Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої злочином, обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що 25.12.2013р. вироком Київського районного суду м.Полтава [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч.І ст. 185 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду зобов'язання. Внаслідок злочинних дій відповідача , позивачу було завдано матеріального збитку на суму 9500,00 грн. Просив стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в сумі 9500.00грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву, у якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без її участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в частині стягнення з нього суми матеріального збитку, проти розміру моральної шкоди заперчив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню в з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2013 року у справі № 552/7445/13-к [PERSON] визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду зобов'язання. Вирок набрав законної сили 27.01.2014р. (а.с. 5-6) У визначеному законом порядку [PERSON] визнаний потерпілим по кримінальній справі № 552/7445/13-к. Як встановлено, 13 серпня 2013 року [PERSON] правомірно перебуваючи за адресою: [ADDRESS] діючи умисно повторно, з корисливою метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав металеву шафу, розміром 30x40x30 см., в якій знаходились грошові кошти в сумі 9500 грн., чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальних збитків на загальну суму 9500 грн. Стаття 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано майнову шкоду у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Вимогами ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що вирок у кримінальному провадженні що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, факт протиправного заподіяння відповідачем позивачу майнової шкоди на загальну суму 9500 грн. 00 коп. не потребує доказування в рамках розгляду даної справи, оскільки вже встановлений вироком Київського районного суду м. Полтава від 25.12.2013 по кримінальному провадженню №552/7445/13к, який набрав законної сили 27.01.2014р. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача [PERSON] повернення суми завданої майнової шкоди, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступень моральних та психічних переживань позивача з приводу неправомірних дій [PERSON], та вважає, що сума 500 грн. в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та II груп. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 07.12.2009 року Пенсійним фондом України (серія [NUMBER]), позивачу призначено пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання. Термін дії посвідчення - довічно. В зв'язку з вищевикладеним позивач звільнений від сплати судового збору. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial