Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Він з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. В березні 2015 р. шлюб між ним розірваний, вони мешкають окремо. Позивач зазначає, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05.04.2016 року присуджено стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, до [INFO]. У задоволенні його зустрічного позову про передання дитини батьку було відмовлено. Рішення суду набуло законної чинності 13.10.2016 року. Позивач вказує, що з квітня 2017 року, їх донька [PERSON] мешкає з ним за адресою [ADDRESS]. Відповідачка мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає. В квартирі за вищезазначеною адресою донька зареєстрована з 06.06.2012 року по теперішній час. Дана квартира належить позивачу на праві власності відповідно до рішення суду. Позивач зазначає, що з 23.05.2017 року їх донька [PERSON] почала відвідувати дошкільний заклад №172 «Кришталевий». З квітня 2017 року він виховує дитину самостійно, та дитина повністю перебуває на його утриманні, але він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання дитини. Рішення суду про встановлення місця проживання дитини з матір'ю відсутнє. На підставі вищевикладеного позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів, які стягуються за рішенням Комунарського районного суду від 05 квітня 2016 року на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 01.04.2017 року, та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, до [INFO], починаючи з 01 квітня 2017 р. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2018 р. призначено розгляд даної справи в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, відносно ухвалення заочного рішення не заперечували. Додатково позивач зазначив, що є приватним підприємцем, отримує місячний дохід у розмірі 5000 грн., йому відомо, що у відповідачки на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] З березня 2017 р. відкрито виконавче провадження по стягненню з нього аліментів на користь відповідачки на утримання малолітньої дитини [PERSON], аліменти не сплачує за рішенням суду, оскільки дитина фактично мешкає з ним і знаходиться на його утриманні. Зазначив, що по даному виконавчому провадженню, у зв'язку з несплатою ним аліментів, є ухвала суду про обмеження його у виїзді за кордон та заборона керувати транспортним засобом. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, судом надсилались судові повістки на зареєстровану адресу її місця проживання, оскільки будь-якої іншої адреси фактичного проживання суду не надано, інші засоби зв'язку з відповідачем не повідомлені. До суду повернулись конверти з судовими повістками з причин «за даною адресою не проживає». Згідно п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлена про час, дату та місце слухання справи. Причини неявки суду не відомі, відзиву на позов від відповідача не надходив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухав пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2015 р. шлюб між сторонами розірваний. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2015 р. позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, задоволений частково. Присуджено: «Усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO] шляхом встановлення графіку спілкування з нею кожної середи з 17-00 години до 20-00 години та кожної неділі з 09-00 год. до 12-00 години без присутності матері [PERSON] з правом відвідувати дитиною місце проживання [PERSON]». Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2015 р. поділене спільне майно подружжя (сторін по справі) у вигляді квартири, що розташоване за адресою: [ADDRESS], визнано за кожним з подружжя право власності на Ѕ частину даної квартири. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03.03.2016 р. дане рішення суду від 30.10.2015 р. залишено без змін. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2016 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволений. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 06.11.2015 р. до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] Даним рішенням також відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про передачу неповнолітньої дитини [PERSON] для проживання з батьком [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.10.2016 р. дане рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2016 р. позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволений (справа №333/4159/16-ц) та зобов'язано [PERSON], усунути, не чинити [PERSON], перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON]. Згідно Акту державного виконавця від 03.02.2017 р. в порядку виконання виконавчого листа №333/4159/16-ц, виданого на підставі вищезазначеного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2016 р., під час виходу за адресою проживання боржника [PERSON] - [ADDRESS], встановлено, що вона не мешкає з липня 2016 р., фактичне місце проживання боржника невідоме. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2017 р. [PERSON] оголошено в розшук як боржника за виконавчим листом виданого на підставі вищезазначеного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2016 р. Відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси Корой В.Д. від 21.04.2017 р., яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та надана представником позивача в судовому засіданні як роздруківка з ЄДРСР (справа №521/6134/17), під час розгляду клопотання слідчого про проведення обшуку встановлено, «…15.04.2017 р. до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява [PERSON] про вжиття заходів відносно її колишнього чоловіка - [PERSON], [INFO], який 15.04.2017 року, приблизно о 13 годині 10 хвилин, перебуваючи біля будинку № 33 по вул. В. Терешкової в м. Одесі, викрав їх малолітню доньку - [PERSON], [INFO], після чого зник разом із нею у невідомому напрямку. За даним фактом 15.04.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017160470001563 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. В ході досудового слідства встановлено, що 15.04.2017 року, приблизно о 13 годині, коли [PERSON] з онукою [PERSON] перебували на прогулянці та знаходились біля будинку № 33 по вул. В. Терешкової в м. Одесі, колишній чоловік її доньки - [PERSON], спільно з невідомою особою, незаконно викрали неповнолітню [PERSON] Крім того, 15.04.2017 року до чергової частини Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява, [PERSON], про те що він являється батьком доньки [PERSON] та остання знаходиться з ним за адресою: [ADDRESS]..». Згідно з довідкою ДЗ №172 «Кришталевий» від 05.10.2017 р. з 23.05.2017 р. малолітня дитина [PERSON] почала відвідувати дошкільний заклад. 01.09.2017 р. була переведена до дошкільного закладу ЗНВК №90. Згідно з довідкою ДЗ №90, малолітня дитина [PERSON], [INFO] відвідує даний дошкільний заклад з 01.09.2017 р. по теперішній час. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Позивач як на підставу звільнення його від аліментів зазначає те, що на теперішній час неповнолітня донька [PERSON] мешкає з ним і знаходиться на його утриманні. З рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2016 р. вбачається, що судом було [PERSON] фактично відмовлено у задоволенні позову про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з ним. В даному рішенні судом зазначено «…Суд враховуючи вік дитини (3 роки 10 міс.), що вона є дівчинкою, страждає на ряд захворювань (а.с. 69), матір'ю створені усі належні умови для догляду та виховання дитини (а.с. 70), а також приймаючи до уваги думку представника органа опіки та піклування, вважає за необхідне в інтересах дитини залишити її для проживання з матір'ю....». Враховуючи дані обставини та те, що сторони мешкали окремо судом було присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утриманні їх дитини [PERSON] З ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси Корой В.Д. від 21.04.2017 р. вбачається, що позивач самовільно забрав малолітню доньку [PERSON] від матері, яка знаходилась з дитиною в м. Одесі, до м. Запоріжжя, згоди на це від матері дитини не отримував. Зазначена обставина не оспорювалася позивачем в судовому засіданні. Таким чином позивач, в порушення вимог закону, в період дії рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2016 р., яким відмовлено у переданні [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] для проживання з ним, та стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання даної дитини, самовільно без згоди матері забрав до себе дану малолітню дитину. Рішення суду чи рішення органу опіки щодо визначення місця проживання з ним малолітньої дитини [PERSON], які винесені після 05.04.2016 р., позивач суду не надав. Отже підстави для звільнення позивача від сплати аліментів присуджених рішенням суду та стягнення з відповідача на користь позивач аліментів відсутні. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги необґрунтовані, а позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за пред'явлення вимог про звільнення від сплати аліментів в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved