Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з цивільним позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 03.11.2007 року Пішківською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис №\~2. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Сторони не проживають разом з травня 2016 року, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.02.2018 року сторонам за клопотанням позивача надано строк для примирення, провадження у справі зупинено на два місяці. Позивач у підготовче засідання не зявився. Відповідно до раніше поданої заяви просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав. Також вказав, що примирення з відповідачем не відбулося, судовий збір, сплачений ним при подачі позову, просив з відповідача на його користь не стягувати. Відповідач у судове засідання не зявилася. Звернулась до суду із заявою, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність. Також зазначила, що строк для примирення результату не дав, проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження, в порядку, встановленому ст.\~207\~ЦПК України. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-СР №\~031804, виданого 03.11.2007 року Пішківською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що у книзі реєстрації шлюбів у 2007 році зроблено актовий запис за № 2. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серія 1-СР № 112669, виданого 23.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, батьком [PERSON] вказано [PERSON], а матірю [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна, а також місця проживання спільної дитини, сторони на момент розгляду даної справи не мають. Строк для примирення, наданий сторонам, результату не дав, що суд оцінює як наявність стійкого волевиявлення щодо припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. З урахуванням клопотання відповідача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас з урахуванням позиції позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за ним, суд не стягує їх з відповідача на користь позивача. Крім вказаного, вирішуючи питання про судові витрати суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову відповідно до квитанції квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.01.2018 року №\~0.0.945798915.1, підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету, оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: approved