Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В позовній заяві позивач зазначив, що 30.12.2017 року близько 18 год. 00 хв. в м. Дніпрі на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Шолохова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «УАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власнику автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 62 530, 97 грн. З моменту дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не було повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі за полісом № АК/7318994 від 31.10.2017 року. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2017 року близько 18 год. 00 хв. в м. Дніпрі на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Шолохова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «УАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана постанова суду від 24.01.2018 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). Згідно зі статтею 6 цього Закону (№1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] - звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АК/7318994. Так, на підставі страхового акту №0Ц/007/000/18/0023 від 03.04.2018 року власнику автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 62 530, 97 грн. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 62 530, 97 грн., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 30.12.2017 року ПрАТ «УПСК» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 62 530, 97 грн. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі за полісом № АК/7318994 від 31.10.2017 року. Згідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Враховуючи той факт, що відповідачем вищевказані витрати позивачу в добровільному порядку до теперішнього часу не відшкодовані, позов є обґрунтованим та з відповідача на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] необхідно стягнути витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 62 530, 97 грн. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить з того, що позивачем з метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано договір № 30/01/19 від 30.01.2019 року, додаткову угоду № 06 до договору про надання правової допомоги від 29.03.2021 року, укладені між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та адвокатом Самойленком П.М., акт здачі-приймання робіт до вказаного договору, платіжне доручення від 29.03.2021 року, за якими вартість виконаних робіт адвокатом склала 3 500 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved