Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 грудня 2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем -1 [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 264-КТ, за умовами якого Банк надав Відповідачу-1 у кредит грошові кошти в сумі 163 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 20 грудня 2032 року зі сплатою 13,4 % річних. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 12.08.2015 року на загальну суму 158773.62 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути солідарно з відповідачів на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Договором про іпотечний кредит в розмірі 158773.62 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що 21 грудня 2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем -1 [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 264-КТ, за умовами якого Банк надав Відповідачу-1 у кредит грошові кошти в сумі 163 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 20 грудня 2032 року зі сплатою 13,4 % річних. В забезпечення виконання Відповідачем-1 зобовязань за Договором про іпотечний кредит між Банком та [PERSON] - Відповідачем-2 був укладений Договір поруки №264/1-КТ від 21 грудня 2006 р. Також, в забезпечення виконання зобов»язань Відповідачем-1 за Договором про іпотечний кредит між Банком та [PERSON] - Відповідач-3 був укладений Договір поруки №264/2-КТ від 21 грудня 2006 р. Як встановлено, 19 січня 2007 року між позивачем -Державною іпотечною установою та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги №12, згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги до відповідачів - 1, 2, 3 за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором та Договорами поруки. Відповідно до пункту 2.4 Договору про іпотечний кредит, Відповідач-1 зобов'язався щомісячно до 21 числа, починаючи з наступного після укладання Договору про іпотечний кредит, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 1878,95 гривень згідно графіку погашення кредиту. Останній платіж Позичальник зобовязується здійснити не пізніше 20 грудня 2032 року. Як встановлено, Відповідачем-1 було порушені умови Договору про іпотечний кредит, а саме : те, що він не здійснює повернення кредиту. Отже встановлено, що в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, боржник свої зобовязання за довоговором не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В звязку з не виконанням зобовязань за Договором про іпотечний кредит № 264-КТ від 26.12.2006р., боржник [PERSON], станом на 12.08.2015р. перед позивачем має заборгованість на загальну суму 158773.62, з яких: основна сума боргу 152283.29 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 6394.57 грн., пеня 95.76 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Отже, судом встановлено факт того, що [PERSON] відповідач-1, порушив зобов'язання, і це призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у ст. 611 Цивільного кодексу України. Згідно ст.651 Цивільного кодексу України: „Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Невиконання Позичальником умов кредитного договору є істотним порушенням даного договору, адже позивач не отримав відсотки, на які розраховував згідно умов кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідачів солідарного повернення суми кредиту, а також сплату процентів, пені у примусовому порядку посилаючись на кредитний договір та чинне законодавство України, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів порівну. На підставі викладеного,

Outcome: approved