Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив про те, що [INFO] померла його рідна матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 15,12 умовних кадастрових гектар, змінена площа якої 6,45 в умовних кадастрових гектарах (сіножатей та пасовищ) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району; земельної ділянки кадастровий номер 4420988000:06:001:0007 площею 6,3657 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та майнового паю розміром 8145 грн., що знаходиться в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Ювілейний» с. Тимошине, Білокуракинського району, Луганської області та належали на праві власності померлій, але оригінали правовстановлюючих документів з огляду на час та зміну місця проживання були втрачені. Незадовго до смерті, матір позивача переїхала на постійне місце мешкання до смт. Вовчоярівка Попаснянського району, де вже на той час мешкав позивач та після переїзду вона мешкала разом із ним, який доглядав та піклувався про неї. За останньою адресою свого проживання, померла задля прописки, зареєструвала відповідачів по справі, але за фактом вони не переїжджали й дня не мешкали разом. Позивач після переїзду матері мешкав разом із нею по день смерті, вів разом з нею спільне господарство, здійснював постійний догляд й піклування, а після її смерті здійснив її поховання. Позивач вказав, що відповідачі, які не лише не приймали участі в догляді та допомозі, а пізніше й в похованні матері, й які жодного дня з моменту реєстрації за останнім місцем мешкання матері та до самої смерті не мешкали разом, фактично спадщину не прийняли, а сама по собі їх реєстрація за адресою проживання померлої не є доказом того, що вони є належними спадкоємцями. Позивач являючись спадкоємцем за законом першої черги спадкування звернувся до органу нотаріату за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після померлої матері. Проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва відмовлено через пропущений позивачем строк подачі заяви про прийняття спадщини, наявністю зареєстрованих на момент смерті осіб із померлою та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його звернутися до суду з позовом, в якому позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі в призначений час в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечує щодо його задоволення. 13.05.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області 10 жовтня 2006 року було зроблено актовий запис за № 1568 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 20.04.1989р. Червоноармійською с/радою Білокуракинського району Луганської області позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Чабанове Білокуракинського району є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.38) Згідно домової книги про прописку громадян померла [PERSON] , [INFO] , уродженка села Осикове Білокуракинського району Луганської області з 01.06.2005р. по день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] та з цієї дати разом із нею за адресою її мешкання були зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] , уродженець села Осикове Білокуракинського району Луганської області та [PERSON] , [INFO] , уродженець села Чабанове Білокуракинського району Луганської області (а.с.19-27). Однак, відповідно до довідки виконкому Вовчоярівської селищної ради Попаснянського району Луганської області №556 від 15.10.2019 р. померла [PERSON] по день смерті [INFO] була зареєстрована та мешкала в [ADDRESS] та разом із нею дійсно без реєстрації мешкав її син, позивач [PERSON] (а.с.28). Із акту обстеження від 27.01.2020р., складеного депутатом Вовчоярівської селищної ради Попаснянського району Луганської області також вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом із нею були зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON] , 1962 року народження та [PERSON] , 1976 року народження, однак за фактом вони дійсно не мешкали разом із померлою з дня їх реєстрації за адресою реєстрації та мешкання померлої. Фактично разом із нею з дня реєстрації по день смерті мешкав разом та вів спільне господарство позивач [PERSON] , який і здійснив її поховання та усі витрати, пов`язані із похованням матері взяв на себе (а.с.29). Відповідно до відповіді Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 586/102-19 від 05.11.2019р. вбачається, що померлій [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112340 від 04.08.1997р., виданого згідно розпорядження Білокуракинської РДА №20 від 20.01.1997р. та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Ювілейний» за №401 належала земельна частка (пай) розміром 15,12 умовних кадастрових гектар, змінена площа якої 6,45 в умовних кадастрових гектарах (сіножатей та пасовищ) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району; земельна ділянка площею 6,3657 га кадастровий номер 4420988000:06:001:0007 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 025007 від 11.04.2003р., реєстраційний номер № 4 згідно розпорядження Білокуракинської РДА № 63 від 24.02.2002р., а також майновий пай розміром 8145 грн., що знаходиться в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Ювілейний» с. Тимошине, Білокуракинського району, Луганської області, що належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії [NUMBER] , виданого Тимошинською сільською радою Білокуракинського району Луганської області 13 серпня 2002 року (а.с.-а.с.30-31). Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59093658 вбачається, що після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.16). Постановою державного нотаріуса Попаснянської державної нотаріальної контори від 22.01.2020р. при проведенні правової експертизи поданих позивачем документів було встановлено, що спадкова справа відносно майна померлої не заводилась та з будь-якими заявами відносно майна померлої будь-хто зі спадкоємців, крім позивача, ніхто не звертався, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено через пропущений шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та зареєстрованими відповідачами за місцем відкриття спадщини, які за фактом не мешкали разом зі спадкодавцем взагалі (а.с.14). В судовому засіданні було встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112340 від 04.08.1997р., виданий згідно розпорядження Білокуракинської РДА №20 від 20.01.1997р. та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Ювілейний» за №401, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 025007 від 11.04.2003р., реєстраційний № 4 згідно розпорядження Білокуракинської РДА № 63 від 24.02.2002р. та Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії [NUMBER] , видане Тимошинською сільською радою Білокуракинського району Луганської області 13.08.2002р. на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] було втрачено. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця ... . Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні надано достатньо доказів які підтверджують факт того, що позивач дійсно постійно мешкав разом зі спадкодавцем на момент смерті та вів з нею спільне господарство, а також підтверджують факт не проживання відповідачів за зареєстрованим місцем свого проживання, та з огляду на те, що останні не звернулися протягом передбаченого законом строку до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вони вважаються такими, що не прийняли спадщину. Таким чином, позивач при винесенні окремого рішення про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті та факту неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, в будь-якому разі позбавлений можливості оформити свої спадкові права нотаріально. У зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню та його цивільне право підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: approved