Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.2013 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав останньому кредит на суму 12300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 28.03.2012 року його заборгованість склала 37390,40 грн. Зазначену суму позивач і просив стягнути з відповідача на користь банку та судові витрати. Ухвалою суду від 29.05.2018 року у справі відкрите спрощене позовну провадження, відповідачу надано строк для подання заяви із запереченнями проти спрощеного розгляду справи та відзиву на позов. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи 27.06.2018 року, 06.08.2018 року за місцем реєстраційного обліку (ч.7 ст.128 ЦПК України). Факт реєстрації підтверджується інформацією Іванківської селищної сільської ради та УДМС в Київській області. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з викликом на ці дати повернулись з відмітками про те, що кореспонденція вручена адресату особисто. Відповідач заперечень чи заяв до суду не подав у визначений строк. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що згідно умов договору про надання банківських послуг (анкета-заява клієнта про приєднання, Умови і правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), укладеного 25.06.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБАНК» та [PERSON] банк надав відповідачу кредит на платіжну картку «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 12300 грн., базовою процентною ставкою за користування кредитними коштами 36,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, проценти за його користуванням та комісії згідно тарифів банку. Щодо зміни кредитного ліміту відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, то з огляду на приписи ст.ст.207, 634, 639, 642 ЦК України письмова форма даного правочину дотримана. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] свої договірні зобов'язання виконував неналежним чином: тіло кредиту, проценти за користування кредитними ресурсами та комісійні платежі у відповідності до умов договору ним сплачувалися нерегулярно (згідно розрахунку заборгованості останній платіж у сумі 745,97 грн. було внесено 19.05.2017 року), у зв'язку з чим, йому установою банку нараховувалися штрафні санкції. Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБАНК» станом на 28.03.2018 року складає 37390,40 грн., з яких: 7530,19 грн. - боргу за кредитом, 13279,53 грн. - боргу по процентах за користування кредитом, 14323,99 грн. - боргу по пені та 2256,69 грн. штрафів, що підтверджується наявними в справі банківськими розрахунково-платіжними документами, які є належними та допустимими доказами по справі, та не оспорені відповідачем. [PERSON] всупереч положенням ст.81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов'язань. Водночас, згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17 відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з аналізу п.2.1.1.7.6, п.2.1.1.12.6.1 кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), в ньому в порушення вимогст.61 Конституції України передбачено сплату пені в процентному відношенні при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту чи процентів, а також штраф при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж 30 днів, тобто фактично за одне і те ж порушення передбачено подвійну відповідальність одного виду (цивільно-правову) у виді як пені, нарахування якої передбачено ч.3 ст.549 ЦК України, так і штрафу, визначення розміру якого сторони передбачили в твердій грошовій сумі та у відсотковій складовій. Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБАНК» про стягнення штрафів в сумі 2256,69 грн. (500,00 грн. - фіксована частина, 1756,69 грн. - процентна складова) слід відмовити. Таким чином, враховуючи зазначені обставини справи, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБАНК» до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним оговором є обгрунтованими й підлягають частковому задоволенню: за винятком сум нарахованих штрафів. Стягненню з відповідача підлягає сплачений позивачем судовий збір (мінімальний розмір передбачений законом для подачі позову юридичною особою). На підставі викладеного,

Outcome: partial