Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 13.08.2011 року сторони уклали шлюб, однак з початком сумісного життя зрозуміли, що рішення про створення родини прийняли передчасно. 15.09.2011 року у подружжя народилася дитина. Не зважаючи на народженя дитини у сторін почали проявлятися істотні протиріччя у світоглядних принципах, у тому числі діаметрально протилежне бачення сімейного укладу, взаємних прав та обов'язків подружжя. З часом зазначені протиріччя тільки поглибились, що призвело до психологічної несумісносі, яка проявлялась у сварках. Сторони майже три роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть, бюджету спільного не мають. Позивач в судове засідання не прибула, але звернулася до суду із письмовою заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглянути справу за їївідсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивача по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст.\~158,\~169 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Меркулова) [PERSON] [INFO], уклали шлюб, який зареєстровано 13.08.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1151, відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-БК №167182. (а.с. 6) Сторони від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серія І-БК №278926, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 8). Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав до суду жодного доказу і не спростував надані позивачем докази. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як неведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved