Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.10.2012 року в магазині «Вода-Тепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Вода-Тепло» придбав електричний накопичувальний бойлер Ferroli Blue Ocean VBO 80/3, за який ним було сплачено 820 грн. В жовтні 2012 року, фактично одразу після початку експлуатації бойлеру, виникла течія баку бойлеру. В зв'язку з цим, він звернувся до сервісного центру ТОВ «Вода-Тепло» з вимогою проведення гарантійного ремонту придбаного виробу. Але 07.11.2012 року йому було безпідставно відмовлено в проведенні гарантійного ремонту з посиланням на те, що під час огляду представником сервісного центру демонтованого та відключеного від системи водопостачання бойлеру на останньому не було встановлено запобіжний клапан. Також звертає увагу, що під час придбання товару в магазині йому не було виданого жодного розрахункового документу, тому факт придбання бойлеру він вимушений був підтверджувати наданим ТОВ «Вода-Тепло» гарантійним талоном від 29.10.2012 року та актом виконаних робіт від 07.11.2012 року. Враховуючи, що він не міг користуватись придбаним бойлером, який мав істотні недоліки, 22.03.2013 року він звернувся до директора ТОВ «Вода-Тепло» з письмовою вимогою про розірвання договору та повернення сплачених за товар коштів в сумі 820 грн. Відповіді на вказану вимогу він не отримав. 17.05.2013 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про проведення експертизи бойлеру. Але, замість проведення експертизи, отримав відповідь про відмову в проведенні гарантійного ремонту, в зв'язку із втратою сили гарантії. 05.06.2013 року він звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області з заявою про захист прав споживача. 03.07.2013 року до нього звернулись представники відповідача та запропонували повернути гроші за придбаний ним бойлер. Таким чином, відповідач відновив його права споживача лише 03.07.2013 року, тобто майже через 10 місяців з моменту виникнення претензії. Представники відповідача навмисно затягували видачу йому відповідних документів, уникали спілкування з ним, з метою перешкодити у відновленні його порушених прав споживача. Вказане призвело до душевних страждань, які він зазнав в зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку співробітників та керівництва відповідача, які принизили його честь, гідність та ділову репутацію та змусили неодноразово звертатись до них, а потім і до державних органів з метою відновлення порушених прав. Під час зустрічей із керівництвом та співробітниками відповідача до нього ставились вкрай негативно, він відчував відчай та приниження, небажання вирішити проблему належним чином, що сприяло виникненню конфліктів та нервової напруги, призвело до тривалих душевних страждань. В зв'язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.10.2012 року позивачем в магазині відповідача було придбано електричний накопичувальний бойлер Ferroli Blue Ocean VBO 80/3, вартістю 820 грн. В жовтні 2012 року після початку експлуатації бойлеру виникла течія баку бойлеру. В зв'язку з чим, позивач звернувся до сервісного центру ТОВ «Вода-Тепло» з вимогою проведення гарантійного ремонту придбаного виробу. Після проведення огляду бойлеру представником сервісного центру, позивач було відмовлено в проведенні гарантійного ремонту з посиланням на те, що під час огляду бойлеру на останньому не було встановлено запобіжний клапан. 21.03.2013 року позивач звернувся до директора ТОВ «Вода-Тепло» з письмовою вимогою про розірвання договору та повернення сплачених за товар коштів в сумі 820 грн., письмової відповіді на яку не отримав. А 20.05.2013 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про проведення експертизи бойлеру, на яку отримав відповідь про відмову в проведенні гарантійного ремонту, в зв'язку із втратою сили гарантії. 07.06.2013 року позивач звернувся з заявою про захист прав споживача до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області. 03.07.2013 року в зв'язку із розірванням договору позивачем було передано відповідачу придбаний бойлер, а останнім повернуті сплачені за товар кошти в сумі 820 грн., про що складено відповідний акт від 03.07.2013 року. Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживачів, позивач просив стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Згідно роз'яснень, наданих в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, внесеними згідно з постанов Пленуму від 25.05.2001 року №5 та від 27.02.2009 року №1, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до ст.711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди, передбачені ст.ст.23,1167 ЦК України. Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідач відновив його права споживача лише 03.07.2013 року, тобто майже через 10 місяців з моменту виникнення претензії. Представники відповідача навмисно затягували видачу йому відповідних документів, уникали спілкування з ним, з метою перешкодити у відновленні його порушених прав споживача. Вказане призвело до душевних страждань, які він зазнав в зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку співробітників та керівництва відповідача, які принизили його честь, гідність та ділову репутацію та змусили неодноразово звертатись до них, а потім і до державних органів з метою відновлення порушених прав. Під час зустрічей із керівництвом та співробітниками відповідача до нього ставились вкрай негативно, він відчував відчай та приниження, небажання вирішити проблему належним чином, що сприяло виникненню конфліктів та нервової напруги, призвело до тривалих душевних страждань. Разом з тим, позивач в своєму позові не посилався та не навів відповідних обґрунтувань та доказів тому, що йому була спричинена моральна шкода небезпечною для життя і здоров'я продукцією - придбаним у відповідача товаром. Також позивачем у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано жодних доказів щодо вчинення керівництвом та працівниками відповідача дій, які б принижували його честь, гідність та ділову репутацію. Факт відмови відповідача в проведенні гарантійного ремонту через не встановлення запобіжного клапану, що було виявлено під час огляду працівниками сервісного центру та зафіксовано у відповідному акті, наявність якого була передбачена інструкцією з експлуатації, не свідчить про навмисні протиправні дії відповідача, а вказує на наявність цивільного спору між продавцем товару та споживачем. Тому не проведення гарантійного ремонту відповідачем та необхідність позивача в зв'язку з цим звертатись за захистом своїх прав до контролюючих органів та в подальшому до суду не може бути достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених ст.ст.23,1167 ЦК України. Крім того, суд враховує, що відповідач не був виробником товару неналежної якості та до моменту звернення до суду з позовом договір між позивачем та відповідачем було розірвано та позивачу повернуті сплачені кошти за придбаний товар в повному обсязі. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та не підтвердження їх належними доказами. В зв'язку з чим, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed