Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.09.2008 року між кредитною спілкою «Сіон» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту. Згідно даного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 30 000,00 грн. на строк до 31.03.2010 року зі сплатою згідно графіку 2940 грн. кожного 30 числа протягом 19 місяців та зі збільшенням щомісячних нарахувань вдвічі за кожен день прострочення платежів. Даний договір забезпечений солідарно договорами поруки від 30.09.2008 року № 425 між кредитною спілкою «Сіон» та [PERSON], від 30.09.2008 року №425-1 між кредитною спілкою «Сіон» та [PERSON]. Згідно договорів поруки відповідачі зобов'язалися перед кредитною спілкою «Сіон» відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях відповідача [PERSON], що випливають з договору споживчого кредиту від 30.09.2008 року №425. 15.02.2013 року між кредитною спілкою «Сіон» та позивачем [PERSON] укладено договори про відступлення права вимоги № 15, №15 А, №15 А-1, згідно яких кредитна спілка «Сіон» змінила кредитора у зобов'язанні та передала позивачу, як новому кредитору, право вимагати належного виконання всіх зобов'язань за договором споживчого кредиту №425 від 30.09.2008 року з обома договорами поруки №425 та 425-1, відповідно. Станом на 03.06.2015 року сума боргу відповідачів становить 715 634, 52 грн., яка складається з: 1)несплаченого боргу за тілом кредиту 30 000,00 грн.; 2)несплаченого боргу з договірних відсотків 52 250,00 грн.; 3)несплаченого боргу з договірних нарахувань 536 458,22 грн.; 4)несплаченого боргу з інфляційних втрат 87 926,30 грн.; 5)договірного штрафу 9000,00 грн. Просив стягнути, солідарно, з відповідачів суму заборгованості в розмірі 715 634,52 грн. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути на його користь з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості в розмірі 60 000 грн, з обрахунку на 02.10.2015 року, у тому числі: борг за тілом кредиту : 20 000 грн., договірні відсотки- 25 000 грн., нарахування - 10 000 грн., інфляційні витрати -5 000 грн.. Збільшити стягувану суму нарахованих інфляційних витрат та пені за кожен день прострочення з 3.10.2015 року по день винесення рішення судом. Стягнути з відповідачів судові витрати. У судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив про застосування строків позовної давності. Представник 3-ї особи у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено у судовому засіданні 30.09.2008 року між кредитною спілкою «Сіон» та відповідачем [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №425 (а.с. 8-9). Згідно умов даного договору кредитна спілка «Сіон» зобов»язується надати позичальнику грошові кошти ( кредит) в розмірі 30 000 грн. на споживчі цілі строком до 31 березня 2010 року на засадах зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідачка зобов»язується повернути кредит та сплатити за користування кредитними коштами проценти в строки та в порядку, визначених даним договором. Кредит надавався на строк, що становить 19 місяців, тобто на період з 30.09.2008 року до 31.03.2010 року. 30.09.2008 року між Кредитною спілкою «Сіон» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 425 (а.с. 12), а також договір поруки № 425-1 між кредитною спілкою «Сіон» та відповідачем [PERSON] (а.с. 15). Згідно договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися перед Кредитною спілкою «Сіон» відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях відповідача [PERSON], що випливають з договору споживчого кредиту від 30.09.2008 року №425. Як вбачається з позовної заяви, рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 03.03.2010 року з відповідачів солідарно було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 425 від 30.09.2008 року, у розмірі 50 665,42 грн., у тому числі 49 420,74 грн. договірної заборгованості та 1244,68 грн. судового збору. Вказаний факт підтверджується копіями виконавчих листів про солідарне стягнення вищезазначеної суми ( а.с.47-49). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2013 року між позивачем [PERSON] та Кредитною спілкою «Сіон» укладено договори про відступлення права вимоги, а саме: - № 15 від 15.02.2013 року (а.с. 18-19); - №15 А від 15.02.2013 року (а.с. 20-21), - №15 А-1 від 15.02.2013 року (а.с. 22-23). Відповідно до п.1.1. вищевказаних договорів первісний кредитор проводить повну заміну кредитора у зобов»язанні та передає належне йому право вимоги за кредитним договором № 425 від 30.09.2008 року, що був укладений між КС «Сіон» та [PERSON], за договором поруки № 425 від 30.09.2008 року, що був укладений між СК «Сіон» та [PERSON], договором поруки № 425-1 від 30.09.2008 року, що був укладений між СК «Сіон» та [PERSON], згідно яких станом на 30 листопада 2012 року боржник має зобов»язання повернути первісному кредитору суму боргу в розмірі: борг за тілом кредиту: 30 000 грн., договірні відсотки- 52250 грн., догов. нарахування- 309 651 грн., інфляційні витрати 19 091 ,66 грн., договірний штраф- 9000 грн., а разом в сумі 419992,69 грн., а новий кредитор приймає право вимоги з моменту укладання цього договору на визначених основним договором умовах, за вказаною у цьому пункті договору сумою частини боргу та вправі додатково стягнути з боржника нарахування за ч.2 ст. 625 ЦК України і 110% річних від суми кредиту. Згідно ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Доказів повідомлення боржників про відступлення права вимоги за кредитним договором та договорами поруки позивачем не надано. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Під правонаступництвом у цивільному законодавстві розуміється заміна однієї із сторін (кредитора або боржника) з переходом прав і обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участь у зобов'язанні. Підставою правонаступництва є, зокрема, відступлення права вимоги (ст.512 ЦК України). Часткове правонаступництво у зобов'язанні має місце у випадку, коли право (вимога), що належить кредиторові на підставі зобов'язання, передається ним іншій особі за правочином. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як вбачається зі змісту ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до вимог ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Як вже зазначалось вище, позивачем не надано доказів належного письмового повідомлення боржника про заміну кредитора, а також не надано доказів переходу прав до нового кредитора, його обов'язок щодо вчинення таких дій визначений законом. Без вчинення даних дій відповідачі позбавлені були можливості виконання свого обов'язку перед новим кредитором. З огляду на вимоги ст.613 ЦК України, суд вважає, що ненадання позивачем в даній справі відповідачам доказів переходу до нього прав як до нового кредитора свідчить про прострочення кредитора, що не може призводити до виникнення у відповідачів обов'язку щодо сплати штрафних санкцій на користь позивача. При цьому, слід зазначити, що в уточненій позовній заяві позивач ставить питання про стягнення солідарно з відповідачів 60 000 гривень, з яких борг за тілом кредиту становить 20 000 грн., договірні відсотки- 25 000 грн., нарахування - 10000 грн., інфляційні витрати- 5 000 грн.. При цьому позивачем не надано жодного розрахунку суми заборгованості, доказів існування такої заборгованості та доказів повідомлення відповідачів про наявність такої заборгованості. Суд також звертає увагу на те, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 03.03.2010 року з відповідачів солідарно було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 425 від 30.09.2008 року у розмірі 50 665,42 грн., з яких 49 420,74 грн. договірної заборгованості та 1244,68 грн. судового збору. Слід також зазначити, що строк дії кредитного договору № 425 від 30 вересня 2008 року становить 19 місяців, тобто з 30 вересня 2008 року до 31 березня 2010 року. Відповідно до п.4 договорів поруки № 425 та № 425-1 від 30.09.2008 року порука припиняється, якщо Кредитор протягом одного календарного року після виникнення у позичальника заборгованості за договором споживчого кредитування не звернувся до поручителя з вимогою про сплату заборгованості. Договір про відступлення права вимоги за договорами поруки № 425 та № 425-1 від 30.09.2008 року було укладено між КС «Сіон» та [PERSON] 15 лютого 2013 року, тобто майже через три роки після закінчення строку дії кредитного договору. Доказів того, що кредитор у встановлені законом та договором строки звертався до поручителів з вимогою про сплату заборгованості, суду не надано. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи всі надані докази, суд вважає, що позов є не обгрунтованим та не доведеним, а тому в його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного ст.ст. 512, 514, 516, 517, 613, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: dismissed