Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що рішенням відповідача їй надано в користування земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Вона згідно робочого проекту/паспорту розпочала будівництво торгового павільйону на вказаній земельній ділянці. Будівництво було закінчено в 2015 році та є одноповерховою нежитловою капітальною будівлею загальною площею 26,3 кв.м. Селидівське БТІ видано технічний паспорт на вказану будівлю. При будівництві було допущено порушення архітектурних норм в частині того, що будівництво було розпочато та закінчено без підготовки вихідних даних на проектування. Вважає, що вказане нерухоме майно підпадає під поняття самочинного будівництва. Просить визнати за нею право власності на дане нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази й матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Рішенням Селидівської міської ради від 19.11.2014 року № 6/55-1328 надано дозвіл фізичній особі-підприємцю [PERSON] на установку тимчасової споруди (торговельного павільйону) для провадження підприємницької діяльності по вул. Московській (напроти ЦМЛ) в м. Селидовому. Відповіддю відділу архітектури та буд вільного контролю Селидівської міської ради від 15.11.2017 року № 10-10/107 повідомлено, що нежитлова будівля, торгівельний павільйон по вул. Московська в м. Селидовому, яка споруджена [PERSON] та яка знаходиться напроти центральної міської лікарні, має поштову адресу: [ADDRESS]. Довідкою Селидівського БТІ від 15.11.2017 року № 469 повідомлено, що нежитлова будівля, торговельний павільйон, загальною площею 26,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] та має наступні технічні показники: фундамент та цоколь: цегла; поли: цеглова основа; стіни: пінобетон; двері: металеві; перекриття: металева конструкція; кровля: односкатна та є одно поверхневою капітальною спорудою. Згідно технічного паспорту нежитлова будівля, торговельний павільйон, загальною площею 26,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно технічного висновку КП «Архитектурно-планувальне бюро» м. Селидове нежитлова будівля, торгівельний павільйон, за адресою: [ADDRESS], є капітальною спорудою, всі конструкції знаходяться у задовільному стані, видимих дефектів й пошкоджень конструкції, загрожуючих привести до обрушення, не виявлено. Подальша експлуатація можлива. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст прав власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припинити існування майна. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості. В судовому засіданні встановлено та підтверджене належними доказами, що земельна ділянка була надана позивачу на підставі рішення міської ради, проект будівництва був узгоджений з міською радою, але позивачем будівництво було розпочато та закінчено без підготовки вихідних даних на проектування, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved