Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.07.2008 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №131-2008-2311, за яким банк надав [PERSON] кредит на суму 40000 доларів США з відсотковою ставкою 14,95% річних, з 01.02.2010 року по 01.02.2011 року - 9,51% річних, з 01.02.2011 року по 01.02.2016 року - 16,04% річних, з 01.02.2016 року - 14,95% річних. У забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та позивачем 09.07.2008 року було укладено договір поруки №131-2008-2311-Р, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за зобов'язаннями боржника в повному обсязі та у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань банк має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання останнім на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). 17.02.2010 року між банком та позичальником та між банком та поручителем були укладені додаткові угоди до договорів кредиту та поруки. 12.06.2015 року банк звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, провадження в справі ще не завершене. Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком в справі, порушення зобов'язання [PERSON] відбулося в розрахунковому періоді з 01.04.2014 року, тобто, як вважає позивач, з того часу виникла прострочена заборгованість по кредиту. Позивач вказує, що жодних вимог чи повідомлень від банку на його адресу не надходило. Посилаючись на те, що шестимісячний строк звернення банку до позивача як до поручителя сплив 01.10.2014 року, а банк звернувся до суду з позовом про стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором тільки 12.06.2015 року, тобто з пропуском встановленого строку, позивач просить визнати поруку за договором поруки №131-2008-2311-Р від 09.07.2008 року припиненою. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року явку позивача в судове засідання визнано обов'язковою. 16.02.2018 року позивач подав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю явки позивача до суду внаслідок значної відстані до суду, важке матеріальне становище та зайнятість на роботі та призначити розгляд справи в режимі відеоконференції. Разом із цим, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було заявлено без дотримання приписів ст. 212 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Суд враховує, що матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за його відсутності із вказівкою на те, що вона підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, які було надано учасниками справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №131-2008-2311, за яким банк надав [PERSON] кредит на суму 40000 доларів США з відсотковою ставкою 14,95% річних, з 01.02.2010 року по 01.02.2011 року - 9,51% річних, з 01.02.2011 року по 01.02.2016 року - 16,04% річних, з 01.02.2016 року - 14,95% річних. Відповідно до п.2.6 кредитного договору позичальник зобов'язується здійснити останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 01 липня 2018 року. Відповідно до п.п. 5.3.1, 5.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, використовувати кредит на цілі, визначені в п.1.3 цього договору; повернути кредит в сумі, вказаній в п.1.1 цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно із п.5.2.5 кредитного договору сторони погодили у відповідності до ст.ст.525,611 ЦК України, що у випадку настання будь-якої з наведених в договорі обставин, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 місяці, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач скористався своїм правом достроково вимагати повернення кредитних коштів та інших платежів по кредитному договору. Окрім цього, з наданого позивачем розрахунку не вбачається факт того, що чергові платежі за кредитним договором були прострочені позичальником протягом двох місяців підряд, а банк направляв позивачу та/або третій особі вимогу про дострокове повернення коштів. У забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та позивачем 09.07.2008 року було укладено договір поруки №131-2008-2311-Р. Відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 1.4 договору поруки поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання боржником усіх його зобов'язань перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, і відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до п.2.2 договору поруки у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими для виконання поручителем на десятий робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). Відповідно до п.4.2 договору поруки порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою. 01.02.2010 року між банком та позичальником та 17.02.2010 року між банком та поручителем були укладені додаткові угоди б/н до договорів кредиту та поруки. Як убачається з матеріалів справи, 12.06.2015 року банк звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №131-2008-2311 від 09.07.2008 року. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно умов кредитного договору остаточним строком виконання основного зобов'язання є 01.07.2018 року. Погашення кредиту та нарахованих відсотків має здійснюватися щомісячними платежами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] убачається, що останній платіж на виконання умов кредитного договору було внесено у розрахунковий період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року. Посилання позивача на те, що строк виконання основного зобов'язання настав з 01.04.2014 року (коли у позичальника виникла прострочена заборгованість) і банк мав право пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців починаючи з жовтня 2014 року, є необґрунтованими, оскільки умови, які визначені п. 5.2.5 кредитного договору не настали. Умовами кредитного договору передбачено право банку пред'явити позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту та нарахованих відсотків (визнати термін повернення кредиту таким, що настав), а не обов'язок банку зробити це. З пояснень позивача суд приходить до висновку про те, що банк реалізував своє право на стягнення заборгованість за кредитним договором після спливу чотирьох місяців з моменту останнього платежу по кредитному договору, шляхом звернення до суду із позовом про стягнення коштів. Доказів направлення банком позичальнику або поручителю вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі суду не надано, що свідчить про його відсутність. За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку про припинення поруки за договором поруки. Суд також звертає увагу на те, що під час розгляду справи Вінницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з позивача та третьої особи коштів у зв'язку із неналежним виконання умов кредитного договору, однією із обставин, яка підлягатиме встановленню, є наявність у банку права вимагати солідарного виконання позивачем та третьою особою взятих на себе перед банком зобов'язань Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed