Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду 24.11.2017 року з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлової квартири дійсним та визнання права власності за ним на зазначене майно, посилаючись на таке: 15.06.2005 року він купив за 31825,20 грн. у [PERSON] (матері відповідача) житлову квартиру № 53 в буд. № 12 на 1/2 м-ні м. Первомайського Харківської області, яка належала на праві приватної власності останній. Гроші за договором сплачені у момент його укладення, тоді ж продавцем покупцю передано весь пакет документів на майно. Про наявність домовленості та укладення договору купівлі-продажу відповідачу у справі відомо. Договір купівлі-продажу був укладений у простій письмовій формі з урахуванням всіх істотних умов, проте він не був нотаріально посвідчений та державної реєстрації не мав. Продавець зобов`язалася правочин посвідчити нотаріально протягом місяця, проте не встигла цього зробити, оскільки 06.07.2005 року померла. На разі можливість нотаріального посвідчення договору втрачена через смерть продавця, проте, її спадкоємець (відповідач у справі), хоча і не заперечує факту його укладення, але замість матір його нотаріально посвідчити не має права. Позивач вважає, що в силу ст. 220 ЦК України може ставити перед судом питання щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання за ним права власності на це майно для державної реєстрації своїх речових прав. Позивач в судове засідання не прибув, проте в заяві наполягав на задоволенні позову та просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: із договору купівлі-продажу (а.с.11) вбачається, що між позивачем та [PERSON] 15.06.2005 року фактично у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу житлової квартири № 53 в буд. № 12 на 1/2 м-ні м. Первомайського Харківської області. Власником спірного майна до укладення договору була [PERSON], якій квартира належала згідно свідоцтва про право власності на житло (а.с.10). Згідно умов договору [PERSON] зобовязалася протягом місяця нотаріально посвідчити договір, проте не встигла цього зробити, бо померла 06.07.2005 року (а.с.12). Після смерті продавця її спадкоємець, а відповідач справі [PERSON] визнав укладення договору його матірю та позивачем у справі та не оспорює майнові права на квартиру позивача. Суд, встановивши обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими матеріалами справи. Так, договір було укладено у простій письмовій формі, і хоча договір не було нотаріально посвідчено та не було державної його реєстрації, сторони досягли домовленості по всіх істотних умовах. Зокрема, було визначено предмет договору, купівельна ціна майна і момент укладення договору, так, покупцем передано до підписання договору грошові кошти у сумі 6000 доларів США, що на час укладення становило у гривневому еквіваленті 31825,20 грн. і підтверджується письмовою розпискою (а.с.13), а продавцем після підписання було передано покупцю ключі та документи від квартири. Крім того, умовою договору було нотаріальне посвідчення продавцем договору до 15.07.2005 року, проте, продавець померла. Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.655 ЦК України За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що укладення договору відбулося, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, відбулося повне виконання договору, проте одна із сторін ухиляється в наслідок своєї смерті від нотаріального посвідчення, тому, необхідно визнати договір дійсним, а виходячи з цього, визнати право власності на спірне майно за позивачем. Все зазначене вище дає підстави судові задовольнити позов.

Outcome: approved