Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вказавши, що згідно до постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47947570 від 22.06.2015 року, накладено арешт на належний йому житловий будинок за адресою: м. Чигирин, вул. П. Дорошенка, 188 Черкаської області. Даний арешт накладено у звязку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-75/11 від 28.03.2011 року щодо стягненням з нього боргу в сумі 112145 грн. Постанову виконавчої служби щодо накладення арешту на будинок він отримував в 2015 році і про існування заборони на його відчуження йому було відомо. У листопаді 2017 році він в повному обсязі виконав рішення суду та погасив борг у виконавчому провадженні, а тому головним державним виконавцем Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби 27.11.2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із фактичним виконанням рішення суду боржником [PERSON] на користь [PERSON] За наведених обставин просить суд скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на належний йому на праві власності житловий будинок та звільнити його з-під арешту. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити, пояснивши суду, що державним виконавцем було накладено арешт на належний йому будинок, щоб стягнути з нього суму боргу борг за виконавчим провадженням. На сьогоднішній день борг він сплатив в повному обсязі, в тому числі і виконавчий збір, а тому просить зняти арешт з будинку. Представник відповідача [PERSON] позов визнала та пояснила суду, що було декілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з позивача, які були об`єднані в зведене виконавче провадження. По зведеному виконавчому провадженню було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, до якого входить і будинок, із забороною його відчуження. На даний час від стягувача надійшло повідомлення, що боржник, тобто позивач, сплатив борг, у зв`язку з чим виконавче провадження було закрито. Однак накладений виконавчою службою арешт на будинок позивача не знято, оскільки по закритому виконавчому провадженню законом не передбачено зняття арешту з майна і це можливо лише за рішенням суду. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності з вимогами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено судом та вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна від 15.12.2017 року на належний [PERSON] на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: м. Чигирин, вул. П. Дорошенка, 188 Черкаської області, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Чигиринського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47947570 від 22.06.2015 року було накладено арешт, про що в Єдиному державному реєстрі заборон державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області 24.06.2015 року зроблено запис № 22348235, що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 10164636 (а.с.8-9). Судячи з цієї ж Інформаційної довідки, арешт на будинок позивача накладено в межах грошової суми 112145,00 грн. під час здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-75/11 від 28.03.2011 року, виданим Чигиринським районним судом Черкаської області. З урахуванням цього суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що постанова державного виконавця № 47947570 від 22.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена правомірно, в межах грошової суми боргу, а тому підстави для її скасування відсутні і вимоги позивача в цій частині позову задоволенню не підлягають. Разом з тим відповідно до постанови головного державного виконавця Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби від 27.11.2017 року виконавче провадження № 47947570 з примусового виконання виконавчого листа № 2-75/11 від 28.03.2011 року закінчено у звязку із фактичним виконанням боржником [PERSON] рішення суду про стягнення грошових коштів на користь [PERSON] (а.с.10). А як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а в ч. 5 цієї ж статті вказано, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, заборгованість позивача перед стягувачем, на підставі якої і було накладено арешт на будинок, на даний час відсутня і виконавче провадження закінчено, то арешт на вищезазначене майно має бути знятий в порядку захисту власників арештованого майна, яким є позивач, відповідно до ст. 391 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається, згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням цього, арешт, накладений на належний [PERSON] житловий будинок, порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому позовні вимоги в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та,

Outcome: partial