Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11309368000, відповідно до якого, остання отримала кредит розмірі 45 000 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язалася повернути банку кредит в повному обсязі не пізніше 05.03.2029 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 11,9% річних. В якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 04 березня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 111309368000/2 від 04.03.2008 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. Відповідач [PERSON] своїх зобовязань належним чином не виконує, тому станом на 11.11.2015 року заборгованість позивальника за договором складає 45\~251,52 доларів США та 33845,19 грн. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. У свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, зазначивши, що він в якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 04 березня 2008 року уклав з банком договір поруки № 111309368000/2 від 04.03.2008 року, відповідно до умов якого зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. Однак останній черговий платіж за кредитним договором № 11309368000 від 04.03.2008 року, передбачений графіком платежів до кредитного договору, був сплачений позичальником 24.10.2014 року, до моменту звернення публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з позовною заявою до суду пройшло більше року, а вимога кредитора поручителю не предявлена, а тому позовні вимоги до нього вважає безпідставними. Посилаюсь на пропуск банком строку для звернення з даними вимогами до поручителя, [PERSON] просив суд визнати припиненим договір поруки, укладений між ним та банком. У судовому засіданні представник публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти зустрічних позовних вимог заперечував в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні проти первісного позову заперечував в повному обсязі, вважав, що заборгованість по кредиту не відповідає фактичній, зустрічні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №11309368000 відповідно до якого, остання отримала кредит розмірі 45000,00 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язалася повернути банку кредит в повному обсязі не пізніше 05.03.2029 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 11,9% річних. Станом на 11.11.2015 року заборгованість позичальника перед банком складає 45251,52 доларів США, з яких: -заборгованість за кредитом строкова 38775,77 доларів США; -заборгованість за кредитом прострочена 1244,09 доларів США; -заборгованість за відсотками поточна 408,09 доларів США; -заборгованість за відсотками прострочена 4823,57 доларів США. Також заборгованість позивальника по пені за порушення термінів повернення платежів за кредитом станом на 11.11.2015 року складає 33845,19 грн., з яких: -пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 6\~397,76; -заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 27447,43 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Одночасно пунктом 1.2 Договору кредиту сторонами узгоджена кінцева дату виконання позичальником свого обовязку в повному обсязі - повернення наданих кредитних коштів із процентами за їх користування. Виконання позичальником свого обовязку не пізніше 05 березня 2029 року означатиме припинення зобовязання за правочином виконанням, проведеним належним чином. В якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 04 березня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 111309368000/2 від 04.03.2008 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частина 4 ст. 559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше ре\-чення ч. 4 ст. 559 ЦК); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до по\-ручителя (друге речення ч.4 ст. 559 ЦК); протягом одного року від дня укладення догово\-ру поруки (якщо строк основно\-го зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для ви\-сновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазна\-чених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредито\-ра поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за до\-говором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), креди\-тор вчиняти не може. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому по\-рядку в межах строку дії по\-руки. Тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'я\-занням (якщо умовами дого\-вору передбачено погашення кредиту періодичними плате\-жами) або із дня, встановле\-ного кредитором для достро\-кового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настан\-ня строку виконання основно\-го зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погаше\-ний одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого догово\-ром поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлено, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Строк виконання основного зобовязання було встановлено до 05 березня 2029 року, та у звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором 03.08.2015 року на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] були направлені вимоги про усунення порушень. Зазначеними вимогами банк повідомив відповідачів про наявність заборгованості за кредитним договором та зміну терміну повернення кредиту в порядку ст. 1050 ЦК України, строк для погашення простроченої заборгованості складав 31 день. Таким чином, вимоги до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] були направлені 03.08.2015 року, отримані останніми 13.08.2015 року, а з позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувася 13.11.2015 року, тобто в межах шести місяців. Отже, банком строк предявлення вимог до поручителя не пропущено, а тому вимоги [PERSON]про визнання договору поруки припиненим задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Тому, зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення солідарного з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованості за кредитним договором № 111309368000/2 від 04.03.2008 року станом на 11.11.2015 року в розмірі 45251,52 доларів США та 33845,19 грн. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідачів щодо невідповідності заборгованості по кредиту фактичній, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підставу своїх тверджень представник відповідачів не надав. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в з кожного по 7978,73 грн.

Outcome: approved