Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими, але не сплаченими відсотками за договором позики № 72/10 ФК(с) від 10.10.2008 року, відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано позику у розмірі 249 148,76 гривен для інвестування об'єкту житлового будівництва. 30 вересня 2013 року Іллічівський міський суд Одеської області постановив рішення про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором в сумі 434 816.04 гривен, звернувши стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS], яке 15 січня 2014 року апеляційний суд Одеської області залишив без змін. За весь час розгляду цієї справи позивач нараховував відсотки за договором, внаслідок чого у відповідача станом на 07.04.2014 року виникла заборгованість перед позивачем за нараховані, але не сплачені відповідачем відсотки в розмірі 65 168,65 гривен. Оскільки звернення до відповідача щодо добровільного погашення заборгованості ні до чого не призвели, позивач змушений був звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.28, 30). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.32). Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, за останньою відомою адресою реєстрації (а.с.28, 33). Поштовий лист повернувся до суду з відміткою листоноші, що мама адресата відмовилася від отримання листа (а.с.31). Частиною 3 ст.76 ЦПК України визначено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою (ст.76 ч.8 ЦПК України). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду від відповідача не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.32). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що 10 жовтня 2008 року між ТОВ «Іпотека та інвестиції» та [PERSON] було укладено договір позики № 72/10, відповідно до якого останньому було надано позику в розмірі 249 148,76 грн. строком на двісті сорок місяців для інвестування об'єкту житлового будівництва (а.с.4-6). 30 вересня 2013 року Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області, справа № 1511/6147/2012 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека та інвестиції» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на прилюдних торгах - задоволено частково. В рахунок задоволення вимог ТОВ «Іпотека та інвестиції» за договором позики № 72/10 ФК (С) від 10.10.2008 року в сумі 434 816.04 гривен звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 57.50 кв.м., житловою площею 26.00 кв.м. шляхом її продажу з прилюдних торгів … У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека та інвестиції», ТОВ «Стройтезснаб» - відмовлено у повному обсязі (а.с.7-12). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.01.2014 року назване рішення залишено без змін (а.с.13-16). За змістом названих рішень вбачається, що 06 травня 2009 року була укладена додаткова угода № 1 до договору позики № 72/10 ФК(с) від 10.10.2008 року, згідно п.1 якого сторони підтвердили, що заборгованість позичальника перед позикодавцем на дату складання Угоди складає 236 691,32 грн., що еквівалентно 45 959,48 доларам США за комерційним курсом, встановленим позикодавцем на дату укладання договору позики 72/10 ФК(с) від 10 жовтня 2008 року. 19 серпня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека та інвестиції» було укладено додаткову угоду № 2 до договору позики №72/10 ФК(с) від 10.10.2008 року, відповідно до п.2 якої сторони підтверджують, що заборгованість позичальника перед позикодавцем на дату складання угоди складає 233 639,11 грн., що еквівалентно 45 566,66 доларів США. Сторони погодилися, що поверненню підлягає 45 566,66 доларів США за грошовим еквівалентом у національній валюті відповідно до комерційного курсу, встановленого позикодавцем на дату оплати. Позичальник здійснює сплату повернення позики та відсотків в національній валюті України. При цьому сума, що підлягає сплаті, визначається згідно графіку погашення від 06 січня 2009 року , за грошовим еквівалентом у доларах США по комерційному курсу, встановленому позикодавцем на дату оплати. 24 жовтня 2008 року, для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між [PERSON] та ТОВ «Стройтехснаб», від імені якого діяло ТОВ «ФК «Іпотека та інвестиції» був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки якого виступали майнові права на квартиру в будинку [ADDRESS]. 29 грудня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Іпотека та інвестиції» був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору від 24.10.2008 року, яким [PERSON] передав в іпотеку ТОВ «ФК «Іпотека та інвестиції» квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно п.п.3.3. договору позики позичальник зобов'язується щомісячно, не пізніше 29 числа поточного місяця здійснювати сплату повернення позики та відсотків за користування нею, згідно графіку погашення на поточний рахунок ТОВ «Стройтехснаб». З грудня 2012 року відповідач [PERSON] не сплачував відсотки за договором позики, внаслідок чого у нього станом на 07 квітня 2014 року виникла заборгованість перед ТОК «ФК «Іпотека та інвестиції» за нараховані, але несплачені відсотки у розмірі 65 168, 65 грн. за період з грудня 2012 року по 07 квітня 2014 року (а.с.17). Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу, суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяві (а.с.28, 31). Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, відповідач не надав суду будь-яких доказів. Таким чином, знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом … За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими, але несплаченими відсотками підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 651,68 грн. судового збору.

Outcome: approved