Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2476,23 гривень; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 12606,00 гривень; індексацію заробітної плати у зв,язку з затриманням її виплати в сумі 622,09 гривень та моральну шкоду в сумі 10000,00 гривень, посилаючись на таке: з 04 серпня 2009 року до 27 березня 2014 року він працював в ТДВ «СК «НАСТА» до його звільнення на підставі наказу номер 39/14-ОС, останнім місцем роботи була посада директора юридичного департаменту ТДВ «СК «НАСТА». На час його звільнення йому не виплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 2476,23 гривень; відповідач має сплатити середній заробіток з часу його звільнення до часу звернення з позовом до суду, що складає12606,00 гривень з розрахунку середньоденної заробітної плати 168,08 гривень за 75 робочих днів. Крім того, невиплачену компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 622,09 гривень та моральну шкоду в сумі 10000,00 гривень, оскільки його сім,я страждала від неотримання заробітної плати, він є єдиним годувальником в сім,ї, не міг виконати свої обов'язки, визначені сімейним кодексом України. В той же час позивач зазначає, що в той же час директор ТДВ «СК «НАСТА» витрачав кошти компанії на власні забаганки, отримуючи безповоротну фінансову допомогу від ТДВ «СК «НАСТА». Позивач підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки до судового засідання не з,явився, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав: позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах, працюючи з 04 серпня 2009 року по 27 березня 2014 року. Остання посада, яку займав позивач - директор юридичного департаменту ТДВ «СК «НАСТА». 27 березня 2014 року позивача звільнено з займаної посади за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпПУ, наказ номер 39/14-ОС. На час звільнення позивача йому в порушення вимог ст. 116 КЗпПУ не виплачено всіх сум, які належить сплатити при його звільненні. Так, заборгованість по заробітній платі стягнуто з відповідача на користь позивача в сумі 6555,20 гривень шляхом видачі судового наказу Печерським районним судом міста Києва від 26 червня 2014 року. По справі номер 757/16891/14-ц. У відповідності до довідки, виданої відповідачем сума заборгованості за невиплачену позивачеві компенсацію за невикористану відпустку складає 2476,23 гривень, яка і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, підлягає стягненню в повному обсязі сума індексації за невиплачену заробітну плату до часу отримання судового наказу, яка позивачем розрахована правильно та складає 622,09 гривень. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпПУ у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено у судовому засіданні, позивач просив стягнути середній місячний заробіток з часу його звільнення до часу звернення з позовною заявою. У судовому засіданні встановлено, що середній місячний заробіток позивача складає з вирахуванням податків 3277,60 гривень, про що вказано у довідці відповідача. Середній денний заробіток складає 148,98 гривень. Середній заробіток має бути сплачений за три місяці та 10 робочих днів, що складає 11322,60 гривень. У відповідності до ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні встановлено, що з моменту звільнення позивача йому не було сплачено заробітну платі та всі платежі, які мають бути сплачені при звільненні робітника. Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач мав можливість сплатити йому розрахунок при звільненні, ос кільки сам користувався безоплатно грошима ТДВ «СК «НАСТА», він же є єдиним годувальником в сім,ї, не міг утримувати дружину, яка не працює та є студенткою, мав матеріальні труднощі, все це завдало йому моральних страждань, але сума, яку просить стягнути відповідач не відповідає розміру моральних страждань, на які вказує позивачка суд вважає можливим стягнути моральну шкоду в сумі 1000,00 гривень. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.367 ч.1 п.2 ЦПК України рішення в частині стягнення заробітної плати в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial