Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з цивільним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 13.08.2013 року у загальній сумі 12\~810,10 грн., а також судові витрати у розмірі 1\~762 грн. В обґрунтовування позовних вимог вказано, що 13.08.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 5\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 31.08.2018 року виникла заборгованість про стягнення якої й подано позов. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання 26.11.2018 року, 10.12.2018 року та 09.01.2019 року не зявилася, поважність причин неявки не повідомила, відзив на позов не надала, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. З огляду на вказане, судом 09.01.2019 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України, крім іншого, обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, яка видана Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк», що внесений до державного реєстру банків 19.03.1992 року за № 92, має право надання банківських послуг. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 119 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Згідно із анкетою-заявою від 13.08.2013 року [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Договір). Вказане підтверджує той факт, що [PERSON] повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Згідно наданих представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачем умов зазначеного Договору станом на 31.08.2018 року виникла заборгованість у сумі 12\~810,10 грн., з яких: 5\~321,59 грн. заборгованість за кредитом, 5\~802,31 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 600 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 586,20 грн. штраф (процентна складова). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання своєчасно не виконала не повернула банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості та відсотки за користування кредитом, останнє часткове погашення існуючої заборгованості здійснено 26.10.2017\~року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою з карткового рахунку. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та клієнт надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку. Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.12.5, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (500,00 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом), та у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цими умовами банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань вцілому або у певній частці. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Водночас сторонами не надано суду документів, які б підтверджували припинення дії Договору та що відповідач звертався до позивача з цього питання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років. Тобто, сторонами визначено строк позовної давності для вимог за цими договірними зобовязаннями, який складає 50 років, і на день звернення позивача до суду не сплив. Відповідно до п. 2.1.1.4.7 Умов та правил надання банківських послуг у разі відсутності витрат за карткою протягом 180 днів, банк має право припинити договір в односторонньому порядку. Крім цього, за змістом п. 2.1.1.12.6.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 210 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Судом встановлено та підтверджено наданим розрахунком, що останнє погашення існуючої заборгованості здійснено 26.10.2017 року. Жодних інших платежів, у розмірах та строках, визначених умовами договору, [PERSON] не сплачувала, отже з 15.05.2018\~року виникла прострочена заборгованість, як по тілу кредиту так і по процентам за користування кредитом, тобто після виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 210 днів, відповідач не має обовязку сплачувати відсотки за користування кредитом, а оплаті підлягає лише пеня в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Виходячи із засад законності та справедливості, враховуючи положення Цивільного кодексу України та умов кредитного договору (Порядок нарахування і сплати відсотків та комісії. Порядок погашення боргових зобовязань за Кредитом), тобто визначення сторонами у цьому ж договорі змінюваної процентної ставки, настання якої передбачено певними обставинами (ст. 212 ЦК України), а також наявність обовязку Банку щодо дотримання порядку нарахування і сплати відсотків, а також враховуючи відсутність обовязку клієнта щодо сплати відсотків за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 210\~днів, суд вважає необхідним позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту у розмірі 5\~321,59 грн. задовольнити повністю, а вимогу щодо стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом частково задовольнити, обмежившись стягненням нарахованих процентів за період користування до 14.05.2018\~року включно, у загальній сумі 3\~633 грн. 01 коп. згідно наданого позивачем розрахунку. Вказане також узгоджується з висновками, що містяться у абз. 3 п.п.\~3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №\~15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. Вирішуючи питання\~щодо стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~пенею та\~комісією у\~розмірі 600\~грн.,\~а також\~штрафів відповідно\~до п.\~2.1.1.7.6.\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг:\~фіксована частина\~у сумі\~500\~грн.\~та процентна\~складова у\~сумі 586,20 грн., суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання він зобовязаний сплатити неустойку. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку, а саме: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Водночас, ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, матиме наслідком порушення положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, який має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст.ст. 76, 95 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також на підставі письмових доказів, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.08.2013 року не містить посилань на окремий розрахунок нарахованих сум пені та комісії, а лише наявні обєднані графи під назвами «Суми комісії та пені» та «Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)». Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 16.11.2016 року № 6-174цс16, вказано, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, однак при цьому встановлюючи у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Виходячи саме з цих положень чинного законодавства, суд не вбачає підстав щодо стягнення визначеного у розрахунку спільно нарахованого розміру пені та комісії, які за своєю правовою природою є різними видами плати за користування кредитними коштами, зокрема: пеня вид неустойки у разі порушення боржником зобовязання, а комісія супутня послуга за обслуговування кредиту. Враховуючи,\~що обовязок доведення обставин, на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог, покладено на позивача, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії у загальній сумі 600 грн. недоведеними, та, як наслідок, відмовляє у їх стягненні з відповідача. Водночас, з урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку штраф, відповідно до положень ст. 549 ЦК України, п.\~2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме: фіксовану частину штрафу у розмірі 500 грн. та процентну частину штрафу. При цьому суд вважає, що підлягає стягненню процентна частина штрафу у розмірі 447,73 грн., яка обчислюється з розрахунку 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, які визнані судом доведеними ((5\~321,59+3\~633,01)/100*5). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд стягує з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у повному обсязі, що становить 1\~762 грн., оскільки вказаний розмір судового збору є мінімальним для звернення юридичної особи до суду з позовною вимогою майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial