Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира № 5 по вул. Лютнева в м. Мелітополь, що підтверджується договором купівлі-продажу. Як зазначає позивач, відповідач по справі не проживає в квартирі з 2009 року. Добровільно знятися з реєстрації [PERSON] не бажає. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідач не проживає в будинку більше ніж півроку, позивач просить суд визнати [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою № 5 по вул. Лютнева в м. Мелітополь. Позивач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачів, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачу на праві власності належить квартира № 5 по вул. Лютнева в м. Мелітополь, що підтверджується договором купівлі-продажу./а.с.9/ Згідно довідки старшої по будинку від 02.04.2015 року [PERSON] не мешкає в квартирі позивача з 2009 року./а.с.13/ Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає за вищезазначеною адресою з 2009 року, тобто більше ніж 5 років. Те, що відповідач не живе у будинку, але залишається в ньому зареєстрованою, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою № 5 по вул. Лютнева в м. Мелітополь.

Outcome: approved