Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона спільно з [PERSON] вела сумісне господарство з 28 грудня 2001 року та за сумісні кошти побудували житловий будинок №1 по вул. Квіткова у м. Куп'янську. У звязку з тим, що вона офіційно не перебувала у шлюбі з відповідачем, тому просить суд встановити факт проживання однією сімєю та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного будинку №1. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував також просив задовольнити позов, повідомив, що він дійсно з 2001 р. мешкав з [PERSON] та вони разом побудували спірний будинок. Представник третьої особи територіальної громади міста Купянська в особі Купянської міської ради Харківської області, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши доводи учасників процесу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 11.06.2004 р. уклав шлюб з [PERSON], про що Купянським міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківської області, було зроблено актовий запис № 62 (а.с. 11). Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2004 року було визнано за [PERSON] право власності на 48/100 долей жилого будинку №1 по вул. Квіткова в м. Купянську, Харківської області; виділено [PERSON] на праві приватної власності у вказаному будинку квартиру №2, яка складається з жилої кімнати 5 площею 15,3 кв.м., кухні 6 площею 8,6 кв.м., загальною площею 23,9 кв.м., з частиною мансарди, гаражу та погрібу на загальну суму 25713 грн. згідно варіанта №1 висновку експертизи; виділено [PERSON] на праві приватної власності в зазначеному будинку квартиру №1, яка складається з: коридору 1 площею 7,1 кв.м., ванної 2 площею 3,9 кв.м., коридора 3 площею 4,6 кв.м., жилої кімнати 4 площею 11,1 кв.м., загальною площею 26,7 кв.м., частину мансарди і частину гаража на загальну суму 27447 грн. згідно варіанту №1 висновку експертизи; а також зобовязано: [PERSON] закласти дверні пройоми між приміщенням 1 і 5, 1 і 6, зробити дверний пройом між приміщеннями 5 і 6, в приміщенні 5 обладнати дверним пройомом для виходу з частини будинку, в приміщенні 5 встановити перегородку для обладнання коридору площею 6 кв.м.; [PERSON] перенести перегородку між приміщеннями 2 і 3 на 0,4 м. в сторону приміщення 2; [PERSON] і [PERSON] обладнати квартири самостійними системами опалення та електропостачання. Крім того, встановлений порядок користування земельною ділянкою, за якою ділянка площею 116 кв.м. залишається в загальному користуванні власників, в особисте користування кожного виділено по 242 кв.м. (згідно додатку №5 до висновку експертизи). Також Купянському БТІ доручено провести переоформлення правовстановлюючих документів. Дане рішення суду 06 травня 2004 року набрало законної сили (а.с. 120-124). Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 06.05.2004 р. вищевказане рішення було змінено, визнано за [PERSON] право власності на ? частину будинку, що знаходиться в м. Купянську Харківської області по вул. Квітковій 1, готовністю 77,3 % з мансардою, готовністю 52 %. Визначено порядок користування будинком та виділено [PERSON] в користування квартиру № 1, що складається з коридору № 1, площею 7,1 кв.м., ванної № 2, площею 3,9 кв.м., коридора 3, площею 4,6 кв.м., жилої кімнати 4, площею 11,1 кв.м., всього загальною площею 26,7 кв.м., частину мансарди та гаража, відповідно до 1 варіанта висновку технічної експертизи ХНДІСЕ ім.. [PERSON] від 29.04.2003 р. [PERSON] виділено в користування квартиру № 2, що складається з жилої кімнати № 5, площею 15,3 кв.м., кухні 6, площею 8,6 кв.м., загальною площею 23,9 кв.м., частину мансарди та гаража за 1 варіантом висновку технічної експертизи. (а.с. 125-126) Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, Рішення Купянського міського суду Харківської області від 04.02.2004 р., Ухвалу судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 06.05.2004 р., було залишено без змін (а.с. 128-129) Вищевказаними судовими рішеннями було встановлено, що «сторони ([PERSON], [PERSON]О.) з вересня 1989 р. перебували в фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сімєю та вели спільне господарство. Починаючи з 1990 р. вони на спільні кошти та спільним трудом будували будинок, який на цей час збудовано на 77,3 % та мансарду на 52 %. Таким чином будівництво проводилось сторонами, як до шлюбу так і після його реєстрації у 1994 р.» На підставі ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З викладеного вбачається, що спірний будинок [PERSON] разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON], почав будувати задовго до спільного життя з [PERSON], а тому спірний будинок не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя в розумінні ст. 60 СК України, на яку посилається позивач у своєму позові. Крім того, як видно з вищевказаних рішень за [PERSON] було визнано ? частину будинку, що знаходиться в м. Купянську Харківської області по вул. Квітковій 1, готовністю 77,3 %, у звязку з чим, суд вважає позовні вимоги про визнання за позивачем та відповідачем по ? частині вказаного житлового будинку безпідставними. Стосовно показів свідків [PERSON], [PERSON], які у судовому засіданні повідомили, що [PERSON] та [PERSON] з 2001 р. проживають разом, ведуть спільне господарство, разом будували будинок, то суд виходячи з того, що було встановлено в ході розгляду даної справи, з огляду на вищевказані судові рішення, беручи до уваги, що станом на 2004 р. будинок був побудований тільки на 77,3 %, вважає, що позивач і відповідач могли разом продовжити будувати будинок, однак дані покази не є підставою для визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання за [PERSON] саме ? частини спірного будинку. Відносно першочергового посилання позивача на копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 12), згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок з надвірними будівлями за адресою Харківська область, м. Купянськ, вул. Квіткова, буд. 1, на підставі свідоцтва про право власності 17.02.2009 р. Управління економіки Купянської міської ради, то згідно рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 25.06.2012 р., рішення про державну реєстрацію прав на імя [PERSON], зареєстроване в Купянському БТІ на будинок № 1 по вул. Квітковій, в м. Купянськ, Харківської області скасовано. У звязку з чим суд вважає, що надавши вказаний витяг до суду, як доказ того, що відповідач є єдиним власником спірного будинку, сторони намагалися ввести суд в оману. Що стосується уточненої позовної заяви, в якій зазначено, що [PERSON] фактично відмовилась від належного їй права власності на частину житлового будинку № 1 по вул. Квітковій, м. Купянськ, оскільки з 2001 р. не приймала участі в утриманні вищезазначеного житлового будинку, не сплачувала комунальні послуги, не проводила капітальні ремонти та не здійснила державну реєстрацію права власності на ? частину житлового будинку, то суд скептичного відноситься до даних тверджень, так як зазначене не є підставою для визнання того, що [PERSON] відмовилась від права власності в розумінні ст. 347 ЦК України, оскільки при відмові від права власності на річ, за ЦК, воля власника має бути чітко виражена та обєктивована ззовні. А з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась в суд за захистом свого права власності. Крім того, суд вважає, посилання позивача на ст. 71 СК України безпідставною, оскільки вказана стаття визначає способи та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, тобто з вказаного вбачається, що майно, набуте саме за час шлюбу є обєктом права спільної сумісної власності. В нашому випадку, як вже вище зазначалося, спірний будинок [PERSON] разом з колишньою дружиною [PERSON], почав будувати задовго до одруження з [PERSON], крім того частина спірного будинку належить [PERSON], а тому даний будинок, на думку суду не може бути визнаний спільною сумісною власністю. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання житлового будинку № 1, що розташований за адресою вул. Квіткова, м. Купянськ, Харківської області спільною сумісною власністю подружжя, та про визнання по ? частини вказаного будинку за позивачем та відповідачем не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні вказаних позовних вимог. Що стосується позовних вимог про встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 28.12.2001 р. по 10.06.2004 р., то судом встановлене наступне. З тексту рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2004 року вбачається, що 09.09.1994 р. між сторонами ([PERSON], [PERSON]О.) відділлом РАКС Купянського міськвиконкому був зареєстрований шлюб, який 24.10.2001 р. рішенням Купянського міського суду, за позовом [PERSON] був розірваний. 27.12.2001 р. було отримано свідоцтво про розірвання шлюбу. Тобто з викладеного видно, що [PERSON] на 28.12.2001 р. не перебував у шлюбних відносинах. У судовому засіданні сторони підтвердили, що з грудня 2001 року вони мешкали разом, вели спільне господарство, а також вказали, що разом будували спірний будинок. Свідки [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні повідомили, що [PERSON] та [PERSON] з 2001 р. проживають разом, ведуть спільне господарство, разом будували будинок. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен\~встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. В нашому випадку було встановлено, що спірний будинок [PERSON] разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON], почав будувати задовго до спільного життя з [PERSON], у звязку з чим суд вважає, що посилання позивача у своїй позовній заяві на ст. 74 СК України, є помилковим, оскільки ст. 74 СК України свою дію на дані правовідносини не розповсюджує. Ст. 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, зокрема суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Виходячи зі змісту ст. 256 ЦПК України та правової природи окремого провадження, встановлення юридичного факту можливе і потрібне тоді, коли від встановлення факту, який має юридичне значення, залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи. В даній справі встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, позивачу необхідно було для поділу спірного будинку, який розташований за адресою м. Купянськ, Харківська область, вул. Квіткова 1. Однак, як вже вище зазначено, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю та у поділу вказаного майна, тобто суд відмовляє у виникненні майнових прав учасників процесу, а тому, на думку суду, відсутні і підстави для встановлення юридичного факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу. На підставі викладеного суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed