Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 01 липня 1996 року, він є власником квартири [ADDRESS] . Як зазначено позивачем в позовній заяві, в квартирі він проживає один, однак в зазначеній квартирі зареєстрована його бувша співмешканка [PERSON] , яка з 2012 року в даній квартирі не проживає. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача в його помешканні є перешкодою в реалізації ним прав власника квартири, а тому з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повістка надсилалася за адресою місця її проживання зареєстрованою у встановленому порядку та повернулася до суду з поштовою відміткою про те, що адресат не проживає. Оскільки на підставі ст.130,131 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01 липня 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №3-945 (а.с.5,6). Дана обставина також підтверджується витягом №12491039 від 13.11.2006 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7). Відповідно до довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 8582 від 08.11.2017, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача за даною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с.9). Згідно довідки МКП «Житловокомунгосп» від 26.09.2018 № 362, за адресою [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , однак за даною адресою не проживає (а.с.8). Згідно повідомлення сусідів позивача, відповідач за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року по даний час не проживає (а.с.10). Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] зареєстрована у належній на праві власності позивачу [PERSON] кв. [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживає, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за вище вказаною адресою. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. 150 ЖК України, ст.319, 383, 391, 450 ЦК України,

Outcome: approved