Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою та свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником 2/3 частин квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Інша 1/3 частина квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], належить матері позивач - [PERSON], яка є третьою особою в даній справі. 14.04.2004 р. позивач зареєстрував відповідача в вищевказаній квартирі. На сьогоднішній день відповідача продовжує бути зареєстрованим в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], однак з квітня 2016 р. фактично в ній не проживає, його особистих речей та належного йому майна в квартирі нема. Наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю. Тому позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Суду пояснив, що з 2016 р. проживає на сйомній квартирі, намірів вселятися до квартири позивача немає, але хоче залишатися там зареєстрованим. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Третя особа, Ковпаківський районний відділ у м. Суми Управління Державної міграційної служби у Сумській області, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 частин квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Інша 1/3 частина квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], належить матері позивач - [PERSON], яка є третьою особою в даній справі. 14.04.2004 р. [PERSON] зареєстрував [PERSON] в спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], як пасинка. На сьогоднішній день відповідача продовжує бути зареєстрованим в спірній квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], однак з квітня 2016 р. фактично в ній не проживає, його особистих речей та належного йому майна в квартирі нема. В судовому засіданні встановлено. що позивач контактів з відповідачем не підтримує та його точної адреси проживання не знає. Таким чином, впродовж тривалого часу відповідач не проживають у спірній квартирі, а наявність його реєстрації за вказаною адресою створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю. Свідок [PERSON], товариш [PERSON], суду пояснив, що відповідач проживає на сйомній кватирі, в 2017 р. він разом з відповідачем приїжджали до позивача, однак [PERSON] їх не пустив, мотивуючи це тим, що ніяких речей [PERSON] в квартирі нема і робити йому там нічого. Судом встановлено, що сторони не перебувають у родинних стосунках, власник квартири не має ніяких обов'язків по наданню житла відповідачу. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами склались цивільні правовідносини та оскільки відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні його прав як власника майна, більше строку встановленого в ст. 405 ЦК України не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved