Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 08.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11072390000, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 8446 дол. США для придбання автомобіля та взяла зобовязання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 08.11.2011 року зі сплатою 11,00 % річних за користування кредитом, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач передала в заставу автомобіль Тип ТЗ: легковий універсал; марка: ВАЗ; модель 21104, рік випуску 2006; номер кузова [NUMBER]; держ.реєстр. номер [NUMBER], згідно договору застави вартість предмету застави складала 42650 грн. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним вище кредитним договором, через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 23.02.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 75 047 грн.65 коп., яка складається: заборгованість по основній сумі кредиту-39846,13 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги -22826,64 грн., нараховані відсотки на дату подачі позову -12374,88 грн. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11072390000 від 08.11.2006 року, звернути стягнення на користь позивача на предмет застави: автомобіль Тип ТЗ: легковий універсал; марка: ВАЗ; модель 21104, рік випуску 2006; номер кузова [NUMBER]; держ.реєстр. номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору № 912 від 31.10.2006 року, зареєстрований МРЕВ ДАІ м. Біла Церква, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АІС № 003212, виданого 02.11.2006 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем /в особі уповноваженого представника ТОВ «Кредекс Фінанс»/; надати /визнати/ право ТОВ «Кредекс Фінанс» підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою- покупцем, з наданням права /повноваження/ вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації /перереєстрації/, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим постановою КМ України від 07.09.1998 року № 1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на предявлення вказаного автомобіля для огляду; витребувати у [PERSON] вказаний вище автомобіль та передати у володіння ТОВ «Кредекс Фінанс»; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації її місця проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача на адресу суду не надходило, а тому за згодою представника позивача на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 08.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна за № [NUMBER], на підставі якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 8 446 доларів США на придбання транспортного засобу на строк до 08.11.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11% річних, що стверджується копією цього договору /а.с.15-24/. Згідно п. 4.1 договору позичальник зобовязується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Як вбачається з копії кредитного договору, цей договір підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору була ознайомлена, повністю погодилася з ними при підписанні договору. В судовому засіданні також встановлено, що в забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобовязань за кредитним договором позичальник передає в заставу банку наступне рухоме майно: автомобіль Тип ТЗ: легковий універсал; марка: ВАЗ; модель 21104, рік випуску 2006; номер кузова [NUMBER]; держ.реєстр. номер [NUMBER], за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 42 650 грн. Наведене стверджується розділом 2 вказаного вище кредитно-заставного договору. Предмет застави є власністю позичальника на підставі договору № 912 від 31.10.2006 року, що стверджується копією цього договору /а.с.26-27/ та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АІС № 003212 від 02.11.2006 року /а.с.25/. З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» /клієнт/ та ТОВ «Кредекс Фінанс» /фактор/ укладено договір факторингу № 05/12, згідно з яким клієнт зобовязується відступити факторові права вимоги за кредитами, а фактор зобовязується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбаченого цим договором, що стверджується випискою з договору факторингу /а.с.45-48/. А згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу за № 05/12 від 20.04.2012 року значиться під № 562 позичальник [PERSON], № договору [NUMBER], дата укладення -08.11.2006 року, сума кредиту-8446 дол. США, сукупний розмір вимог : 65672,77 грн., предмет застави: легковий автомобіль. В суді також було встановлено, що відповідач не виконала умови договору щодо своєчасного повернення основного кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, оскільки на дату укладення договору факторингу за нею рахувалася заборгованість за кредитним договором у вказаній вище сумі. Згідно розрахунку заборгованості, проведеного позивачем /а.с.37-38/, станом на 23.02.2015 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором, яка за офіційним курсом НБУ на цю дату становить 75 047 грн.65 коп., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту-39846,13 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги -22826,64 грн., нараховані відсотки на дату подачі позову- 12374,88 грн. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вказано вище в рішенні, між банком, як клієнтом, та ТОВ «Кредекс Фінанс» як фактором, укладено договір факторингу, відповідно до якого банк передав позивачу право вимоги до [PERSON], яке виникло на підставі укладеного між нею та банком кредитно-заставного договору. За ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона /фактор/ передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони /клієнта/ за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи /боржника/. Згідно зі ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав /наявна вимога/, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому /майбутня вимога/. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як встановлено судом і вказано вище, у кредитора-банку виникло право вимоги до боржника, а тому вимога до [PERSON] може бути предметом договору факторингу і вважається переданою фактору ТОВ «Кредекс Фінанс». А відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом. За загальним правилом, передбаченим в ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, згідно вищенаведених правових норм та умов договору факторингу позивач ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб шляхом продажу вказаного вище автомобіля та укладення від імені [PERSON] ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Як передбачено п.5.2 кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за цим договором, кредитор має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст.589 ЦК України, ст.19 Закону України «Про заставу» у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За ст.590 ЦК України, ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. В розділі 9 вказаного вище договору, який укладено між банком та відповідачкою, вказується на те, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється або на підставі рішення суду; або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. Банк має право на власний розсуд обирати один із таких способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмету застави у власність банку; продаж банком предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншоб особою-покупцем або на публічних торгах в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». За приписами ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. З матеріалів справи вбачається, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 02.07.2012 року зареєстровано заміну обтяжувача АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року; 03.09.2014 року зареєстровано відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, що стверджується витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна /а.с. 31-36/. Відповідно до ст.26 вказаного вище Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: в т.ч. продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах Положеннями ст.30 Закону також передбачено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. За ст.27 Закону якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. В судовому засіданні встановлено, що позивачем на адресу відповідача 03.09.2014 року було направлено повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобовязання, що слідує з копії цього повідомлення та копії реєстру поштових відправлень /а.с.39-43/. Отже, позивачем дотримано порядку звернення стягнення на предмет застави, врегульованого Законом , а тому згідно приписів наведених правих норм та умов кредитного договору вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави в обраний ним спосіб з наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для укладення договору купівлі-продажу, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про витребування у відповідача та передання у володіння позивача предмету застави, то суд виходить з наступного. Так, згідно ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Крім того, відповідно до ст.28 цього Закону, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обовязок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, обтяжувач звертався з вимогою до боржника про передачу у володіння обтяжувача предмету забезпечувального обтяження, але ця вимога не була виконана. А тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо витребування у відповідача предмету застави- транспортного засобу та передачі його у володіння позивача. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України на користь позивача підлягає відшкодування за рахунок відповідача судовий збір в загальній сумі 1237 грн.68 коп. згідно платіжних доручень в залежності від розміру майнових вимог та вимог немайнового характеру.

Outcome: approved