Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач, звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 200791561101 від 14.03.2017 р., [PERSON] відповідач, отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом . Позичальник свої договірні зобов`язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 38913.80 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного Товариства Перший Український міжнародний Банк заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 19.05.2021р. за даною справою відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами справи в порядку ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов`язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.03.2017р., [PERSON] , підписав Заяву № [NUMBER] на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відповідно отримав у АТ «ПУМБ» кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Укладений між сторонами договір складається з Заяви № 200791561101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У виписці по розрахунку заборгованості наданому позивачем, станом на 07.04.2021р., за [PERSON] , значиться заборгованість у розмірі 38913.80грн., що складається з наступного: - 16479.19 грн., тіло кредиту; - 22434.61 грн., проценти (а.с. 23). Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - заборгованості за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що Заява № 200791561101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.03.2017р, містить: анкетні дані відповідача, його контактну інформацію та відомості про страхування. (а.с.7). Окрім того, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «ПУМБ» не містить підпису позичальника. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «ПУМБ», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови. Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Разом з тим у матеріалах справи взагалі відсутня Пам`ятки клієнта. Таким чином, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦПК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача могли змінювалися самим позикодавцем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Як встановлено судом, Розрахунок заборгованості наданий суду не ґрунтується на домовленостях між Сторонами. Частина 1 статті 16 ЦК України, регламентує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до витягу з розрахунку заборгованості наданого до позовної заяви від 07.04.2021р. та банківської виписки по рахунку [PERSON] судом встановлено факт того, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 16479.19 грн. За таких підстав суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимоги в частині стягнення: 22434.61 грн., заборгованість процентами за безпідставністю, що ж стосується позовним вимог щодо стягнення з боржника тіла кредиту, то дані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, позовні вимоги задоволено на 42.34 %. (16479.19Х100/38913.80= 42.34). Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial