Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Просила суд визнати недійним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 094988, що розташована за адресою: с. Тахтаулове, вул. Заводська, 18 Полтавського району Полтавської області, який виданий на імя [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному в уточненій позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечила та просила відмовити позивачу в його задоволенні. В судовому засіданні голова Тахатулівської сільської ради Полтавського району проти позову заперечив, вказавши, що земельні ділянки не перетинаються. Представник відповідача відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області при вирішенні питання щодо суті позову поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та її представника, думку відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачу, [PERSON], належить на праві власності жилий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: с. Тахтаулове Полтавського району, вул. Заводська, 16 ( підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори 30.01.2004 року). Земельна ділянка під забудову в розмірі 0,08 га була виділена із земель дослідного господарства Полтавського НДІС наказом № 243 від 07.09.1971 р. На підставі рішення виконкому Полтавської районної ради від 24.09.1971 р. № 290 на імя її покійного чоловіка [PERSON] було видане свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української PCP. Розміри земельної ділянки згідно плану земельної ділянки становили: ширина-20 м, довжина-40 м. Як встановлено, батьки позивачки надали їй в користування, 0,04 га землі і на протязі багатьох років вона користувалися земельною ділянкою в розмірі 0,12 га. Ширина земельної ділянки не змінилась, збільшилась лише її довжина, але в державному земельному кадастрі земельна ділянка [PERSON] зареєстрована в розмірі 0,11 га (кадастровий № 5324085701:01:003:0248). Як встановлено, земельна ділянка відповідача [PERSON] межує з земельною ділянкою позивач [PERSON] і на межі даних ділянок багато років стояв дерев»яний паркан. Коли розпочалась приватизація присадибних земельних ділянок, [PERSON] попрохав позивачку надати згоду на приватизацію своєї присадибної ділянки за адресою: с. Тахтаулове, вул.. Заводська, 18 Полтавського району та області, на що вона погодилась підписавши документи про згоду на приватизацію [PERSON] Однак, при замірах спеціалістами земельної ділянки [PERSON], позивач була відсутньою, а коли повернулась додому, то побачила, що паркан, який розділяє сусідні земельні ділянки, переставлений на її земельну ділянку впритул до стіни її сараю, що створювало перешкоду їй для обслуговування даної будівлі. Після чого позивач зняла паркан, поставлений [PERSON], і на місці старого паркану поставила металеву сітку, таким чином відновивши існуючі раніше межі, але [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЛ № 094988) в тих межах, які він самоправно встановив і як наслідок площа його земельної ділянки стала складати 0.19 га. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується, державним актом. Пунктами 4.14. 4.15. 4.16. Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, яке затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 N 258 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 012 р. за N 854/21166 визначено, що Управління (Відділ) відповідно до покладених на нього завдань: здійснює ведення державного земельного кадастру та отримує інформацію про відведення земельних ділянок. Здійснює ведення Поземельних книг та їх зберігання. Здійснює підготовку земельно-кадастрової документації. Згідно положень статті 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Відповідно до п. 115 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого ПКМУ від 17 жовтня 2012 р. N 1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Частиною першою статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що кадастровим номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, позначений цифрами, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкт нерухомого майна, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування цього об'єкта. Відповідно до п. 6 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. Як встановлено, в 2007 році [PERSON] передавалась безоплатно у власність земельна ділянка загальною площею 0,15 га, з них 0,15 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Тахтаулове, вул. Заводська, 18 на підставі рішення 13-ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради від 27.07.2007 р. Згідно Рішення 22-ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради від 23.05.2008 року було внесено зміни до рішення 13-ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради від 27.07.2007 р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] та передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки 0.19 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Тахтаулове, вул. Заводська, 18. Також судом встановлено, що Постановою Полтавського районного суду від 13.09.2013 року позов [PERSON] задоволений за яким: визнано незаконним та скасоване рішення 22-ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради від 23.05.2008 року «Про внесення змін до рішення 13- ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 27.07.2007 р.»; - Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 року постанова Полтавського районного суду від 13.09.2013 року скасована і прийнята нова постанова про відмову в задоволенні позову [PERSON]; - Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 року скасована, а Постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 13.09.2013р. залишена в силі. Згідно висновків прийнятих постановами Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі № 6- 92цс13 та від 23.10.2013р. у справі № 6-93цс13, зазначено, що Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий. Судом встановлено факт того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №094988 від 03.11.2010р., виданий на імя [PERSON] на підставі Рішення від 23 травня 2008 року 22 сесії 5 скликання Тахтаулівської сільської ради, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», площею 0,1900 га., кадастровим номером 532400001000643, виданий без правової на те підстави, так як постановою Полтавського районного суду від 13.09.2013р., яка набрала законної сили, - визнано незаконним та скасоване рішення 22-ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради від 23.05.2008 року «Про внесення змін до рішення 13- ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 27.07.2007 р.», і що призвело до порушення прав позивача. Відповідно до положень ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, згідно Рішення 13-ї сесії 5-го скликання Тахтаулівської сільської ради від 27.07.2007 р. , - [PERSON] належить земельна ділянки загальною площею 0,15 га, з них 0,15 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Тахтаулове, вул. Заводська, 18. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, проте що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №094988 від 03.11.2010р., виданий на імя [PERSON] на підставі Рішення від 23 травня 2008 року 22 сесії 5 скликання Тахтаулівської сільської ради, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», площею 0,1900 га., кадастровим номером 532400001000643, - виданий без правової на те підстави та є незаконним і це порушує право позивача на розпорядження своєю земельною ділянкою за адресою: с. Тахтаулове, вул. Заводська, 16, а тому позовні вимогиє обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved