Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач працював електрогазозварником УРТУ в період з 23.04.2010 по 20.10.2016 в ВАТ «ПівдГЗК» (з 20.01.2014 ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (відповідач-1), виконував електро- та газозварювальні роботи при капітальному та поточному ремонті грузопідйомних механізмів, різку та зварювання металоконструкцій грузопідйомних механізмів. Крім того, в період з 18.03.2003 по 18.11.2003 позивач працював електрозварником ручного зварювання Криворізького ДГМК «Криворіжсталь», правонаступником якої є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (відповідач-2). Позивач у вказані періоди роботи піддавався шкідливому впливу виробничих факторів - хімічних речовин. Важка праця на підприємствах Відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів призвела до виникнення хронічних професійних захворювань. Важкість та напруженість праці Позивача, відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, відноситься до 3 класу 3 ступеня. За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання», Позивачу встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пилотаксичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група «D» у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь. Ленегева недостатність другого - третього ступеня J 68.4. Крім того, позивачу було визначено ступень втрати професійної працездатності - 30%. Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв'язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування, позбавляє Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, Позивач, в наслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності в молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача-1 суму моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров'я у розмірі 92 400, 00, з відповідача-2 - 9 600 грн. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві, поданому представником відповідача Лосєвим Д. В., діючого на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», в строки та за встановленими правилами, відповідач-1 заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не підтверджено факт отримання моральних страждань, розмір моральної шкоди не обґрунтований, не доведено наявність вини відповідача. Крім того, у відзиві, поданому представником відповідача Тер-Товмасян Ю. Г., діючого на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в строки та за встановленими правилами, відповідач-2 заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач усвідомлював можливі наслідки своєї праці, крім того відсутній причинно-наслідковий зв'язок між винними діями підприємства із наслідками у вигляді захворювання позивача, крім того розмір моральної шкоди не обґрунтований, а позовні вимоги в цілому не обґрунтовані. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] працював електрогазозварником УРТУ в період з 23.04.2010 по 20.10.2016 на підприємстві відповідача-1 та виконував електро- та газозварювальні роботи при капітальному та поточному ремонті грузопідйомних механізмів, різку та зварювання металоконструкцій грузопідйомних механізмів; в період з 18.03.2003 по 18.11.2003 позивач працював електрозварником ручного зварювання на підприємстві відповідача-2 (16-21). З акту розслідувань причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 20.03.2018 року (а.с. 12-15) встановлено, що позивач має загальний трудовий стаж 20 років, з них в умовах шкідливого впливу - 6 років 5 місяців. З п. 16, 17 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на підприємстві відповідача-1 позивач грузопідйомних механізмів, різку та зварювання металоконструкцій грузопідйомних механізмів. Внаслідок недосконалості робочого місця, [PERSON] підпадав під вплив пилу та шкідливих хімічних речовин, концентрація яких, перевищувала нормативні показники, а саме: Хімічні речовини: - вміст пилу з вмістом кремнію діоксину аморфного у суміші з оксидами марганцю у вигляді аерозолю конденсації з вмістом кожного з них не більше 10% в повітрі робочої зони в 3,8 рази перевищує ГДК (3,8 мг/м3 при ГДК 1,0 мг/м3) згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно - гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». - вміст марганцю в повітрі робочої зони в 1,5 рази перевищує ГДК (0,3 мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3) згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно - гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». Також, працюючи на підприємстві відповідача-2 Позивач піддавався шкідливому впливу наступних виробничих факторів: Хімічні речовини: - вміст марганцю в повітрі робочої зони в 2,15 - 2,85 рази перевищує ГДК (0,43 - 0,57 мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3), вміст заліза оксида в повітрі робочої зони в 1,8 - 2 рази перевищує ГДК (11,0 - 12,2 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3) згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно - гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання», Позивачу встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пилотаксичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група «D» у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь. Ленегева недостатність другого - третього ступеня J 68.4 (п. 14 Акту). У зв'язку із заподіянням шкоди, Позивачу 14.06.2018 року було визначено ступень втрати професійної працездатності - 30% (а.с. 10-11). При цьому, у п. 17 Акту визначено відповідальну особу за ліквідацію і запобігання виникненню професійних захворювань - директора з охорони праці, промислової та екологічної безпеки ПАТ «ПІВДГЗК». Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Отже, надані позивачем докази підтверджують, що ушкодження здоров'я у вигляді отримання професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов'язків на підприємстві відповідачів. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], що містяться в матеріалах справи (а.с. 22-35). При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв'язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабістю, втомою, болями. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов'язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов'язаного зі спричиненням моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача-1 щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків, а також враховує думку відповідачів стосовно тривалості роботи на підприємстві кожного з них, зокрема, зальний період роботи в умовах впливу шкідливих факторів складає 85 місяців, з яких в ПАТ «ПГЗК» - 77 місяців, в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 8 місяців. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз'яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача-1 20000 гривень, а також задовольнити позовні вимоги в частині стягнення суми моральної шкоди з відповідача-2 у розмірі 9600 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial