overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності між ними спільних інтересів, неможливості знайти спільні рішення при веденні домашнього господарства, розподілення і використання сімейного бюджету , між ними виникали непорозуміння, не спілкувалися один з одним, стали менше проявляти уваги один до одного. Дана ситуація привела до фактичного припинення їх шлюбних відносин. Протягом останніх трьох років разом не проживають, спільно господарства не ведуть . Вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, і додатково пояснив, що після наданого судом терміну для примирення змін на краще не відбулося, а тому просить їх шлюб розірвати, дітей залишити проживати з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу згідна. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 вересня 1998 року у виконавчому комітеті Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]( а.с. 5). Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх трьох років проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. За час наданого судом терміну для примирення спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач , так і відповідач не знайшли. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з відповідачем по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, на протязі останніх місяців взаємовідносини між ними почали погіршуватися, виникали непорозуміння, сварки і суперечки на побутовому рівні , склалася напружена і негативна атмосфера, не спілкувалися один з одним, стали менше проявляти уваги один до одного. Дана ситуація привела до фактичного припинення їх шлюбних відносин . Вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, і додатково пояснив, що після наданого судом терміну для примирення змін на краще не відбулося, а тому просить їх шлюб розірвати . Відповідач в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу згідна. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 листопада 2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис 405, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]( а.с. 5). Від спільного проживання у них [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року - дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх кількох місяців подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. За час наданого судом терміну для примирення спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач , так і відповідач не знайшли. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з відповідачем по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося , на протязі останніх трьох років шлюбні відносини поступово погіршувалися внаслідок відсутності між ними спільних інтересів, існуючими різними поглядами на життя, проблемами та шляхами їх вирішення, неможливістю досягти порозуміння. Дана ситуація привела до фактичного припинення їх шлюбних відносин. Вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, і додатково пояснив, що після наданого судом терміну для примирення змін на краще не відбулося, а тому просить їх шлюб розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року у Бужанківській сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 7). Від спільного проживання у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. (а.с. 6) Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останнього часу відносини між ними погіршилися, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. За час наданого судом терміну для примирення спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач , так і відповідач не знайшли. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на вирішення побутових питань під час спільного проживання, непорозуміння. Дана ситуація привела до того, що протягом останніх трьох місяців між ними припинені шлюбні відносини, спільно не проживають, господарство не ведуть. Вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати разом з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшло клопотання, у якому просить розгляд справи провести у її відсутність , позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 травня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничіського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] ( а.с. 4). Від спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх трьох місяців разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи, що відповідач проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.02.2015 року по 01.09.2017 року складає 13114,36 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 13114,36 грн. нею сплачено. Крім того, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.02.2015 року по 01.09.2017 року складає 13114,36 грн., що підтверджується довідкою від 12.09.2017 року. Згідно довідки №06-1-17/73 від 02.02.2018 року заборгованість [PERSON] перед ПрАТ «ХТЕЦ» за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.02.2018 року відсутня, яка погашена після подання позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи, що відповідач проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2010 року по 01.09.2017 року складає 4564,73 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні надала заяву про розгляд справи без її участі, крім того заперечувала проти стягнення з неї судових витрат по оплаті судового збору. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2010 року по 01.09.2017 року складає 4564,73 грн., що підтверджується довідкою № 561347 від 07.05.2015 року та довідкою № 4070 від 12.09.2017 року. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 12.04.2018 року відсутня, яка погашена після подання позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи, що відповідач проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року складає 4650,13 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, однак надала заяву відповідно якої уточнила позовні вимоги та просила стягнути судові витрати, оскільки основну заборгованість погашено відповідачем. Крім того, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року складає 4650,13 грн., що підтверджується довідкою №561012 від 07.05.2015 року та довідкою № 2183 від 24.03.2017 року по розрахунках за централізоване опалення за період з 01.03.2015 року по 01.03.2017 року. Однак, як зазначено позивачем заборгованість в сумі 4650,13 грн. відповідачем [PERSON] сплачено в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки заборгованість сплачено під час розгляду справи судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи, що відповідач проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року складає 9232,96 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій просить стягнути з відповідача лише судові витрати в розмірі 1600,00 грн., оскільки з відповідачем було укладено договір реструктуризації на всю суму заборгованості. Крім того, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою [ADDRESS], яку обслуговує позивач, та протягом тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року складає 9232,96 грн., що підтверджується довідкою №560613 від 07.05.2015 року та довідкою № 2256 від 26.04.2017 року по розрахунках за централізоване опалення за період з 01.02.2015 року по 01.04.2017 року. Однак, як зазначено позивачем з відповідачем [PERSON] було укладено договір реструктуризації заборгованості, у звязку з чим, просять стягнути лише судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що з [PERSON] на користь Публічного (Приватного) акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. На доведеність позовних вимог зазначив, що 22.03.2014 року померла її матір [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку за адресою: Донецька область, м. Торецьк, с. Новгородське, вул. Октябрська, 20. Позивач є спадкоємицею першої черги. На момент смерті [PERSON] позивач постійно проживала з нею, оскільки згідно рішення Дзержинської ради народних депутатів від 12.05.1994 року позивача було призначено піклувальником [PERSON] У визначений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки була вимушена виїхати за межі Донецької області, у звязку з проведенням АТО на території Донецької області, тому просить у судовому порядку визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача та представник співвідповідача в судове засідання не прибули, заперечень не надали. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 22.03.2014 року померла [PERSON], яка була матірю позивача, але у встановлений законом строк позивач не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки була вимушена виїхати за межі Донецької області.. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений строк спадщини, яка відкрилася після смерті матері не прийняла. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд знаходить, що доводи спадкоємця позивача у справі про поважність пропуску строку для прийняття спадщини за поважних причин заслуговують на увагу, а тому вважає можливим подовжити строк для прийняття спадщини на три місяці.

Outcome: approved