Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому, просив стягнути з [PERSON] Оборони України\~ на його користь в відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я\~\~ під час\~ проходження військової служби в сумі\~ 50\~000 гривень. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. При виконанні службових обов»язків в 1987 році отримав множинні осколкові поранення, що в подальшому призвело до розвитку хронічних хвороб. За висновками медико-соціальної експертної комісії йому була встановлена IIІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. Вподальшому позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Зазначив, що внаслідок проходження військової служби в нього розвинулись хвороби , стан здоров'я погіршився. У зв'язку із погіршенням стану здоров'я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Значна частина грошових коштів витрачається на придбання ліків , порушені його звичайні життєві зв»язки . У зв'язку із викладеним,\~\~просив суд\~\~відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 50 000\~\~грн., яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову . Представник відповідача [PERSON] оборони позов не визнала, вказавши, що на Міністрество Оборони України не покладено обов»язку щодо відшкодування моральної шкоди позивачу, не надано доказів вини саме Міністрества Оборони України, доказів факту заподіяння шкоди , а так саме її розміру.В задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторін , приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 03.08.1986 року по 15.05.1988 року проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан, де велися бойові дії (а.с.12). 17.06.2013 року [PERSON] вперше встановлена ІІІ група інвалідності , та визначено , що причиною інвалідності є поранення, контузія , захворювання пов»язані з виконанням обов»язків військової служби при перебуванні в странах, де велися бойові дії (а.с.15) , що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК , висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 30.01.2013 року № 162/Ж (а.с.13,15) .В подальшому, позивачу встановлено безстроково ІІ групу інвалідності, що встановлено випискою з акту огляду МСЕК від 24.05.2016 року (а.с.16). Через наявність захворювання, пов»язаного з проходженням військової служби позивач неодноразово проходив курси лікування (а.с.18,19,20,21,22,23,24,25,26,27,28,). Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної\~\~і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України», [PERSON] оборони України є центральним органом виконавчої влади і військогого управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним правовідносини , дають суду підстави дійти висновку, що [PERSON] заподіяно моральну шкоду через отримання в період проходження військової служби поранення , контузії , захворювання та погіршення стану здоров»я , і обов'язок держави відшкодувати позивачу моральну шкоду покладається на [PERSON] Оборони України як на уповноважений орган державного управління. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відтак, [PERSON] має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди незалежно від інших виплат, які він отримав чи міг би отримати. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладене , характер та тривалість моральних страждань, заподіяних [PERSON] в звязку з неповоротною втратою здоровя , а також принципи розумності та справедливості зазначені в ст. 23 ЦК України, слід встановити суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача в сумі 20 000 гривень, оскільки вказана позивачем сума відшкодування в 50 000 гривень є забагатою. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial