Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.10.2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір №4989-014/08Р, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 9592 долари США для придбання автомобіля за договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.10.2008 року з відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №4989-014/08Р. З метою проведення реструктуризації поточної заборгованості позичальника за кредитним договором 16.02.2009 року з [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, додатком 2 до якого було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту. Проте, станом на 17.06.2015 року позичальником належним чином свої зобов'язання не виконуються, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 16172,72 долари США, що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7391,59 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 1149,21 долари США; пені за кредитом в сумі 6688,24 долари США, що еквівалентно 148129 грн. 39 коп.; пені за процентами в сумі 943,68 долари США, що еквівалентно 20900 грн. 38 коп. В зв'язку з цим, посилаючись на умови укладених з відповідачами кредитного договору та договорів поруки, а також норми ЦПК України, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 16172,72 долари США та судові витрати по справі. В наданій заяві представник позивача просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позивачем заявлених позовних вимог та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. В наданій заяві просив перенести розгляд справи на іншу дату, в зв'язку із зайнятістю його представника в іншому судовому процесі. Проте, доказів щодо поважності причин неявки представника суду не представив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явились, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Враховуючи, що відповідачі були обізнані про наявність в провадженні суду розглядаємої цивільної справи, протягом всього часу розгляду справи в жодне з призначених судових засідань не з'явились, провадженням у справі не цікавились, доказів щодо поважності причин своєї неявки суду не надавали, відповідачем [PERSON] було надано до суду письмові заперечення на позов, а також виходячи з вимог ч.3 ст.27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, суд з огляду на положення ст.ст.158,169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності не з'явившихся відповідачів та представника позивача. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, а також доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача [PERSON] та в заявах останнього і відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.10.2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір №4989-014/08Р, відповідно до умов п.п.1.1,1.2 якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 9592 долари США для придбання автомобіля за договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року, терміном з 06.10.2008 року по 06.10.2013 року та сплатою 13,99 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.10.2008 року з відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №4989-014/08Р, згідно умов п.1.1 яких останні зобов'язались нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Строк дії договорів поруки в п.4.1 встановлено до 06.10.2016 року. З метою проведення реструктуризації поточної заборгованості позичальника за кредитним договором 16.02.2009 року з [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, Додатком №2 до якого було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту. Вказане підтверджується відповідними копіями кредитного договору з додатками, копіями договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору; копіями договорів поруки; заяви на видачу готівки №1 від 06.10.2008 року та квитанції від 06.10.2008 року про перерахування виданих кредитних коштів на придбання автомобіля відповідно до п.1.1 кредитного договору. З наданого до позовної заяви розрахунку, обґрунтованість якого під час розгляду справи відповідачами не спростована, вбачається, що станом на 17.06.2015 року позичальником належним чином свої зобов'язання не виконуються, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 16172,72 долари США, що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7391,59 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 1149,21 долари США; пені за кредитом в сумі 6688,24 долари США, що еквівалентно 148129 грн. 39 коп.; пені за процентами в сумі 943,68 долари США, що еквівалентно 20900 грн. 38 коп. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз'яснено в п.24 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі №6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 ст.559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 4.4 кредитного договору від 06.10.2008 року в редакції зі змінами внесеними договором від 16.02.2009 року, сторонами було визначено обов'язок позичальника погашати заборгованість по кредиту щомісяця до 10-го числа включно, шляхом внесення грошових коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленого у Додатку №2 до цього договору. Пунктом 4.5. кредитного договору встановлено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті пози-чальником щомісяця у термін до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п.1.2 даного договору. Згідно пп.9.1.1 п.9.1 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків та неустойки в разі порушення позичальником термінів платежів, установлених даним договором. А згідно п.10.1 кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору , що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Як вбачається з зазначених вище умов кредитного договору від 06.10.2008 року, останніми було встановлено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту щомісячними платежами згідно графіку та з остаточним терміном виконання основного зобов'язання 06.10.2013 року. Позовна заява до відповідача [PERSON], як позичальника, а також до відповідачів [PERSON] та [PERSON], як поручителів, була пред'явлена банком лише 31.08.2015 року. З огляду на це, суд приходить до висновку, що порука відповідачів [PERSON] та [PERSON] в силу ч.4 ст.559 ЦК України на момент пред'явлення позову, є такою, що припинилась. А тому, в задоволенні заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, заявлених банком до відповідача [PERSON] та надані останнім заперечення проти позову, в яких останній просив застосувати строки позовної давності до заявлених вимог про стягнення процентів та пені, суд враховує наступне. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (ч.5 ст.261 ЦК України). Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зроб-леною до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З наданого до позову розрахунку вбачається, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за про-центами фактично утворилась в період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року. А тому, з огляду на звернення позивача до суду з позовом 31.08.2015 року, суд вважає, що останнім не було пропущено трирічний строк позовної давності для заявлених вимог в цій частині до позичальника [PERSON] Про застосування строків позовної давності до заявлених банком вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відповідачем [PERSON] не заявлялось. Разом з тим, суд вважає обґрунтованими посилання останнього щодо пропуску позивачем спеціального строку позовної давності в один рік для заявлених вимог про стягнення пені, а тому вирішуючи вимоги про стягнення пені відповідно до умов п.10.1 кредитного договору, суд вважає, що відповідна сума підлягає стягненню в межах 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, тобто з 31.08.2014 року. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4989-014/08Р від 06.10.2008 року, яка виникла станом на 17.06.2015 року, в сумі 10465,86 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 7391,59 доларів США, заборгованість за процентами в сумі 1149,21 долари США, пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 1666,02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку 17.06.2015 року еквівалентно 36898 грн. 58 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 259,04 долари США, що еквівалентно 5737 грн. 15 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення пені слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Посилання відповідача [PERSON] в своїх письмових запереченнях на те, що умови п.10.1 кредитного договору передбачають альтернативну відповідальність або за порушення зобов'язань за кредитом, або за відсотками, в зв'язку з чим пеня повинна нараховуватись лише за один вид зобов'язання, суд вважає безпідставними, оскільки вказаним п.10.1 кредитного договору передбачено відповідальність позичальника у вигляді сплати неустойки (пені) за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків, що не виключає можливості та права банку нараховувати пеню в обох випадках. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом та відсотками у валюті кредиту (доларах США), суд вважає, що такі вимоги не протирічать нормам ст.ст.192,533 ЦК України, ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та з огляду на наявність у позивача відповідної ліцензії №7 та дозволу №7-1 і додатку від 03.12.2001 року, а також з урахуванням у відповідності до ст.360-7 ЦПК України відповідних правових висновків, наведених в постанові Верховного суду України від 16.09.2015 року № 6-190цс15. Відповідно до ст.88 ЦПК України та з урахуванням ст.ст.4,6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2309 грн. 01 коп. (10465,86 доларів США х 22,062278 (офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ станом на 28.07.2015 року - день сплати судового збору) / 100%).

Outcome: partial