Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, просив стягнути з відповідача 86521 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу. Свої вимоги обгрунтував тим, що між позивачем та відповідачем 10.03.2019 укладено договір доручення у формі письмових розписок. На виконання вказаного договору 10.03.2019 [PERSON] на ім`я [PERSON] видано нотаріально посвідчену довіреність з правом передовіри, з терміном її дії до 10.12.2019. Відповідно до довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником перед фізичними і юридичними особами по питанню придбання на його ім`я транспортного засобу марки «УАЗ», будь-якого року випуску на території України, за ціну і на умовах за власним розсудом, переганяти автомобіль до місця його проживання, представляти його інтереси у відповідному територіальному сервісному центрі МВС України, в органах Державтоінспекції з питань, пов`язаних з постановкою на облік придбаного автомобіля. Для виконання довіреності [PERSON] надано [PERSON] право: підписувати договори купівлі-продажу автомобілів, транспортувати автомобілі до місця реєстрації у відповідних територіальних органах, в органах Державтоінспекції по місцю його проживання, подавати від його імені заяви, декларації, одержувати будь-які документи, включаючи посвідчення, свідоцтва, розписуватися за нього, зареєструвати транспортні засоби, сплачувати будь-які платежі і виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. На виконання договору доручення [PERSON] передано відповідачеві [PERSON] , а відповідачем [PERSON] прийнято грошові кошти 10.03.2019 - 1000 доларів США, 13.03.2019 - 10000 грн., 28.03.2019 - 1000 доларів США та 6000 грн., 09.06.2019 - 14000 грн., що підтверджується розписками, власноручно написаними [PERSON] . Суть укладеної угоди між [PERSON] та [PERSON] полягала у придбанні [PERSON] для [PERSON] транспортного засобу марки «УАЗ» та його наступний ремонт (переобладнання) та оформлення у відповідних органах на [PERSON] , як власника. [PERSON] до 10.12.2019 не виконав взятих на себе зобов`язань та відмовляється повернути отримані кошти. Впродовж 2019 та 2020 років не було зареєстровано на [PERSON] транспортний засіб марки «УАЗ», що свідчить про невиконання відповідачем своїх обов`язків. Враховуючи офіційний курс гривні щодо долару США, загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] становить 86521 грн. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.01.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено справу до розгляду. 01.03.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що [PERSON] порушив умови домовленості між ними, оскільки кінцевий результат визначено не було, а лише визначено право [PERSON] провести на власний розсуд дії та правочини в інтересах [PERSON] щодо придбання автомобіля. Згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2019 [PERSON] придбав для [PERSON] автомобіль марки «УАЗ». Крім того, цей автомобіль капітально відремонтовано та переобладнано, а ним, [PERSON] , витрачено більше 100 000 грн. Зазначає, що договору доручення не існує, написані ним розписки не є допустимими і належними доказами про спонукання його до зобов`язань, в них зазначена не національна валюта. Для уникнення непорозумінь щодо трактування домовленості, гарантій, прав та обов`язків мав би виступати договір доручення. Вказує, що його зобов`язання не визначені та ніде не прописані. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначив, що фотокопія договору купівлі-продажу від 03.08.2019 автомобіля марки «УАЗ» модель 3303, 1990 року випуску, не підтверджує набуття права власності [PERSON] на цей транспортний засіб, оскільки таке право набувається лише з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів власники транспортних засобів та особи, які експлуатують транспортні засоби, зобов`язані зареєструвати (переєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання). [PERSON] згідно довіреності надав право [PERSON] в тому числі, зареєструвати транспортні засоби. Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру МВС будь-якого автомобіля марки УАЗ зареєстровано не було. Наразі відсутні правові підстави для реєстрації вказаного у договорі купівлі-продажу від 03.08.2019 автомобіля у зв`язку із спливом визначених законодавством строків. Разом з тим, навіть здійснення [PERSON] придбання та відповідної реєстрації автомобіля УАЗ на ім`я [PERSON] без фактичної передачі автомобіля [PERSON] не свідчить про виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] просили проводити розгляд справи без участі позивача. У відповідності із ч.1 ст. 58 ЦПК України суд ухвалив проводити розгляд справи без позивача, за участю його представників. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити. Пояснив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір доручення, згідно якого [PERSON] зобов`язаний був придбати для [PERSON] і поставити на облік транспортний засіб. Угода була укладена у формі розписок та довіреності, де визначено всі права та обов`язки відповідача. Відповідач не виконав зобов`язання у строк дії довіреності, хоча повинен був придбати для позивача, провести ремонт і переобладнання автомобіля УАЗ за кошти, які зазначені у розписках. Позивач стверджує, що автомобіль йому не переданий, ремонт автомобіля не проведений, кошти не повернуті. Будь-якого автомобіля марки УАЗ в органах МВС на позивача не зареєстровано, йому також не відомо чи придбаний автомобіль. Відповідач лише постійно говорив про додаткові кошти на автомобіль, у строк визначений довіреністю свої зобов`язання перед [PERSON] за договором доручення не виконав, а тому необхідно стягнути з нього кошти, отримані за таким договором доручення. Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Пояснив, що позивач замовив йому автомобіль марки «УАЗ» 452д, було складено тимчасовий кошторис та визначено суму близьку до 6-7 тис. доларів США, після уточнень сума склала 193138 грн. Кошторис не підписувався, але сторонами узгоджувався. Вони з позивачем обговорювали всі питання щодо автомобіля. Після погодження суми з позивачем відповідач знайшов та доставив автомобіль УАЗ 3303, який відповідає моделі УАЗ 452д, взявши у власника лише технічний паспорт. За побажанням позивача він зробив ремонт та замінив паливну систему цього транспортного засобу, пофарбував його. За роботу та автомобіль позивач сплачував частинами. Коли автомобіль відремонтували, він, [PERSON] , уклав також договір купівлі-продажу цього транспортного засобу на ім`я позивача. Для цього [PERSON] видав довіреність, якою надав право [PERSON] придбати автомобіль марки «УАЗ» будь-якого року випуску, за власним розсудом та ціною. [PERSON] було відомо про укладений договір купівлі-продажу. Після цього [PERSON] повідомив, що сам здійснить реєстрацію автомобіля на себе. Пізніше [PERSON] сказав, що в нього змінилися сімейні обставини і автомобіль йому вже не потрібний, він забирати його не буде. До цього жодних конфліктів чи претензій не було. [PERSON] також відмовився платити кошти, які були додатково витрачені на ремонт автомобіля. [PERSON] зазначив, що він виконав умови домовленості, яка була між ним та [PERSON] , в повному обсязі, і претензій до нього не може бути. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши учасників, суд встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. Відповідно до копії розписки 10.03.2019 [PERSON] отримав від [PERSON] одну тисячу доларів США в якості авансу за автомобіль УАЗ 452(Д). Решта суми відповідно до погодженого кошторису. 13.03.2019 він доотримав десять тис. гривень. Відповідно до копії розписки 28.03.2019 [PERSON] отримав від [PERSON] одну тис. доларів США та шість тис. гривень. Відповідно до копії розписки 09.06.2019 [PERSON] отримав від [PERSON] чотирнадцять тис. гривень в якості часткового розрахунку за автомобіль (фарбування). Копії розписок в судовому засіданні перевірені судом на їх ідентичність з оригіналами розписок, наданими представником позивача [PERSON] . Представниками позивача не заперечується передача, а відповідачем отримання грошових коштів у сумі та на умовах, викладених в розписках. Згідно із копією довіреності від 10.06.2019, посвідченою приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутінською Є.П., зареєстрованою в реєстрі за № 509, [PERSON] уповноважує [PERSON] бути його представником перед усіма фізичними та юридичними особами по питанню придбання на його ім`я транспортного засобу марки «УАЗ» будь-якого року випуску на території України, за ціну і умовах за власним розсудом, переганяти автомобіль до місця його проживання, представляти його інтереси у відповідному територіальному сервісному центрі МВС України, в органах Державтоінспекції з питань, пов`язаних з виконанням цієї довіреності, а також усіх питань, пов`язаних з постановкою на облік придбаного автомобіля. Згідно довіреності [PERSON] надано право підписувати договори купівлі-продажу автомобілів, транспортувати автомобілі до місця реєстрації у відповідних територіальних органах, в органах Державтоінспекції по місцю проживання [PERSON] , подавати від імені [PERSON] заяви, декларації, одержувати будь-які документи, включаючи посвідчення, свідоцтва, розписуватися за нього, зареєструвати транспортні засоби, сплачувати будь-які платежі і виконувати всі інші дії, що пов`язані з довіреністю. Довіреність видана з правом передовіри до 10.12.2019. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 30.12.2020 [PERSON] є власником автомобілів марки KIA моделі SPОRTAGE, 1997 року випуску, дата державної реєстрації за особою - 29.12.2004 та марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT CC, 2013 року випуску, дата державної реєстрації - 20.04.2019. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію № [NUMBER] від 08.10.1996 власником транспортного засобу марки «УАЗ», модель 3303, 1990 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6060/19/001240 від 03.08.2019 продавець - ТОВ «Авто партнер», який діє на підставі договору комісії № 6060/19/001240 від 03.08.2019 від імені власника транспортного засобу [PERSON] , та покупець - [PERSON] уклали договір про передачу у власність покупцю транспортного засобу марки «УАЗ», модель 3303, 1990 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] від 08.10.1996 за ціною 10000 грн. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких міркувань. Із змісту статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Також, із змісту ст. 6 Цивільного кодексу України, вбачається, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно частини першої ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.4. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п.1 ч,2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч.1,3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Положеннями ст. 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Згідно з ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Статтею 1003 ЦК України визначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Положеннями ч.1 ст. 1004 ЦК України передбачено, що повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Відповідно до ст.1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Частино 1 статті 1007 ЦК України визначено обов`язок довірителя видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Аналізуючи заяви сторін по суті, їх пояснення, наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд зазначає, що встановленими в ході судового розгляду можливо вважати лише обставини надання відповідачем [PERSON] розписок про отримання грошових коштів в розмірі однієї тисячі гривень як аванс за автомобіль УАЗ 452(Д), десять тисяч гривень, одну тисячу доларів США та шість тисяч гривень, а також чотирнадцять тисяч гривень як частковий розрахунок за автомобіль (фарбування). Встановленою є також обставина щодо видачі довіреності, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником перед усіма фізичними та юридичними особами з питання придбання на ім`я [PERSON] транспортного засобу марки «УАЗ», будь-якого року випуску, за будь-якою ціною та за власним розсудом, також надав [PERSON] право підписувати договори купівлі-продажу автомобілів, транспортувати автомобілі до місця реєстрації у відповідних територіальних органах, в органах Державтоінспекції по місцю його проживання, подавати від імені [PERSON] заяви, декларації, одержувати будь-які документи, включаючи посвідчення, свідоцтва, розписуватися за нього, зареєструвати транспортні засоби, сплачувати будь-які платежі і виконувати всі інші дії, що пов`язані з довіреністю. На підставі доводів сторін, викладених у заявах по суті, а також в результаті визнання ними в судовому засіданні, враховуючи наявність договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «УАЗ» модель 3303, 1990 року випуску, покупцем в якому вказаний [PERSON] , суд вважає встановленим факт існування домовленості між [PERSON] та [PERSON] по питанню придбання на ім`я [PERSON] автомобіля марки «УАЗ», будь-якого року випуску, за ціну та на умовах за власним розсудом, проведення ремонту та переобладнання автомобіля, отримання документів та вчинення інших дій, пов`язаних з довіреністю. Однак, за наявними доказами, суд позбавлений можливості встановити розмір витрат на кожну з дій відповідача, які він вчинив чи повинен був вчинити відповідно до домовленості між [PERSON] та [PERSON] , а так само встановити та перевірити доводи позивача щодо порушення відповідачем умов договору доручення, та в якій його частині. Натомість суд не може ґрунтувати свої висновки на припущеннях. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє у позові, відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed