Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 18 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11184372000, за умовами якого Банк надав позивачльнику кредит в розмірі 50000,0 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась в порядку та умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі та в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки №127614. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, відповідно умов договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. 11 червня 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» відповідно до Договору факторингу №4 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідачів по даному кредитному договору. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 01 грудня 2013 року виникла прострочена заборгованість за договором №11184372000 від 18 липня 2007 року в сумі 72307,93 доларів США, з переведенням з іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, на підставі цього позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. 15 червня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ - КОЛЕКТ» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] (ІПН [NUMBER]), [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ - КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 37825968, №п/р одержувача: 26506359049000, банк одержувача: ПАТ «УкрСиббанк», код банку одержувача: 3510005) заборгованість за Кредитним договором №11184372000 від 18.07.2007 року - у загальному розмірі 72307 (сімдесят дві тисячі триста сім) доларів США 93 центи, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення суду: 15.06.2015 року, становить 1522720 (один мільйон п'ятсот двадцять дві тисячі сімсот двадцять) гривень 33 коп., що складається із: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 43319 (сорок три тисячі триста дев'ятнадцять) доларів США 51 цент, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.06.2015 року, становить 912258 (дев'ятсот дванадцять тисяч двісті п'ятдесят вісім) гривень 15 коп.; заборгованості за процентами у розмірі 28988 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) доларів 42 центи, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.06.2015 року, становить 610462 (шістсот десять тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 18 коп. Стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER]), [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ - КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 37825968, №п/р одержувача: 26506359049000, банк одержувача: ПАТ «УкрСиббанк», код банку одержувача: 3510005) судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2015 року задоволено, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідачів заборгованості за кредитним договором №11184372000 від 18 липня 2007 року, яка станом на 01 грудня 2013 року складає в сумі 72307,93 доларів США, з переведенням з іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Відповідач [PERSON] надала до суду заперечення, в яких просила в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕИ КОЛЕКТ» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, посилаючись на таке. Окрім основного кредитного договору між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 16 лютого 2009 року було укладено додаткову угод № 1 до вищевказаного договору, якою строк його дії продовжено на 10 років. Подовження в часі сплати відсотків за користування кредитом на 10 років безумовно збільшило обсяг відповідальності боржника за виконання своїх грошових зобов'язань перед кредитором. Як наслідок - збільшився також і обсяг відповідальності поручителя. В змісті абзацу 1 пункту 4 додаткової угоди, відповідно до якого: «Позичальник зобов'язується не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати укладення цієї Додаткової угоди докласти всіх необхідних зусиль, здійснити всі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за Договором надає третя сторона; в даному випадку - [PERSON]) відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за Договором, на зміну зобов'язання/, обумовлену підписанням цієї Додаткової угоди». Як передбачає чинне цивільне законодавство, договір поруки припиняється в момент укладення між боржником і кредитором додаткової угоди внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя що знайшло своє підтвердження й в практиці Верховного суду України. У зв'язку з тим, що банк відповідно до умов кредитного договору збільшив процентну ставку за кредитом, у тому числі у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, але без згоди поручителя у порушення договору поруки, підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки порука припинилася. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що встановлено презумпцію припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, укладений між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 18 липня 2007 року договір поруки припинив свою дію з укладенням між боржником та кредитором за основним зобов'язанням додаткової угоди, та саме 16 лютого 2009 року. А відтак, в задоволенні позову в частині солідарного стягнення, зокрема, й з [PERSON] має бути відмовлено в зв'язку з незаконністю даної вимоги. Однією зі складових позовних вимог є стягнення з відповідачів заборгованості за процентами у розмірі 28988,42 доларів США. З урахуванням того, що позивач не є банківською установою, та не має права на здійснення банківських операцій, сторона відповідача вважає, що розрахунок, відповідно до якого він нараховує відсотки за користування коштами, які йому відійшли за договором факторингу, не відповідає вимогам закону. Згідно з п. п. 10, 11 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року та відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Таким чином, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483. Відповідно до п. 1.5. цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-УІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» індивідуальною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за місцем реєстрації, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (потім - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11184372000, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 50000,0 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась в порядку та умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі та в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Відповідно до п.1.3.1 договору про надання споживчого кредиту №11184372000 від 18 липня 2007 року, встановлено, що за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,5 (тринадцять цілих п'ять десятих) % річних. Згідно до п.1.3.4 договору строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані Банком такі проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. При цьому, якщо термін сплати процентів або дата остаточного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або не робочий день, в такому випадку терміном сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або не робочим днем. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки №127614. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, відповідно умов договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. 16 лютого 2009 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11184372000 від 18 липня 2007 року, згідно якої сторони домовились, що позичальник зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит, шляхом щомісячної сплати ануїтетичних платежів у розмірі 532,26 доларів США. День сплати ануїтетичного платежу «16» число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетичний платіж. Кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 18 липня 2027 року. Згідно договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» відпустило ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» свої права вимоги договору про надання споживчого кредиту № 11184372000 від 18 липня 2007 року, тобто ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» за правом вимоги стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11184372000 від 18 липня 2007 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 01грудня 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №11184372000 від 18 липня 2007 року у розмірі 72307,93 доларів США (сімдесят дві тисячі триста сім дол. США 93 цент.), що складається з: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 43319,51 доларів США; заборгованості за процентами у розмірі 28988,42 доларів США (двадцять вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім дол. США 42 цент.). На підставі зазначених пунктів кредитного договору позивачем було направлено письмову вимогу вих. №733843_Л_522 від 09 липня 2014 року до [PERSON] про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №11184372000 від 18 липня 2007 року; письмову вимогу вих. №733843/1_Л_306 від 09 липня 2014 року до [PERSON] про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №11184372000 від 18 липня 2007 року. В змісті абзацу 1 пункту 4 додаткової угоди, відповідно до якого: «Позичальник зобов'язується не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати укладення цієї Додаткової угоди докласти всіх необхідних зусиль, здійснити всі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за Договором надає третя сторона; в даному випадку - [PERSON]) відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за Договором, на зміну зобов'язання/, обумовлену підписанням цієї Додаткової угоди». Як передбачає чинне цивільне законодавство, договір поруки припиняється в момент укладення між боржником і кредитором додаткової угоди внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя що знайшло своє підтвердження й в практиці Верховного суду України. Так, за змістом положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, поручитель пов'язаний із боржником зобов'язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором; має право висувати заперечення проти вимог кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У зв'язку з тим, що банк відповідно до умов кредитного договору збільшив процентну ставку за кредитом, у тому числі у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, але без згоди поручителя у порушення договору поруки, підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки порука припинилася (постанови Верховного Суду України від 21 листопада 2011 року у справі № 6-49цс11, від 19 грудня 2011 року у справі № 6-67цс11. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком \постанова Верховного Суду України від 18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12). За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що встановлено презумпцію припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентів за відсутності згоди поручителя на таку зміну змінює обсяг його відповідальності (постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-112цс12). У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки зумовлюють такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12). За змістом частини першої статті 559 Цивільного кодексу України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і тягне припинення поруки, (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року справа № 6-97 цс 13). Виходячи з чого, вбачається висновок, що укладений між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 18 липня 2007 року договір поруки припинив свою дію з укладенням між боржником та кредитором за основним зобов'язанням додаткової угоди, тобто 16 лютого 2009 року. А відтак, в задоволенні позову в частині солідарного стягнення, зокрема, й з [PERSON] має бути відмовлено. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та стягнути з [PERSON], на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. В частині вимог до [PERSON] - відмовити. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державний збір з відповідача на користь позивача в розмірі 3654,0 грн.

Outcome: partial