Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій зазначає, що 29.06.1999 році він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], [INFO] у них народилась донька - [PERSON]. У 2006 році, внаслідок поганих відносин, на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. У 2008 році вони примирилися та відновили сімейні стосунки, але вже без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] - в графі батько - зазначено позивача. Сімейне життя сторін по справі тривало до 2011 року, а з цього часу відносини між сторонами остаточно припились. За добровільною домовленістю, діти залишились проживати з відповідачкою. У зв'язку з чим вона пред'явила на примусове виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ два виконавчі листи про стягнення з позивача на її користь аліменти: за виконавчим листом по цивільній справі №2 - 391/2004 року виданого Енергодарським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини від усього заробітку доходу, щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до повноліття дитини та за виконавчим листом по цивільній справі №2 - 360 2011 року виданого Енергодарським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/8 частини від усього заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначені виконавчі листи були направлені ВДВС Енергодарського МУЮ на подальше примусове виконання до бухгалтерії підприємства в якому працює позивач - КП «ПКВ» ЕМР, що підтверджується довідкою про заробітну плату де зазначено про стягнення аліментів. 30.05.2015 року позивачу на мобільний телефон подзвонила донька [PERSON], [INFO] та при зустрічі повідомила, що хоче перейти на постійне місце проживання до нього - позивача по справі і в той же день дочка разом з усіма речами перейшла жити до нього. Син [PERSON], 2009 року народження залишився проживати з відповідачкою по справі. Таким чином вже понад пів року всі питання виховання та утримання дочки [PERSON] вирішує виключно позивач, щоденно займається її повноцінним вихованням, організацією дозвілля, покупкою одягу, предметів канцелярії, повноцінного харчування - але не дивлячись на дані обставини й досі відповідачкою не відізвано з примусового виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини, відповідачка продовжує отримувати аліменти щомісячно з заробітної плати позивача. Як було встановлено службою у справах дітей під час складання акту обстеження житлово-побутових умов щодо проживання доньки [PERSON], з 30 травня 2015 року відповідачка по справі з дочкою не спілкується, кошти на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. Будинок за адресою: [ADDRESS] - дочка позивача вважає своєю єдиною домівкою, в даній квартирі вона має окрему кімнату облаштовану всім необхідним для навчання та відпочинку. На даний момент доньці виповнилося чотирнадцять років, вона навчається в школі, що потребує значних матеріальних затрат. Крім того існує перелік обов'язкових покупок, яких щомісячно потребує дитина - необхідні продукти харчування, предмети для розумового розвитку дитини (зошити, ручки, розвиваючі книги, тощо), мобільний зв'язок, покупка необхідного сезонного одягу, медикаментів, миючих засобів (шампунь, мило, пральний порошок). Таким чином середня сума затрат позивача на виховання спільної з відповідачкою доньки є значною сумою, яку він змушений сплачувати самостійно без будь - якої допомоги зі сторони відповідачки. Відповідачка працює на ВП ЗАЕС на посаді - дезактувальника, щомісячно отримує заробітну плату понад 5000 грн. а відтак є матеріально забезпеченою і таким чином має змогу надавати кошти на утримання їх спільної дитини. Просить суд: визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] разом з її батьком позивачем по справі - [PERSON] за місцем їх фактичного проживання в будинку за адресою: Запорізька область, [ADDRESS]; припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до її повноліття - які стягуються з нього на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області по цивільній справі № 2 - 391/2004 року; відкликати з примусового виконання через ВДВС Енергодарського МУЮ виконавчий лист по цивільній справі №2- 391/2004 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до її повноліття; стягнути з відповідачки - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку, до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У судове засідання сторони з'явились. Позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення які фактично відповідають обставинам зазначеним у змісті позовних вимог. Представник позивача, яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, адвокат Сірко Л.П. - позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні підтвердила той факт, що донька проживає разом зі своїм батьком - позивачем по справі, сама вона працює, однак матеріальної допомоги на доньку не надає, аліменти на доньку отримує, однак позовні вимоги визнає частково не згодна із розміром аліментів які позивач просить стягнути з неї на свою корить на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], вважає його завеликим, тому просить суд зменшити цей розмір до 1/8 частини. Проти задоволення інших позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради, яка діє на підставі довіреності №01-01-40/4632 від 18.12.2015 року, Ярмоленко Д.М. - підтвердила факт того, що донька сторін [PERSON] [INFO] проживає разом з батьком який повністю піклується донькою та її потребами. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання, щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін, судом встановлено: Згідно ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 24.12.2015 року [PERSON], [INFO], за місцем проживання її батька - позивача по справі [PERSON], 1970 року народження та неповнолітньої - у будинку [ADDRESS], встановлено, що будинок чотирьохкімнатний, упорядкований, з усіма зручностями, обладнаний необхідними меблями та побутовою технікою. У будинку дитина проживає з 30.05.2015 року разом зі своїм батьком - позивачем по справі, бабусею та дідусем дитини. З бесіди з дитиною встановлено, що з матір'ю - відповідачкою по справі, дитина не спілкується та не зустрічається та й надалі бажає проживати разом з батьком (а.с.15). Згідно довідки №797 від 25.12.2015 року, позивач працює в КП «ПКВ» ЕМР (а.с.16). Таким чином, судом встановлено, що позивач може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток, відповідачка не заперечує проти проживання доньки разом зі своїм батьком. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані по справі докази, пояснення сторін, а також те, що батько має всі необхідні умови для нормального розвитку та виховання дитини, сумлінно відноситься до своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] її місце проживання слід визначити з батьком [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] та стягнення з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліментів, судом встановлено наступне: Як вбачається з матеріалів справи, а саме: Виконавчого листа виданого на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області по цивільній справі № 2 - 391/2004 року, з позивача стягуються щомісячно аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 17.02.2004 року і до її повноліття (а.с.11-12), згідно довідок про доходи № 011 та № 023 з позивача стягуються аліменти (а.с.27, 28), згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 24.12.2015 року [PERSON], [INFO] мешкає разом з по справі у будинку [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні (а.с.15). У своїх поясненнях, відповідачка зазначила, що працює, однак не згодна із розміром аліментів які позивач просить суд стягувати з неї. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язок щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи думку представника третьої особи, відповідача, позивача, який не проти щодо зменшення своїх вимог в частині розміру стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] з 1/6 до 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, до повноліття дитини, суд вважає, що вимоги позивача в частині звільнення його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] та стягнення з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліментів також підлягають задоволенню. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем не було оплачено судовий збір в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої дитини аліментів, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial