Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду в січні 2014 року з позовом до [PERSON], третя особа - Головне управління державної міграційної служби Дніпропетровської області в особі Центрально-Міського районного відділу у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на те, що відповідач є колишнім чоловіком позивача та проживав з нею за адресою [ADDRESS] до розірвання шлюбу, а саме по 18 січня 2011 року. Після припинення шлюбних відносин відповідач став мешкати за іншою адресою, проте зареєстрований, не несе витрати пов'язані з його утриманням тощо, що суттєво обмежує права позивача як власника квартири, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні також не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки позов визнає в повному обсязі. Сторони у вказаній справи в судове засідання не з'явилися, повідомленні належним чином, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності без застосування фіксації судового засідання, у зв'язку з чим справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування від 25.11.2010 року позивач набула права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 4-6). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 18.01.2011 (а.с. 7). Виходячи із положень ст. 71 ЖК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу» №2 від 12.04.1985 року (зі змінами), право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках визначених законом. Як встановлено судом відповідач залишив місце свого остійного проживання в січні 2011 року, причин поважності своєї відсутності за місцем проживання понад строки, визначені законом, суду не надав. Згідно положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не заперечує проти заявлених позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні користування приватною власністю, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом визнання його таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. За таких обставин, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved