Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що між підприємством Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» (орендодавець) та приватним підприємцем (на час укладення договору) [PERSON] (орендар) було укладено договори оренди № 200, № 201 від 31.12.2013 на термін з 01.01.2014 по 31.12.2014. Згідно п.1.1 вказаних договорів оренди предметом за договором № 200 є металевий кіоск № 30 площею 6 м2 (об'єкт оренди), за договором № 201 є торгівельний майданчик № 87;30/1 площею 4 та 2 м.2 відповідно. Пунктом 1.2 вказаних Договорів зазначено, що об'єкт оренди належить орендодавцеві на праві власності. Пунктом 1.1 та 3.1 Статуту ПР «Кооперативний ринок» підприємство Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» є підприємством, створеним Коростишівської районною спілкою споживчих товариств, яка є його засновником та власником всього майна і майно підприємства складається з основних засобів, переданих власником підприємства - райспоживспілкою - як внесок до Статутного капіталу, а також інших цінностей, набутих у процесі господарської діяльності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Відповідно до п. 2.1 договорів № 200 та № 201 орендодавець передав металевий кіоск № 30 площею 6 м2 за актом прийому-передачі, а торгівельним майданчиком орендар почав користуватись з моменту підписання договору. Орендна плата, згідно п.3.1 договорів оренди № 200 та № 201 складає за металевий кіоск № 30 - 468грн, за торгівельний майданчик № 87 - 216грн., торгівельний майданчик № 30/'1 - 135 грн. на місяць та вноситься на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата. Сторони приступили до виконання зобов»язань. Додатковою угодою до договору № 200 від 17.12.2014 договір пролонгований з 01.01.2015 по 31.12.2015, в подальшому відповідно до ст. 764 ЦК України пролонгований з 01.01.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017. Договір № 201 відповідно до ст. 764 ЦК України пролонгований з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 і з 01.01.2017 по 31.12.2017. Відповідно п. 4.3.3 договорів орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. В порушення зобов'язань відповідач не в повному обсязі сплачував орендну плату і за договором № 200 сплатив за 2015 рік за січень, лютий, березень та в подальшому припинив сплачувати орендну плату і станом на 31.12.2015 рахується борг в сумі 4212грн., за 2016 рік - 5616грн., за 2017 рік - 5616грн., а всього 15444грн. За договором № 201 орендар звільнив торгівельний майданчик № 87 з 01.03.2014 і борг по орендній платі за торгівельний майданчик № 30/1 складає за 2014 рік - 540грн., за 2015 рік - 1620грн., за 2016 рік - 1620грн., за 2017 рік - 1620 грн., а всього 5400грн. Листом від 09.01.2018 позивачем було направлено відповідачу претензію за № 6 в якій повідомлено про припинення дії договорів і відсутність у позивача намірів пролонговувати договори оренди на 2018 рік і про нарахування неустойки з 01.01.2018 в подвійному розмірі в зв»язку з неповерненням предмету оренди, а також щодо необхідності виконати умови ч.1 ст. 785 ЦК України. Орендар після припинення дії договорів не виконав вимог ч.1 ст. 785 ЦК України, не повернув орендодавцю за договором № 200 металевий кіоск №30 і за договором № 201 торгівельний майданчик № 30/1 (об'єкт оренди), надалі використовує їх і у позивача виникло право на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України нараховувати неустойку за час прострочення користування предметами оренди в подвійному розмірі. Таким чином відповідач має сплатити заборгованість з орендної плати в сумі 20844грн. 00 коп. та має сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування об'єктами оренди за час прострочення, яка, з врахуванням збільшених позовних вимог, складає 8442грн. 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, а тому суд провів засідання без участі останнього. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд розглянув справу без участі останнього. Суд, дослідивши надані докази, в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Так, судом встановлено, що між підприємством Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» (орендодавець) та приватним підприємцем (на час укладення договору) [PERSON] (орендар) було укладено договори оренди № 200, № 201 від 31.12.2013 на термін з 01.01.2014 по 31.12.2014. Згідно п.1.1 вказаних договорів оренди предметом за договором № 200 є металевий кіоск № 30 площею 6 м2 (об'єкт оренди), за договором № 201 є торгівельний майданчик № 87;30/1 площею 4 та 2 м.2 відповідно. Пунктом 1.2 вказаних Договорів зазначено, що об'єкт оренди належить орендодавцеві на праві власності. Пунктом 1.1 та 3.1 Статуту ПР «Кооперативний ринок» підприємство Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» є підприємством, створеним Коростишівської районною спілкою споживчих товариств, яка є його засновником та власником всього майна і майно підприємства складається з основних засобів, переданих власником підприємства - райспоживспілкою - як внесок до Статутного капіталу, а також інших цінностей, набутих у процесі господарської діяльності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Відповідно до п. 2.1 договорів № 200 та № 201 орендодавець передав металевий кіоск № 30 площею 6 м2 за актом прийому-передачі, а торгівельним майданчиком орендар почав користуватись з моменту підписання договору. Орендна плата, згідно п.3.1 договорів оренди № 200 та № 201 складає за металевий кіоск № 30 - 468грн, за торгівельний майданчик № 87 - 216грн., торгівельний майданчик № 30/'1 - 135 грн. на місяць та вноситься на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата. Сторони приступили до виконання зобов»язань. Додатковою угодою до договору № 200 від 17.12.2014 договір пролонгований з 01.01.2015 по 31.12.2015, в подальшому відповідно до ст. 764 ЦК України пролонгований з 01.01.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017. Договір № 201 відповідно до ст. 764 ЦК України пролонгований з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 і з 01.01.2017 по 31.12.2017. Відповідно п. 4.3.3 договорів орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. В порушення зобов'язань відповідач не в повному обсязі сплачував орендну плату і за договором № 200 сплатив за 2015 рік за січень, лютий, березень та в подальшому припинив сплачувати орендну плату і станом на 31.12.2015 рахується борг в сумі 4212грн., за 2016 рік - 5616грн., за 2017 рік - 5616грн., а всього 15444грн. За договором № 201 орендар звільнив торгівельний майданчик № 87 з 01.03.2014 і борг по орендній платі за торгівельний майданчик № 30/1 складає за 2014 рік - 540грн., за 2015 рік - 1620грн., за 2016 рік - 1620грн., за 2017 рік - 1620 грн., а всього 5400грн. Листом від 09.01.2018 позивачем було направлено відповідачу претензію за № 6 в якій повідомлено про припинення дії договорів і відсутність у позивача намірів пролонговувати договори оренди на 2018 рік і про нарахування неустойки з 01.01.2018 в подвійному розмірі в зв»язку з неповерненням предмету оренди, а також щодо необхідності виконати умови ч.1 ст. 785 ЦК України. Орендар після припинення дії договорів не виконав вимог ч.1 ст. 785 ЦК України, не повернув орендодавцю за договором № 200 металевий кіоск №30 і за договором № 201 торгівельний майданчик № 30/1 (об'єкт оренди), надалі використовує їх, а тому у позивача виникло право на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України нараховувати неустойку за час прострочення користування предметами оренди в подвійному розмірі. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість з орендної плати в сумі 20844грн. 00 коп. та неустойка у розмірі подвійної плати за користування об'єктами оренди за час прострочення, яка складає 8442грн. 00 коп., що підтверджується наданим розрахунком. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1762 грн. судових витрат. На підставі ст.ст. 509,526,759,762,785 ЦК України,

Outcome: approved