Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 01 червня 2011року між ПАТ «МетаБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 643201564499А, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 160 000 грн. строком до 01 серпня 2016 року зі сплатою 16,9 % за користування кредитом. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, тому станом на 22 квітня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 139\~975,07 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено судом, 01 червня 2011року між ПАТ «МетаБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 643201564499А, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 160 000 грн. строком до 01 серпня 2016 року зі сплатою 16,9 % за користування кредитом /а.с.25-27/. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 160\~000 грн. на строк до 01.06.2016 року. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитом, погашати частину кредиту та інші платежі на користь банку. Відповідно до положень п. 3.1 кредитного договору у разі істотного порушення умов кредитного договору банк має право прийняти рішення про дострокове погашення позичальником кредиту та достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором, в тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення. Банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав відповідачу грошові кошти в сумі 160\~000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № CFL/1213138/6 від 01 червня 2011 року/а.с.19/. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №643201564499А, в зв'язку з чим станом на 22 квітня 2015 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 139\~975,07 грн. /а.с.20-21/, яка складається: - прострочена заборгованість за кредитом 92\~195,39 грн.; - прострочена заборгованість по відсотках 16\~608,22 грн.; - пеня за прострочення кредиту 21571,46 грн.; - штраф - 9\~600 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Банк свої зобов'язання по кредитному договору виконав, позичальник, в свою чергу, отримав грошові кошти на споживчі цілі. Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов'язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. Позивач, зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за кредитним договором № 643201564499А від 01 червня 2011 року суму заборгованості в розмірі 139975,46 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати зі сплати державного мита при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 1\~399,75 грн.

Outcome: approved