Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить виключити з актового запису про народження № 699 від 10 жовтня 2019 року, складеного Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області дані про нього як про батька дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що з 10 вересня 2016 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Проте з 03 січня 2017 їх шлюбні відносини були припинені та не підтримувались. Офіційно їх шлюб було розірвано 16 квітня 2019 року. [INFO] відповідач народила дитину, [PERSON] , батьком якого було записано його, [PERSON] , адже дитина народилась до спливу 10 місяців після розірвання їх шлюбу. Проте він не є біологічним батьком дитини, адже з 03 січня 2017 року не підтримує з відповідачкою будь-яких відноси. Сторони до зали судових засідань не прибули. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надала заяву про визнання позову, в якій зазначила, що з доводами позову згодна, просить його задовольнити. Начальник Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикова Г.О. надала заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладені ними у заявах, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 1983 року, який було розірвано 16 квітня 2019 року. Як вбачається з свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] у місті Маріуполі Донецької області. Батьками дитини зазначені [PERSON] , громадянин України, [PERSON] , громадянка України. Відповідно до ч.2 ст.122 СК України дитина, народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно ч. 1, 2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Позивач стверджує, що не є біологічним батьком дитини, адже з 03 січня 2017 року не підтримує будь-яких відносин з відповідачкою. Наведені обставини не спростовує відповідачка. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач пред`явлені позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Враховуючи наведене, аналізуючи досліджені у судовому засіданні обставини та докази у справі в їх сукупності, приймаючи до уваги позиції сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та приходить до висновку про їх задоволення шляхом виключення з актового запису №699 від 10 жовтня 2019 року про народження [PERSON] , складеного Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відомостей про [PERSON] як про батька дитини. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Ухвалюючи рішення, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат, та виходить з такого. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Так, позивачем заявлено вимогу про виключення з актового запису про народження відомостей про нього як про батька (вимога немайнового характеру), яка задоволена судом у повному обсязі. За вказану вимогу позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 768,40 гривень. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Дана норма права кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% понесеного позивачем судового збору, що становить 384,20 гривень. Решта сплаченого позивачем судового збору (50%), що становить 384,20 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved