Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29.01.2014 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв'язку з чим, станом на 01.07.2018 року має заборгованість в сумі 14070 грн. 64 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 215 грн. 84 коп., по процентам за користування кредитом в сумі 4408 грн. 95 коп., пені в сумі 8299 грн. 63 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу процентна складова в сумі 646 грн. 22 коп. В зв'язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14070 грн. 64 коп. та судові витрати по справі. В позовній заяві позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засіданні на неодноразові виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокре-ма, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.01.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, оформлений відповідною анкетою-заявою, яка містить підпис відповідача про ознайомлення його з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було видано кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, в зв'язку з чим, згідно наданого до позовної заяви розрахунку, станом на 01.07.2018 року має заборгованість в сумі 14070 грн. 64 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 215 грн. 84 коп., по процентам за користування кредитом в сумі 4408 грн. 95 коп., пені в сумі 8299 грн. 63 коп., а також нарахованих відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу процентна складова в сумі 646 грн. 22 коп. В зв'язку з цим, а також враховуючи, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та процентам. Щодо стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафу у вигляді фіксованої частини та процентної складової, суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15. В зв'язку з цим, а також враховуючи, що пеня та штраф нараховані позивачем за одним й тим самим фактом несвоєчасного виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 646 грн. 22 коп. Окрім цього, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що порушення умов договору щодо своєчасного погашення тіла кредиту відповідачем почали допускатись з червня 2015 року, а щодо несвоєчасного погашення відсотків - з жовтня 2014 року. Однак, з вказаного часу та до моменту звернення до суду з позовом в серпні 2018 року, тобто протягом майже трьох років позивач не вживав своєчасно заходів щодо погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку, сприяючи тим самим збільшенню розміру, як заборгованості, так і неустойки у вигляді пені. В зв'язку з цим, у відповідності до ч.2 ст.616 ЦК України, а також враховуючи розмір наявної заборгованості за кредитом, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 4000 грн. З урахуванням наведеного, позовні вимоги банку слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29.01.2014 року в сумі 8625 грн. 79 коп., що виникла станом на 01 липня 2018 року та яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 215 грн. 84 коп., по процентам за користування кредитом в сумі 4408 грн. 95 коп., пені в сумі 4000 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial