Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна 1\\2 частини квартири 234 у будинку №10 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі, укладений 22 лютого 2000 року між [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] з другої, яка діяла від свого імені і від імені і в інтересах неповнолітнього на той час [PERSON], та зареєстрований Одеською Спеціалізованою біржею нерухомості за №00.02-1682, стверджуючи, що нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу не є можливим у звязку зі смертю [PERSON] Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не звилась, про час і місце слухання справи сповіщалась судом відповідно до вимог закону. Позивач пояснив, що його бабуся [PERSON] людина дужи похилого віку і за станом здоровя зявитися до суду не має можливості. Суд за згодою позивачевої сторони ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 22 лютого 2000 року [PERSON] і [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продала, а [PERSON] і [PERSON] купили в рівних частках 1\\2 частину квартири №234 в будинку №10 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі. Зазначена квартира належала [PERSON] і [PERSON] на праві спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міськради 17.03.1993 року. Сторони виконали свої зобовязання за договором: «покупці» отримали 1\\2 частини квартири, документи на неї, оформили реєстрацію прав власності на нерухомість (в КП «ОМБТІ» реєстрац.№19 арк.37, книга 1); «продавець» отримала грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.6 договору. Договір сторони уклали у письмовій формі, зареєстрували на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості за №00.02-1682 від 22.02.2000 року. 10 серпня 2016 року померла [PERSON] актовий запис про смерть №8200, вчинений 10.08.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\4 частину квартири №№234 в будинку №10 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі. Позивач - син померлої як спадкоємець першої черги вчинив всі дії, передбачені законом для прийняття спадщини. Оскільки договір купівлі-продажу від 22.02.2000 року нотаріально не посвідчено позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на цю нерухомість після смерті матері. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на договір купівлі-продажу з відповідною відміткою КП «ОМБТІ» про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, технічний паспорт на квартиру, копію громадянського паспорту [PERSON] з відміткою про реєстрацію на адресою м.Одеса, пр.-т. [PERSON],10 кв.234, копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2017 року на 1\\2 частину цієї ж квартири, що позивач отримав після смерті батька [PERSON] При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: у 2000 році сторони по даній справі домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі, договір оформили в письмовій формі і зареєстрували на товарній біржі, що відповідало вимогам діючого на той час цивільного законодавства. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року. При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.

Outcome: approved