Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку в [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач, проте більше 3 років він не проживає в даному будинку. Водночас, залишаючись зареєстрованим за вказаною адресою, відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, оскільки позивач несе усі витрати по сплаті комунальних платежів та всіх витрат з утримання будинку, з урахуванням реєстрації у ньому відповідача. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.11 ст.128 ЦПК України порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 18). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.5). Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки №919 від 06.06.2019 року, виданої виконкомом Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до акту від 07.06.2019 року, складеного комісією в складі сільського голови Верхнянської ОТГ Філіповича М .О . , депутата сільської ради Матесляк В.В. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) [PERSON] в господарстві по [ADDRESS] зареєстрований, але три роки за вказаною адресою не проживає. Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідача по місцю своєї реєстрації і приходить до висновку, що [PERSON] без поважних причин не проживає в спірному житлі понад один рік, а тому втратив право на користування цим житлом. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що позов [PERSON] слід таким, що втратив право на користування житлом, а саме будинком [ADDRESS] . Вирішуючи позовну вимогу про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, суд виходить з наступного. Згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе на підставі остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації, а тому в цій частині в позові слід відмовити. На підставі викладеного, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України,

Outcome: dismissed