Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач \~звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що у грудні 1995р. між нею та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу житлового будинку по вул. Маяковського, 194 А смт.Врадіївка (далі будинок). Земельна ділянка площею 0,07 га\~з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належна продавцю [PERSON] не була предметом договору купівлі продажу. Після укладення договору купівлі продажу продавець виїхав за межі смт.Врадіївка та його теперішнє місце проживання залишається невідомим, а тому вона, в іншому порядку крім судового не може захистити свої невизнані права, розпоряджатися будинком.. Позивач, його представник позивача [PERSON] позов підтримали. Відповідач [PERSON]. будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (виклик через оголошення в пресі газеті «Рідне прибужжя» №47 від 24.11.2016) в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність, відкладення розгляду справи не надав. Таким чином, суд, з врахуванням неявки відповідача належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не повідомлення ним про причини неявки, відсутності заяв про розгляд справи у його відсутність, його відкладення, згоди позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог відділу держгеокадастру у Врадіївському районі, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (розписка про одержання судової повістки представником [PERSON]С.) в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Представник третьої особи без самостійних вимог - Врадіївської селищної ради [PERSON] звернувся з заявою (вх.№4777 від 18.11.2016р. про розгляд справи у відсутність представника, в якій не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлені факти : ●26.12.1995 р. між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу житлового будинку (далі договір) \~по вул. Маяковського, 194А смт. Врадіївка Миколаївської області (договір зареєстрований в реєстрі за № 2561 від 26.12.1995р.); ●земельна ділянка площею 0,07га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належна продавцю не була предметом договору (державний акт на право приватної власності на землю МК №2185, договір); ●29.01.2016р. вул. Маяковського перейменована у вул.. Незалежності (рішення ради №21 від 29.01.2016р.); ●цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,07 га станом на день розгляду справи в суді не змінювалося, позивач з 1995р. використовує її за призначенням (показання позивача в якості свідка); ●позивач не може оформити земельну ділянку що є предметом позову на своє імя, через ухилення відповідача від укладення угод щодо земельної ділянки (показання позивача в якості свідка); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку. При прийнятті рішення суд керується: Ст. 30 ЗК України від 18.12.1990 р. (в редакції чинній на час укладення договору купівлі продажу), яка передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду, разом з цими обєктами переходить, у розмірах передбачених ст. 67 цього кодексу, і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договору відчуження будівлі та споруди. Статтею 67 цього ж кодексу, яка встановлює, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, повинен бути не більше, - у селищах міського типу, як 0,15 га. Ст. 377 ЦК України,\~згідно якої до особи,\~яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку,\~\~на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення,\~ у\~ розмірах, встановлених\~ договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. За\~ \~ст. 381 ЦК України\~ \~садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Вивчивши та дослідивши наявні по справі докази, суд, вважає доведеним, що позивач не може в іншому порядку, крім судового, захистити своє порушене право на земельну ділянку, призначену для обслуговування належного їй житлового будинку, а тому з врахуванням того, що відповідач ухилився від укладення будь яких угод щодо земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку, її розмір знаходиться в межах визначених діючим на той час земельним законодавством, яке крім того передбачало автоматичний перехід права власності на землю до нового власника будинку, те, що цільове призначення земельної ділянки, яка є предметом спору, не змінювалося, вважає позов - обгрунтованим та підлягаючим задоволенню. Разом з тим суд вважає, що відмова позивача від позову в частині стягнення з відповідача судових витрат не порушує будь чиїх права та інтересів, а тому може бути прийнята судом. \~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved