Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24.05.2013 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 4582,06 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом запропонованими позивачем [PERSON] та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтвердив підписом у заяві. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В порушення умов вказаного договору відповідач зобовязання за договором не виконував, в звязку з чим станом на 14.01.2018 року допустив заборгованість у сумі 15398,41 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4163,59 грн., по процентах за користування кредитом 2618,39 грн., за пенею та комісією 5495,82, штраф (відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди) 3120,61 грн., яку просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що заборгованість за кредитом виникла із-за скрутного матеріального становища, повязаного з непередбачуваними витратами на поховання двох родичів. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.\~626, ст.\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно кредитних договорів № HMXRFF18340094 від 05.08.2011 року та № SAMDN50000048429802 від 05.08.2011 року [PERSON] отримав кредити, умови яких належним чином не виконував, у звязку із чим мав заборгованість перед позивачем. В подальшому з ціллю забезпечення виконання зобовязань, між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт б/н від 24.05.2013 року, згідно якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 4582,06 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.05.2015 року. Уклавши вказану угоду, відповідач ствердив, що ознайомлений та згідний з [PERSON] та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Відповідно до п. 1.1.1 Генеральної угоди сторони домовилися зменшити заборгованість [PERSON], а саме проценти за користування кредитом, комісію, штраф. Загальна заборгованість [PERSON] за кредитними договорами з дати підписання Генеральної угоди становить 5032,07 грн. (п. 1.1.2 та п. 1.2.2 Генеральної угоди). Дата погашення заборгованості за договорами не пізніше 31.05.2015 року (п. 1.1.3 та п. 1.2.3 Генеральної угоди). Однак, відповідач належним чином зобовязання за договором не виконував, в результаті чого станом на 14.01.2018 року допустив заборгованість у сумі 12277,80 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4163,59 грн., по процентах за користування кредитом 2618,39 грн., за пенею та комісією 5495,82 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором б/н від 24.05.2013 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 3120,61 грн., в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою, за що позичальник сплачує банку штраф в розмірі 3370,61 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. [PERSON] та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору,\~\~а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу\~як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в звязку з чим підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial