Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з ТОВ «Електрокарс Авто» та [PERSON] заборгованість за договором позики від 29.11.2019 року у розмірі 307 231, 68 грн., що еквівалентно 11063 доларів США станом на 08.02.2021 року та витрати по сплаті судового збору. У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 29 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , в особі директора ТОВ «Електрокарс» було укладено договір позики грошових коштів на суму 11063 доларів США. Факт отримання коштів [PERSON] та ТОВ «Електрокарс» від [PERSON] підтверджується відповідною розпискою про прийняття-передачу грошових коштів від 29.11.2019 року, власноруч написаною та підписаною [PERSON] . Договором встановлений термін повернення позики разом із відсотками до 31.12.2020 року. [PERSON] з 10.08.2020 року було розпочато переговори з [PERSON] як представником ТОВ «Електрокарс» щодо повернення позики раніше зазначеного договором терміну, проте [PERSON] було запропоновано дотримуватись умов договору і підтвердив свої зобов`язання повідомленням. З другої половини грудня 2020 року [PERSON] перестав відповідати на телефонні дзвінки та повідомлення, а з початку січня 2021 року взагалі відключив мобільний телефон, що унеможливлює контакт з ним, а отже будь-яку можливість отримати позику назад. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрокарс Авто», [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 01.06.2021 підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Електрокарс авто», [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики було закрито, призначено справу до розгляду по суті. Позивач і його представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили суд позов задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомили, відзиву не направили. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. При цьому, як убачається із матеріалів справи, ТОВ «Електрокарс» будучи обізнаним про дану справу, не вжило заходів для явки до суду уповноваженого представника. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 29.11.2019 року між [PERSON] (далі - позивач, позикодавець) та ТОВ «Електрокарс» в особі директора Кравцова О.А. (далі - відповідач, позичальник) було укладено договір позики №35 (а.с.6). Відповідно до п.2.1. зазначеного договору, позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі 265 623,00 грн, що є еквівалентом 11063 доларів США, станом на 29.11.2019, за курсом АТ «Приватбанк» 24,01 грн за 1 долар США, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів в порядку та на умовах визначених цим договором. Згідно п.4.5. договору позики, одержання позики позичальником підтверджується розпискою, власноруч написаною та підписаною позичальником у момент передачі йому суми позики, справжність підпису позичальника на якій може бути засвідчена нотаріально. Отже, на виконання вищезазначених умов, позикодавець передав ТОВ «Електрокарс» в особі директора [PERSON] грошові кошти в сумі 265 623,00 грн., що було еквівалентом 11063 доларів США. Факт передачі грошових коштів [PERSON] . Товариству з обмеженою відповідальністю «Електрокарс» в особі директора Кравцова О.А., підтверджується оригіналом розписки про приймання-передачу грошових коштів від 29.11.2019 року, яка знаходиться у матеріалах справи (а.с.73). Зазначений договір та розписка, не визнані недійсними у встановленому законом порядку, даних про їх оспорювання у судовому порядку до суду сторонами також не надано. Відповідно до п. 3.2 вищезазначеного договору позики, позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику в строк до 31.12.2020 року. Згідно п.3.4. вказаного договору, перебіг строку дії договору починається з моменту отримання уповноваженою особою позичальника грошових коштів від позикодавця. За таких обставин, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Як зазначено вище, ТОВ «Електрокарс» в особі директора Кравцова О.А. зобов`язувався повернути позику у сумі 265 623,00 грн, що було еквівалентом 11063 доларів США до 31.12.2020 року. Однак, ТОВ «Електрокарс» в особі директора Кравцова О.А. не повернув позивачу суму позики у строк, встановлений договором позики, тобто до 31.12.2020 року, чим допустив невиконання зобов`язання за вказаним договором. 09.02.2021 позивачем на адресу [PERSON] , як уповноваженої особи ТОВ «Електрокарс» була направлена вимога від 08.02.2021, про повернення суми боргу у розмірі 307 231,68 грн., що є еквівалентом 11 063,00 доларів США, станом на 08.02.2021 за курсом НБУ (1 долар=27,7711 грн), у підтвердження чого було надано фіскальний чек від 09.02.2021, який знаходиться у матеріалах справи. Вищезазначена вимога була залишена без відповіді та задоволення. Наявність оригіналу розписки у позикодавця свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником так і не було виконано. Слід також зазначити, що зі змісту договору позики та розписки про приймання-передачу грошових коштів від 29.11.2021, вбачається, що [PERSON] в даному зобов`язанні діяв від імені ТОВ «Електрокарс», оскільки грошові кошти він отримав і зобов`язався їх повернути, як уповноважена особа ТОВ «Електрокарс». Відтак, зазначене дає підстави стверджувати, що зазначений договір та розписка про приймання-передачу грошових коштів від 29.11.2021 були укладені не у власних особистих інтересах [PERSON] , як фізичної особи, а у інтересах ТОВ «Електрокарс». Ураховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку про доведеність виникнення солідарного обов`язку у відповідачів стосовно повернення коштів позичених у позивача. Отже, у позивача наявне право вимагати від відповідачів солідарного виконання боргового зобов`язання. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Доказів на підтвердження того, що відповідачами було у встановленому законом порядку оспорено договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця, матеріали справи не містять. Зазначене дає правові підстави для висновку, що відповідачами по відношенню до позивача порушені вищевказані норми права, а відтак отримані кошти в позику мають бути повернуті позивачу, а тому вимоги позову в цій частині є законними. Отже, визначившись з характером правовідносин між сторонами та встановивши факт невиконання відповідачами взятих на себе за договором позики зобов`язань, підтверджених складеною розпискою, що не спростовано відповідачами, які не надали до суду відзиву та жодного доказу, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Разом з тим, при вирішенні спору щодо суми боргу, суд приймає до уваги те, що за договором позики фактично відповідач отримав від відповідача у позику кошти, визначені в гривневому еквіваленті, а саме: суму в розмірі 265 623,00 грн., та доказів отримання коштів в іноземній валюті матеріали справи не містять. Як зазначалося вище, згідно п.2.1. зазначеного договору, а також розписки про приймання-передачу грошових коштів від 29.11.2019 позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у розмірі 265 623,00 грн, що було еквівалентом 11063 доларів США, а тому згідно вказаного, грошові зобов`язання позичальника виражені в національній валюті України - гривні з визначенням грошового еквівалента - долара США. За умовами договору та розпискою про приймання-передачу грошових коштів від 29.11.2019 чітко передбачено надання грошей в позику в національній валюті України, а саме: коштів в сумі 265 623,00 грн , та, на переконання суду, саме вказана сума і підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що ТОВ «Електрокарс» в особі директора Кравцова О.А. за договором позики та розпискою було отримано кошти в сумі 265 623,00 грн, дані про отримання коштів саме в іноземній валюті відсутні, а відтак зазначена сума коштів отримана фактично останнім в національній валюті України за договором позики та розпискою підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2656,22 грн, по 1328,11 грн з кожного.

Outcome: partial