Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 19.12.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №087/07-ФЛ/06, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 770000 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір №087/07/01/06 від 19.12.2007 року, згідно якого [PERSON] надав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.04.2014 року, що набрало законної сили, було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. На виконання вказаного рішення банк 24.04.2015 року звернувся до нотаріуса з наміром укласти договір купівлі-продажу зазначеної вище квартири, де стало відомо що на належне [PERSON] майно накладено арешти на користь інших осіб на підставі постанов Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області від 23.06.2011 року та постанови підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 14.07.2011 року. Посилаючись на те, що право на задоволення свої вимог за рахунок реалізації предмету іпотеки виникло у банку раніше, ніж вимоги інших кредиторів [PERSON], накладення арешту на квартиру, що є предметом іпотеки, перешкоджає виконанню судового рішення та порушує права банку, позивач просив суд скасувати арешти, що накладені на квартиру [ADDRESS] згідно постанов державних виконавців від 23.06.2011 року та 14.07.2011 року. В наданій письмовій заяві представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та представники відповідачів 2та 3 в судове засідання повторно не зявились, про причини своєї неявки не повідомили. З урахуванням зазначеного, поданої представником позивача заяви, судом у відповідності до ст.ст.158,169,197,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.12.2007 року між Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №087/07-ФЛ/06, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 770000 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір №087/07/01/06 від 19.12.2007 року, згідно якого [PERSON] надав позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що на підставі зазначеного іпотечного договору №087/07/01/06 від 19.12.2007 року до вказаного реєстру в той же день 19.12.2007 року було внесено запис про обтяження предмету іпотеки - квартири [ADDRESS]. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.04.2014 року, що набрало законної сили, було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. В подальшому, під час спроби реалізації предмету іпотеки згідно рішення суду, банком було встановлено, що на все нерухоме майно [PERSON], до складу якого входить і предмет іпотеки, було накладено арешти згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2011 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області та згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2011 року державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в реєстрі зроблено відповідні записи про обтяження №11321424 від 23.06.2011 року та №11386308 від 14.07.2011 року відповідно. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч.3 ст.54). Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (ч.4 ст.54). Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом (ч.7 ст.54). Оскільки відповідно до заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.04.2014 року, що набрало законної сили, було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором; позивач, як іпотекодержатель в силу зазначених вище положень закону має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмету іпотеки та таке право було у передбаченому законом порядку зареєстровано раніше, ніж обтяження, що зареєстровані за вимогами інших кредиторів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та необхідність їх задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України, враховуючи підстави та предмет заявленого позову, суд вважає за необхідне стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved