Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 04.07.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 191700,07 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 14,49% та строком повернення кредиту до 03.07.2026 року. В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник не виконує умови кредитного договору та станом на 17.07.2013 року має заборгованість в сумі 2964449 грн. 84 коп., що складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 189925,07 долари США, що еквівалентно 1518071 грн. 09 коп.; заборгованості по процентам в розмірі 134709,30 доларів США, що еквівалентно 1076731 грн. 43 коп.; пені в розмірі 27076,37 доларів США, що еквівалентно 216421 грн. 43 коп.; штрафів в розмірі 19170,01 долари США, що еквівалентно 153225 грн. 89 коп. В зв'язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в зазначеному розмірі та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що між відповідачкою та банком також було укладено договір іпотеки, за яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 29.08.2013 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки та яким наразі перебуває на примусовому виконанні у Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції. Тому, в разі задоволення судом позову банку про стягнення заборгованості, фактично відбудеться подвійне стягнення та відповідачка двічі буде притягнута до юридичної відповідальності за одне й теж саме правопорушення. Також представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені, в зв'язку із пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в іноземній валюті в сумі 191700,07 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 14,49% та строком повернення кредиту до 03.07.2026 року. В порушення взятих на себе зобов'язань відповідачка не виконує умови кредитного договору та станом на 17.07.2013 року має заборгованість в сумі 2964449 грн. 84 коп., що складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 189925,07 долари США, що еквівалентно 1518071 грн. 09 коп.; заборгованості по процентам в розмірі 134709,30 доларів США, що еквівалентно 1076731 грн. 43 коп.; пені в розмірі 27076,37 доларів США, що еквівалентно 216421 грн. 43 коп.; штрафів в розмірі 19170,01 долари США, що еквівалентно 153225 грн. 89 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦПК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону та умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі та на користь позивача з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитним договором №841965/ФЛ від 04 липня 2008 року, що виникла станом на 17.07.2013 року, в сумі 370880,75 доларів США, що еквівалентно 2964449 грн. 84 коп., що складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 189925,07 долари США, що еквівалентно 1518071 грн. 09 коп.; заборгованості по процентам в розмірі 134709,30 доларів США, що еквівалентно 1076731 грн. 43 коп.; пені в розмірі 27076,37 доларів США, що еквівалентно 216421 грн. 43 коп.; штрафів в розмірі 19170,01 долари США, що еквівалентно 153225 грн. 89 коп. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону та умовам кредитного договору. В матеріалах справи відсутня довідка про курс гривні до долара США, встановлений НБУ станом на 17.07.2013 року (день проведення розрахунку). Однак, суд вважає за можливе визнати цей факт загальновідомим та, відповідно, таким, що не підлягає доказуванню згідно ч.2 ст.61 ЦК України, оскільки щоденно курс НБУ транслюється по телебаченню та доступний в мережі «Інтернет» на офіційному сайті Національного банку України. Також суд враховує, що представником відповідачки в судовому засіданні не заперечувався факт неналежного виконання відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором та наявність заборгованості в зазначених в позовній заяві розмірах. Доводи представника відповідачки щодо допущення подвійного стягнення заборгованості в разі ухвалення судом рішення про це, за умови наявності виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає безпідставними, оскільки таке звернення стягнення відбувалось відповідно до умов договору іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, а не за судовим рішенням. На теперішній час, майно, що є предметом іпотеки в порядку примусового виконання не реалізовувалось та вимоги банку за рахунок коштів від його реалізації не задовольнялись. Крім того, після фактичного виконання виконавчого напису нотаріуса, виручені від реалізації майна, що є предметом іпотеки, кошти, можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнутої за рішенням суду. Необґрунтованими суд вважає і доводи представника відповідачки щодо пропуску позивачем строку позовної давності в частині заявлених вимог про стягнення пені, оскільки розмір останньої розраховано за рік, що передував зверненню позивача з позовом до суду. Тобто вказані вимоги заявлені в межах соку, встановленого ч.2 ст.258 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню сплачені останнім при подані позовної заяви судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3441 грн.

Outcome: approved