Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач, звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на реєстрацію та користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Чернівецької міської ради від 01.06.1999 року №384/12 позивачу як співробітнику Управління СБ України в Чернівецькій області був виданий ордер на вселення у двох кімнатну квартиру, житловою площею 27,19 кв.м. по [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] громадянка Російської федерації та його колишня дружина була зареєстрована за вказаною адресою 17.07.2003 року після її приїзду на територію України та отримання тимчасової посвідки на постійне проживання в Україні. Відповідачка [PERSON] дочка позивача, була зареєстрована за вказаною адресою 29.10.1999 року. На даний час позивач є відповідальним квартиронаймачем квартири по [ADDRESS] . Відповідачі у спірній квартирі не проживають з 2014 року [PERSON] та з 2018 року [PERSON] .. Враховуючи те, що позивач користується теплопостачанням, газом, електроенергією, сплачує за послуги ОСББ та інші комунальні послуги та через реєстрацію відповідачів не може отримати субсидію просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою. В судовому засіданні [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Не заперечував, щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та дату слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подавали. Суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 01.06.1999 року №384/12 [PERSON] видано ордер на двокімнатну квартиру житловою площею 27,19 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії Ордера на житлове приміщення до складу сім`ї [PERSON] належали [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка) (а.с.28). Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.05.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції від 21.07.1990 року - розірвано. З акту комісії ОСББ «Едельвейс» №1 від 03.11.2020 року судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] тривалий час у кватирі не проживають (а.с.38). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд, відповідно до ст.89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved