Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 11.12.2017 року під час оформлення цивільно-правової угоди йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна міститься інформація про арешт на все його майно під реєстраційним номером 12007427, зареєстрованим 24.12.2011 року на підставі постанови про арешт майна та заборону його відчуження Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції. Вказаний арешт накладався в рамках виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2011 року у цивільній справі №0417/2-3239/2011, за яким з нього, як одного з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Ухвалою цього суду від 15.06.2016 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до нового розгляду. Під час розгляду справи банк виключив його зі складу відповідачів та, відповідно, не мав будь-яких вимог до нього, що вбачається з тексту ухваленого 25.02.2016 року рішення. Також з витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавчий лист, виданий судом по справі №0417/2-3239/2011, був повернутий стягувачу ще в 2012 році. Проте, питання про зняття арешту з його майна державним виконавцем вирішено не було. В звязку з цим, позивач просив суд зняти арешт з його майна, накладений постановою державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 12.12.2011 року; скасувати запис від 24.12.2011 року про проведену державну реєстрацію обтяження, а також зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повернути Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська виконавчий лист від 17.10.2011 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений останнім позов та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», проти позову заперечував. Представник Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в призначене на 26.04.2018 року судове засідання не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка останнього, яка міститься в матеріалах справи (а.с.47). В наданому письмовому відзиві на позов просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що державним виконавцем всі дії з виконання виконавчого документу проводились в повному обсязі та у відповідності до норм діючого законодавства. Третя особа явку свого представника не забезпечила про причини неявки останнього не повідомила. Будь-яких заяв по суті справи не надавала та клопотань не заявляла. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи, викладені учасниками справи в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2011 року по цивільній справі №0417/2-3239/2011 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON]. [PERSON], ТОВ «РІВЄРА», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання вказаного заочного рішення судом було видано виконавчий лист, який стосовно боржника [PERSON] було предявлено банком для примусового виконання до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається та не заперечувалось сторонами, що 12.12.2011 року державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №30477091 та про накладення арешту та заборони відчуження майна боржника [PERSON] Відповідно до цієї постанови 24.12.2011 року за №12007427 в реєстрі заборон було зареєстровано обтяження всього майна боржника. Також судом встановлено, що постановою державного виконавця від 27.12.2012 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та згідно пояснень представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» останній повторно для примусового виконання не предявлявся. Крім того, судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.06.2015 року заочне рішення цього суду від 17.10.2011 року було скасовано та справу призначено до нового судового розгляду, під час якого банком було подано уточнений позов про зменшення позовних вимог, за яким [PERSON] було виключено зі складу відповідачів по справі. Вказане підтверджується відповідною копію рішення Індустріального районного суду м.Дніпропет-ровська від 25.02.2016 року по цивільній справі №0417/2-3239/2011. Згідно з ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, що діяла на момент перебування виконавчого листа на виконанні) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону. Частиною 1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Як встановлено судом при винесенні постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, арешт на майно позивача, як боржника у виконавчому провадженні, знято не було. Після повернення виконавчого листа стягувачу останній повторно для примусового виконання не предявлявся та в звязку з тим, що заочне рішення, на підставі якого його видано було скасовано, відсутні підстави для його повторного предявлення до примусового виконання. А тому, наявність арешту на майно боржника та зборони його відчуження згідно постанови державного виконавця від 12.12.2011 року порушує права позивача на вільне розпорядження належним йому на праві власності майном. Посилання представника виконавчої служби у відзиві на позову заяву на те, що в рамках виконавчого провадження виносилась постанова про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору суд не визнає обґрунтованою підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки в звязку із скасуванням судового рішення на підставі якого було видано виконавчий документ у боржника перестали існувати будь-які зобовязання, як перед стягувачем, так і щодо сплати виконавчого збору. Крім того, представником виконавчої служби не надано доказів винесення відповідної постанови та відкриття виконавчого провадження за останньою. За вказаних вище обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна [PERSON], накладеного постановою від 12.12.2011 року державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження №30477091, зареєстрованого 24.12.2011 року за №12007427 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; а також щодо скасування запису від 24.12.2011 року за №12007427 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна про проведену державну реєстрацію обтяження: арешту майна [PERSON] Разом з тим, в частині заявлених вимог про зобовязання Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» повернути до суду виконавчий лист, виданий 17.10.2011 року, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки останні заявлені не у передбачений ст.16 ЦПК України спосіб та для вирішення цього питання встановлений інший порядок, передбачений ст.432 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial