Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 грудня 2012 року відповідач [PERSON] позичив у нього в борг гроші в сумі 3000(три тисячі) доларів США зі строком повернення 20 березня 2013 року з 5% від суми позики . У вказаний термін відповідач кошти йому не повернув. При зустрічі в червні місяці 2015 року останній обіцяв повернути гроші, однак боргу не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає . Неповернення боргу поставило його у скрутне матеріальне та моральне становище. За прострочений період сума боргу становить 4950 доларів США, яку і просить стягнути з відповідача на його користь та судові витрати в розмірі 1327,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю з підстав, зазначених у заяві, та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2012 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] 3 000 ( три тисячі) доларів США на 3 місяці зі сплатою 5 % від суми позики за користування кредитом, , що підтверджено борговою розписки власноручно написаною [PERSON] ( а.с.24) Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який би посвідчував передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей . Тобто, факт написання розписки, та особистий підпис відповідача на розписці відповідно до положень ч.2 ст. 1047 ЦК України є доказом передачі грошей від позикодавця до позичальника. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, у порушення зазначених норм закону та умов розписки відповідач зобов'язання належним чином не виконав. Як встановлено судом до дня звернення в суд, тобто до 14.03.2016 року, відповідач не повернув позивачу борг в розмірі 3000 доларів США. Враховуючи строк, який відповідач прострочив, загальна сума боргу становить 4950 доларів США, що на момент ухвалення рішення відповідно до офіційного курсу валют Національного Банку України еквівалентно 124358,99 грн. (100 доларів США = 2512,3024 грн.),з яких 3000 доларів США основний борг, 1950 доларів США 5% за кожні три місяці від суми прострочення ( 36 місяців/ 3 х5%), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судового збору в розмірі 1327,00 грн. підлягає до задоволення, оскільки підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved