Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є власником житлового будинку №53, розташованого за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Велетенське, вул.Шевченко. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача по справі, яка не проживає за вказаною адресою без поважних причин з 2015 року, а існування її реєстрації порушує права позивача як власника будинку, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка фактично не проживає у вказаному будинку. Посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 15 серпня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши суду, що не проживає за вищевказаною адресою з 2015 року та що не знялася з реєстрації місця проживання, оскільки не має власного житла. Представник третьої особи, будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи належним чином, до суду не з'явився, надав заяву, в який позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення та просив проводити судовий розляд за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №130920520 від 16.07.2018 року [PERSON] належить будинок за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Велетеньске, вул.Шевченко, буд.53. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації позивача від 07.06.2018 року, відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [INFO] в якості члена сім'ї позивача, проте фактично за вказаною адресою не проживає з 2015 року. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова\~позиція Верховного\~Суду України\~викладена в\~постанові від\~16\~листопада 2016\~року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417\~ЦПК України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно до положень ст.405\~ч.2\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутня за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, а реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved