Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики в розмірі 25 158,42 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 01.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 300 доларів США, терміном до 01.04.2012 року, із встановленням 15% на місяць, з гарантією повернення майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником якої він є. Оскільки грошові кошти, у встановлений строк повернуті не були, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. та всі понесені ним по справі судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 305 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, уповноважених представників не направив, письмових заперечень проти позову не надіслав, не просив суд розглядати справу за його відсутності, а тому суд вважає що можливе проводити судове засідання за відсутності належним чином повідомленого відповідача у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 300 доларів США, терміном повернення до 01.04.2012 року із встановленими 15% на місяць, зазначивши в якості гарантії повернення майна - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником якої є [PERSON] (а.с. 8) Також в розписці зазначено наслідки неповернення боргу у встановлений строк , з яких вбачається, що відповідач [PERSON] у разі неповернення боргу до 05.11.2012 року (термін повернення боргу сторонами було продовжено), зобов'язаний із перерахуванням відсотків з 15% на 50% за місяць в період з 01.03.2012 року, до моменту погашення всього грошового зобов'язання та ще 50% від кінцевої суми боргу. Суму боргу відповідач добровільно у встановлений строк не повернув, хоча позивачем вживались заходи для вирішення питання в досудовому порядку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, по договору позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 25 158,42 грн., з яких: 300 доларів (по курсу НБУ станом на 01.03.2012 року становить 2 396,01 грн) + відсотки (за період з 01.03.2012 р. до 01.03.2013 р.) в розмірі 14 376,06 грн. + 50% від усієї суми в розмірі 8 386,35 грн. є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача заподіяної ним моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки правовими нормами в галузі договірних правовідносин, зокрема щодо договорів позики, можливість відшкодування моральної шкоди не передбачена. Крім того вона не включена до переліку, визначеного у ст. 23 ЦК України, що також виключає можливість її стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином суд, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, стягує з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 25 158,42 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вищевикладеного пред'явлений до відповідача позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За викладеним,

Outcome: partial