Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 09.08.2006 року [PERSON], уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», кредитний договір №014/19/257 і отримав кредит у сумі 19900,00 доларів США строком до 09.08.2016 року, зі сплатою 14,0% за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно умов договору. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач з відповідачем уклали договір іпотеки. В іпотеку надано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами під літ «А» -шлакові, житловою площею 29,9кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., з літньою кухнею літ. «В», туалетом літ. «Ж», душ літ. «З», огорожею №1,2,4, водопроводом 3, який розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 375,00кв.м. Позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, перерахувавши кошти на поточний рахунок відповідача. [PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором не виконує і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору. Сума заборгованості за договором станом на 12.11.2013 року становить 18 248, 50 доларів США, що еквівалентно 145856,66грн. У зв'язку з цим позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами який розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 375 кв.м., що належить [PERSON] - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав письмову заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлено належним чином, причину неявки суду не повідомлено. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 09.08.2006 року [PERSON], уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», кредитний договір №014/19/257 і отримав кредит у сумі 19900,00 доларів США строком до 09.08.2016 року, зі сплатою 14,0% за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно умов договору. В силу ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст.203, 205, 207, 1054, 1055 ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами. З матеріалів справи вбачається, що банк перерахував на рахунок відповідача кошти, передбачені кредитним договором. Згідно ч.2 ст. 1054, ч.2 ст.1050 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач з [PERSON] уклали договір іпотеки. В іпотеку надано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами під літ «А» -шлакові, житловою площею 29,9кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., з літньою кухнею літ. «В», туалетом літ. «Ж», душ літ. «З», огорожею №1,2,4, водопроводом 3, який розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 375,00кв.м. Згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 12.11.2013 року заборгованість за кредитним договором складає 18 248, 50 доларів США, що еквівалентно 145856,66грн. Згідно договору іпотеки від 09.08.2006 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором, у випадку порушення іпотекодавцем зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору. Судові витрати позивача складають 1458,57грн., які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Outcome: approved