Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 квітня 2011 року з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття. Для виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 2-6908/11 від 01.04.2011 року. 06 квітня 2011 року Державним виконавцем державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Бабаєвою Євгенією Володимирівною було відкрито виконавче провадження № 26429779. Станом на 30.06.2015 року коштів на утримання дитини не надходило. [INFO] [PERSON] померла. 01 листопада 2013 року розпорядженням № 700 Подільської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON], [INFO], було надано статус малолітньої дитини позбавленої батьківського піклування. 01 листопада 2013 року розпорядженням № 701 від 01.11.2013 року, відповідно до протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 17.10.2013 № 21 та заяви [PERSON], позивачку було призначено опікуном над її малолітньою онукою [PERSON] . 19 лютого 2014 року ухвалою Подільського районного суду м.Києва було замінено сторону у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, а саме [PERSON] на [PERSON] На сьогоднішній день, [PERSON] та її чоловік взяли на себе повне матеріальне забезпечення [PERSON] , однак даний факт не звільняє батька [PERSON] від його зобов'язань по утриманню доньки. Заборгованість по виконавчому провадженню за період з 01.12.2010 по 08.06.2015 становить 44 114 грн. 74 коп. [PERSON] відмовляється від сплати аліментів, в зв'язку з чим 23 липня 2014 року до Обухівського РВ ГУ МВСУ в Київській обл. було подано заяву про злочин за ч. 1 ст. 164 ККУ та притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. З зростанням дитини збільшуються її потреби, що призводить до збільшення видатків на її утримання та піклування. Вважає, що розмір аліментів має бути встановлений в твердій грошовій сумі 1750 грн.00 коп. на місяць (1/4 від 7000грн.). Це в певній мірі покриє видатки та покращить якість життя дитини позбавленої батьківського піклування. Зазначає також, що 11 травня 2011 року було ухвалено рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Однак, 17 червня 2014 року Апеляційним судом Житомирської обл. було скасовано рішення Чуднівського районного суду Житомирської обл. від 11 травня 2011 року та ухвалено нове, яким суд відмовив в позові, чим поновив батьківські права [PERSON] Однак, минув рік, а відповідач відмовляється від сплати аліментів та намагався зменшити їх суму. По суті він самоусунувся від участі в житті дитини другий раз. Відповідач не проводив з дитиною часу, не цікавився її розвитком та вихованням, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу. Його не цікавив (і не цікавить ) стан здоров'я, а також успішність у школі. Він не брав ніякої участі у навчальному процесі дитини: він не проявляв жодного інтересу до її успішності, розвитку особистих здібностей, школу не відвідував, не приймав участі в батьківських зборах. Подільська районна в м. Києві державна адміністрація надала висновок та вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої доньки. Оскільки [PERSON] протягом тривалого часу свідомо не піклується про доньку, не займається її вихованням, не турбується про її духовний, матеріальний, фізичний стан та стан її здоров»я, не надає ніякої матеріальної підтримки, маючи для цього реальну можливість, вважає, що [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав. Просить встановити розмір аліментів з [PERSON] на користь опікуна [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі твердої грошової суми 1750 грн. до досягнення дитиною повноліття та позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON],[INFO]. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали. В задоволенні позову просили відмовити. Представник служби в справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні вважав необхідним позбавити відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилася донька, [PERSON]. 20.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Дитина залишилась проживати з матір»ю. 01.04.2011 року рішенням Подільського районного суду м.Києва з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття ( а.с.51,т.1). 06.04.2011 року державним виконавцем державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 26429779 ( а.с.52,т.1). [INFO] [PERSON] померла ( а.с.53). ЇЇ мати, згідно розпорядження Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 701 від 01.11.2013 року призначена опікуном малолітньої [PERSON] ( а.с.54, т.1). 19 лютого 2014 року Подільським районним судом м.Києва було винесено ухвалу про заміну сторони у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, відповідно до якої стягувача [PERSON] було замінено на [PERSON]. На сьогоднішній день [PERSON] ( бабуся неповнолітньої) та [PERSON] ( дідусь дитини) взяли на себе повне матеріальне забезпечення [PERSON]. Як вбачається з заочного рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 11 травня 2011 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], однак рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 червня 2014 року вказане рішення було скасовано та ухвалено нове, яким суд відмовив в позові, чим поновив батьківські права [PERSON] ( а.с.64-67,т.1). Однак, не дивлячись на те, що відповідач був поновлений в своїх правах, до теперішнього часу дитина перебуває в статусі позбавленої батьківського піклування і проживає з опікуном бабусею та дідусем, а відповідач не вжив жодних заходів для виконання свого обов»язку по вихованню дитини. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, не цікавиться її розвитком та вихованням, станом здоров»я. Його не цікавить успішність доньки в школі, підтвердженням чого є характеристика від 23.12.2014 року учениці 1-а класу спеціалізованої школи №3 [PERSON] ( а.с.70, т.1). З довідки адміністрації Київської дитячої школи мистецтв ім.С.Турчака № 162 від 11.12.2014 року вбачається, що учениця 1 класу [PERSON] з 01 вересня 2014 року навчається на хореографічному відділенні хореографічного ансамблю «Родзинки», питанням виховання та оформлення дівчинки до школи займається опікун- бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] ( а.с.73,т.1). Відповідно до довідки- розрахунку № 507/7 від 08.06.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментах на утримання доньки за період з 01.12.2010 року по 08.06.2015 року становить 44 114 грн. 74 коп. ( а.с.57). У зв»язку з заборгованістю по аліментах 23 липня 2014 року до СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області було подано заяву про злочин та притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини. Згідно витягу з кримінального провадження, дана заява внесена до ЄРДР 15.08.2014 року ( а.с.58). Як вбачається з копії вироку Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2015 року [PERSON] визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік ( а.с.200-201, т.1). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач не проводив з дитиною часу, не цікавився її розвитком та вихованням, станом здоров»я, не надавав матеріальної допомоги. Він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків ще за життя матері дитини. Дитина не знає батька і ніколи про нього не згадує. Свідок [PERSON], суду пояснила, що дитину відповідач бачив не часто, з його слів їй відомо, що на утримання доньки він давав кошти. Сам відповідач у судовому засіданні пояснив, що дитину не бачив з листопада 2011 року, в її вихованні участі не приймав, однак вважає, що позбавлення його батьківських прав є крайньою мірою. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.10.2014 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] ( а.с. 181-182, т.1). В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації висновок про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] підтримав. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не піклується про свою доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючи вищенаведене, а також інтереси неповнолітньої дитини, яка проживала разом з батьком лише до двох років та його майже не знає, суд приходить до висновку, що позивачка довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї доньки [PERSON], а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно неї. Що стосується вимог про встановлення розміру аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі твердої грошової суми 1 750 грн. до досягнення дитиною повноліття, то ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необгрунтованими та безпідставними. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивачкою не надано жодних доказів того, що у відповідача змінився матеріальний стан та він спроможний сплачувати аліменти саме в такому розмірі. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 165, 180-183,184, 185, 192 СК України,

Outcome: partial