Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, просить визнати договір поруки №0503/0808/55-016-Р-1 від 13.08.2008р., укладений між ним, позичальником [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» припиненим. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 13.08.2008 р. між ним та ВАТ «Сведбанк» був укладений договір поруки, згідно умов якого він зобов'язався перед ВАТ «Сведбанк» солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] з погашення суми кредиту, процентів та пені за кредитним договором. 17.05.2012 р. йому стало відомо про наявність додаткової угоди №2 до кредитного договору, відповідно до умов якого збільшилась загальна сума заборгованості шляхом донарахування простроченої заборгованості за кредитом та простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором та збільшилась процентна ставка до 14,5% річних, що попередньо не було узгоджено з ним як з поручителем. Оскільки обсяг відповідальності за договором поруки збільшився без його згоди, просить визнати на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України договір поруки припиненим. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив позов задовольнити. Додатково до викладеного зазначив, що договір про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки №0503/0808/55-016-Р-1 від 13.08.2008р., укладений 17.05.2012р. він не підписував, що підтверджується висновком експертів. Відтак вважає, що обсяг відповідальності за договором поруки збільшився без його згоди. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначила про відсутність жодних доказів, що підтверджують збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок укладення договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору. Крім того, зазначила, що вказаний договір був укладений у зв'язку з порушенням [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов'язань і обсяг відповідальності поручителя внаслідок укладення цього договору, жодним чином не змінився. Таким чином вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи думку позивача, представника відповідача, на підставі ст.169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Як встановлено судом, 13.08.2008р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0503/0808/55-16, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 141000 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 12,50% річних та з кінцевим строком повернення 13.08.2018р. (а.с.8-15) 17.05.2012 р. між тими ж сторонами був укладений договір про внесення змін та доповнень №2 до вказаного кредитного договору. (а.с.16-18) Відповідно до умов вказаного договору сторони визначили, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку [NUMBER] позичальника складає 142706,12 доларів США. Згідно з п.3 договору про внесення змін та доповнень №2 від 17.05.2012р. сторони домовились, що з урахуванням п.2 цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку [NUMBER] позичальника складає 147917,70 доларів США. Пунктом 4 вказаного договору сторони домовились про внесення змін до п.1.3. кредитного договору, встановивши новий зменшений розмір процентної ставки для позичальника в конкретні періоди: - 7% річних з 18.05.2012р. по 09.04.2013р.; - 8% річних з 10.04.2013 р. по 09.04.2014р.; - 10% річних з 10.04.2014р. по 09.04.2015р.; - 11,9% річних з 10.04.2015р. по 09.04.2016р.; - 14,5% річних з 10.04.2016р. по 13.08.2031р. Пунктом 5 згаданого вище договору сторони домовились внести зміни до п.3.1.1 кредитного договору, встановивши зменшений розмір ануїтентного платежу для позичальника в конкретні періоди. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №0503/0808/55-016-Р-1, за яким [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед ВАТ «Сведбанк», у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] з погашення суми кредиту, процентів та пені за вказаним кредитним договором (а.с.5-6). 17.05.2012р. між тими ж сторонами був укладений договір про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки №0503/0808/55-016-Р-1. (а.с.57) Разом з цим, як встановлено в судовому засіданні підпис від імені [PERSON] в графі «Поручитель» цього договору виконаний не позивачем [PERSON] Вказана обставина підтверджується висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №8844/8845/14-32 від 15.10.2014, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. (а.с.90-98) Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В обґрунтування підстав позову, позивач посилається на те, що внаслідок укладення договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору та договору про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки, який він не підписував збільшився обсяг відповідальності поручителя без його згоди, що тягне за собою припинення поруки згідно правил ч.1 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, такі твердження позивача суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як роз'яснено у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Таким чином, закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умовами збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання забезпеченого порукою. Аналізуючи положення умов договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору та договору про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки суд вважає, що збільшення обсягу відповідальності поручителя при укладенні вказаних договорів не відбулось. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що внаслідок укладення цих договорів збільшився обсяг відповідальності поручителя суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Відтак відсутні підстави відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України для припинення зобов'язань за договором поруки. Посилання позивача на не укладення ним договору про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки від 17.05.2012 як на доказ відсутності його згоди як поручителя на зміну умов основного зобов'язання суд не приймає до уваги як безпідставні, оскільки судом не встановлено збільшення обсягу відповідальності поручителя, а тому відсутність згоди поручителя не має доказового значення для даного предмету спору. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, сплачений судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed