Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідачка, яка не проживає у спірній квартирі з березня 2015 року. Усі обов'язки з утримання майна позивач несе самостійно, з моменту свого не проживання, відповідачка жодного разу не відвідувала квартиру, фактично проживає за іншою адресою. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.08.1995 року позивач є власником квартири [ADDRESS] проте його права власника обмежені реєстрацією у квартирі відповідачки. На підставі вищевикладеного просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами та у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином. Причини неявки суду невідомі. З огляду на викладене та згідно правил ч.1 ст.76 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.08.1995 року. Відповідно до довідки, виданої Єдиним абонентським відділом №2 КП «Міські комунальні платежі», у спірній квартирі окрім позивача також зареєстрована й відповідачка. Відповідачка у спірній квартирі не проживає з 2015 року, що підтверджується Актом про не проживання від 04.07.2017 року. Відповідачка у спірній квартирі особистих речей не має, комунальні послуги не сплачує. Відповідно до чч.1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.163 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках та в межах строків передбачених діючим законодавством. У відповідності зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Враховуючи, що відповідачка не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців, в судове засідання не з'явилася, та своєї тривалої відсутності за місцем реєстрації не заперечила, поважності причин відсутності не зазначила, витрати з утримання житла не несе, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved