Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору на загальну суму 1456,07 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24.10.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-07120-241007, згідно якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії. Відповідач станом на 22.06.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1456,07 грн. за кредитом, яка складається з: тіла кредиту: 1456,07 грн.; простроченого тіла кредиту: 0,00 грн.; заборгованості за відсотками: 0,00 грн.; заборгованості за комісіями: 0,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, заздалегідь надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує заявлені вимоги та не має заперечень проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення на позов та заяву про застосування строку позовної давності до заявлених вимог позивача, у зв'язку з чим відмовити у їх задоволенні. Від представника позивача, що діє на підставі довіреності, Гамаюнова С.С., надійшла заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, Кадирова Владислава Володимировича. З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку (а.с.9-13). 24 жовтня 2007 року відповідач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»», правонаступником якого є позивач, ПАТ «Дельта Банк», з заявою про відкриття карткового рахунку. 24 жовтня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 002-07120-241007 (а.с.3-4). Згідно умов цього договору позивачем був відкритий на ім'я відповідача картковий рахунок [NUMBER] у гривнях з відсотками, що встановлені в тарифах. Відповідно до умов договору, а саме п. 1.3. банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривень та на день укладання договору був встановлений ліміт у розмірі 504,00 грн. Згідно договору, відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за кредитом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією за попередній звітній місяць, та всю суму пені, що нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування ним. Позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що спір з відповідачем вирішувався у досудовому порядку або будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом свого права. Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що з позовом позивач звернувся до суду 21.07.2015 року, в своїй позовній заяві не ставить питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначив, обставин, які зупиняли або переривали строк позовної давності, передбачені ст..ст. 263,264 ЦПК України судом також не встановлено. Відповідно до п.5.2 кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Однак така умова договору не може розглядатися як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за забов'язаннями, строк виконання яких не визначено або визначено моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання забов'язання. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.6 - розрахунок заборгованості) заборгованість у відповідача виникла з квітня 2009 року та з того часу йому нараховувалася заборгованість по тілу кредиту. Оскільки останній платіж відповідач здійснив 06.03.2009 року, то слід вважати, що у позивача виникло право вимоги до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 15.04.2009 року. Проте позивач не звертався за захистом свого права до суду саме до 21.07.2015 року. В кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, тому початком перебігу строку позовної давності є день коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його, таким днем є 15.04.2009 року. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а саме те, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності та не надав доказів поважності пропуску цього строку, суд вважає, що посилання відповідачки щодо відмови у задоволенні позову з підстав пропуску строку давності є обґрунтованими, а тому у задоволені позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed