Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги вмотивовано тим, що 27.02.1998 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 7, по вул. Ювілейній у с. Чорноморівка Каховського району Херсонської області. Даний договір засвідчений Херсонською товарною біржею «Ізумруд» за реєстраційним номером 3692 та зареєстрований у Каховському бюро інвентаризації. На даний час позивач має намір розпорядитися своїм будинком на власний розсуд та продати його, але оскільки договір не входить в перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, він змушений звернутися із вказаним позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач до суду не зявився, належно сповіщений про дату, місце та час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. \~ Зі\~згоди позивача\~суд ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді\~справи,\~що відповідає\~положенням ст.\~280\~ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Відповідно до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України\~у\~ разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити. 27.02.1998 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу будинку № 7, розташованого за адресою: с. Чорноморівка Каховського району Херсонської області, вул. Ювілейна, який було зареєстровано Херсонською товарною біржею «Ізумруд» за реєстровим номером 3692 (а.с. 4). На теперішній час позивач має намір здійснити розпорядження вказаним домоволодінням, але не має правовстановлюючих документів, які підтверджують її право власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього кодексу. Згідно із\~ст. 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і зворотної дії не мають, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують цивільну відповідальність. Тобто при вирішенні даного спору щодо угоди купівлі-продажу майна, вчиненої у лютому 1996 року, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу 1963 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору відповідно до\~стаття 47 цього Кодексу. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Частиною 1\~ст. 128 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до положень\~ст. 153 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1\~ст. 154 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що після підписання Договору, сторони виконали свої зобов'язання щодо відчуження та придбання об'єкту нерухомості, після чого позивач почав ним користуватися, тобто, під час укладання договору були обумовлені всі істотні умови купівлі-продажу, тому суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем було повністю виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу. Відповідно до\~ст. 47 ЦК України\~(1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу.\~\~Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладення даного договору, угода, зареєстрована на біржі, не підлягала нотаріальному посвідченню і вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу є укладеним та виконаним, позивач фактично набув права власності на домоволодіння, проте не посвідчив угоду в порядку, передбаченому\~ст. 227 ЦК УРСР\~(1963 року), в зв'язку з чим\~\~вбачається достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Outcome: approved