Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором № 5.17856 в сумі 13 013,09 грн. та судових витрат, посилаючись на такі обставини. 07.08.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено зазначений договір, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 12 000 грн. на строк дванадцять місяців зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 30% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 07.08.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 5.17856-ДП1 та договір поруки № 5.17856-ДП2 із [PERSON] Позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] ухиляється від належного виконання прийнятих на себе кредитних зобовязань, в частині своєчасного погашення заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання не зявились, сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України у звязку з неявкою відповідачів, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5.17856. Згідно умов кредитного договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 000 грн. на строк дванадцять місяців зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 30 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, 07.08.2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 5.17856-ДП1 та договір поруки № 5.17856-ДП2 із [PERSON] Відповідно до п. 2.1. вказаних договорів поруки, поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви. Кредит був наданий [PERSON] в повному обсязі з каси банку, що підтверджується меморіальним ордером № 3171_16 від 07.08.2008 року та меморіальним ордером № 3171_17 від 07.08.2008 року, таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] не здійснював оплату кредиту, відсотків та комісій за його користування. В результаті цього утворилась загальна заборгованість перед банком в розмірі 13013,09 грн. Відповідачі сповіщались належним чином про існування заборгованості, що підтверджується копією листа банку із вимогою про погашення заборгованості від 21 січня 2010 року вих. №56, копією листа із вимогою про виконання зобовязань за договором поруки від 21 січня 2010 року вих. №57, копією листа із вимогою про виконання зобовязань за договором поруки від 21 січня 2010 року вих. №58. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки грошове зобовязання виконано відповідачами не було, вони порушили вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обгрунтованим та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про включення до витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрат, які повязані із публікацією оголошень про виклик відповідачів до суду у офіційних виданнях: «Чорноморські новини» та « Урядовий курєр» на загальну суму 1450 грн., що підтверджується оригіналами меморіальних ордерів. Вказане клопотання підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст.ст. 79, 81 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення. До витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відносяться витрати, пов'язані з інформуванням учасників цивільного процесу про хід і результати розгляду справи, а також витрати, пов'язані з виготовленням та видачею копій судових рішень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідачів на користь позивача. Суд, у звязку з неявкою відповідачів в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved