Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №654нп від 27.05.2014 у розмірі 41920,30 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №654нп у розмірі 41920,30 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.05.2014 між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 654нп, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 10000 грн. терміном на 24 фактичних місяці зі сплатою 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом на умовах строковості, зворотності та цільового використання. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки №654нп/1, №654нп/2 відповідно. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором кредиту систематично порушує, не доплачує відповідні до сплати суми, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 28.08.2017 склала 41920,30 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, відзивів на позовну заяву не надали. Відповідач [PERSON] 30.01.2018 надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, пояснює, що кредиту він не брав. Зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час ті місце судового розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 27.05.2014 між позивачем КС «Імперіал ЛТД» (далі - кредитодавець) та відповідачем [PERSON] (далі - Відповідач -1, позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 654нп (далі Договір), за умовами якого [PERSON] отримав кредит у сумі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Згідно п. 1.1. Договору позивач зобов'язується надати [PERSON] кредитну лінію з лімітом у сумі 10000 грн., в межах якого позичальник може отримувати будь - які суми кредиту та зобов'язується повертати їх, на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до п. 2.1 Договору кредит надається строком на 24 фактичних місяці від дати отримання позичальником усієї суми кредиту або першого траншу за кредитом. Кредитодавець зобов'язується надати позичальнику всю суму кредиту або перший транш за кредитом не пізніше 3 банківських днів від дати підписання Договору. Кожен наступний транш в рамках кредитної лінії здійснюється кредитодавцем на користь позивальника за попередньою письмовою заявою останнього протягом 30 банківських днів з моменту надходження такої заяви (із урахуванням дотримання вимог п.2.2 цього Договору). Згідно п. 2.3. - 2.4. Договору Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього Договору. Кредит надається позичальнику готівкою у касі кредитодавця або (згідно заяви позичальника) шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заяві. Згідно п. 2.5 Договору датою отримання кредиту вважається дата видачі усієї суми кредиту або суми першого траншу за кредитом через касу Кредитодавця, а при безготівкових розрахунках - дата списання відповідних сум з рахунку Кредитодавця. Датою повернення кредиту, так само як і датою фактичної сплати процентів вважається дата оформлення Кредитодавцем прибуткових касових ордерів на отримані суми, а при безготівкових розрахунках - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця. За умовами Договору за користування кредитом Кредитодавець щомісячно станом на останній день місяця нараховує плату (проценти) в розмірі 70% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості Позичальника по кредиту в рамках кредитної лінії. Залишок заборгованості Позичальника по кредиту у будь-який момент не може перевищувати суми, вказаної в п.1.1. Договору в якості ліміту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, починаючи з наступного дня за датою його отримання та включаючи дату повернення (п.п. 3.1., 3.2.). Відповідно до п.3.4 Договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору. У випадку надання кредиту траншами сторони зобов'язуються вносити відповідні зміни у графік платежів шляхом підписання додаткового договору в день надання кожного наступного траншу. Сторони узгодили, що в першу чергу сплачуються всі нараховані проценти, а у разі відсутності заборгованості по процентах погашається сума кредиту (п. 3.6. Договору). Крім того, відповідно до п.п. 3.7. -3.8. Договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення цей кредит може за рішенням Кредитного комітету визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140% річних від суми залишку кредиту Згідно п. 5.1.3. Договору позичальник зобов'язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Відповідно до графіку платежів за кредитним договором №654нп від 27.05.2014, боржник [PERSON] зобов'язався сплачувати кредит та відсотки за кредитом щомісяця до 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.06.2014. Останній платіж - 27.05.2016. В якості забезпечення повернення кредиту 27.05.2014 між [PERSON] (поручитель -1), з однієї сторони, КС «Імперіал ЛТД» (кредитор), з другої сторони, та [PERSON] (боржник), з третьої сторони, було укладено договір поруки №654нп/1. Також в якості забезпечення повернення кредиту 27.05.2014 між [PERSON] (поручитель -2), з однієї сторони, КС «Імперіал ЛТД» (кредитор), з другої сторони, та [PERSON] (боржник), з третьої сторони було укладено договір поруки №654нп/2. Дані договори поруки мають аналогічні умови. Так, відповідно до п. 1.1 Договорів поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №654нп від 27.05.2014, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно п.2.1 Договорів поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому Договорами поруки. Пунктами 3.1, 3.2 Договорів поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обзязі, що й боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 Договорів поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.2 цього Договору, не пред'явить вимогу до поручителя. Згідно п. 5.2 Договорів сторони домовилися, що кредитор має звернутися з вимогами до поручителів у трирічний термін з моменту настання права вимоги за зобов'язанням. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. [PERSON] відповідно до вимог ст. 627 ЦК України обрав для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклав договір на запропонованих вказаних кредитною спілкою умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи в кредитному договорі. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору №654нп від 27.05.2014 та графіком платежів за Договором, про що свідчить його підпис в ньому. Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача -на отримання кредиту, а з боку позивача -на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом. Доводи відповідача 1 про те, що він не отримував кредит спростовуються зібраними у справі доказами, клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи у справі не було заявлене. Поряд з цим, сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконанні ними умов договору. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що відповідачем -1, порушено умови Договору та графік погашення кредиту й сплати процентів, внаслідок чого станом на 28.08.2017 сума заборгованості за Договором склала 41920,30 грн., а саме: основна сума боргу - 9974 грн., заборгованість зі сплати відсотків - 31946,30 грн., що підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості за кредитним договором № 654нп від 27.05.2014. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] припустився порушення умов кредитного договору та не виконав свої зобов'язання за договором належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Що стосується вимог позивача до поручителів, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Оскільки право кредитора і обов'язок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року за № 6-2239цс15, постанові від 14 вересня 2016 року № 1451цс16. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №654нп від 27.05.2014 вбачається, що останнє повернення суми кредиту позичальником було здійснено 29.11.2014, процентів - 30.04.2015. Кредитні кошти були надані [PERSON] строком на 24 місяці, останній строк повернення - 27.05.2016. Оскільки договором поруки передбачено припинення поруки у разі, якщо кредитор протягом трьох років з моменту настання права вимоги за зобов'язанням не пред'явить вимоги до поручителя, то у такому випадку трирічний строк обчислюється з з моменту настання права вимоги за зобов'язанням. Вказаний висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в № 6-18цс16, від 08 червня 2016 року № 6-1006цс16. З даним позовом позивач звернувся до суду 19.10.2017, тобто в межах трирічного строку з моменту настання права вимоги за зобов'язанням, а тому порука за договорами поруки №654нп/1 та №654нп/2 від 27.05.2014 не є припиненою. Згідно вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.11.2017 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, тому з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 533,33 грн.

Outcome: approved