Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк заборгованість у розмірі 25849.78 гривень за кредитним договором № б/н від 08.12.2005 року та судові витрати у розмірі 258.50 гривень. \~Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив справу розглядати за його відсутності. \~Відповідачі в судове засідання не зявились, надали заяви про застосування строку позовної давності та простили відмовити у позові. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та винесенні заочного рішення. Як встановлено судом позивач звернувся до суду з цим позовом. \~Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що у провадженні Малиновського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості. Як вбачається з кредитного договору № 228МТ, укладеного 05.05.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої, позивач надав [PERSON] кредит в сумі 20000 доларів США на строк до «05» травня 2009 року, а [PERSON] зобовязалась сплачувати тіло кредиту, а також проценти за користування кредитом щомісячно. Відповідно до п.6.5 зазначеного договору позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості, за кожний день прострочення. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач виконав умови кредитних договорів, що підтверджується квитанціями про видачу відповідачу грошових коштів, наявних в матеріалах справи. З договорів поруки № 228МТР, №228МТР/1 від 05.05.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] вбачається, що в якості забезпечення виконання зобовязання, [PERSON], [PERSON] зобовязались відповідати перед ЗАТ КБ «Приватбанк» за належне виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено\~ст.629 ЦК України.\~Ст.530 ч.1 ЦК України\~передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно умов надання споживчого кредиту фізичним особам - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Ст.1049 ч.1 ЦК України\~визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Сторони умови договору порушили, не здійснював погашення заборгованості в установлені Договором порядку та строки, таким чином в порушення умов кредитного договору, а також ст.509,\~526 ЦК України\~зобовязання за вказаним договором не виконував. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04.03.2010 та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2010 року з Відповідачів - на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» , стягнута заборгованості у розмірі 34362.78 долар США. \~Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 05.11.2015 року має заборгованість по кредиту у сумі 46002,75 доларів США., що підтверджується довідкою про кредитну заборгованість. Таким чином, позивач вважає що на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню різниця між наявною заборгованістю та сумою яка вже задоволена вище зазначеними рішенням яка становить 11639.97 долар США. Проте, відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК Українипередбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 214 ЦПК України\~при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої\~статті 355 цього Кодексу. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 19.03.2014 року (справа №6-14цс14), постанови Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 30.09.2015 року (справа № 6-154 цс 15). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1\~ст.259 ЦК України). Позов про стягнення боргу поданий позивачем до суду лише 15.01.2016 року. Строк на\~\~пред'явлення вимоги, бере початок по завершенню строку повернення кредиту з 05.05.2009 року та виходячи з того, що загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки (\~ст. 257 ЦК України), строк на пред'явлення позову сплив 05.05.2012 року, так як договір, між відповідачем і ПАТ КБ « Приват Банк», про збільшення позовної давності не укладався, до того ж , заявлена, позивачем, вимога не є вимогою на яку позовна давність не поширюється, а позовна давність про стягнення штрафу відповідно до ч. 2\~ст. 258 ЦК України, є спеціальною і застосовується строком в один рік.\~\~ Таким чином, позивачем без поважних причин пропущена позовна давність щодо захисту порушених прав та інтересів. \~\~\~\~\~\~ Тому суд вважає, що заява про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. \~\~\~ На підставі ст.ст.\~257,\~258,\~261,\~526,\~530,\~1048 - 1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: dismissed