Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою відшкодувати понесені на навчання відповідача витрати у сумі 21\~752,70 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] відповідно до вимог\~Закону України «Про міліцію», з 11.08.2014 року до 28.03.2016 року навчався в Одеському державному університеті внутрішніх справ. У 2014 році наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 11.08.2014 № 109 о/с [PERSON] було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Наказом університету від 06.11.2015 року № 165 о/с, згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «к» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Проте, після прийняття наказу МВС України від 07.11.2015 № 1392 «Про затвердження штатів установ і закладів МВС України», наказом університету від 12.11.2017 № 171 о/с призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ України на посади курсантів денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ по переведенню у звязку із службовою необхідністю, поставивши на всі утримання та зберігання згідно законодавства, з 07.11.2017 в тому числі [PERSON] Наказом же від 28.03.2016 № 38 о/с, за результатами розгляду рапорту на звільнення [PERSON] від 28.03.2016, було відраховано з університету звільнено з органів Національної поліції на підставі підпункту 7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням (копії послужного списку, паспорту, ідентифікаційного коду, витягу з наказу по університету, рапорту на звільнення, висновку службового розслідування додається). Відповідно до умов Договору про підготовку в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2014 року особа, що отримує освітні послуги у разі її відрахування з навчального закладу зобовязана відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до розрахунку вартості утримання курсанта [PERSON] за період навчання з 15.08.2014 року по 28.03.2016 року сума витрат становить 21\~752 гривень 70 копійки. Також підлягають стягненню 1762 гривні понесених витрат на сплату судового збору. Відповідач добровільно відшкодувати у повному обсязі понесені на його утримання в Одеському державному університеті внутрішніх справ витрати не бажає. З урахуванням цього, представник позивача просить суд стягнути на його користь з відповідача зазначену вище суму заборгованості. Представник позивача в підготовче судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ст.206 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечив проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом;обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. По справі встановлено, що [PERSON], відповідно до вимог\~Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», з 11.08.2014 року до 28.03.2016 року навчався в Одеському державному університеті внутрішніх справ. У 2014 році наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 11.08.2014 № 109 о/с [PERSON] було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Наказом університету від 06.11.2015 року № 165 о/с, згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «к» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Відповідно до п. 2.3 Договору особа, яка навчається, зобовязана сумлінно ставитися до навчання у повному обсязі виконувати навчальний план, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. Після прийняття наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1392 «Про затвердження штатів установ і закладів МВС України», наказом університету від 12.11.2017 року № 171 о/с призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ України на посади курсантів денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ по переведенню у звязку із службовою необхідністю, поставивши на всі утримання та зберігання згідно законодавства, з 07.11.2017 року в тому числі [PERSON] 28.03.2016 року [PERSON] подано рапорт яким він просив відрахувати його з університету за власним бажанням. Наказом від 28.03.2016 № 38 о/с, за результатами розгляду рапорту на звільнення [PERSON] від 28.03.2016, було відраховано з університету звільнено з органів Національної поліції на підставі підпункту 7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням (копії послужного списку, паспорту, ідентифікаційного коду, витягу з наказу по університету, рапорту на звільнення, висновку службового розслідування додається). Пунктом 2.3.6. вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, Відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до п. 3.2 зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Відповідно до розрахунку вартості утримання курсанта [PERSON] за період навчання з 15.08.2014 року по 28.03.2016 року ОДУВС загальна сума витрат становить 21\~752 гривень 70 копійки, яка складається з: 1693,12 грн. грошове забезпечення військовослужбовців; 200 грн. предмети, матеріали, обладнання та інвентар; 5040,11 грн. продукти харчування; 1367,79 грн. оплата теплопостачання; 269,92 грн. оплата водопостачання та водовідведення; 635,29 грн. оплата електроенергії; 9206,23 грн. видатки (01.09.2015-28.03.2016); 12\~546,47 грн. видатки за 1 курс. Також підлягають стягненню 1762 гривні понесених витрат на сплату судового збору. Відповідач добровільно відшкодувати у повному обсязі понесені на його утримання в Одеському державному університеті внутрішніх справ витрати не бажає. У зв'язку із тим, що Відповідач добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, Позивач звертається до суду з зазначеним позовом. Так, згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 01.03.2007 № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у ВНЗ. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином Університет є структурним підрозділом МВС. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 № 429 також зазначається, що Університет діє у складі МВС України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обов'язків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, у позивача, як структурного підрозділу МВС України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, породжується право на звернення до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, наказами МВС від 15.02.2002 №148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України», від 17.11.2001 № 1515 «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб навчального складу міліції» постановами\~Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №594 «Про формений одяг працівників міліції», від 29.03.2002 № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації», Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 на курсанта [PERSON] з 11.08.2014 по 28.03.2016 фактично витрачалися бюджетні кошти, в розмірі 21\~752,70 грн. Відповідно до ст.ст. 525,526, ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України\~зазначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України\~зазначає, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. За таких обставин позов підлягає задоволенню із одночасним присудженням на користь позивача суми судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved