Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача, про визнання права власності на транспортний засіб. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: п.1) визнання права. Судом встановлено, що 11 березня 2013 року між [PERSON]. як продавцем, та [PERSON] як покупцем, укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу. Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець - [PERSON], передає у власність, а Покупець - [PERSON], приймає у власність обєкт рухомого майна, а саме: транспортний засіб марки ВАЗ, модель 21070 ЗНГ, 2005 року випуску, типу Легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) № ХТА21070052092948, що зареєстрований в Полтавському ВРЕР. Згідно п. 4.1. Договору, сторони домовились, що під передачею обєкта рухомого майна за цим договором слід вважати підписання акту приймання-передачі рухомості. Відповідно до п. 4.2. Договору, факт передачі обєкта рухомого майна підтверджується [PERSON] приймання-передачі транспортного засобу, підписаним сторонами. [PERSON] приймання-передачі обєкта рухомого майна сторони домовилися підписати протягом 1 (одного) дня з моменту здійснення повного розрахунку за цим договором. На виконання пунктів 4.1., 4.2., Договору та у звязку з повною оплатою покупцем транспортного засобу, що передбачено п.п. 2.1., 2.2. Договору, сторони між собою 11.03.2013 року уклали акти приймання - передачі транспортного засоби, претензій один до одного не мають. Згідно п. 3.1.4. Договору, продавець зобов'язується нотаріально посвідчити даний договір не пізніше 10 травня 2013 року, та не змінювати в односторонньому порядку строк нотаріального посвідчення даного договору. Згідно п. 3.1.6. Договору, продавець зобовязується прибути до нотаріальної контори для посвідчення даного договору 10 травня 2013 року об 10 годині 00 хвилин, або у інший день в межах строку, визначеного п.п. 3.1.4. даного договору, в інше місце, узгоджених сторонами, шляхом взаємного повідомлення телеграмами або рекомендованими листами, маючи при собі належні документи, в тому числі, що підтверджують правоздатність та дієздатність Сторін, та інші необхідні документи для його відчуження, а також документи, що підтверджують повноваження представників Сторін, посвідчують особу (паспорти та ін.) та довідки про присвоєні податкові номери. Судом встановлено, що після укладення договору та підписання акту приймання - передачі, отримання покупцем авто, продавець так і не зявився до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та можливості його державної реєстрації в органах МВС. Також встановлено, що позивач неодноразово звертався до продавця з вимогою про необхідність зявитися до нотаріуса, однак продавець надавав пояснення, що на разі не має можливості прибути до нотаріуса, має фінансові труднощі для оплати витрат за нотаріальні послуги та інші обєктивні причини. Від відповідача по справі, дружини продавця, позивач дізнався, що гр. [PERSON], 17.05.2016 року помер, у звязку з цим, сторони не можуть прибути до нотаріуса. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та відповідач його дружина - [PERSON] вступила у спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці після смерті відсутні. Спадкова справа відкрита та заведена в Першій Полтавській державній нотаріальній конторі (а.с. 42-47). Суд вважає, що у звязку із смертю продавця, позивач як покупець за договором у встановленому законом порядку позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на придбаний автомобіль, а тому був змушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на транспортний засіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України відповідач являється спадкоємцем першої черги, так як у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, гой з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмові ми доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За таких\~підстав,\~суд вважає\~позов [PERSON]\~до [PERSON],\~про визнання\~права власності\~на транспортний\~засібє обґрунтованим належними доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved