінів виконання своїх обов'язків, є підтвердженням лише того, що Відповідач свідомо порушує умови договору страхування з метою уникнення виплати страхового відшкодування. Крім того відповідно до ст. 992 Цивільного Кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно ст. 36.5 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Так як на даний час день виплати страхового відшкодування не відомий, тобто не можливо розрахувати кількість днів прострочення виплати, то розрахунок пені буде проведено на день отримання листа МТСБУ за №3/1-05/35866 тобто 22.12.2013 р. про виплату мені суми 1121 грн. 08 коп. за пошкоджене авто. Також відповідно до ст. 536 та 625 Цивільного кодексу України Відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. (ч.4. ст.1. ст. 611 Цивільного кодексу України). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, (п. 3. Ст. 386 Цивільного кодексу України). Позивачем особисто було витрачено гроші 500 грн. за розрахунок ЧП «[PERSON]). за експертизу. Так як він був вимушений їздити до м. Запоріжжя і м. Дніпропетровськ для врегулювання страхових відносин. Також, у відповідності із ст. 23 ЦКУ Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, тане пов'язана з розміром цього відшкодування. Затягування Відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт пошкодженого ТЗ, порушення ним своїх зобов'язань за договором страхування, та наступна відмова у виплаті, - забрало значну частину робочого та вільного часу, спричинило позивачеві незручності та відсторонення декількох поїздок до кардіологічних центрів для лікування моєї дитини-інваліда, яка потребує оперативного втручання. Моя дитина не була оздоровлена, так як була відсторонена поїздка на лікування. Відкладена поїздка в м. Київ в інститут ім.. Амосова, де дитина потребувала консультації і після оперативного втручання. До теперішнього часу дитина не вилікувалась. Також позивачеві були причинені душевні хвилювання, оскільки через постійні звертання до Відповідача, неодноразове телефонування та з'ясовування пояснень по страховій виплаті внаслідок ДТП, він став менше часу проводив з рідними та близькими, що вплинуло на мої родинні стосунки, стосунки з товаришами, друзями. Транспортний засіб позивача - це джерело його власних матеріальних прибутків, так як інших доходів у нього не існує. До теперішнього часу авто не відремонтоване. Розмір моральної шкоди він оцінюю в розмірі - 15 000 грн.. Розмір матеріальної шкоди позивач оцінює в розмірі - 6115 грн. 12 коп. - (4 855 грн. 12 коп. - розмір невиплаченої страхової суми; - 510 грн. - розмір франшизи; - 500 грн. вартість сплаченої експертизи ЧП «Якименко»; - 250 грн. - витрати на поїздки у м. Запоріжжя та м. Дніпропетровськ. Оригінали всіх матеріалів по даній справі містяться в страховій справі МТСБУ № 21587, яка знаходиться у Відповідача. З доводами позивача, висловлені ним в позовній заяві суд погодитися не може, оскільки вони є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.36 ч.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно висновку експерту вартість відновлювального ремонту складає 5 976,20 грн. в тому числі 20% ПДВ, вартість ТЗ в пошкодженому стані (пошкодження, які не відносяться до даного ДТП) - 1345,30 грн. в тому числі 20% ПДВ. Вказані цифри взяті зі звіту, який доданий до позову: сума 5 976,20 грн. (6 сторінка звіту, розділ «висновки»), сума 1345,30 грн. (12 сторінка звіту, розділ «висновки»). В порядку ст.36 ч.2 Закону позивач не надав до МТСБУ документів, які б підтверджували ремонт пошкодженого у ТЗ в платника ПДВ, тобто відповідно сплату позивачем 20% ПДВ при ремонті пошкодженого ТЗ. Таким чином сума виплати була розрахована наступним чином: 5 976,20 гри. (загальні пошкодження ТЗ, 6 сторінка звіту) - 1 345,30 грн, (пошкодження, які не відносять до даного ДТП, 12 сторінка звіту) - 771,72 грн. (20% ПДВ) = 3 859,08 грн.. Сума в розмірі 3 859,08 грн. була сплачена позивачу двома платіжними дорученнями: №4488 на суму 1121,08 грн. та №5682 на суму 2738 грн.. За вищевикладеного вбачається, що МТСБУ виконало свій обов'язок по сплаті суми страхового відшкодування у повному обсязі, згідно приписів чинного законодавства, а тому суд вважає, що підстав для стягнення з МТСБУ будь - яких інших сум не вбачається. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто сума, яка залишилася невідшкодованою за рахунок. МТСБУ повинна бути стягнута з винуватця ДТП. Що стосується відшкодування вартості експертизи в розмірі 500 грн., то приписами ст.34.3 Закону чітко визначено порядок відшкодування вартості експертизи за рахунок МТСБУ, то приписами ст.34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів» визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а не заяви про страхову виплату) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертиз и дослідження. Тобто з аналізу даної статті вбачається, що МТСБУ зобов'язане відшкодувати вартість експертизи лише у випадку, якщо після отримання повідомлення про ДТП (а не заяви про страхове відшкодування) МТСБУ на протязі 10 днів не направить аварійного комісара, проте з матеріалів справи та фактичних обставин по справі вбачається, що позивач з повідомлення про ДТП до МТСБУ не звертався взагалі та відповідно у МТСБУ не виник обов'язок направлення аварійного комісару та відповідно відшкодування вартості експертизи. В даному випадку відшкодування вартості експертизи необхідно покласти на винуватця ДТП. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Крім того, франшиза входить до складу страхової суми, тобто, якщо договором страхування передбачено франшизу, то страхова виплата зменшується на розмір франшизи, а не нараховується понад страхову суму, як помилково рахує позивач. В даному випадку МТСБУ не сплачує франшизу, оскільки проводить виплату за пільговика на підставі ст.41 Закону, та франшиза взагалі не передбачена Законом для виплати її за рахунок МТСБУ. Виплати витрат у розмірі 250 грн. на поїздки позивача до м. Запоріжжя та м. Дніпропетровськ не передбачені до стягнення з МТСБУ згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, ст.22.1 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю», майну третьої особи. Тобто закон чітко визначає, що потерпілому сплачується відшкодування за шкоду заподіянню/здоров'ю та/або майну, а виплати у вигляді збитків чи інших втрат за рахунок МСТБУ не відшкодовуються. За відшкодуванням даних витрат позивач може звернутися безпосередньо до винної у ДТП особи. Стосовно стягнення з МТСБУ моральної шкоди суд вважає, що в даному випадку також немає підстав для стягнення моральної шкоди за рахунок МСТБУ з огляду на наступне. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючи, що в даній ситуації відсутні підстави визначені ст.26-1 Закону, тобто позивач не звертався до МТСБУ за отриманням відшкодування за шкоду завдану здоров'ям, у МТСБУ немає підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Відносно стягнення пені, 3% річних, інфляційних збитків, позивач зазначає, що даний спір виник внаслідок того, що МТСБУ відмовився добровільно сплатити суму страхового відшкодування, а тому має сплатити позивачеві збитки від інфляції та 3 % річних від суми боргу за весь час прострочення. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. За вищевикладеного вбачається, що положення цієї норми не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних, зобов'язань; позивач залишив поза увагою, роз'яснення, надані в п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Стосовно стягнення з МТСБУ пені на підставі ст.36 ч. 5 Закону, то вказані підстави також відсутні, оскільки МТСБУ дотрималося строків проведення виплати, а також позивачем не надано розрахунку розміру пені, що позбавляє суд розглянути дану вимогу. За таких обставин суд приходить до законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed