Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2013 року у м.Києві на вул.Кавказькій,11 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням третьої особи [PERSON], який перед початком та зміню напрямку руху не впевнився що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з його автомобілем марки «Форд», державний реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортирних засобів. Зазначив, що вищезазначена ДТП сталась з вини [PERSON], що підтверджується постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 20.03.2013 року. Вказав, що внаслідок вищезазначеної ДТП, належний йому транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження та з урахуванням тієї обставини, що цивільно-правову відповідальність винної в ДТП особи було застраховано в СТДВ «Гарантія» він звернувся до відповідача з метою реалізації права на отримання страхового відшкодування. Також зазначив, що відповідач визнав зазначений випадок страховим, призначив та провів авто-товарознавчу експертизу для визначення вартості матеріального збитку. Крім того, вказав, що відповідач направив на його адресу лист № 925 від 03.04.2014 року, у якому повідомив, що СТДВ «Гарантія» сплачує на його користь страхове відшкодування у розмірі 15 216,49 грн., однак воно так і не було виплачено. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідач будь-яких дій по виконанню свого обов'язку за договором страхування станом на день подання позовної заяви не здійснив та страхове відшкодування не сплатив у зв'язку з чим він був вимушений звернувся до суду та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.01.2016 року, просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 15 216,49 грн., суму пені за період з 09.01.2014 року по 19.01.2016 року у розмірі 10 767,44 гривень,три проценти річних у розмірі 902,98 гривні, інфляційні втрати в розмірі 12 014,08 гривень та судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2013 року у м.Києві на вул.Кавказькій,11 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням третьої особи [PERSON], який перед початком та зміню напрямку руху не впевнився що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача марки «Форд», державний реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортирних засобів, що підтверджується постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 20.03.2013 року (а.с.8). Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови, вищезазначена ДТП сталась з вини [PERSON], внаслідок чого належний позивачу транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження та з урахуванням тієї обставини, що цивільно-правову відповідальність винної в ДТП особи було застраховано в СТДВ «Гарантія» позивач 09.10.2013 року звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.11). Як вбачається з матеріалів справи, станом на 02.12.2013 року заява на виплату страхового відшкодування та комплект документів за наслідками випадку (ДТП) від 05.03.2013 р. та дії Полісу № АВ/4872980 від 15.08.2012 р. відповідачем розглянуті, вищезазначений випадок визнано страховим та складений страховий акт № 599-ЦВ/2013, та зазначено, що СТ з ДВ «ГАРАНТІЯ» сплачує страхове відшкодування в розмірі 15 216.49 грн., що підтверджується листом СТ з ДВ «ГАРАНТІЯ» від 03.04.2014 року №925 (а.с.10). Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, але не виключно, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний вести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення вищезазначених норм та умов договору свої обов'язки перед позивачем не виконав, а саме не сплатив суму страхового відшкодування. У зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 15 216,49 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Судом встановлено, що, виплата страхового відшкодування повинна була бути здійснена СТ з ДВ «Гарантія» не пізніше 07 січня 2014 року. Відповідно до п.п.3,4 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3 проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача три проценти річних у розмірі 902,98 гривні, інфляційні втрати в розмірі 12 014,08 гривень підлягають задоволенню, оскільки зазначені збитки належним чином підтверджені, доведені повністю та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Також, згідно до ст. 992 Цивільного кодексу України «У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом». Відповідно до ст. 36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тому, сума пені, що підлягає стягненню з СТ з ДВ «Гарантія» в період прострочення з 09.01.2014 року по 19.01.2016 року становить 10 767,44 гривень Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок (а.с.1) пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 23, 525, 526, 979, 988-989, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: approved