Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 20.06.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що був зроблений відповідний актовий запис № 47. Від шлюбу мають пятьох дітей: Геннадія, [INFO], Анатолія, [INFO], Павла, [INFO], Михайла, [INFO], Романа, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в період спільного проживання в сімї відбувалися конфлікти та суперечки, що призвело до того, що з 2016 року шлюбні відносини між подружжям припинені. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а призначення будь-яких строків на примирення є недоцільним. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, змінити прізвище на «Єременко». В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує.. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність. У звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.06.1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІІ-ЕД № 318470 від 20.06.1991 року (а.с.5). Від шлюбу мають пятьох дітей: Геннадія, [INFO], Анатолія, [INFO], Павла, [INFO], Михайла, [INFO], Романа, [INFO], на підтвердження свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження дітей (а.с.6-10). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згодна, про що свідчать її заява, від відповідача заперечень проти розірвання шлюбу не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved