Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», в якому просить зобовязати відповідача сплатити на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 18643,54 гривень, штрафні санкції, а саме: пеню у сумі 3710,32 гривень, три проценти річних у сумі 229,85 гривень, індекс інфляції у розмірі 946,42 гривень, а також відшкодувати моральну шкоду за затримку страхової виплати у сумі 10000 гривень у звязку з тим, що через відсутність коштів на ремонт автомобіля він був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 лютого 2015 року було пошкоджено належний йому транспортний засіб - автомобіль Renault Kangoo, державний номер [NUMBER]. Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30 березня 2015 року другого учасника ДТП - [PERSON] було визнано винним у вчиненому та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, яким керував [PERSON] була застрахована ПАТ«Українська охоронно-страхова компанія», у звязку з чим позивач своєчасно звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, проте дотепер матеріальна шкода йому не компенсована. Позивач та представник позивача у письмовій заяві, наданій суду, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Одночасно просили розглянути справу заочно, у звязку з повторною неявкою представника відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У запереченнях на позовну заяву зазначив, що позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують факт його звернення до страхової компанії про намір скористатися її послугами або докази здійснення оплати послуг відповідача. Просив вказаний позов про захист прав споживачів залишити без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області 03 лютого 2015 року о 12:10 годині по вулиці Артема у Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Renault Kangoo, державний номер [NUMBER], власником якого є останній. У відношенні [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст.124 КУпАП про порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30 березня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненій ДТП та накладено адміністративне стягнення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ-21070, державний знак [NUMBER], відповідно до полісу №АІ/3687159 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 24 серпня 2014 року, була застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». У звязку з чим, 30 квітня 2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано заяву про страхове відшкодування, яка була отримана останнім 05 травня 2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Листом №5694 від 27 серпня 2015 року фахівця управління врегулювання збитків ПАТ «Української охоронно-страхової компанії» [PERSON] було повідомлено про прийняття рішення щодо виплати йому страхового відшкодування у сумі 18643,54 гривень. При цьому зазначено, що франшиза по даному полісу АІ/3687159 становить 1000,00 гривень. Одночасно проінформовано, що при розрахунку розміру збитку було вирахувано суму ПДВ, яка підлягає сплаті при наданні документів, що підтверджують сплату ПДВ при виконанні відновлювального ремонту. Однак, до теперішнього часу, узгоджена сума страхового відшкодування позивачу не сплачена. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положеннями Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 29, 22.1, 12.1, 35, 36, 37.2) передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При настанні страхового випадку страховки відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Судом встановлено, що виплата страхового відшкодування мала бути проведена до 24 жовтня 2015 року, тобто зі спливом 90 денного терміну з дня узгодження її суми, а саме з 27 серпня 2015 року. Однак відповідачем допущена прострочка виплати страхового відшкодування, враховуючи наведені норми законодавства, суд стягує з відповідача пеню за період з 25 жовтня 2015 року по 01 січня 2016 року у сумі 1505,78 гривень. При цьому виходить з розрахунку за наступною формулою, а саме : сума боргу х 2 х ставка НБУ (%) / кількість днів у календарному році х кількість днів прострочки. Так, 18643,54 х 2 х 22% /365 х 67 =1505,78 гривень. Вимоги про стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню, зокрема, за період з 25 жовтня 2015 року по 01 січня 2016 року, а саме: Інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 505,99 гривень (18643,54 гривень х 102,0 х 100,7 18643,54 гривень). Три відсотки річних у розмірі 102,66 гривень (18643,54 гривень / 100 х 3 /365 х 67 /кількість днів прострочення/). Суд відмовляє у стягненні моральної шкоди, оскільки її обґрунтування, зазначене позивачем та його представником відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України може бути підставою для її стягнення з особи, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а не з страхової компанії. Також, враховуючи положення законодавства про те, що страхове відшкодування завжди має зменшуватися на суму франшизи, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення даної виплати у розмірі 17643,54 гривень, тобто 18643,54 гривень - 1000,00 гривень. Враховуючи те, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, на момент подання позову був звільнений від сплати судового збору, з урахуванням положень ст.88 ЦПК України, суд стягує судовий збір у розмірі 551,20 гривень в дохід держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial