Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним та просив суд визнати недійсним договір іпотеки № DND0GA00000072 від 22 квітня 2008 року укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1691; припинити іпотеку в Державному реєстрі іпотек, накладену на підставі договору іпотеки № DND0GA00000072 від 22 квітня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1691, на об'єкт нерухомого майна (квартиру) розташовану [ADDRESS], загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею - 31,5 кв.м., що належить [PERSON] та [PERSON]; зняти заборону відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, накладену на підставі договору іпотеки № DND0GA00000072 від 22 квітня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 84/08 на об'єкт нерухомого майна (квартиру) розташовану [ADDRESS], загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею - 31,5 кв.м., що належить [PERSON] та [PERSON]; скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS], накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 22.04.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 84/08; внести до Державного реєстру іпотеки відомості про виключення запису з реєстрі щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки № DND0GA00000072 від 22 квітня 2008 року; внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № DND0GA00000072 від 22 квітня 2008 року. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25 липня 1974 року у Пролетарському ЗАГС м. Ростова-на Дону між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб в якому перебуваємо і по цей час, що підтверджується відміткою у паспорті та свідоцтвом о реєстрації шлюбу [NUMBER]. На при кінці 2013 року позивач дізналася, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DND0GA00000072 від 22 квітня 2008 року. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, 22 квітня 2008 року між [PERSON], [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» укладено договір іпотеки квартири, відповідно до якого п. 33.3 передбачено, що в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором Іпотекодавець та майновий поручитель надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатна квартира загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею - 31,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка перебуває у власності [PERSON] та [PERSON]. Договір іпотеки квартири укладений для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № DND0GA00000072 від 22 квітня 2008 року на користь [PERSON], предметом якого є майно, частина якого (1/2 двохкімнатної квартири) була придбана за гроші [PERSON] та [PERSON] і належить їм на праві спільної сумісної власності. Цей договір, на який позивач не давала згоду, порущує її права встановлені чинним законодавством, накладає на неї обов'язки і породжує загрозу втрати житла у зв'язку з невиконанням кредитного договору [PERSON]. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійно заробітку (доходу). Крім того, частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, частка у майні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Також, до ч 1 ст. 65 СК України дружини, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частиною 3 ст. 65 України передбачено, що згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Відповідно до ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою всіх співвласників. [PERSON] розпорядився спільним майном подружжя - 1/2 двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] - без згоди дружини, а саме передав його в іпотеку банку, що суперечить вимогам ст.ст. 369, 578 ЦК України та ст. 65 СК України. Згідно п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року, № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспор енні договору застави (іпотеки), суд має враховувати положення статті 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя. Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, інші співвласники відповідно до частини другої статті 369 ЦК ( 435-15 ) до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчиненим за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК можуть пред'явити позов про визнання такого правочину недійсним. Поняття, зміст права власності та його здійснення викладено в нормах ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Крім того, вважаю, що частиною 1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» - іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Згідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Так, як частина майна придбана за кошти подружжя є спільною сумісною власністю, передано в іпотеку без згоди співвласника (одного з подружжя), то наявність таких обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 205 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.5 Закону України «Про судовий збір» п.7 державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved