Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору №НАА0АЕ00000469 від 29.08.2008 року [PERSON] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32595,81 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2013 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 32595,81 доларів США. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.06.2014 року має заборгованості 2878,10 доларів США, що за курсом 11,87 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.06.2014 оку складає 34163,06 грн., яка складається з наступного: 2075,99 доларів США - заборгованість за кредитом; 0,40 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 644,60 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 21,06 доларів США - штраф (фіксована частина); 136,05 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу автомобіль, що належить йому на праві власності. Представник позивача Вовк В.П., який діє на підставі довіреності №1967-К-О від 25.06.2014 року, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 29.08.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитним договір №НАА0АЕ00000469, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 32595,81 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2013 року. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 29.08.2008 року заборгованість наявна за відповідачем становить 2878,10 доларів США, що за курсом 11,87 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.06.2014 оку складає 34163,06 грн., яка складається з наступного: 2075,99 доларів США - заборгованість за кредитом; 0,40 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 644,60 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 21,06 доларів США - штраф (фіксована частина); 136,05 доларів США - штраф (процентна складова). Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобов'язання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним, чим було суттєво порушено його умови. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №НАА0АЕ00000469, 29.08.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого відповідач надав в заставу автомобіль Mercedes-Benz, модель: 500SL, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Застоводавец зобов'язаний передати предмет застви Заставодержателю в заклад. Судом встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмета застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, в тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при пред'явленні позову судовий збір у сумі 341 грн. 63 коп.

Outcome: approved