Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із уточненою позовною заявою посилаючись на те, що 17.07.2017 року він був звільнений відповідачем з роботи у зв`язку із скороченням штату. На день звільнення позивача нарахована, але не виплачена йому заробітна плата з січня 2017 року по липень 2017 року, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та вихідна допомога становить 25365,94 грн. По теперішній час суми, що належать позивачу, відповідачем не виплачені. В зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості із заробітної плати за вказаний період. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. З 16.03.2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком цього є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та передачі з непідконтрольної території первинних документів. За першу половину березня 2017 року позивачу нараховано та виплачено аванс в сумі 423,40 грн. За інший період у відповідача відсутня заборгованість з заробітної плати, оскільки нарахування за цей період не здійснювалось через відсутність первинних документів. В зв`язку з викладеним представник позивача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 08.04.2013 року [PERSON] прийнятий до Донецької залізниці Дебальцевської дистанції шляху. 17.07.2017 року [PERSON] був звільнений у зв`язку з скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України згідно з наказом №10873/ДН-ОС від 14.07.2017 року. При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги довідки-розрахунки заробітної плати, надані позивачем. Так, позивачу було нарахована заробітна плата у період: за січень 2017 року 6008,12 грн., за лютий 2017 року 6045,46 грн., за березень 2017 року 10021,82 грн.; за травень 2017 року 369,83 грн., за червень 2017 року 2450,26 грн., за липень 2017 року 9687,99 грн., в тому числі компенсація за невикористану щорічну відпустку 1653,89 грн. та вихідна допомога 7493,82 грн. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] , сума фактичного заробітку позивача за період з січня 2017 року по квітень 2017 року становить 22075,40 грн. (6008,12 + 6045,46 + 9757,94 + 263,88). Зазначена сума фактичного заробітку за період з січня 2017 року по квітень 2017 року в розмірі 22075,40 грн. співпадає з сумою нарахованого доходу, зазначеного в наданих позивачем розрахунках заробітної плати за період з січня по березень 2017 року (6008,12 + 6045,46 + 10021,82). Крім того, суд бере до уваги надані відповідачем: довідку про доходи [PERSON] , за якою нарахована зарплата за січень 2017 року становить 6008,12 грн., до виплати 4777,56 грн.; нарахована зарплата за лютий 2017 року становить 6045,46 грн., до виплати 4807,25 грн.; нарахована зарплата за березень 2017 року становить 532,46 грн., до виплати 423,40 грн. Сума виплаченої зарплати за березень 2017 року в розмірі 423,40 грн. також підтверджується відомістю на виплату грошей. Таким, чином розмір заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та вихідної допомоги при звільненні становить 21997,44 грн. ((10021,82 532,46) грн. + 369,83 грн. + 2450,26 грн. + 9687,99 грн.). Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Відповідачем вищезазначені дані, надані позивачем, не спростовані. Відповідно до ч.1\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата\~це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею\~43\~Конституції України передбачено\~право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.115 КЗпП України,\~статті 24\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст.\~22\~цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідач належними та допустимими доказами у відповідності зі\~ст. 76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у вказаних документах (довідках-розрахунках), наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них, є недостовірними. Відповідно до ст.ст.74,\~79 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Згідно з\~ст.24 ЗУ «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки. Кількість невикористаних днів відпустки позивача, за які надається компенсація, складає 7 днів. Компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки відповідно до розрахунку за липень 2017 року складає 1653,89 грн., яка зазначена без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Відповідно до\~статті 44 КЗпП\~\~України\~\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст.\~36\~та п. 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Враховуючи підставу звільнення позивача, він має право на пільги, визначені ст.44 КЗпП України. Вихідна допомога відповідно до розрахунку за липень 2017 року складає 7493,82 грн., яка зазначена без утримання податку й інших обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність первинних документів, як підставу для відмови у нарахуванні та виплати позивачу заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, покладений на працедавця, а не на працівника. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. \~ \~ \~ \~На підставі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростували твердження та докази позивача, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та на його користь з відповідача належить стягнути заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та вихідну допомогу при звільненні в розмірі 21997,44 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 768,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial