Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, у якому просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по кредитному договору від 12.09.2008, за умовами якого кредитна спілка надала, а [PERSON] отримала і зобовязалась повернути щомісячними платежами, зі сплатою відсотків, кредит у розмірі 3000 грн. Станом на 18.12.2015 утворилася заборгованість по кредитному договору, у звязку з невиконанням відповідачкою його умов, яка складається із залишку несплаченого тіла кредиту 1307,48 грн., заборгованості по процентах 3138,49 грн. На підставі статті 625 ЦК України позивачем також нараховано 3% річних від простроченої суми 208,74 грн. та інфляційні втрати 1241,58 грн. Повну заборгованість, в сумі 5896,29 грн. позивач просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з'явився. У наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2008 між сторонами укладено кредитний договір №895 СГ (а.с. 4), за умовами якого КС «Турбота» зобовязалась надати [PERSON] кредит 3000 грн. (п. 1.1 договору), а відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити 45% річних за користування кредитом (п. 1.1). Строк дії договору до 12.03.2010 (п. 2.1); пунктом 11.2 сторони визначили строк позовної давності за вимогами по даному договору 6 років, що відповідає положенням ст. 259 ЦК України. Кредит видано на підставі заяви відповідачки (а.с. 6). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Надана позивачем карточка платежів свідчить про виконання ним умов договору в частині надання кредиту, а також про те, що відповідачка користувалась кредитними коштами і частково виконувала умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 11, 75). В поданій під час судового розгляду в іншому складі суду відповідачкою заяві, вона не визнала первісні позовні вимоги і просила застосувати щодо вимог позивача строки позовної давності, а також врахувати при винесенні рішення квитанції про оплату нею відсотків та кредиту, які не враховані позивачем при здійсненні розрахунку (а.с. 38, 96-117). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що пунктом 11.2 кредитного договору сторони визначили строк позовної давності за вимогами по даному договору 6 років, тому позивачем не пропущено строки позовної давності при зверненні до суду. З урахуванням карточки платежів по гривневому кредиту, що надана позивачем (а.с.11), та оригіналів квитанцій про сплату кредиту і відсотків, які долучені до матеріалів справи відповідачкою (а.с.96-117), суд приходить до висновку, що позивачем на час закінчення строку дії договору 19.08.2010 не враховано сплачені відповідачкою кошти за квитанціями у сумі 880 грн. (сплачено всього за квитанціями 4395 грн., а за розрахунком 3515 грн.). З розрахунку вбачається, що станом на 19.08.2010 заборгованість по тілу кредита становить 1307,48 грн., заборгованість за відсотками відсутня, пеня та штрафні санкції не нараховані. Тобто загальна заборгованість станом на день закінчення строку дії договору становить 1307,48 грн. по тілу кредита. За вирахуванням не облікованої сплаченої відповідачкою суми 880 грн., заборгованість по тілу кредита становить 427,48 грн. (1307,48 грн. 880 грн.). Отже, в цій частині позовні вимоги обґрунтовані частково у сумі 427,48 грн. З врахуванням зменшення заборгованості по тілу кредита розмір відсотків за період з 19.08.2010 по 22.12.2015 становить 1026,15 грн. (427,48 грн. х 0,12329% х 1947 днів прострочення). Отже, в цій частині також позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Позивач просив стягнути борг відповідно до положень статті 625 ЦК України, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже вимога позивача є також обґрунтованою частковою з рорахунку заборгованості по тілу кредита 427,48 грн., тому 3% річних від простроченої суми складає 68,25 грн. (427,48 грн. х 0,0082% х 1947=68,25) та інфляційні втрати 407,89 грн. (427,48 х 194,96 / 100). Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість у сумі 1929,77 грн., що складається із заборгованості по кредиту у сумі 427,48 грн., по відсотках 1026,15 грн., 3% річних 68,25 грн., інфляційні втрати 407,89 грн. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то пропорційно до задоволених позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача частину понесеного позивачем судового збору 398,63 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України,

Outcome: partial