Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Ухвалою суду від 08 вересня 2017 року, за клопотанням представника позивача за первісним позовом, частину позовних вимог щодо звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS]; квартиру за адесою: [ADDRESS]; квартиру за адресою: [ADDRESS]; нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Довженка, 10, залишено без розгляду. Відповідно до останньої редакції позову, [PERSON] просив суд: накласти стягнення на користь [PERSON] в рахунок погашення заборгованості боржника [PERSON], який помер [INFO], на спадкове майно його спадкоємця [PERSON], а саме: -квартиру за адресою: [ADDRESS]; -квартиру за адресою: [ADDRESS]; -квартиру за адресою: [ADDRESS]; -домоволодіння за адресою: [ADDRESS]; -земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться в АРК Крим, м. Феодосія; -нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]; -нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]; -гаражний бокс [NUMBER] за адресою: м. Київ, вул. Горбачова, 3, ГБК «ГК-3» в рахунок погашення заборгованості спадкодавця [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 07.12.2006 року в розмірі 28662600,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у розмірі 1500000,00 доларів США під 3% річних, зі строком повернення до 07.12.2014 року. Кошти мали бути повернуті в національній валюті гривні, по курсу долара США. [INFO] помер [PERSON] Позика та проценти не були повернуті позивачу. Зазначає, що позивач набув статусу кредитора і його вимоги по договору позики від 07.12.2006 року мають задовольнити спадкоємці [PERSON] Після смерті [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. була заведена спадкова справа №1/2014. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його брат [PERSON], але вимогу позивача як кредитора не задовольнив. Відповідачем по справі була подана зустрічна позовна заява та відповідно до останньої редакції якої, просив суд: встановити повну нікчемність договору позики від 07 грудня 2006 року, що нібито був укладений громадянином [PERSON] та [PERSON]; застосувати наслідки нікчемності договору позики від 07 грудня 2006 року, шляхом встановлення судовим рішенням, що нікчемний договір позики від 07 грудня 2006 року не може створювати будь-яких цивільних прав та обов'язків між громадянами [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що даний договір позики від 07 грудня 2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON] є сфальшованим та не був укладений взагалі, оригіналу даного договору не існує та був зроблений вже після смерті [PERSON] Вважають, що підставою визнання оскаржуваного договору недійсним є зокрема той факт, що будь-який двосторонній правочин, підписується безпосередньо стороною цього правочину або уповноваженою на це особою, а підпис зроблений в договорі позики, зроблений не [PERSON] особисто, а іншою особою. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити в його задоволені. Представник відповідача в судовому засіданні проти первісного позову заперечував та просив відмовити в його задоволені, зустрічний позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час і дату судового засідання повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть [NUMBER] від 18 грудня 2013 року (т.1 а.с.206), копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с. 235). Після смерті [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. була відкрита спадкова справа №01/2014. 14 лютого 2014 року, громадянин Республіки Білорусь [PERSON] звернувся до ПН КМНО Мамай І.В. із заявою про прийняття спадщини, після смерті його брата [PERSON] Рішенням суду Івацевичського району Республіки Білорусь від 05 травня 2015 року було встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON]. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року, вищевказане рішення було визнано на території України. 19.05.2016 року ПН КМНО Мамай І.В. була отримана вимога [PERSON] до спадкоємців кредитора. У своїй вимозі [PERSON] зазначає, що 07.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у розмірі 1500000,00 доларів США під 3% річних, зі строком повернення до 07.12.2014 року. Позику та проценти у строки визначені договором померлий [PERSON] не повернув. Та просить довести до відома спадкоємців вказану вимогу. 16.06.2016 року [PERSON] надіслав також дану вимогу [PERSON] Відповідно до ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно із ст. 1282 ЦК України Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Підчас розгляду справи судом був здійсненний запит до Житомирського обласного державного нотаріального архіву, з проханням надати належним чином засвідчену копію договору позики від 07 грудня 2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], а також всі документи, що стали підставою для його посвідчення. Листом від 25.10.2017 року за вих.1782№25.10.2017/01-14 Житомирський обласний державний нотаріальний архів повідомив, що при перевірці інформації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2006 рік приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Малєжика Д.А., за вказаною датою 07.12.2006 року, нотаріусом не було зроблено жодного запису про вчинення нотаріальних дій, а за вказаним реєстраційним №829, зроблено запис про вчинення іншої нотаріальної дії, щодо інших осіб, які не відносяться до вказаних сторін договору позики. При перевірці документів в нарядах справ ПН ЖМНО Малежика Д.А. за 2006 рік, вказаний договір позики між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] взагалі відсутній (т.1 а.с. 178). На неодноразову вимогу суду до позивача про надання в судове засідання оригіналу договору позики від 07.12.2006 року укладено між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Мележик Д.А. для дослідження в судовому засіданні, договору позивачем надано не було. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно із ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Оскільки, стороною позивача на неодноразову вимогу суду не було надано оригіналу договору позики для дослідження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне визнати даний договір відсутнім та таким, що не укладався між [PERSON] та [PERSON], а тому слід відмовити у визнанні обставини щодо укладання договору позики від 07.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа - Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна про накладення стягнення на нерухоме майно не підлягає задоволенню. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Оскільки позивачем не надано до суду доказів укладання договору позики, також не доведено факту його укладання під час розгляду справи, та судом визнано даний договір таким, що не укладався між [PERSON] та [PERSON] і відмовлено у визнанні обставини щодо укладання даного договору, суд вважає, що вимога позивача за зустрічним позовом про визнання нікчемним договору позики від 07 грудня 2006 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволеню. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Виходячи з аналізу норм статті 216 ЦК України, нікчемність договору поруки укладеного між [PERSON] та [PERSON] не створює юридичних наслідків для відповідача, а тому вимога [PERSON] про застосування наслідків нікчемності договору позики від 07 грудня 2006 року, шляхом встановлення судовим рішенням, що нікчемний договір позики від 07 грудня 2006 року не може створювати будь-яких цивільних прав та обов'язків між громадянами [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовом [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа - Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна про накладення стягнення на нерухоме майно задоволенню не підлягає, а зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання договору позики нікчемним та застосування наслідків нікчемності правочину підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial