Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №151/3004BCL від 29.09.2011 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», з яким позивач уклав договір факторингу №20120426-К, та відповідачем був укладений вказаний кредитний договір, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 8729,60 гривень під 14,00% річних. За умовами кредитного договору він повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 05.03.2014 року заборгованість становить 12115 (дванадцять тисяч сто п'ятнадцять) гривень 56 копійок, з яких: заборгованість по кредиту - 8729,60 грн., заборгованість за відсотками - 1269,559 грн., пеня за користування кредитом - 1026,63 грн. штраф - 544,89 грн., які позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами, оскільки отримав право вимоги за договором факторингу. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином за місцем його реєстрації, заперечень від відповідача на позов до суду не надходило. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, не обмеженого у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №151/3004BCL від 29.09.2011 року, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 8729,60 гривень під 14,00% річних. За умовами кредитного договору він повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. Між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та позивачем 26.04.2012 року був укладений договір факторингу №20120426-К, за яким банк передав права вимоги, у тому числі й за кредитним договором №151/3004BCL від 29.09.2011 року, що підтверджується додатково актом прийому-передачі документації. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №11240809000 від 25.10.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 10.04.2014 року становить 1108994 (один мільйон сто вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири) гривні 33 копійки, з яких: тіло кредиту - 612276,06 грн., у тому числі прострочена заборгованість за тілом кредиту - 542276,06 грн. заборгованість за відсотками - 496800,49 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 125529,67 грн. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved