Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з даним позовом, до ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Станично-Луганський РЕМ про визнання недійсним акту про порушення № 005783 від 01.12.2020 року та скасування рішення комісії ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Станично-Луганський РЕМ, яке оформлено протоколом № 005783 від 26.01.2021 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 грудня 2020 року представниками відповідача, а саме: електромонтером [PERSON] (посвідчення № 69/19) , контролером [PERSON] (посвідчення № 124 20) та водієм [PERSON] (посвідчення № 187/16) у позивача за адресою [ADDRESS] було здійснено технічну перевірку електролічильника. За рсзультатима цієї перевірки був складений акт про порушення № 005783 від 01.12.2020 року, в якому зазначено що позивачем порушено п.5.5.5. пп.5 пп.6 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ) і що дії споживача (позивача) призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки (вплив на прилад обліку -зовнішнім магнітним полем). 26 січня 2021 року комісія відповідача з розгляду акту про порушення № 005783 від 01.12.2020 року у складі голови комісії начальника РЕМ Юрія Шафрановича та членів комісії - заступника начальника РЕМ - Павла Полторауса, начальника ОРГ - Ірини Сапельнікової та секретаря комісії Алли Щекатунової визнала вищевказаний акт про порушення складеним правомірно та здійснила розрахунок вартості не облікованої електроенергії згідно з положеннями глави 8.4 ПРРЕЕ- за період, який склав 366 днів в розмірі 12812,15 грн. Дане рішення комісії було оформлено протоколом № 005783 від 26.01.2021 року. Вищевказані акт про порушення № 005783 від 01.12.2020 року та рішення комісії оформлене протоколом № 008783 від 26.01.2021 року позивачка вважає недійсними та прийнятими з порушеннями ПРРЕЕ, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312. Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після придёявлення ними службових посвідчень. Виходячи з цього виникає питання, чи мав право представник відповідача [PERSON] , який працює водієм у відповідача право на складання вищевказаного акту про порушення, що не передбачено його посадовою інструкцією і що він пройшов відповідне навчання та інструктаж. Позивач зазначає, що всі зобов`язання, як споживач електричної енергії, вона виконує. В роботу електролічильника вона не втручалася, звинувачення відповідача в тому, що вона вчинила порушення п.5.5.5, пп. 5, пп. 6, ПРРЕЕ, а саме «дії споживача, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки (вплив на прилад обліку зовнішнім магнітним полем) не містять чітких та беззаперечних доказів її протиправних дій, а ґрунтуються виключно на припущеннях представників відповідача, оскільки не зрозуміло яким чином вони виявили цей вплив». Позивач пояснювала представникам відповідача, що причина зменшення обсягу використання електричної енергії в зимові місяці у порівнянні з літніми місяцями пов`язана з тим, що в літку вона окрім звичайних електроприладів користується електронасосом поливаючи город, а взимку користується лише морозильною камерою, телевізором, електролампочками. У зв`язку з чим обсяг електроенергії у неї значно менший. Копію акта-повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії № 005783 від 01.12.2020 року де у п. 4 зазначено, що позивач запрошується для участі проведення експертизи лічильника на 15.12.2020 року о 10:00 годині, вона отримала 17.12.2020 року поштою, разом з актом про порушення № 005783 від 01.12.2020 року. Як вбачається з копії акту проведення експертизи лічильника електроенергії від 19.01.2021 року № 5394, вказана експертиза була проведена 19.01.2021 року без її участі, що є порушенням п. 2.2 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів (далі Положення), повідомлення про призначення експертизи електролічильника на 19.01.2021 року вона не отримувала. Вважає, що таким чином, відповідач навмисно намагався завадити позивачу бути присутньою при проведенні експертизи лічильника, і таким чином порушив її права на захист як споживача електроенергії. Крім того, мета проведення експертизи в даному акті-повідомленні, не зазначена. Мій підпис про ознайомлен ня з актом-повідомленням, а також запис про її відмову від підпису відсутні, що не відповідає вимогам п. 2.5. Положення. Згідно документі, складених представниками відповідача (акт про порушення 005783 від 01.12.2020 року, акт технічної перевірки / заміни / встановлення електролічильника, збереження пломб у побутового споживача № 0010676 від 01.12.2020 року, акт про пломбування 01.12.2020 року) датою зняття лічильника є 01.12.2020 року. Факт порушення цілісності пломби комісією з проведення експертизи не встановлено. А тому експертизу лічильника необхідно було провести до 20.12.2020 року. Таким чином акт про проведення експертизи лічильника електроенергії № 5394 від 19.01.2021 року неможна вважати належним доказом та брати його до уваги при прийнятті рішення комісією відповідача. Враховуючи вищенаведене, слідує що комісія ТОВ «Луганське енергетичне об єднання» Станично-Луганський РЕМ, приймаючи рішення, яке оформлено протоколом № 005783 від 26.01.2021 року, яким здійснила розрахунок вартості не облікованої електроенергії в сумі 12 812,15 гривень, керувалися документами, зокрема актом про порушення 005783 від 01.12.2020 року та актом проведення експертизи лічильника електроенергії від 19.01.2021 року № 5394, які не відповідають пунктам 8.2.58.2.6 ПРРЕЕ, затверджених постановою НКРЕКП 14.03.2018 року № 312, пунктом 2.2, 2.4, 2.5, 2.8 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України № 322 від 21.06.2003 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2003 року за № 565/7886, а тому не можуть бути доказовою базою. Від відповідача ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Станично-Луганський РЕМ, надійшов відзив у якому останні зазначають, що рішення комісії, яке позивач просить скасувати, не є актом, який безпосередньо тягне за собою виникнення, зміну чи припинення певних прав або обов`язків позивача, не тягне для позивача негативних правових наслідків у вигляді обмеження та відключення електропостачання, примусового безспірного стягнення вартості додатково нарахованого обсягу електричної енергії, оскільки не є документом, на підставі якого здійснюється стягнення у примусовому порядку, а лише засвідчує факт порушення споживачем ПРРЕЕ та може бути використаний як доказ при розгляді судом спору про відшкодування збитків, заподіяних споживачем в наслідок порушення ПРРЕЕ. Складений Акт про порушення ПРРЕЕ є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання ПРРЕЕ, тому оскарження лише факту складання такого акту який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Складений відповідно до вимог ПРРЕЕ відповідачем протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок не облікованого використання електроенергії збитків. Зазначений акт про порушення та протокол засідання комісії з розгляду акту можуть бути визнані як докази (із наданням їм відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема що відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності акту. Позивач у судовому засіданні підтвердила заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечував. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, що містяться в них, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що електромонтером [PERSON] (посвідчення № 69/19) , контролером [PERSON] (посвідчення № [NUMBER] ) та водієм [PERSON] (посвідчення № 187/16) у позивача за адресою [ADDRESS] було здійснено технічну перевірку електролічильника. За рсзультатима цієї перевірки був складений акт про порушення № 005783 від 01.12.2020 року, в якому зазначено що позивачем порушено п.5.5.5. пп.5 пп.6 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ) і що дії споживача (позивача) призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки (вплив на прилад обліку -зовнішнім магнітним полем). 26 січня 2021 року комісія відповідача з розгляду акту про порушення № 005783 від 01.12.2020 року у складі голови комісії начальника РЕМ Юрія Шафрановича та членів комісії - заступника начальника РЕМ - Павла Полторауса, начальника ОРГ - Ірини Сапельнікової та секретаря комісії Алли Щекатунової визнала вищевказаний акт про порушення складеним правомірно та здійснила розрахунок вартості не облікованої електроенергії згідно з положеннями глави 8.4 ПРРЕЕ- за період, який склав 366 днів в розмірі 12812,15 грн. Дане рішення комісії було оформлено протоколом № 005783 від 26.01.2021 року. Згідно з пунктом 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Положення пункту 1 та пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України передбачають що виключно законами України визначаються права людини і громадянина гарантії цих прав його основні обов`язки а також засади цивільно-правової відповідальності та відповідальність за них. А частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що окремою та самостійною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди іншій особі. При цьому суд враховує, що за положенням п.2 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. А за положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті (але ці випадки до ситуації, що виникла не підходять). У відповідності до ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У суду відсутні підстави вважати надані позивачем докази неналежними, недопустимими та недостовірними. Положенням частини 6 ст. 259 ЦПК України передбачено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк не біль як 10 днів. А якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший не робочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 3 ст. 124 ЦПК України). Відповідно положень частини 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вивчивши у сукупності надані сторонами докази по справі, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Доводи позивача про невідповідність спірного акту про порушення № 005783 від 01.12.2020 р. Правилам роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) суд вважає слушними, оскільки відповідач ніяк не підтвердив право водія [PERSON] , який приймав участь у складенні спірного акту, на виконання таких дій, що він пройшов відповідне навчання та інструктаж, та що це передбачено його посадовою інструкцією. Також у спірному акті немає ніяких відомостей, в який саме спосіб та за допомогою яких пристроїв представники ЛЕО виявили вплив зовнішнього магнітного поля на лічильник позивача, акт заповнений з порушеннями, не заповнений п.2 графи «Індикатори дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів», та п.8 акту, в п.10 не підкреслено, кому переданий опломбований пакет. Отже, суд погоджується з доводами позивача, що спірний акт складений з численними порушеннями ПРРЕЕ, а тому не може бути належним доказом вчинення позивачем порушення у сфері електроенергетики. Спірне рішення комісії Станично-Луганського РЕМ ЛЕО про визнання акту правомірним та про нарахування вартості не облікованої енергії в сумі 12812,15 грн., яке було оформлено оспорюваним протоколом № 005783 від 26.01.2021 р., також було прийнято з порушеннями ПРРЕЕ, оскільки відповідач не попередив письмово позивача за 7 днів до дати засідання. Акт експертизи лічильника № 5394 від 19.01.2021 р., який також був підставою для прийняття рішення комісії і для нарахування заборгованості, також не може бути прийняти судом в якості належного доказу. Позивач не була своєчасно повідомлена про дату проведення експертизи, внаслідок чого була позбавлена права бути присутньою при її проведенні. Крім того, експертиза провадилась працівниками заінтересованої особи, тобто самого відповідача, що викликає суттєві сумніви в її об`єктивності та неупередженості. Доводи відповідача про відсутність негативних наслідків для позивача, і відповідно, спору про право, судом до уваги не приймаються. Відповідачем виставлений позивачу рахунок на оплату електроенергії на суму 12812,15 грн., зроблений розрахунок, в якому вищевказана сума зазначена як заборгованість позивача за електроенергію, а тому негативні наслідки для позивача вже існують. До того ж суд приймає до уваги, що у цивільно-правових відносинах сторін, позивач є «слабкою стороною», як споживач послуг природного монополіста, а тому потребує посиленого захисту. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved