Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував з 19.08.1975 року у трудових відносинах з відповідачем. 11.05.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. За весь період роботи був неодноразово відзначений за досягнення значних успіхів в роботі, в 2000 році присвоєно звання «Ветеран-фрунзенець», в 2006 році «Почесний Фрунзенець». При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. Згідно розрахункового листа сума заборгованості з грудня 2016 року по квітень 2017 року складає 16280,18 грн. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату з 1 грудня 2016 року по 11 травня 2017 року, середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку, вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку, компенсації за невикористану відпустку з урахуванням індексу інфляції, відшкодування витрат повязаних з судовими процесами, відшкодування моральної шкоди в сумі 5500 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, де зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Також вказав, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах з 19.08.1975 року по 11.05.2017 року, звільнений 11.05.2017 року за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 6-7). Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 09.08.2017 року № 16-07/848\~заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 35344 грн. 32 коп., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 24417 грн. 09 коп., у тому числі сума нарахованої компенсації за невикористану відпустку без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 3114 грн. 36 коп., (а.с. 29). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, що фактично визнано представником відповідача у наданих письмових поясненнях. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 35344 грн. 32 коп. Згідно із ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для\~звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для судів. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» середньоденна заробітна плата позивача (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 398 грн. 24 коп. (а.с. 29). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа (а.с. 30). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення данного рішення, тобто з 12.05.2017 року по 09.08.2017 року становить 37 робочих днів (травень 9, червень 10, липень 13, серпень - 5). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.05.2017 року по 09.08.2017 року включно у сумі 14734 грн. 88 коп. (398,24 х 37). Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3000 грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 35344 грн. 32 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.05.2017 року по 09.08.2017 року\~ включно у сумі 14734 грн. 88 коп., а також 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial