Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь 5 961 грн. 84 коп. заборгованості по заробітній платі; 10 000 грн. моральної шкоди; середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; 408 грн. 59 коп. компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією, індексацію заробітної плати в розмірі 694 грн. 23 коп. та кошти за невикористану відпустку в розмірі 888 грн. 40 коп. Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць. Позивачем до початку судового засідання надано заяву, якою просив позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Завод-фірма «Ось» на його користь 408 грн. 59 коп. компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією та індексації заробітної плати в розмірі 694 грн. 23 коп. залишити без розгляду. Решту позовних вимог підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2014 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Завод-фірма «Ось» про стягнення заборгованості по заробітній платі в частині вимог щодо стягнення з ТОВ «Завод-фірма «Ось» на користь [PERSON] 408 грн. 59 коп. компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією та індексації заробітної плати в розмірі 694 грн. 23 коп. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що з 01.11.2013 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Завод-фірма «Ось», 30.06.2014 року його було звільнено. Проте на даний час відповідачем не виплачена позивачу заробітна плата у розмірі 5 961 грн. 84 коп. Вважає, що з відповідача крім заборгованості по заробітні платі підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розраховуючи з дня звільнення - 30.06.2014 року та кошти за невикористану відпустку в розмірі 888 грн. 40 коп. Також, позивачем зазначено, що в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати йому спричинена моральна шкода в розмірі 10000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача ТОВ «Завод-фірма «Ось» в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити вимоги частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.11.2013 року по 30.06.2014 року працював слюсарем на ТОВ «Завод-фірма «Ось». Станом на 25.09.2014 року підприємство перед позивачем має заборгованість по заробітній платі в сумі 5961 грн. 84 коп. за період з листопада 2013 року по червень 2014 року, в тому числі 888 грн. 40 коп. компенсації за невикористану відпустку, про що свідчить довідка № 225 від 26.09.2014 року ТОВ «Завод-фірма «Ось» /а.с. 6/. Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача нарахована, але не виплачена заробітна плата, в розмірі 5961 грн. 84 коп. за період з листопада 2013 року по червень 2014 року. Позовна вимога про стягнення компенсації за невикористану відпустку в розмірі 888 грн. 40 коп. задоволенню не підлягає, так як позивачем не доведено, що вказана сума не входить до нарахованої відповідачем заборгованості у розмірі 5 961 грн. 84 коп. В силу статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з абзацом 3 пункту 3 Постанови усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) від 26.09.2014 року, наданої ТОВ «Завод-фірма «Ось» №226, середньоденна заробітна плата (дохід) [PERSON] становить 53 грн. 73 коп. /а.с. 5/. Судом на підставі листа Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» визначено, що період затримки розрахунку з позивачем становить 98 робочих днів. Межею позовних вимог по даній вимозі є 14.11.2014 року. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 14.11.2014 року становить: 98 робочих днів х 53,73 грн. = 5265 грн. 54 коп. Згідно ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен неухильно додержуватись законодавства про працю. Недотримання вимог трудового законодавства щодо проведення розрахунку з працівником при звільненні, свідчить про порушення норм законодавства про працю України та трудових прав позивача. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підлягає частковому задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що права позивача на своєчасне отримання заробітної плати порушені, і це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 грн. За наведеного суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільняються. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial