Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 26.05.2006 року був укладений договір б/н та банк надав йому кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 13.11.2014 року заборгованість становить 26179,93 грн., з яких: 4093,56 грн. заборгованість за кредитом, 20363,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та 1222,85 грн. штраф (процентна складова), які позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами. 28.11.2017 року до Суворовського районного суду м. Одеси за підсудністю було направлено дану справу з Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою суду від 01 грудня 2017 року справу було призначено до судового розгляду, Ухвалою суду від 20.02.2018 року суд перейшов до спрощеного провадження. Відповідачеві надіслані матеріали справи, згідно отриманих даних, відповідач за місцем реєстрації їх отримав, що є належним його сповіщенням, у передбачений процесуальним законодавством строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представника відповідача суд не повідомляв про розгляд справи, у звязку з тим, що згідно копії договору про надання правової допомоги, який наявний у матеріалах справи, строк дії закінчився 31 грудня 2017 року (а.с. 119). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за вказаним договором відповідач не виконував належним чином, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 13.11.2014 року заборгованість становить 26179,93 грн., з яких: 4093,56 грн. заборгованість за кредитом, 20363,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та 1222,85 грн. штраф (процентна складова). Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано, із заявами, клопотаннями, відзивом чи запереченнями, які б суд міг урахувати при ухваленні рішення, відповідач не звертався. Згідно ст .611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved