Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до Казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку зазначивши, що він з 09.08. 1972 року до 31.12.2013 року працював в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія», але при звільненні, відповідач не здійснив йому повного розрахунку по заробітній платі. Вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання заробітної плати, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка складає 8269,80 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 2615,04 грн. Позивач до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню. З 09.08. 1972 року до 31.12.2013 року позивач працював в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія», але при звільненні, відповідач не здійснив йому повного розрахунку по заробітній платі. Загальна сума заборгованості із заробітної плати перед позивачем складає 8269,80 грн., що підтверджується довідкою відповідача №9/179 від 28.02.2014 року. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 цього Кодексу передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, згідно з довідкою відповідача № 9/180 від 28.02.2014 року середній заробіток позивача складає 1243,88 грн., відповідно розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивача склав 2615,04 грн. Сума середнього заробітку позивачем обрахована на 05.03.2014 року та за станом на день розгляду справи у суді вказана сума не збільшена. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне повністю задовольнити вимогу щодо стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 94, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved