Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 06.09.2018 року, відповідно до заяви про надання статусу безробітного від 06.09.2018 року [PERSON] знаходилась на обліку в Білоцерківському центрі зайнятості як безробітний. Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення» та складено відповідний акт, за яким встановлено, що перебуваючи на обліку в Білоцерківському МЦЗ, як безробітна відповідачка перебувала у трудових відносинах з ТОВ «УКРТОТО». На підставі зазначеного акту, директором Білоцерківського МЦЗ 14.03.2019 року винесено наказ про повернення [PERSON] виплаченої допомоги по безробіттю за період з 01.11.2018 року по 27.12.2018 року в сумі 4 446,57 грн. На виконання даного наказу були прийняті міри спеціалістами юридичного відділу центру, а саме відповідачу було направлено лист-претензію від 18.03.2019 року №279-02 в якій висвітлені основні вимоги до відповідача. Проте, незважаючи на це, вимоги Центру зайнятості не виконані, а кошти не повернуті. 07.05.2019 року [PERSON] повернуто 247,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 4 199 грн. 57 коп. незаконно одержаної допомоги по безробіттю та судові витрати по справі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалась. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Судом встановлено, що в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості 06.09.2018 року зареєструвалась, як безробітна, відповідачка [PERSON] . Остання, була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені законом. На підставі заяви відповідача [PERSON] , наказом № НТ180912 від 12.09.2018 року, останній було надано статус безробітної з 06.09.2018 року, а також наказом № НТ180913 від 13.09.2016 року, їй призначено допомогу по безробіттю з 13.09.2018 року по 07.09.2019 року. Згідно зі ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що в процесі звірки даних позивачем було встановлено, що відповідач в період реєстрації та перебування на обліку, як безробітної, мала трудові відносини з ТОВ «УКРТОТО» з 01.11.2018 р. На підтвердження зазначених доводів було надано акт Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості № 76 від 05.03.2019 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до якого в результаті проведеного розслідування встановлено, що в період перебування на обліку відповідач отримала дохід від ТОВ «УКРТОТО». Відповідно до акту Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості № 76 від 05.03.2019 року, згідно отриманої інформації від ТОВ «УКРТОТО» з [PERSON] заключний договір субдоручення №405 від 01.11.2018 року на розповсюдження державних лотерей, з дати укладення вказаного договору по 14.02.2019 року, винагорода за вказаним вище договором не нараховувалась та не виплачувалась, акти приймання-передачі наданих послуг не підписувались. Суд вважає, що в ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «УКТОТО», - відповідач не повідомила про це позивача. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону. Згідно довідки від 13.03.2019 року № 14б, сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню відповідачкою за період з 01.11.2018 року по 27.12.2018 року становить суму в розмірі 4446,57грн. Наказом Білоцерківського МЦЗ № 30/01-07/19 від 14.03.2019 року, було прийнято рішення щодо повернення відповідачкою отриманих під час перебування на обліку зазначених коштів, а також відповідачці було надіслано претензію № 279-02 від 18.03.2019 року про необхідність добровільно повернути отримані кошти, яку відповідачка отримала особисто 21.03.2019 року, однак, на даний час кошти відповідачем не повернуті. Яз вбачається з позовної заяви, 07.05.2019 року [PERSON] повернуто Білоцерківському МЦЗ кошти в сумі 247,00 грн. Доказів на підтвердження належного виконання вимог позивача в частині повернення відповідачем отриманих коштів в сумі 4 199,57 грн. матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження вжиття негайних заходів, в разі незгоди відповідача із прийнятими рішеннями, щодо спростування отриманої позивачем інформації про перебування в трудових відносинах. За положенням ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за час перебування відповідачки на обліку в центрі зайнятості вона порушила чинне законодавство щодо реєстрації та перебування на обліку в органах служби зайнятості, як безробітної та не повідомила про це відповідний центр зайнятості, достатніх доказів на спростовування доводів позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відповідачкою суду подано не було, суд приходить до висновку, що відповідачка безпідставно отримала допомогу по безробіттю в сумі 4 199,57 грн., яка підлягає поверненню, а тому позов є обгрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved