Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що придбав вказаний будинок у 2008 році у [PERSON] , але договір купівлі-продажу укладено не було у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Після отримання ключів від будинку позивач проживає за вказаною адресою, користується будинком, покращив його стан, добросовісно, відкрито та безперервно ним володіє. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Ухвалою судді від 26.11.2019 відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 26.12.2019 у прийнятті визнання відповідачем позову було відмовлено, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. З`ясувавши\~обставини,\~якими позивач\~обґрунтовує свої\~вимоги,\~дослідивши надані\~докази,\~суд вважає,\~що у\~задоволенні позову\~слід відмовити,\~виходячи з\~наступних міркувань. Копією довідки Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області від 22.11.2018 № 299 підтверджена та обставина, що [PERSON] , 1961 року народження, з 17.08.2008 проживає по [ADDRESS] (а.с. 9). З копій довідки Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області від 14.11.2019 № 222 та виписки з погосподарської книги цієї ради від 14.03.2019 № 40 вбачається, що за особовим рахунком [ADDRESS] будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер у 2008 році (а.с. 10-11). Згідно розписок [PERSON] від 27.09.2019 та [PERSON] від 11.10.2019 (а.с. 12, 13), [PERSON] дійсно купив у [PERSON] будинок [ADDRESS] . [PERSON] , дружиною позивача, укладено договір від 08.02.2013 № 15154 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8). В силу ч.1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди мають враховувати, що для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним,\~тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. У відповідності до вищенаведених норм матеріального права, ознаками володіння, необхідними для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне, відкрите та безперервне володіння,\~які повинні мати місце одночасно. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. При вирішенні спорів про набувальну давність необхідно враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. Таким чином, за встановлених судом обставин, відсутні підстави вважати, що володіння позивачем [PERSON] спірним домоволодінням є добросовісним та правомірним для набуття права власності в порядку набувальної давності на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: dismissed