Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 04.08.2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З початку подружнього життя між ним та [PERSON] були гарні відносини, але поступово стосунки почали погіршуватися, ми зовсім перестали розуміти один одного, втратили почуття взаємоповаги. Протягом останніх 10 місяців сторони проживають окремо, фактичні шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначив, що всі ці обставини свідчать про те, що вони з дружиною втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, не збираються налагоджувати стосунки і спільне проживання та збереження шлюбу не можливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, просила розірвати шлюб. Відповідач зазначила, що стосунки між нею та відповідачем погіршилися починаючи з січня 2018 року, коли останній повідомив, що він думає та визначається із їхніми взаємовідносинами, та намагається зрозуміти чи бажає він їх продовжувати. Остаточно фактичні шлюбні відносини та спільне господарство вони припинили з липня 2018 року, коли їй стало відомо, що у [PERSON] є інша жінка, із якою він співмешкає. На теперішній час ця жінка вагітна від позивача та останні створили родину. Спільні діти із позивачем залишаються проживати із відповідачем Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], відділом актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 04.08.2018 року зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 43. Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно. Згідно з ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позову, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно квитанції № 37 від 19.10.2018 року позивачем за подачу позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved