Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15.04.2019 року з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] вказуючи, що 28.09.2018 ПАТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0.034.34.0918.ФО_К, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 50000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 процентів річних, та комісією за обслуговування кредиту 2,99 відсотка щомісячно. Відповідно до Кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно шляхом сплати чергових платежів в порядку та на умовах, відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення кредиту не пізніше 28.09.2021. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 22.03.2019 має заборгованість в сумі 59674,65 грн., яка складається з наступного: 47236,90 грн. - заборгованість за кредитом; 12 437,75 грн.- заборгованість за процентами та комісіями. Просили стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 06.05.2019 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач та АТ « Юнекс Банк» уклали кредитний договір № 0.034.34.0918 ФО_К від 28.09.2019 року, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 50 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 процентів річних, та комісією за обслуговування кредиту 2,99 відсотків щомісячно. Відповідно до Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, комісією за обслуговування кредиту щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення Кредиту - не пізніше 28.09.2021 року. Відповідно до п. 3.2.2 Кредитних договорів, відповідач взяв на себе зобов`язання щомісяця сплачувати платежі по кредиту, комісії за обслуговування та проценти за користування кредитом у строк не пізніше останнього робочого дня місяця та повернути кредитні кошти у строк визначений кредитними договорами. Проте, відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Станом на 22.03.2019 року загальна заборгованість (згідно розрахунку заборгованості) [PERSON] перед АТ «ЮНЕКС БАНК» по кредитному договору № 0.034.34.0918 ФО_К від 28.09.2019 року становить: 59674,65 грн. яка складається з наступного: 47236,90 грн. - заборгованість за кредитом; 12 437,75 грн.- заборгованість за процентами та комісіями. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Отже судом на підставі даних документів встановлено та вважається що позивачем доведена обставина, що між сторонами був укладений кредитний договір. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли зголи з усіх істотних умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідачем, всупереч ст. 81 ЦПК України, не надано доказів своєчасності виконання грошових зобов`язань за вказаним вище договором. Тож на підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1921грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved