Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 серпня 2014 року між ПрАТ СТ «Іллічівське» та ТОВ НТУ Сервіс, був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «ФІАТ», державний номер [NUMBER]. 24 квітня 2015 року в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ФІАТ» під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «РЕНО», д.н. [NUMBER] від керуванням [PERSON]. Згідно постанови Солом»янського районного суду м.Києва ДТП сталася з вини відповідачки. До позивача звернувся страхувальник з заявою про подію, що має ознаки страхової від 24.04.2015 року. Позивачем на підставі звіту № 95 від 13.05.2015 року та рахунку -фактури № СФ- 0000040 від 05.05.2015 року, було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. На підставі вищевказаних документів позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 64 904 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «РЕНО» д.н.з. [NUMBER] не застрахована. 02 жовтня 2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія, яка залишилась без задоволення. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму 64 904 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, а також стягнути судовий збір в сумі 1 218 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з»явилась, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2014 року між ПрАТ СТ «Іллічівське» та ТОВ НТУ СЕРВІС, був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № ЦО-05-0000012458 ( а.с.4). Предметом даного договору є страхування транспортного засобу «ФІАТ», державний номер [NUMBER]. 24 квітня 2015 року в м.Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ФІАТ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «РЕНО», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] ( а.с.6,7). Постановою Солом»янського районного суду м.Києва від 13 травня 2015 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 8). 24.04.2015 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.9). Позивачем на підставі Звіту № 95 від 13.05.2015 року про оцінку транспортного засобу (а.с.10-19) та рахунку - фактури № СФ- 0000040 від 05 травня 2015 року ( а.с.20) було складено страховий акт (а.с.21) та розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.22). На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 64 904 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7274 від 27.05.2015 року, № 1306 від 03.06.2015 року , № 1332 від 04.06.2016 року, № 7503 від 05.06.2015 року, № 1384 від 08.06.2015 року, № 7669 від 09.06.2015 року, № 1415 від 10.06.2015 року ( а.с. 23-26). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦК України: «... постанова суду у і про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою». Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача 02.10.2015 року було направлено претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак станом на момент розгляду справи вказана претензія залишена відповідачем поза увагою. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з відповідача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає також сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved