Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся\~\~ до суду з вказаним позовом до відповідача, як опікуна [PERSON], в якому просив стягнути з останнього заборгованість за період з 01 серпня 2012 року по 30 квітня 2015 року за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 2910 ,50 гривень, судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти стягнення суми заборгованості не заперечував, однак просив суд звільнити його від сплати судового збору як законного представника недієздатного інваліда І групи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] та отримує послуги з теплопостачання (а.с.9-11) . Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що [PERSON] згідно особистого рахунку за період з 01 серпня 2012 року по 30 квітня 2015 року має заборгованість в сумі 2910,50 гривень (а.с.9-11). 23 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь позивача за надані послуги в сумі 2910,50 гривень , який було скасовано ухвалою суду від 13 липня 2015 року (а.13). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що [PERSON] рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2010 року визнана недієздатною , над нею встановлено опіку та призначено опікуном її сина [PERSON] (а.с.24-25). Згідно до положень ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. В зазначеній статті окреслено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною до яких віднесено, що недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь - якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки. Статтею ст. 67 ЦК України передбачені права та обовязки опікуна, а саме: опікун зобовязаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечувати його доглядом та лікуванням,вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, має право вчиняти правочини від імені та в інтересах підопічного. Статтею 68 ЦК України закріплено, що опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Опікун не може здійснювати дарування від імені підопічного, а також зобов'язуватися від його імені порукою. Відповідно до ст. 72 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передавати його за договором в управління іншій особі. Згідно ст. 74 ЦК України, якщо у особи, над якою встановлено опіку, є майно, що знаходиться в іншій місцевості, опіка над цим майном встановлюється органом опіки та піклування за місцезнаходженням майна. Опіка над майном встановлюється також в інших випадках, встановлених законом. Зазначені норми чинного законодавства дають суду підстави дійти висновку про те, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за період з 01 серпня 2012 року по 30 квітня 2015 року за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 2910 гривень 50 копійок. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є законним представником недієздатної [PERSON], яка є інвалідом І групи, діє в інтересах останньої (а.с.78), тобто відповідно до положень п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є особою, яка звільнена від сплати судового збору. Враховуючи вищезазначене, з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність звільнення [PERSON] від сплати судового збору.

Outcome: approved