overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач, починаючи з 05 лютого 2014 року, тобто більше шести місяців, не троживає у спірній квартирі, не сплачує платежі за житлово-комунальні послуги та прибудинкову територію. Особистих речей її в квартирі немає і, взагалі, квартирою вона не цікавиться. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти заочно розгляду не заперечував. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] Також у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою за формою № 3, виданої структурним підрозділом ВСП «Чоколівський» Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 26 березня 2013 року за № 388. Відповідач, починаючи з 05 лютого 2014 року, тобто більше шести місяців, не троживає у спірній квартирі, не сплачує платежі за житлово-комунальні послуги та грибудинкову територію. Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Будь-яких заяв до житлово-експлуатаційних органів про те, що Відповідач буде зідсутня за місцем реєстрації та збереження за нею права користування квартирою за цією адресою відсутні. Стаття 72 ЖК УРСР дозволяє визнати особу, яка відсутня понад шість місяців в займаній квартирі такою, що втратила право користування нею. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є відповідальним квартиронаймачем та зареєстрований у спірному житлі. Квартира перебуває у комунальній власності. Оскільки відповідач з 2001 року не проживає в квартирі, після досягнення повноліття до м. Запоріжжя не повернулася, не оплачує комунальні послуги, він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року провадження по справі відкрито. У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі , наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав вказаних у позові. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Запорізької міської ради \~\~, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили , відзив та пояснення на позов не надали , в зв»язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача та представника третьої особи Запорізької міської ради на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши вступне слово позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 71 ЖК України наймач і члени його сімї можуть бути визнані втратившими право користування житловим приміщенням в квартирі, якщо вони більше шести місяців без поважної причини в ній не мешкають. В ході розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , [INFO], яка є донькою позивача , зареєстровані в [INFO]. Вказана квартира не приватизована. [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем . Відповідно до акту № 135 ЦОА № 6 від 14.04.2016 року [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2001 року. Відповідно до показань свідків [PERSON], [PERSON]В ., відповідач , яка є донькою [PERSON] від першого шлюбу , в квартирі [ADDRESS] \~не проживає\~ більше\~8\~років,\~в спірному\~житлі відсутні\~її \~особисті речі. . Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] \~\~не проживає в спірному житлі більше шести місяців без поважної причини, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №76 по вул. Полтавській в с. Дарївка, Білозерського району Херсонської області. В цьому будинку зареєстровані, але не проживають відповідачі колишня невістка та онука позивача. Реєстрація відповідачів в житловому будинку позбавляє його можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач надав суду заяву, якою просив суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені у встановленому законодавством порядку, заяв та клопотань суду не надали. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору купівлі-продажу від 03.03.1980 року, позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 76 по вул. Полтавській в с.Дарївка, Білозерського району Херсонської області. Згідно довідок Дарївської сільської ради Білозерського району Херсонської області №396 від 30.05.2016 року, №02-21/379 від 30.06.2016 року та акту обстеження\~ матеріально-побутових умов позивача від 30.05.2016 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], проте за вказаною адресою не проживають. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КГ №076833, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано 03 жовтня 2002 року. Відповідно положень ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~Дослідив та оцінив докази по справі в їх сукупності, суд\~ приходить\~ до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідачі, більше як один рік не проживають за місцем реєстрації, інших домовленостей між сторонами не було, підстав для збереження за ними житлового приміщення, передбачених\~ ст. 71 ЖК України немає, реєстрація відповідачів за даною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном,\~ а тому позов\~ підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру №4 у буд. 7 (що складає 28/100 частки житлового будинку) по вул. П.Осипенка м. Лисичанська Луганської обл. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 11.09.2016 р. Позивач в судове засідання не зявився, позов підтримав, справу просив розглядати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відповідну письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: копія свідоцтва про смерть; копія довідки про належність нерухомого майна; копія заповіту; копія [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі; постанова про відмову вчинення нотаріальної дії; копія звіту про оцінку майна. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2016 р. померла [PERSON], [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири №4 у буд. 7 (що складає 28/100 частки житлового будинку) по вул. П.Осипенка м. Лисичанська Луганської обл. Ще при житті [PERSON] залишила заповіт на імя позивача, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської обл. [PERSON], реєстр №4616, яким заповідала йому усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. Інші спадкоємці відсутні. 17 березня 2017 р. позивач звернувся до Лисичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ, підтверджуючий належність майна спадкодавиці. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив\~ встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийнятя спадщини\~ після померлої 22 вересня 2015 року матері [PERSON] . Позові вимоги позивач обґрунтував тим, що він та відповідач є спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22 вересня 2015 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на 2/ 3 частини квартири [ADDRESS]. Оскільки за життя матір видала йому довіреність, якою уповноважила його на розпорядження належної їй часткою квартири, він помилково вважав , що необхідності для звернення до нотаріальної контори немає, а тому вважає, що причини пропуску вказаного строку є поважними. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві позов визнав , справу просив розглядати у його відсутність. Представник третьої особи , належним чином повідомлений про час та місце проведення підготовчого засідання, до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, у визначений судом строк письмових пояснень не надав, в зв»язку зх. чим на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність. З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для надання ним заяви про прийняття спадщини . Як вбачається з матеріалів справи, позивач є сином [PERSON] (а.с.6). 22 вересня 2015 року [PERSON] померла (а.с.5). Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач та відповідач , як сини померлої [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті останньої. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.07.2013 року та свідоцтвом про право власності на житло № 677 від 30.07.1996 року підтверджено, що [PERSON] на праві власності належало 2 /3 частини квартири [ADDRESS] ( стара назва Г. Сталінграду) в м. Запоріжжя (а.с.10,12). Спадкову справу після смерті [PERSON] не відкрито . Відповідно до пояснень позивача , викладених в заяві , він у визначений законом 6 місячний строк заяву про прийняття спадщини не подав, через те, що помилково вважав, що має право на розпорядження спадковим майном на підставі довіреності виданої на його ім»я спадкодавцем 22.10.2014 року , яка долучена до матеріалів справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] пропустив строк для надання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 1272, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 26 вересня 2009 року , а також просила неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] залишити проживати з нею. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила , що з [PERSON] перебувають у шлюбі з 26 вересня 2009 року. Від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя з [PERSON] наразі припинене з тих підстав, що останній з 2019 року почав зустрічатися з іншою жінкою. Оскільки через зраду чоловіка примирення неможливе , просила шлюб між нею та відповідачем розірвати , визначивши місце проживання неповнолітніх дітей з нею. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року по справі відкрито провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2020 року позовна заява в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей залишена без розгляду. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав заявупро розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі , в наданій заяві просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 26 вересня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як вбачається з заяв сторін , наданих до суду, вони не бажають більше підтримувати шлюбні стосунки. Вважають, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 10\~990,83грн та судові витрати мотивуючи його тим, що 22.05.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір без №, за умовами якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 2 000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином умови вказаного кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 29.02.2016 року утворилася заборгованість на загальну суму 10\~990,83грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла, заяв чи клопотань не надавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.05.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір без №, за умовами якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 2 000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ Приват Банк свої зобов'язання за договором виконані, а [PERSON] тривалий час свої зобов'язання за договором не виконував та станом на 29.02.2016 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 10\~990,83грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1939,54грн, процентами 6313,82грн, пені та комісії 1737,91грн, штрафів: фіксована частина 500,00грн, процентна складова 499,56грн, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. За таких обставин, в силу умов кредитного договору без № від 22.05.2012 року та Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1378,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 11\~077,10грн та судові витрати мотивуючи його тим, що 26.11.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір без №, за умовами якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 2400,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином умови вказаного кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 31.12.2016 року утворилася заборгованість на загальну суму 11\~077,10грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Про причини неявки суд не повідомляла. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.11.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір без №, за умовами якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 2400,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ Приват Банк свої зобов'язання за договором виконані, а [PERSON] тривалий час свої зобов'язання за договором не виконувала та станом на 31.12.2015 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 11\~077,10грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 828,26грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6547,77грн, пені та комісії 2697,40 грн, штрафів: фіксована частина 500,00грн, процентна складова 503,67грн, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. За таких обставин, в силу умов кредитного договору без № від 26.11.2010 року та Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1378,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 11\~090,22грн та судові витрати мотивуючи його тим, що 24.02.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір без №, за умовами якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 5 000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином умови вказаного кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 29.02.2016 року утворилася заборгованість на загальну суму 11\~090,22грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла, заяв чи клопотань не надавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.02.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір без №, за умовами якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 5 000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ Приват Банк свої зобов'язання за договором виконані, а [PERSON] тривалий час свої зобов'язання за договором не виконував та станом на 31.03.2016 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 11\~090,22грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4926,01грн, процентами 4579,91грн, пені та комісії 400,00грн, штрафів: фіксована частина 500,00грн, процентна складова 504,30грн, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. За таких обставин, в силу умов кредитного договору без № від 24.02.2012 року та Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1378,00грн.

Outcome: approved