Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до КС «Кредитно-депозитний центр «Професіонал»», обґрунтувавши його тим, що 27 травня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір внеску на суму 43000 грн. строком на 1 місяць під 28,2 % річних. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.01.2014 року на користь [PERSON] з відповідача було стягнуто 54675,50 грн., включаючи заборгованість за договором внеску, відсотки за угодою, індекс інфляції та 3% річних. Вважає, що не повернення йому внеску та відсотків спричинило йому як споживачу моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 50000 грн. та просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник [PERSON] до судового засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2014 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» було укладено договір внеску на суму 43000 грн. строком на 1 місяць під 28,2 % річних. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.01.2014 року на користь [PERSON] з Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» було стягнуто 54675,50 грн., включаючи заборгованість за договором внеску, відсотки за угодою, індекс інфляції та 3 % річних. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі чи юридичній моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Розв'язуючі позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що доказів заподіяння шкоди здоров'ю позивача не представлено, між сторонами склались договірні відносини, що виключають застосування до спірних правовідносин загальної норми ст.1167 ЦК України, котра регулює деліктні правовідносини. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважаючи їх безпідставними, недоведеними, а тому в задоволенні позову відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed