Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача і просив визнати за ним право власності на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; визнати за ним право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 100,7 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м., літньої кухні літ. Б, гаражу літ. В, вбиральні літ. Г, навісу літ. Д, літнього душу літ. Е, сараю літ. Ж, навісу літ. 3, споруд №1-4, І в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON]. Позивач та його брат [PERSON] у шестимісячний термін звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на майно, а саме: на домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] помер брат позивача [PERSON], який спадкові права після смерті батька не оформив у встановленому законом порядку. Відповідно, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька за заповітом. Оскільки один із спадкоємців помер, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку і змушений звернутись з позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м.Дніпропетровська від 04.05.1998 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння №97А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Судом встановлено, що 08.06.1995р. державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрільковскою З.Д. посвідчено заповіт вчинений від імені [PERSON], згідно якого, на випадок його смерті, усе своє майно він заповідав синам - [PERSON] та [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3229. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі вищевказаного, позивач та його брат у встановлений законом строк, звернулися до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька - [PERSON], померлого [INFO] [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 01.09.2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції. Відповідно, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] виникли в період 1998 року, тобто до набрання законної сили ЦК України 2004 року, і регулюються нормами цивільного законодавства ЦК УРСР(в редакції 1963 року), діючого на той час. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачем право власнсоті на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 100,7 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м., літньої кухні літ. Б, гаражу літ. В, вбиральні літ.Г, навісу літ.Д, літнього душу літ.Е, сараю літ.Ж, навісу літ. З, споруд №1-4, І в порядку спадквання за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. У свою чергу, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за позивачем право власності на спадщину у вигляді домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], оскільки ним не надано доказів у підтвердження реєстрації права власності на зазначене домоволодіння за померлим та правовстановлюючих документів на майно. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial