Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.02.2011 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] в смт. Новгородка. Земельна ділянка була передана у власність на підставі рішення сесії Новгородківської селищної ради від 14.10.2009 року. У 2009 році він звернувся до селищної ради із заявою про надання у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, якою він користується та на якій знаходиться його будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] в смт. Новгородка. Рішенням селищної ради від 10.04.2009 року було затверджено матеріали вибору місця розташування земельної ділянки та надано згоду на виготовлення технічної документації землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у його власність. На підставі даного рішення та за його замовленням ПП «Земля Новгородківщини» було розроблено зазначену технічну документацію та подано на погодження до селищної ради. Однак, у погодженні акта про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було відмолено в зв'язку з тим, що відповідачеві [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Як стало відомо, під час виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку не було здійснено її заміри на місцевості, внаслідок чого розмір земельної ділянки на місцевості є меншим та не відповідає розмірам, визначеним у державному акті. Так, ширина земельної ділянки кожного довомолодіння по [ADDRESS] повинна становити 21 м., натомість спірна земельна ділянка становить лише 17,8 м, а це означає, що згідно державного акту [PERSON] також було виділену частину належної йому земельної ділянки, приблизно шириною в 3 метри. Тобто, на сьогоднішній день у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] знаходиться також частина належної йому земельної ділянки. Внаслідок видачі відповідачці Державного акту на право власності на землю з більшою площею, що не відповідає дійсним розмірам на місцевості, порушуються його законні права та інтереси, він позбавлений можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка є у його користуванні для обслуговування будинку, до належить йому на праві власності. При передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га та виготовлення і видачі державного акта від 21.02.2011 року не було проведено зведення меж суміжних земельних ділянок, внаслідок чого акт [PERSON] покладається на сусідню земельну ділянку і межа проходить в тому числі по належній йому земельній ділянці. Приймаючи рішення від 14.10.2009 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га селищна рада порушила вимоги ст. ст. 116, 118 ЗК України, оскільки площа спірної земельної ділянки документально не обґрунтована, та [PERSON] передали у власність також і частину землі, що перебувала у його користуванні, внаслідок чого його земельна ділянка зменшилась. Оскільки державний акт на право власності на землю видано [PERSON] на підставі незаконного рішення, вважає, що такий акт підлягає визнанню недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача Новгородківської селищної ради Попович В.М. позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, суду пояснив що відповідно до плану забудови [ADDRESS] та відповідно рішень сесії виконкомів селищної ради громадянам [PERSON] та [PERSON] на той час було виділено під забудову житлових будинків земельні ділянки розміром по 0, 12 га. Так як на даний час в селищній раді відсутні будь-які акти щодо розподілу земельних ділянок під забудову і встановлення межових знаків, тому не можливо підтвердити чи вони встановлювалися на місцевості чи ні. В 2008 році громадянин [PERSON] звернувся до селищної ради з письмовою заявою в якій просив для того щоб замовити виготовлення державного акту скласти комісію і вийти на місцевість щодо уточнення чи розподілу земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] Селищною радою була сформована комісія та здійсненний виїзд на місце. При обмірі [PERSON] надав комісії документи, а саме технічний паспорт, та свідоцтво на право власності. Комісія побачила що його ділянка повністю огороджена, побудовані житловий будинок, сарай, туалет. На вимогу надати документи щодо земельної ділянки [PERSON], остання відмовилася надати технічний паспорт. Членами комісії був проведений фактичний обмір земельних ділянок, які склалися на той час та використовувалися громадянами, після чого складений акт. В 2009 році коли громадянка [PERSON] замовила у приватного підприємця [PERSON] виготовлення документації, для отримання державного акту, при обмірі земельної ділянки представників селищної ради не було. При цьому [PERSON] не повідомила розробника, що був спір та комісією селищної ради був складений акт, де визначалося фактичні розміри земельних ділянок. Після того як [PERSON] до селищної ради була принесена технічна документація, яку він особисто перевірив та побачив, що розміри які вказані в документації та розміри, що є фактично на місцевості не відповідають дійсності. Після чого він, долучивши акт комісії селищної ради про невідповідність замірів, дану технічну документацію в усній формі повернув для перероблення [PERSON], а голові селищні раді він доповів про даний випадок. Але не взявши це до уваги 14.10.2009 році документація була винесена на сесію селищної ради та прийняте відповідне рішення, на сесії особисто він присутній не був. На час виготовлення та затвердження проектної документації щодо земельної ділянки [PERSON] діяла постанова КМУ № 844 року від 05.08.2009 р., яка передбачала безкоштовну приватизацію для громадян та не передбачала долучення до документації акту погодження сусідніх землекористувачів. В 2013 році [PERSON] надав до селищної ради технічну документацію, після чого селищна рада дала йому відповідь, що неможливо погодити дану документацію так як є державний акт на сусідню земельну ділянку, та рекомендували звернутися до суду. На даний час згідно відомостей Ортофотоплану (фотознімку), на підставі державного акту виданого [PERSON] вбачається налягання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON], тому вважає державний акт виданий на ім'я [PERSON] необхідно визнати недійсним. Представник відповідача відділу Держземагенства Новгородківського району Чорний Ю., позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, суду пояснив, що на той час коли розроблялася проектна документація громадянці [PERSON] такої необхідності як зараз, візуально прослідкувати як пролягає межа земельної ділянки відповідно до координат зазначених в державному акті та проектній документації, не було. Тобто документація, яка розроблялася та затверджувалася в паперовому вигляді. Документації сусідів по земельних ділянках, які межували з [PERSON] внесено в електрону базу не було. Коли [PERSON] замовив технічну документацію, та при внесенні в електрону базу замірів, виявилася накладка на суміжні земельні ділянки, тому вважає, що при розроблені проектної документації була допущена помилка, та на підставі цієї документації виданий державний акт, який не відповідає реальному стану речей. Межа відповідно до координат накладається на капітальні будівлі, і фактично зайнято земельну ділянку позивача. Тому вважає позовні вимоги обґрунтованими, а для того щоб навести порядок їх треба задовольнити. Представник відповідача [PERSON], - [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволенні. Свої заперечення мотивувала тим, що в 1987 році йшла забудова [ADDRESS] в смт.Новгородка і всім мешканцям виділялася земельна ділянка по 0, 12 га, а ширина двору становила 20 м., що зазначалося в технічному паспорті. Самому останньому виділялася земельна ділянка [PERSON], і залишилося 17 м. ширини двору. Покійний чоловік [PERSON] повідомив [PERSON] про менший розмір ширини двору, але [PERSON] погодився зайняти цю територію. В кінці 2008 року [PERSON] пропонував [PERSON] придбати фундамент на його земельній ділянці, але останній відмовився, тому в 2009 році [PERSON] заплатила кошти [PERSON] за фундамент, і їй у власність перейшла дана земельна ділянка. З кінця 2008 року у [PERSON] з [PERSON] виник спір про межі земельних ділянок, та селищна рада в своєму акті пропонувала звернутися до суду для врегулювання даного питання, але [PERSON] звернувся до суду лише в 2014 році, тому пропустив строк позовної давності для звернення до суду. При здійсненні замірів розробником проектної документації була присутня дружина [PERSON] та представник відділу Держкомзему [PERSON]., та було погодження меж земельних ділянок, а чому в матеріалах документації воно відсутнє їй не відомо. В 2011 році [PERSON] виготовила державний акт, про що було відомо [PERSON] Вважає, що не має жодних підстав скасовувати рішення селищної ради, яким виділено [PERSON] 0, 12 га для обслуговування та будівництва жилого будинку по [ADDRESS] та державного акту, так як при виготовленні та затвердженні проектної документації на той час були здійсненні всі необхідні дії представниками відділу Держкомзему, Новгородківської селищної ради та відділу архітектури. Третя особа, [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що розробник при виготовлені проектної документації керується рішенням селищної ради, за згодою відповідних служб району, [PERSON] надала йому будівельний паспорт. Після чого були зроблені геодезичні роботи, тобто до того часу коли почала діяти Постанова КМУ № 844 (де проводилися спрощені геодезичні роботи). Сам на місце він не виїздив, це було зроблено бригадою геодезистів. Десь в квітні 2008 року, після наданого дозволу в лютому 2008 року селищної радою на виготовлення проекту землеустрою бригада геодезистів робила знімки та ставила кілочки, якими визначали межі земельної ділянки [PERSON] Орієнтирами заміру є вже існуючі межі сусідів, заміри робили від межі земельної ділянки [PERSON] в сторону земельної ділянки [PERSON] Після чого була розроблена документація в якій був присутній матеріали виміру земельної ділянки з погодженням відповідних п'яти служб, а також підписаний замовником та селищним головою, про свідчать підписи та печатки. Потім йому замовник передав ці матеріали для подальшої роботи. Він розробив сам проект та всі документи були узгодженні на сесії селищної ради, яка 04 жовтня 2009 року прийняла рішення про затвердження проекту землеустрою. Вважає, що документація була розроблена згідно чинного законодавства, який діяв на той період, та державний акт виданий на законних підставах. Свідок [PERSON] суду дав покази, що виділення земельних ділянок по [ADDRESS] відбувалося десь в 1986-1987 роках. Для забудови був оформлений будівельний паспорт де була зазначена ширина двору 20 м. У 1987 році від межі з [PERSON] його батько відміряв два кроки та почали копати місце під фундамент, після чого його залили. Зправа була земельна ділянка [PERSON] зліва виділено [PERSON]. Зі слів його батька та [PERSON] (покійного чоловіка відповідача [PERSON].) йому було відомо, що фасадна сторона кожного двору на [ADDRESS] становила 20 метрів, так як забудова вулиці здійснювалася зліва і зправа, тому останньому залишилася земельна ділянка шириною чи 17 чи 18 метрів, а [PERSON] погодився на меншу територію. Коли [PERSON] будував сарай то задня стіна вже проходила по їхній межі. Забору між їхніми дворами не було, [PERSON] натягнули сітку, і це була умовна межа між дворами, яка на той час його влаштовувала. Так як в подальших планах добудовувати будинок не було, тому він продав цей фундамент [PERSON], так як вони запропонували більшу суму коштів, а сам відмовився від виділеної земельної ділянки на користь [PERSON] На даний час паркан побудований [PERSON], перенесений в сторону [PERSON]. Свідок [PERSON] суду дала покази, що вона працює начальником відділу Держземагенства в Новгородківському районі, в 2008 році коли проводилися геодезичні роботи на земельній ділянці [PERSON] вона була особисто присутня, представників Новгородківської селищної ради не було. Заміри проводилися геодезичним приладом, рулеткою у її присутності заміри не робилися. Геодезичний прилад не може відміряти ділянку, якщо на його шляху стоять перепони. На земельну ділянку [PERSON] де знаходиться її житловий будинок по [ADDRESS] смт. Новгородка був вже виготовлений державний акт. Тому роблячи заміри на земельній ділянці по [ADDRESS] в смт.Новгородка, йшла прив'язка до розмірів зазначених у вже існуючому державному акті. Межовий паркан між [PERSON] та [PERSON] та час її виїзду при здійсненні геодезичних робіт був виготовлений чи з сітки чи з дерева, на даний час він змінений та виконаний з металу, чи змінив він своє місце розташування вона не пам'ятає. На той час у відділі Держкомзему не було відомостей з Ортофотоплану, і не можна було прослідкувати чи налягають розміри суміжних земельних ділянок один на одного. Замір здійснювався лише однієї земельної ділянки, земельну ділянку [PERSON] не чіпали. В 2009 році діяла постанова КМУ 844, яка передбачала безоплатну приватизацію за спрощеною системою, де згода сусідів в документації не повинна була бути. Якби у їхньому відділі була заява про спір між сусідами земельних ділянок, чи хоча б було відомо про акт складений представниками Новгородківської селищної ради у 2008 році, акт погодження вона б не підписала. Заслухавши пояснення сторін, третьої сторони, свідків [PERSON] та [PERSON] вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Новгородківської селищної ради Кіровоградської області від 20 лютого 2008 року за № 491 [PERSON] було надано згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 12 га по [ADDRESS] смт.Новгородка Кіровоградської області у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі та ведення особистого селянського господарства (а.с.146). Приватним підприємцем [PERSON] було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою Кіровоградська область смт.Новгородка [ADDRESS] (а.с.121-145). Рішенням двадцять п'ятої сесії п'ятого скликання Новгородківської селищної ради Кіровоградської області від 14 жовтня 2009 року за № - 827 було затверджено проект землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 1200,0 кв.м з них по угіддях: 1200,0 кв.м. - забудовані землі, з них: 1200,0 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) в тому числі 1200,00 кв. м. за рахунок земель житлової та громадської забудови що перебувають у запасі за адресою смт.Новгородка [ADDRESS]., передано у власність гр.. [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1200, 0 кв. м. з них по угіддях: 1200, кв.м. - забудовані землі з них: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) - 1200,0 кв.м. в тому числі: 1200,0 кв.м. - забудовані землі за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за адресою смт.Новгородка [ADDRESS] (а.с.58). 21.02.2011 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] в смт. Новгородка серії ЯК № 975976 (а.с.44). У 2009 році позивач, [PERSON] звернувся до Новгородківської селищної ради із заявою про надання йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, якою він користувався та на якій знаходиться його житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] в смт. Новгородка Кіровоградська область. Рішенням двадцятої сесії п'ятого скликання Новгородківської селищної ради Кіровоградської області від 10 квітня 2009 року за № 699 було затверджено матеріали вибору місця розташування земельної ділянки та надано згоду на виготовлення технічної документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства за рахунок земель житлової та громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в запасі, [PERSON] площею 0,12 га по [ADDRESS] смт.Новгородка в тому числі 0, 12 - забудовані землі (а.с.21). Після чого приватним підприємством « Земля Новгородківщини» на замовлення № 54/1-вм від 24.07.2013 р., замовник - [PERSON] було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в приватну власність громадянину [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в межах смт.Новгородка по [ADDRESS] на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області (а.с.95-119). Листом від 27.11.2013 року за № 01-16/597 селищний голова Новгородківської селищної ради О.Сириця повідомив [PERSON], що Новгородківська селищна рада відмовила йому у погоджені акта про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в зв'язку з наявністю у гр. [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.25). Відповідно до частини першої статті 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності в даному випадку починається 27.11.2013 року, тобто з того часу коли Новгородківська селищна рада відмовила [PERSON] у погодженні акта про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В судовому засіданні представники Новгородківської селищної ради та відділу Держземагенства в Новгородківському районі підтвердили той факт, що внаслідок видачі відповідачеві [PERSON] державного акту на право власності на землю що не відповідає фактичним розмірам на місцевості, порушуються законні права та інтереси позивача [PERSON], та він позбавлений можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка є у його користуванні для обслуговування будинку, що належить йому на праві власності. А свідок [PERSON]. підтвердила, що якби [PERSON] повідомила її що існує спір між суміжними землекористувачами, вона б як начальник на той час відділу Держкомзему у Новгородківському районі не погодила б акт погодження місця розташування земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] яка знаходиться за адресою [ADDRESS] смт.Новгородка Кіровоградської області до вирішення земельного спору. Як встановлено в судовому засіданні на час затвердження проекту землеустрою щодо складання Державного акту на право власності [PERSON], а саме 14.10.2009 року діяв Порядок безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 844 від 05.08.2009 року, який визначив спрощену процедуру безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 та наступних роках державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів та ведення садівництва у розмірах, після прийняття рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок, та не передбачав необхідність складання акту про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в присутності представників землевласників та землекористувачів (сусідів). Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначає способи захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади, Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Стаття 152 Земельного Кодексу України, визначає способи захисту прав на земельні ділянки: 1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно положень ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 118 Земельного Кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений-у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі (яка була чинна на час видачі державного акту [PERSON].) - Державний акт на право власності на землю виготовляється на підставі - виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду. Згідно вказаної Інструкції, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку складаються із підготовчих робіт; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Згідно Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 1 Захист права власності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Тобто, приймаючи рішення від 14.10.2009 року Новгородківська селищна рада Кіровоградської області в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га порушила вимоги ст. ст. 116, 118 ЗК України, оскільки площа спірної земельної ділянки не відповідає фактичним розмірам на місцевості. Так як, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 975976 від 21.02.2011 року виданий відповідачу [PERSON], на підставі рішення, яке порушує конституційне право позивача [PERSON], позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України, ч.1- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч.2 - докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У суду не має підстав ставити під сумнів покази свідків: [PERSON], [PERSON] та таких доказів суду не надано. Відповідно до ст..88 ЦПК України необхідно стягнути з Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, відділу Держземагенства у Новгородківському району, [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 81 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved