Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення в [ADDRESS], який обслуговує позивач, на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.07.2001 року по 01.07.2016 року складає 15863,14 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовної заяви відмовити посилаючись на те, що позивачем фактично не надано достовірної інформації про надане тепло та не вказано на підставі яких показників були нараховані відповідні суми боргу щомісячно. Між позивачем та відповідачем до цього часу не укладено письмовий договір. Крім того, просить застосувати строк позовної давності та вирішити питання про стягнення суми боргу з урахуванням вказаного строку. Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що підтримує позовні вимоги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення в [ADDRESS], який обслуговує позивач, на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.07.2001 року по 01.07.2016 року складає 15863,14 грн., що підтверджується довідкою № 560393 від 07.05.2015 року, та довідкою № 1132 від 15.07.2017 року. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, відповідно до ст.ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст. 253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Зважаючи на те, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, однак в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує за спожиті послуги, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги. Заборгованість відповідача по оплаті послуг виникла з липня 2001 року. Позивач з позовом до суду звернувся у липні 2016 року, проте у березні 2015 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, отже строк позовної давності було перервано у березні 2015 року, з врахуванням такої обставини і того, що відповідач по справі заявив клопотання про застосування строку позовної давності, слід обраховувати строк позовної давності, в межах якого слід проводити стягнення, а саме з березня 2012 року. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 8034,98 грн.

Outcome: partial