Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та процентів по ньому. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір банківського вкладу, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 6 000,00 доларів США, під 10 % річних. 09 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів та процентів по ньому, однак йому було відмовлено. З посиланням на вимоги ст.ст. 526, 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з ПАТ КБ « Приват Банк»( м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 50) на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] за договором « вклад Стандартний» № SAMDN25000732198378 від 17 січня 2013р. суму вкладу в розмірі 6 000,00 доларів США основного боргу та 848,22 доларів США відсотків за договором, 755,94грн.- 3% річних, 3792,55грн.- пеня, 7944,43грн.- інфляційні витрати. Представник позивача у судовому засіданні надала заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просили суд постановити рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 6 000,00 доларів США основного боргу та 848,22 доларів США відсотків за договором, решту позовних вимог просила залишити без розгляду. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що в нього виникають сумніви, щодо факту правовідносин сторін з договору банківського вкладу. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 14 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір депозитного вкладу № SAMDN25000732198378від 14.01.2013 року (вклад «Стандарт»), за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 6 000 доларів США, процентна ставка по вкладу складає 10 % річних. Строк депозитного вкладу сторонами погоджено на дванадцять місяців. Відповідно до п. 6 заяви на оформлення вкладу від 14.01.2013р. у разі, якщо після закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про намір забрати свої кошти, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк. 09.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою та просив видати належні позивачу кошти, що були предметом договору, включно з нарахованими відсотками за весь період дії договору. Відповідач відмовляється вважати укладені між нами договір та повернути грошові кошти, які були передані відповідачу за умовам вказаного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1075 ЦК, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями параграфу 3 глави 71 Цивільного Кодексу України. Згідно ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 ЦК передбачено, що Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною другою вказаної статті встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення банківського вкладу, але відповідачем всупереч вимогам ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору, банківський вклад позивача не повернув, та не сплатив на користь позивача проценти по ньому. Відповідно до ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Посилання на наявність сумнівів щодо факту правовідносин сторін з договору банківського вкладу, відхиляються судом, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях, а дані наявних в матеріалах справи копії заявки на оформлення вкладу, (а.с. 7) підтверджують визнання відповідачем факту наявності укладеного між сторонами договору. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову в цій його частині, та приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача за договором « вклад Стандарт» № SAMDN25000732198378 від 14.01.2013р. суму вкладу в розмірі 6 000 доларів США основного боргу та 848,22 доларів США відсотків за договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved