Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.06.2015 року ним було позичено подружжю [PERSON], відповідачам по справі, грошові кошти у розмірі 70000,00 грн., строком до 01.06.2016 року, що підтверджується розпискою. В зазначені строки відповідачі борг не повернули та добровільно сплатити борг відмовилися. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів борг у розмірі 70000,00 грн., за прострочення грошового зобовязання суму у розмірі 4375,00 грн., а також судові витрати та витрати на правничу допомогу. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначено у ч. 1\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.06.2015 року позивачем [PERSON] було позичено [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 70000,00 грн., строком до 01.06.2016 року, що підтверджується розпискою (а.с. 6). Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином суд вбачає, що в строк передбачений договором відповідачі обовязок щодо повернення грошових коштів не виконали та розмір заборгованості за договором позики на час розгляду справи становить 70000,00 грн. та три проценти річних від простроченої суми, що складає суму в розмірі 4375,00 грн., з розрахунку 70000,00 грн. сума боргу х 3% річних (відповідальність за прострочення грошового зобовязання) х 2 роки 1 місяць (строк простроченого грошового зобовязання). Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати,\~повязані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. джують здійснення відповідних витрат. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню борг у\~розмірі 70000,00\~грн. та три проценти річних від простроченої суми, що складає суму в розмірі 4375,00 грн., витрати щодо сплаченого судового збору у розмірі сумі 743,25 грн. Витрати, повязані з правничою допомогою адвоката стягненню не підлягають, оскільки позивачем не надано відповідних доказів з визначеним розміром витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial