Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вказаний позов мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 23 (раніше № 15) по вул. Свободи (колишня [PERSON]) в смт. Білозерка, Херсонської області. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, але не проживають в будинку з 2008 року. Їх реєстрація відповідачів в житловому будинку позбавляє [PERSON] можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, призводить до додаткових витрат по оплаті комунальних послуг, створює перешкоди для отримання житлових соціальних пільг. При цьому, позивач має намір продати будинок, а реєстрація відповідачів перешкоджатиме у цьому, тому [PERSON] просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком № 23 по вул. Свободи в смт. Білозерка, Херсонської області. Позивач надав суду заяву, якою заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі, повідомлені про дату, час та місце судових засідань шляхом публікації оголошень на веб-порталі судової влади України, в судові засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, відзив не подали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.06.1981 року, зареєстрованого в Херсонському БТІ 13.08.1981 року, Витягу з рішення № 65 виконавчого комітету Білозерської селищної ради від 02.07.2018 року, позивач є власником житлового по вул. Свободи, 23 (до перейменування [PERSON], 15) в смт. Білозерка, Херсонської області. Згідно копії домової книги для прописки громадян, довідок Білозерської селищної ради Херсонської області № 2755 від 21.06.2018 року, № 02-26/2111 від 19.09.2018 року, № 02-26/2114 від 19.09.2018 року, акту обстеження житлово-побутових умов заявника № 2761 від 22.06.2018 року, акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 10.07.2018 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], але фактично там не проживають з 2008 року. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідачі, більше як шість місяців не проживають за місцем реєстрації, мають інше фактичне місце проживання, підстав для збереження за ними житлового приміщення, передбачених ст. 71 ЖК України, немає, а реєстрація відповідачів за вищевказаною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved