Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 18.02.2010 року по 18.02.2014 р. проживав однією сім'єю з відповідачкою [PERSON] Під час сумісного проживання у них народилась спільна дитина [PERSON], [INFO]. Через конфлікти та психологічну несумісність вони розійшлися та з 18.02.2014 року [PERSON] з сином та її донькою від першого шлюбу проживає разом зі своїми батьками [ADDRESS]. Деякий час після розлучення позивач бачився з сином, спілкувався та брав участь у його вихованні. З 30.07.2014 року відповідач усякими способами перешкоджає його спілкуванню з сином, не відчиняє двері, будучи при цьому вдома. 08.08.2014 року відповідачка звернулася до служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації з проханням встановити позивачу часи спілкування з сином [PERSON]. 12.09.2014 відбулося засідання комісії з питань захисту інтересів дитини та 13.10.2014 року Подільська районна у місті Києві державна адміністрація внесла розпорядження №577, згідно якого було встановлено час спілкування з дитиною. Однак, відповідачка всілякими способами перешкоджає у спілкуванні з сином. Позивач просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в його спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні сина, а саме: періодичні побачення з сином поза межами його проживання без присутності матері у кожну середу з 16.30 до 20.30 год., щосуботи з 10.00 до 20.30 год., щонеділі з 10.00 до 20.30 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; відвідування та побачення з сином в його день народження за місцем його проживання з 16.00год. до 20.00 год.; спільний відпочинок з сином протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санітарних закладів України тривалістю 2 (два) тижня без присутності матері дитини; спільний відпочинок з сином протягом зимового періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-саніторних закладів України тривалістю 2 (два) тижня без присутності матері дитини. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Представник 3-ї особи - служби в справах дітей Подільської районної в м.Києві державної адміністрації просила визначити час спілкування [PERSON] з малолітнім сином враховуючи розпорядження Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 13.10.2014 року. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки, 3-ї особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 18.02.2010 року проживали однією сім'єю. Від сумісного проживання у них народився спільний син, [PERSON], [INFO].( а.с. 4). З лютого 2014 року сторони проживають окремо, син, [PERSON] проживає з матір»ю. Деякий час після розлучення позивач бачився з сином, мав можливість спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні. Однак, як зазначає позивач, з 30.07.2014 року відповідачка усілякими способами перешкоджає його спілкуванню з дитиною. Звернулася до служби в справах дітей Подільської районної в м.Києві державної адміністрації з проханням встановити позивачу час спілкування з сином. Розпорядженням № 577 від 13.10.2014 року Подільської районної в м.Києві державної адміністрації [PERSON] встановлено час спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO] наступним чином: щоп»ятниці та щонеділі з 10 години до 19 години 30 хвилин. Незважаючи на вказане вище розпорядження, відповідач ігнорував право позивача спілкуватися з малолітньою дитиною, шляхом чинення йому в цьому перешкод, про що свідчать висновки працівників Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві, з яких вбачається, що позивач викликав працівників міліції коли приходив бачитися з сином, а відповідачка відмовлялась відчиняти двері квартири та надавати побачення батьку з дитиною ( а.с.21, 23,24, 51, 52, 54,55). В Декларації прав дитини зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Принцип 6-й Декларації прав дитини встановлює, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і, у всякому випадку, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Конвенція про права дитини, також, визнає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Частиною 1 статті 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Сімейний Кодекс України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (чч.1, 2 ст.159 СК України). Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи вказані обставини та те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною та зважаючи на небажання відповідача добровільно виконувати законне рішення органу опіки та піклування, що призводить до порушення прав батька дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині зобов»язання [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні позивача з малолітнім сином. Як вбачається з розпорядження № 577 від 13.10.2014 року Подільської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] було встановлено час для спілкування зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO], щоп»ятниці та щонеділі з 10 до 19 години 30 хвилин. Однак, суд вважає вказане вказаний спосіб необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини. Так, відповідно до довідки дошкільного закладу № 518 [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад 518 Подільського району м.Києва з 01.09.2015 року. [PERSON] працює на посаді реєстратора в КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №2 Подільського району м.Києва. Графік її роботи: понеділок - п»ятниця з 8.00 до 15.30, перша субота з 9.00 до 15.00. Крім того, відповідачка працює в Подільському районі в м. Києві в Центрі клубів за місцем проживання «Поділ» керівником гуртка клубу «Виноградар» з 17 вересня 2015 року. Графік її роботи: вівторок з 16.00 до 17.30, четвер з 16.00 до 17.30. Форма працевлаштування - за сумісництвом. З довідки КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №2» Подільського району м.Києва № 659 від 23.04.2015 року вбачається, що [PERSON] з 14.04.2013 року по 24.10.2014 року постійно хворів на різні захворювання, взятий на диспансерний облік. Діагноз: рецидивуючий трахеобронхіт. Диспанкреатизм. ( а.с.185). Позивач просить встановити час для спілкування з дитиною, а саме у кожну середу з 16.30 до 20.30 год., щосуботи з 10.00 до 20.30 год., щонеділі з 10.00 до 20.30 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; відвідування та побачення з сином в його день народження за місцем його проживання з 16.00год. до 20.00 год.; спільний відпочинок з сином протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санітарних закладів України тривалістю 2 (два) тижня без присутності матері дитини; спільний відпочинок з сином протягом зимового періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-саніторних закладів України тривалістю 2 (два) тижня без присутності матері дитини. Суд вважає, що час спілкування, який просить встановити позивач без присутності матері та з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька є таким, що порушить нормальний ритм життєдіяльності дитини, враховуючи потреби в забезпеченні певного режиму, усталеного порядку харчування ( з врахуванням вікових особливостей), відпочинку, дотримання особистої гігієни та враховуючи режим дня малолітньої дитини, а також стан здоров»я дитини. Вимоги позивача щодо спілкування та перебування з дитиною без присутності матері, на думку суду, є такими, що суперечать інтересам дитини, оскільки дитині лише три роки, протягом року вона взагалі не бачила та не спілкувалася з батьком, все своє життя дитина постійно знаходиться з матір»ю. Отже, враховуючи вищевикладене, вік, стан здоров»я, інтереси дитини, поведінку батьків, графік роботи позивача та відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та можливість встановити спосіб участі батька у вихованні дитини наступним чином: кожну середу з 17 години до 19 години, кожну другу та четверту суботу місяця з 16 години до 19 години 30 хвилин, кожну першу та третю неділю місяця з 16 години до 19 години 30 хвилин, в присутності матері; - в день народження дитини, 20 липня , щорічно, за місцем проживання сина, в період з 10 години до 11 години 30 хвилин; - спільний відпочинок з сином протягом літнього періоду ( червень- серпень) тривалістю 2 (два) тижні в присутності матері дитини. В разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, перенести зустріч на іншу узгоджену з [PERSON] дату, щоб це не суперечило інтересам дитини, її стану здоров»я, потребам для повноцінного розвитку у відповідному віці, а не в інтересах батьків. Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні дитини буде відповідати, в першу чергу, інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial