Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що з 14 лютого 2014 року він перебуває у шлюбі з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області зроблено відповідний актовий запис за № 9. Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З часом відносини в родині почали псуватися, подружжя не змогли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань, ведення бюджету, виховання дітей тощо. Всі зазначені обставини та непорозуміння стали причиною розпаду сімї. Проживання однією родиною на теперішній час стало неможливим та недоцільним у звязку з цим сторони вирішили припинити шлюбні відносини та в подальшому мешкати окремо. На сьогоднішній день позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть, побуту не мають. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, подальше збереження сімї не можливе. Питання щодо місця проживання та подальшого виховання дітей сторонами вирішено добровільно, після розірвання шлюбу вони залишаться проживати з відповідачем, а позивач буде надавати матеріальну допомогу на їх виховання. Спір щодо сумісно нажитого майна на теперішній час відсутній. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 137710 (а.с.5). Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 249899 виданого повторно 06.03.2014 року та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 256442 (а.с.6,7). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved