Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27 червня 1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Шепетівської районної ради Хмельницької області №57 від 20 квітня 1989 року, є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Поляни по вул. Шкільна, 10 Шепетівського району Хмельницької області. У вказаному будинку разом з ним зареєстрована відповідач, але понад сім років за місцем реєстрації не проживає, фактично проживає в іншій місцевості, шлюб з нею розірвав в судовому порядку 27 серпня 2009 року. В зв'язку з наведеним просить визнати її втратившою право користування даним жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач позов не визнала, пояснила, що є співвласником будинку, в якому позивач просить визнати її втратившою право користування, оскільки в 1978 році рішенням суду позивачу, їй та їх дітям на праві спільної власності виділено частину цього будинку як майно колгоспоного двору, а свідоцтво про право власності від 27 червня 1989 року, на яке позивач посилається, як підставу його особистої власності на цей будинок, скасовано в судовому порядку, про що надала відповідні письмові докази. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз положень ч.2 ст. 405 ЦК України вказує на те, що з зазначених у цій нормі підстав можуть бути визнані втратившими право користування житлом лише члени сім'ї власника житла, а не його власник. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом. Судом встановлено, що рішенням Шепетівського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 1978 року, яке набрало законної сили 23 жовтня 1978 року, проведено розподіл майна колгоспного двору в с. Поляни, в результаті чого [PERSON], [PERSON] та їх двом дітям [PERSON] і [PERSON] на праві спільної власності в натурі виділено частину житлового будинку. Вказані обставини відповідачем не оспорюються, і відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За наведених підстав, враховуючи, що відповідач є співвласником будинковолодіння №10 по вул. Шкільній в с. Поляни Шепетівського району в позові слід відмовити. Обгрунтування позивачем позову тим, що він є власником в цілому будинковолодіння №10 по вул. Шкільній в с. Поляни Шепетівського району на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27 червня 1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Шепетівської районної ради Хмельницької області №57 від 20 квітня 1989 року, а відповідач, як бувший член його сім'ї, втратила право користування цим будинком внаслідок непроживання в ньому понад один рік без поважних причин, суд відхиляє, оскільки зазначені свідоцтво та рішення виконкому визнані недійсними та скасовані рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 08 квітян 2011 року, яке набрало законної сили 05 жовтня 2011 року. За наведених обставин, вимоги позивача не грунтуються на законі, тому до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed