Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.02.2013 р. визначено способи його участі у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], зобов'язано відповідачку не перешкоджати у спілкуванні з дитиною, встановлено порядок спілкування та зустрічей у формі систематичних побачень: кожної середи тижня з 18-00 год. до 19-30 год. та кожної другої неділі місяця з 15-30 год. до 19-00 год. (під час прогулянок у центральній частині міста) з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення та бажання дитини, з обов'язковим дотриманням режиму дня, дитячої дієти, у присутності матері. 31.12.2014 р. та 12.04.2015 р. зустріч з дитиною не відбувалася з невідомих йому причин. Він бажає змінити умови та час спілкування з дитиною у формі систематичних побачень з дитиною і просить встановити наступний порядок: кожної середи тижня з 16-30 год. до 19-30 год. зустрічатися з дитиною, забирати дитину з дошкільного навчального закладу - дитячого садка у визначений день побачень, прогулятися з дитиною та відвести її до місця проживання, якщо дитина не відвідує дитячий садок, то в ці дні місце спілкування з дитиною і місце прогулянок визначати на його погляд і по бажанню дитини, спілкуватися з дитиною у відсутність матері. Встановити зустрічі з дитиною кожної неділі місяця з 09-00 год. до 19-00 год. за місцем його проживання у відсутності матері з урахуванням стану здоров'я дитини, умов дотримання харчування, сну і відпочинку. Зобов'язати відповідача не перешкоджати у спілкування з дитиною. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги з наведених підстав підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що з відповідачкою не знаходять порозуміння щодо його участі у вихованні дитини, навіть за наявності рішення суду. Його права як батька весь час обмежуються, він позбавлений можливості забирати дитину з дитячого садка, приводити і забирати з дому. Дочка підросла і він, як батько, бажає більше часу їй приділяти, зустрічатися з нею у нього вдома у відсутності відповідачки. Дитину можна забирати з дитячого садка о 16-30 год., тому просить визначити побачення з дитиною щосереди з 16-30 год. до 19-30 год., забирати дочку з дитячого садка у визначений день побачень, прогулятися з дитиною та відвести її до місця проживання, якщо дитина не відвідує дитячий садок, то в ці дні місце спілкування з дитиною і місце прогулянок визначати на його погляд і по бажанню дитини, спілкуватися з дитиною у відсутність матері. Встановити зустрічі з дитиною кожної неділі місяця з 09-00 год. до 19-00 год. за місцем його проживання у відсутності матері з урахуванням стану здоров'я дитини, умов дотримання харчування, сну і відпочинку, зобов'язати відповідача не перешкоджати у спілкуванні з дитиною. Зазначив, що згоден на графік зустрічей запропонований Службою у справах дітей: щосереди місяця з 16-30 годин до 20-00 години, щосуботи місяця з 10-00 години до 16-00 години. Наполягав на зустрічах з дочкою у відсутності відповідачки і не в дні відвідування занять у центрі розвитку «Кузя». У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. В обґрунтування заперечень суду пояснила, що жодних перешкод позивачу у спілкуванні з дочкою не чинить. Її повністю влаштовує графік побачень позивача з їх спільною донькою встановлений рішенням суду, який вона виконує. Зустрічі відбуваються у розважальному центрі «Халабуда» у центрі міста, влітку - у парках. Їх спільна дитина часто хворіє. Вона при зустрічах постійно слідкує, щоб дочка не перемерзла, нічого із забороненого позивач їй не давав, зокрема жуйку, за потреби надає їй ліки. Дитині ще 5 років і вона потребує постійного її нагляду, оскільки має захворювання шлунку, внаслідок вживання антибіотиків виникають розлади травлення, а відповідач як чоловік не може забезпечити належний догляд дівчинці. Дитина відвідує дитячий садок, центр розвитку «Кузя», на що витрати несе лише вона. Вона пропонувала позивачу відводити туди дочку, нести на розвиток дитини кошти, але він не бажає. У дитини батько асоціюється лише з розвагами і подарунками. Позивач не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання нею освіти, не пропонує відвідувати гуртки або заняття (танці, гімнастику, образотворчий гурток). Жодного разу не водив до театру, кінотеатру, навчального центру «Кузя». У присутності дитини висловлює на її адресу образи. Вона зверталася з цього приводу до психолога. Дійсно 31.12.2014 р. зустріч не відбулася оскільки було дуже холодно, це був передсвятковий день і «Халабуда» була закрита, 12.04.2015 р. також зустріч не відбулася оскільки в цей день за традицією вони всією родиною з'їжджаються в село до батька на Пасху і це добре відомо позивачу і він нею попереджався. Просила у задоволенні позову відмовити, залишити порядок і умови спілкування дочки з батьком, визначений рішенням суду у її присутності. У судовому засіданні представник третіх осіб - Виконавчого комітету Сумської міської ради, Служби у справах дітей Сумської міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала частково. Суду пояснила, що між сторонами існує особистий конфлікт, який можливо вирішити лише в судовому порядку. Вона проводила обстеження умов проживання дитини у обох батьків. Позивач за місцем проживання має належні умови для проживання. Вважає за можливе визначити спосіб участі [PERSON] у виховані малолітньої доньки у формі систематичних побачень з дитиною, а саме: щосереди місяця з 16-30 годин до 20-00 години, щосуботи місяця з 10-00 години до 16-00 години, у святкові дні та під час канікул за попередньою домовленістю між батьками, але не більше половини їх тривалості, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, дослідивши докази по справі дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ч.ч. 7 і 8 ст. 7 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Наведене положення міжнародного права імплементовано у Сімейний кодекс України, статтями 153, 157 якого передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] - її матір'ю (а.с. 4). Малолітня дочка сторін проживає разом з матір'ю [PERSON] та її старшою дочкою за адресою: [ADDRESS], позивач проживає за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.02.2013 р. зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у спілкуванні з дитиною, [PERSON], [INFO]. Встановлено порядок спілкування та зустрічей [PERSON] з донькою, у формі систематичних побачень з дитиною, а саме: кожної середи тижня з 18.00 год. до 19.30 год. та кожної другої неділі місяця: з 15.30 год. до 19.00 год. (під час прогулянок у центральній частині міста), з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення, за бажанням дитини, з обов'язковим дотриманням режиму дня, дитячої дієти, обумовивши побачення батька з дитиною в присутності матері (а.с. 5 - 6). На час ухвалення вищевказаного рішення суду малолітній донькі сторін було 2 роки 8 місяців. На даний час малолітня донька сторін відвідує Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 23 «Золотий ключик» м. Суми, Сумської області з 25.06.2012 р. Режим роботи дошкільної установи з 07-00 год. до 19-00 год. Згідно режиму дня дітей можна забирати додому з 16-50 год. (а.с. 8, 106). Крім того, [PERSON] відвідує заняття у Центрі дитячого розвитку «Кузя» з англійської мови у вівторок-п'ятницю 16-30 годин; з підготовки до школи вівторок-п'ятниця 17-30 годин (а.с. 107). З Виписки із історії розвитку дитини Ф 112 вбачається, що дочка сторін неодноразово проходила лікування у 2014 - 2015 роках у ЛОР-лікаря з приводу захворювань ЛОР - органів. Дитина знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря як часто триваюче хворіюча дитина, часті ГРВІ; у гастроентеролога. Дитині рекомендовано дієту № 5 (часте дрібне харчування до 5-6 разів на добу, санаторно-курортне лікування (а.с. 43). Вказані обставини сторонами не оспорюються. Між батьками дівчинки склалися неприязні стосунки, з'ясовувати спірні питання щодо участі батька у вихованні дитини сторони змушені вирішувати виключно у судовому порядку, а не шляхом досягнення компромісів у результаті мирного спілкування. Вказаний факт підтвердили суду свідки допитані як за клопотанням позивача - [PERSON], так і відповідачки - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач звертався до Служби у справах дітей з приводу неналежного виконання відповідачкою рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.02.2013 р., на що листами від 30.10.2013 р. № 2413, від 22.11.2013 р. № 2344, від 15.05.2015 р. № 836/29.01-10 отримував відповідь. У останньому листі позивачу надано роз'яснення про звернення до суду із позовною заявою про зміну умов та часу спілкування з дитиною (а. с. 9, 79, 80). У 2013 році позивач звертався зі скаргами до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції та Служби у справах дітей щодо невиконання відповідачкою рішення суду (а.с. 82, 84). Відповідно до Висновку практичного психолога [PERSON], наданого на звернення [PERSON] складні стосунки між батьками впливають на психоемоційний стан дівчинки. У [PERSON] присутній страх втратити маму, підвищений ситуативний рівень тривоги, пов'язаний з ставленням та конфліктною поведінкою [PERSON] до [PERSON], а також виникають труднощі у спілкуванні з обома батьками. Виникає потреба постійно налаштовуватись і говорити те, чого від неї очікують, через бажання бути прийнятою. Така психологічна позиція може глибоко травмувати дитину та викликати у майбутньому труднощі у формуванні особистості [PERSON]. Гармонійний розвиток дитини, її стабільний емоційний стан можливий лише за умови створення оптимальної ситуації розвитку, яка можлива при конструктивній взаємодії обох батьків (а.с. 60 - 61). Суду було надано також Експертні психолого-педагогічні висновки практичного психолога щодо психологічного стану [PERSON], надані кандидатом психологічних наук [PERSON], яка також надала роз'яснення суду як спеціаліст. Висновки надано після роботи з дитиною та обома її батьками. Відповідно до висновків дитина психічно здорова, її психоемоційний стан характеризується як задовільний. Діагностовано тривогу, напругу і страх, пов'язані з переживаннями дитини про своє майбутнє, в якому вона бажає бути поряд із мамою. Фігура батька у теперішньому є відокремленою. [PERSON] демонструє неготовність перебувати із батьком тривалий час без маминої присутності. Рекомендації батькам: завершити взаємини шляхом конструктивного діалогу в присутності фахівця, домовитися про єдність вимог, що висуваються до виховання дитини. Після спілкування з позивачем у висновку спеціаліст зазначила, що дуже сильний супротив у спілкуванні [PERSON] демонструє у відповідь на запитання психолога про взаємини тата і мами між собою. На прохання намалювати чи відтворити сім'ю дитина починає неприродньо бавитися і втрачає здатність до конструктивного діалогу і взаємодії. Від [PERSON] отримано негативну відповідь «ні» на питання: чи запросила би тата на природу? Хотіла би піти у парк без мами, разом із татом? Чи хотіла б жити разом із татом? Чи хотіла зустрічатися з татом без мами? Чи хотіла б поїхати з татом на море? (а.с. 64 - 65, 101 - 105). Службою у справах дітей Сумської міської ради на виконання вимог ч. 5 ст. 19 СК України надано Висновок про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини від 24.07.2015 р. № 1400/27.01-14. Згідно Висновку Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе визначити спосіб участі [PERSON] у виховані малолітньої доньки у формі систематичних побачень з дитиною, а саме: щосереди місяця з 16-30 годин до 20-00 години, щосуботи місяця з 10-00 години до 16-00 години, у святкові дні та під час канікул за попередньою домовленістю між батьками, але не більше половини їх тривалості, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення (а.с. 34). Суд не може погодитися з вищевказаним Висновком, оскільки він належним чином не мотивований з огляду на конкретний наявний спір між сторонами і не може бути взятий за основу для розв'язання даного спору. Крім того, суду не надано відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини разом з відповідачкою та позивача. Судом встановлено, що з часу ухвалення рішення суду дочка сторін подорослішала, на даний час їй п'ять років, стала мати додаткове навантаження протягом робочого тижня у виді занять у Центрі дитячого розвитку «Кузя», виникла потреба виконувати домашні завдання, що додатково вимагає певний час, але і вимагає необхідність додаткового відпочинку. Позивач категорично відхиляє пропозицію відповідачки відводити та забирати дитину на заняття до Центру дитячого розвитку «Кузя» щовівторка та п'ятниці, оскільки вважає, що буде обмежений у спілкуванні з дитиною під час навчання. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зазначена норма передбачає у першу чергу, щоб саме батьки, виявляли до дитини повагу та ставилися до неї як до особистості, враховували її бажання, інтереси, потреби. Суд зауважує, що батько повинен враховувати вікові потреби своєї дитини, зокрема щодо її культурного розвитку та навчання, адже процес виховання дитини полягає не лише в ігровій формі, яку [PERSON] обрав для спілкування з дочкою. Дитина відвідує Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 23 «Золотий ключик» м. Суми і згідно режиму дня дітей можна забирати додому з 16-50 год., запропонований графік зустрічей з 16-30 год. буде втручанням у навчально-виховний процес дівчинки. За розпорядком дня у інші дні тижня дитина після дитячого садка харчується, лягає спати о 21-00 годині, тому підстав для збільшення часу зустрічі у робочий день суд не вбачає, оскільки такий графік з урахуванням її віку не відповідатиме інтересам дитини. Також не погоджується суд зі зміною дня зустрічей з неділі на суботу, оскільки дочка сторін у п'ятницю відвідує заняття, має певні домашні завдання на вихідні, два роки зустрічі відбуваються саме у неділю, до чого дитина вже звикла. Разом з тим, враховуючи інтереси дитини, її бажання спілкуватися з батьком, про що зазначала суду і психолог, суд вважає за можливе збільшити час зустрічей у вихідний день - неділю і встановити їх щотижня. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що малолітня дитина сторін - [PERSON], дійсно прихильна більш до матері [PERSON], з якою проживає і спілкується багато часу і така прихильність є природною. Відповідно до роз'яснень спеціаліста - психолога [PERSON] дитина радіє зустрічам з батьком і чекає на них. Проте, на даний час дитина не готова зустрічатися з батьком без присутності матері. Дитина не знає батька у побуті, оскільки він з ними разом ніколи не жив, і сприймає його як чоловіка, а тому залишати дитину з батьком на його території у даній ситуації з психологічної точки зору не зовсім правильно. Дитина повинна більше звикнути до спілкування з батьком, разом з ним відвідувати заняття, потім обговорювати їх. Батько проводить час з дитиною у формі балощів, потурає капризам дочки, що є психологічно незрілою позицією. Останні зустрічі з дівчинкою свідчать, що батьки більше стали потурати [PERSON]. Дитина відчуває напруження, що існує у її матері стосовно судового спору і в неї виникає почуття вини. Позивач не заперечував той факт, що інколи дочка не маючи певного настрою не бажає з ним проводити час, внаслідок чого у нього з відповідачкою виникає конфлікт. Зважаючи на докази надані сторонами та досліджені судом, беручи до уваги визначений графік спілкування та зустрічей дитини з батьком, встановлений рішенням суду, наявність триваючого конфлікту між сторонами, враховуючи надані спеціалістом психологом висновки, зокрема неготовність дівчинки перебувати із батьком тривалий час без присутності матері, а також її малолітній вік, на даному етапі вирішення спору про спілкування доньки з батьком необхідно встановити наступний порядок спілкування та зустрічей [PERSON] з дочкою - [PERSON], [INFO], у формі систематичних побачень з дитиною: кожної середи тижня з 18 - 00 год. до 19 - 30 год. та кожної неділі місяця з 14 - 00 год. до 19 - 00 год. з урахуванням стану здоров'я дитини її бажанням, з обов'язковим дотриманням режиму дня та дитячої дієти у присутності матері, тобто частково змінити вже існуючий, встановлений рішенням суду від 07.02.2013 року. Беручи до уваги стосунки між батьками дівчинки і не бажання йти на поступки один одному, суд вважає, що на даний час визначення зустрічей дитини за місцем проживання [PERSON] є передчасним. Рішенням суду від 07.02.2013 р. встановлено порядок спілкування та зустрічей батька з дитиною під час прогулянок у центральній частині міста. Суду сторони пояснили, що зустрічі відбуваються в осінньо-зимовий період у розважальному центрі «Халабуда», влітку - у дитячому та міському парках. Відповідач вказувала, що позивач не водить дитину у кінотеатри, театри, музеї, гуртки, тобто не дбає про її культурний та духовний розвиток. Зазначала, що на даний час в Курському мікрорайоні, де вони проживають, відкрився новий розважальний центр, де також цікаво було б дочці. Позивач в свою чергу заперечуючи проти доводів відповідачки посилається на обмеження місця зустрічей встановлене рішенням суду. Однією з рекомендацій психолога сторонам спору є завершити взаємини шляхом конструктивного діалогу, домовитися про єдність вимог, що висуваються до виховання дитини. За наведених обставин суд дійшов висновку, що місце зустрічей сторони повинні попередньо узгоджувати шляхом конструктивного діалогу з урахуванням віку дитини, її розпорядку дня та необхідності фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, суд зазначає, що батьки повинні в супереч своїм інтересам і амбіціям, враховувати у першу чергу інтереси доньки, відчувати її настрій і ніколи не дозволяти ображати один одного та конфліктувати у її присутності. Якщо таке відбувається, такі зустрічі не бажані, бо вони негативно впливають на дитину та можуть глибоко травмувати дитину і викликати у майбутньому труднощі у формуванні її особистості, про що зазначено у висновках психологів наданих суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов в межах заявлених позовних вимог підлягає частковому задоволенню за наведених підстав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заявлений позов є немайновим, враховуючи роз'яснення, надані у п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: partial