Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про ухвалення рішення, за яким визнати за ним, [PERSON],[INFO], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. О.Кобилянської,132, в с.Ржавинці, Заставнівського району Чернівецької області, вартістю 326\~964 грн., в порядку спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої 19.04.2012 р. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19.04.2012 р. в с.Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області померла його бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. О.Кобилянської,132, в с.Ржавинці, Заставнівського району Чернівецької області. Згідно даних районного бюро технічної інвентаризації дійсна вартість будинку та прибудинкових будівель і споруд становить 326 964 грн. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ржавинецької сільської ради від 29.01.2004 р. та зареєстрованого в реєстрі за №12, який на час відкриття спадщини змінено та скасовано не було, все своє майно [PERSON] заповіла своєму внуку [PERSON], тобто позивачу по справі. Спадкоємцем, що має право на обов'язкову частку у спадщині за заповітом, є донька спадкодавиці - [PERSON], яка на час відкриття спадщини, постійно не проживала разом із спадкодавицею [PERSON] та не була зареєстрована по місцю проживання останньої. В установлений законом строк вона звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає. Позивач зазначає те, що спадщину після смерті спадкодавиці прийняв, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у вигляді зазначеного житлового будинку йому було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на вказане майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін вважає, що визнання представником відповідача територіальної громади с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.04.2012 року в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №104974 від 25.04.2012 року (а.с.11). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання - с. Ржавинці, вул. О.Кобилянської,132, Заставнівського району Чернівецької області, відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований за вищевказаною адресою, що вбачається із довідки Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №3527 від 23.12.2016 року (а.с. 24). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 29.01.2004 року, посвідченого секретарем виконкому Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 29.01.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №12, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, померла [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] (а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер 23.03.2011 р., згідно свідоцтва про смерть серії І-МИ №090063 від 29.03.2011 р. (а.с.20). Спадкоємцем, який має право на обов»язкову частку при спадкуванні за заповітом, є дочка спадкодавця - [PERSON],[INFO], яка на спадщину не претендує, про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Інших спадкоємців, які мають право на обов»язкову частку при спадкуванні за заповітом, судом не встановлено. Вказане вбачається із довідки виконкому Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №3527 від 23.12.2016 року (а.с. 24). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця спадщину прийняв, що вбачається із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №880/02-31 від 20.11.2012 року (а.с. 26). З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. О.Кобилянської,132, в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлою [PERSON], на який сільська рада не видавала свідоцтво про право власності. Остання побудувала його на відведеній земельній ділянці. Вказане вбачається із довідки виконавчого комітету Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 23.12.2017 р. №3524, в якій зазначено, що згідно запису погосподарської книги Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за №3 під номером обєкта по господарського обліку 0127-2 значиться житловий будинок з погосподарськими будівлями, за адресою вул. О.Кобилянської, 132 с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, що належав [PERSON], померлій 19.04.2012 р., яка була належним землекористувачем земельної ділянки 0,70 га, в т.ч. 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та 0,45 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.27); копії погосподарської книги, в якій [PERSON] зазначається як голова домогосподарства (а.с. 28). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] побудувала житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. О.Кобилянсьої,132, в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області на відведеній ділянці, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, то [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте не оформила право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 12). Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 13), а також довідки характеристики Заставнівського РБТІ №4680 від 22.12.2016 року (а.с.18) згаданий житловий будинок побудований у 1990 році, а господарські будівлі та споруди - за період з 1984 по 1991 р.р., вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд становить 326964 (триста двадцять шість тисяч дев»ятсот шістдесят чотири) гривні. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1241,1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved