Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.4-6), та просить постановити рішення, яким: 1. Визнати факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з [PERSON] більше п`яти років до моменту відкриття спадщини [INFO] . 2. Змінити черговість одержання [PERSON] права на спадкування та визнати [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . 3. Визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . 4. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на ј частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Його дружина [PERSON] померла [INFO] . Вона була зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала чоловіку, та в якій вони разом з чоловіком проживали. По твердженню позивача, він є сином [PERSON] , проживав спільно з померлою матір`ю та її чоловіком однією сім`єю в квартирі за адресою: [ADDRESS] , хоча зареєстрований постійно в с. Залізничне, Болградського району, Одеській області. Вказаний будинок належав покійній матері, який в подальшому ним був проданий, та кошти витрачені на догляд за батьками. Після смерті матері, він позивач залишився жити з вітчимом тому, що вітчим хворів, він турбувався про нього, лікував його. Після смерті вітчима, він позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але отримав лист про відмову і необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Зазначення стало приводом звернення до суду. Ухвалою від 05.12.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 22.01.2020 року о 09:00 годині (а.с.38). 09.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив за підписом відповідача, та його представника разом з клопотанням про виклик та допит свідків (а.с.49-69). З відзиву слідує, що відповідач [PERSON] є рідним сином померлого [INFO] [PERSON] , та відповідно є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Позивач [PERSON] ніколи з його батьком [PERSON] спільно не проживав, а тим паче не вів спільне господарство, тобто не були сім`єю. В обґрунтування цих доводів позивач не надав жодних належних і допустимих доказів. На протязі 2011 - 2017 року батько разом з [PERSON] взагалі не проживали в м.Болград Одеської області, а проживали у батьків [PERSON] на півночі Одеської області, здійснюючи догляд за її батьками похилого віку до їх смерті. Також позивач стверджує, що [PERSON] з 2017 року був лежачим, самостійно не міг турбуватися про себе, у зв`язку з чим позивач здійснював за ним догляд, проте це твердження є абсолютно не правдивим, та ніякими доказами не підтверджено. Батько [PERSON] захворів і потрапив до лікарні 24.11.2018 року, де перебував до 07.12.2018 року, та через чотири дні 11.12.2018 року помер вдома. Вказане на думку відповідача свідчить, що батько [PERSON] не перебував в безпорадному стані тривалий час, та не потребував сторонньої допомоги. 22.01.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву разом з клопотанням про виклик та допит свідків, які можуть підтвердити доводи позивача щодо предмету спору (а.с.97-99). 22.01.2020 року за згодою сторін по справі було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 12.02.2020 року о 13:00 годині (а.с.102-103). В судовому засіданні 12.02.2020 року: Позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив суду, що з 13 років, тобто з 1990 року він разом зі своєю матір`ю проживав спільно з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батьків [PERSON] : [INFO] померла [PERSON] , [INFO] [PERSON] , вони усі перейшли проживати в їх квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була успадкована вітчимом [PERSON] . В 2005 році [PERSON] залишився без роботи, і більше ніде не працював. Його мати [PERSON] також не працювала. Тому він, позивач повністю утримував матір та її чоловіка. В 2016 році мати з [PERSON] знаходилися в с.Михайлівка, Ананіївського району Одеської області, де проживали батьки матері: [PERSON] , [PERSON] , який помер в 2016 році, здійснювали за ними догляд. Саме, там в с.Михайлівка [PERSON] захворів, та потрапив в реанімаційне відділення районної лікарні з діагнозом «Цукровий діабет». Його, позивача рідна сестра, яка проживає в Криму знайшла [PERSON] - сина [PERSON] , зв`язалася з ним телефоном, та просила допомоги для батька, але він відмовив. Після смерті дідуся в 2016 році мати з вітчимом повернулися до м. Болград. Він позивач надав їм допомогу, доглядав за ними, так як вони ніде не працювали, доходів не мали, пенсію не отримували. В зв`язку з цим, він позивач продав домоволодіння в с.Залізничне Болградського району Одеської області за 1200 доларів США, та земельну ділянку за 30 000 гривен, що належали матері. Кошти витратив на утримання матері і вітчима. Мати отримувала пенсію з 2009 року. Після смерті матері вітчим важко захворів, потребував сторонньої допомоги, які він йому надавав. Похованням вітчима також займався він особисто. Також позивач стверджував, що усі свої доходи: заробітну плату та ті кошти, що отримував шляхом підзаробіток, все витрачав на мати та вітчима. Був одружений в 2001 році, має двох дітей. Вважав, що оскільки він більше п`яти років проживав з матір`ю і [PERSON] спільно, однією сім`єю, тривалий час доглядав за [PERSON] , який перебував у безпорадному стані, то має право на спадщину за законом на рівні зі спадкоємцем першої черги, тому просив задовольнити його вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримала пояснення та доводи свого довірителя, наполягала на задоволенні позовних вимог. Стверджувала, що позивач протягом усього свого свідомого життя допомагав матері та вітчиму, які потребували сторонньої допомоги. Мати позивача і вітчим постійно проживали в м.Болград, лише інколи їздили в Ананіївський район, де проживали батьки матері позивача. [PERSON] мав намір скласти заповіт на ім`я позивача, однак після смерті дружини важко захворів та втратив розум, тому і не змогли оформити заповіт. Рідний син [PERSON] - [PERSON] ніколи не цікавився життям та здоров`ям батька, постійно проживав і проживає в Російській Федерації, а приїхав в м. Болград лише після смерті батька з метою оформлення спадщини. Тому на думку представника, позивач вправі отримати спадщину на рівні з сином спадкодавця як спадкоємець за законом першої черги, оскільки саме він більше п`яти років спільно проживав з померлим однією сім`єю, і здійснював за ним догляд. Відповідач [PERSON] особисто подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника [PERSON] .. Заперечував усі доводи позивача, та в задоволенні позову просив відмовити (а.с.44-45). Представник відповідача [PERSON] , діючий на підставі довіреності від 19.11.2019 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1529 (а.с.59-60, 61-63) підтримав заперечення викладені у відзиві (а.с.49-35). Стверджував, що позивачем наводяться недостовірні відомості про життя батька відповідача [PERSON] - [PERSON] , та жодними належними доказам не підтверджується факт проживання позивача з померлим [PERSON] протягом п`яти років до дня його смерті однією сім`єю. Крім того, потерпілий [PERSON] не був безпомічним, не був лежачим, і не потребував сторонньої допомоги. А тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав. Згідно із ч.ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки… Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Відповідно до ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, у тому числі, про встановлення факту проживання однією сім`єю. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: -ј частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.17, 14-16); -квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-23). Спадкодавець [PERSON] був зареєстрований один на день смерті за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області за №2107 від 06.06.2018 року (а.с.12). За адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] - довідка виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області за №2419 від 13.06.2018 року (а.с.13). [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який був укладений 18.07.2017 року в Болградському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №85 (а.с.11). Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] (а.с.10), тобто на 8 днів раніше за свого чоловіка. Спадкоємцем за законом першої черги є син спадкодавця [PERSON] - громадянин Російської Федерації (а.с.56-58), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Болградським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису №90 (а.с.63). Позивач по справі є сином [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідач [PERSON] своєчасно, а саме 04.06.2019 року звернувся до приватного нотаріуса Агбун М.І. Болградського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.80-82). Також заяву про прийняття спадщини подав 17.12.2018 року позивач [PERSON] (а.с.71). З матеріалів спадкової справи №343/2018 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.70-87). Згідно виписки епікриз №5305 Болградської центральної районної лікарні слідує, що [PERSON] , 1957 року народження перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні з 24.11.2018 року по 07.12.2018 року з діагнозом: Сахарний діабет 2 тип інсулінозалежний, важка ступінь, декомпенсація. Поліартропатія, діабетична ангіопатія. Діабетична поліневропатія, вражений парапорез, трофічне порушення на лівій голені. Суха гангрена ІV пальця лівої стопи. Облітерируючий атеросклероз нижніх кінцівок. Церебральний атеросклероз. ДЕП 2-3 ступеня. ІХС.А/склеротичний кардіосклероз з повною блокадою ніжки п. Гіса. СН2А (а.с.24). В листі КНП «Болградський районний центр Первинної медико-санітарної допомоги» Болградської районної ради Одеської області від 20.11.2019 року за №801 зазначається, що [PERSON] , 1957 року народження, який мешкав за адресою: [ADDRESS] , перебував на «Д» обліку у дільничного лікаря з 2006 року з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Цукровий діабет ІІ тип середнього ступеня тяжкості» З 2011 року за вказаною адресою не проживав. Прибув на дільницю в 2017 році. Регулярно отримував препарати а програмою «Доступні ліки». На підставі запису журналу невідкладної допомоги був активно оглянутий сімейним лікарем на дому - 30.08.2018 року, 19.09.2018 року. У зв`язку з травмою грудної клітки (впав в квартирі). Діазноз: Забій правої половини грудної клітини. Перелом ребер? Категорично відмовився від R-графії грудної клітки. Надано рекомендації. Перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Болградської ЦРЛ з 24.11.2018 року до 07.12.2018 року. Діагноз: Цукровий діабет ІІ ступеня … За станом здоров`я потребував стороннього догляду. Амбулаторна карта була загублена родичами (а.с.64). Згідно повідомлення КНП «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області від 15.11.2019 року за № С -63 [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] отримував стаціонарне лікування за останні п`ять років один раз: з 24.11.2018 року по 01.12.2018 року в хірургічному відділенні Болградської ЦРЛ. Діагноз: Цукровий діабет 2 тип інсулінозалежний … Після виписки потребував стороннього догляду у зв`язку з важким станом. Амбулаторно за медичною допомогою в консультативно-діагностичне поліклінічне відділення Болградської ЦРЛ - не звертався, на «Д» обліку у лікарів КДПВ - не перебував (а.с.65). За наслідками дослідженого оригіналу медичної картки померлого [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с.25-27) вбачається, що картка заведена в 2004 році. З 2007 року по 2017 рік жодних записів не має. В 2007 році було поставлено діагноз: «Гіпертонічна хвороба». Поставлений «Д» облік у лікаря терапевта. В листопаді 2017 року після звернення до лікаря були видані рецепти згідно реєстру «Доступні ліки». В березні 2018 році поставлено діагноз; «Церебральний атеросклероз. Гіпертонічна хвороба 2ст.». Наступне звернення до лікаря в липні 2018 року, у вересні 2018 року, і також були виписані рецепти згідно реєстру «Доступні ліки». Більше жодних записів в медичній картці не має. Записами медичної картки спростовуються твердження позивача, що спадкодавець важко хворів і потребував сторонньої допомоги. За клопотанням сторін було допитано свідків. Свідки, заявлені позивачем надали наступні пояснення. Свідок [PERSON] - лікар-хірург КНП «Болградська ЦРЛ» суду пояснив, що померлого [PERSON] він здає досить давно, разом навчалися в школі, і саме зі слів покійного йому відомо, що [PERSON] є його прийомним сином. За пів року до смерті [PERSON] вже рухався з трудом. З серпня 2018 року його стан здоров`я став погіршуватися. В кінці листопада на початку грудня 2018 року він був поміщений до лікарні у важкому стані. Догляд за ним здійснював позивач [PERSON] зі своєю цивільною дружиною. Інші родичі не навідували хворого. З 2017 року у [PERSON] був діагноз «Цукровий діабет. Гіпертонічна хвороба», отримував ліки за держаною програмою «Доступні ліки». Стаціонарного лікування не проходив, та і взагалі утримувався від звернення до лікарів. Свідок [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] з 1990 року. Сім`ю [PERSON] та [PERSON] знає, так як проживали в одному будинку, були сусідами. Позивач [PERSON] проживав спільно з матір`ю [PERSON] та її чоловіком в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] тривалий час хворів, і догляд за ним здійснював [PERSON] зі своєю співмешканкою [PERSON] . Свідку відомо, що у померлого є син, який проживає в Російській Федерації, проте вона ніколи його не бачила. І зі слів покійної [PERSON] їй відомо, що син своєму батьку матеріальної допомоги не надавав. Покійні [PERSON] та [PERSON] періодично їздили доглядати батьків Петкової в с.Михайлівка, а потім приїжджали. Свідок [PERSON] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] пояснив, що з 2014 по 2017 рік працював за кордоном. З 2017 року вже був дома. Позивача [PERSON] знає досить добре, що він проживав з матір`ю та її чоловіком [PERSON] .. Перед смертю [PERSON] важко хворів, за неділю до лікарні перестав вставати, потребував сторонньої допомоги. Він, свідок робив йому перев`язки, та уколи, після того, як його привезли з лікарні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] тривалий час, так як разом працюють в школі-ліцей з 2007 року. Біля року проживають разом. [PERSON] проживав з батьками в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Батьки [PERSON] не працювали, важко хворіли, за ними необхідно було здійснювати догляд. Працював тільки [PERSON] , та всі кошти витрачав на батьків. В літку 2018 році захворіла [PERSON] , їй поставили діагноз онкологічне захворювання. Вона, свідок разом з нею їздила в м.Ізмаїл до лікаря на консультацію. У вересні 2018 року [PERSON] впав в квартирі та зламав ребра, але категорично відмовлявся їхати в лікарню, тому лікар приїжджав додому, оглядав його та здійснив призначення. В листопаді 2018 року почалася гангрена ніг, тому змушені були госпіталізувати в лікарню. Вона, свідок особисто допомагала батькам [PERSON] , готувала їжу, та носила їм, прибирала в квартирі, купувала ліки. Підтвердила, що позивач [PERSON] раніше був одружений має двох дітей, але де його сім`я і чи він з ними спілкується, їй свідку не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона товаришує з [PERSON] та [PERSON] біля 7 років, так як разом працюють в школі-ліцеї. [PERSON] і Оксана разом проживають біля двох років. Саме на їх прохання вона ходила до батьків [PERSON] , навідувала їх приблизно за тиждень до смерті, так як [PERSON] злягла, і потрібно було доглядати за нею. А після смерті т.Люди вона, свідок чотири рази ходила робити перев`язки [PERSON] , оскільки у нього відкрилася гангрена, міняла постіль, памперси. З [PERSON] ходили по черзі. Свідок [PERSON] - медичний директор КНП «Болградська ЦРЛ». В листопада 2018 року на прохання [PERSON] він їздив для огляду на дому [PERSON] , який впав дома, та зламав 4-5 ребра. Хворий категорично відмовлявся їхати в лікарню. Тому, він свідок здійснив призначення, рекомендував туге пеленання та знеболювальні ліки. Також у хворого на ногах були відкрити трофічні язви, особливо на лівій нозі. В квартирі була дружина, яка також хворіла, і вони потребували стороннього догляду. Інших людей не бачив. Свідки зі сторони відповідача суду пояснила про таке. Свідок [PERSON] суду пояснила, що тривалий час проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] та були сусідами сім`ї [PERSON] , яких знають більше 50-ти років. [PERSON] проживали разом в квартирі по [ADDRESS] . А після смерті батька [PERSON] в 2009 році, вони перейшли проживати в успадковану [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , де проживали вдвох. Позивач [PERSON] , який є рідним сином [PERSON] ніколи не проживав спільно з матір`ю і [PERSON] , приходив лише їх навідувати. Свідок також повідомила, що [PERSON] та [PERSON] біля трьох років взагалі проживали в с.Михайлівна на півночі Одеської області, доглядали похилих батьків [PERSON] , та повернулися в м.Болград приблизно в червні 2017 року, так як [INFO] [PERSON] виповнювалося 60 років і потрібно було оформлювати пенсію. Саме коли знаходились вони в с.Михайлівка, [PERSON] важко захворів, потрапив в лікарню, і у нього почався цукровий діабет. За цей період [PERSON] приїжджала декілька разів на рік, щоб сплати комунальні витрати за квартиру. Як [PERSON] , так і [PERSON] не були тривалий час лежачими хворими, лише не задовго до смерті злягли. У [PERSON] було онкологічне захворювання, вона мучилась від на сильних болів. Їм допомагали усі сусіди, не раз збирали кошти на ліки, замовляли їх, і навіть доставляли з м.Ізмаїл. Найближчі сусіди, хто коли міг навідували, носили продукти харчування та готову їжу. [PERSON] скаржилася, що син [PERSON] не допомагає їм. Свідок [PERSON] суду пояснив, що були сусідами сім`ї [PERSON] , так як тривалий час проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] , та знав їх досить добре. [PERSON] і [PERSON] проживали разом в квартирі по [ADDRESS] , проживали одні. Позивач [PERSON] ніколи з ними не проживав, і їх не утримував, а ти паче не вів з ними спільне господарство. Якийсь час рік чи два, вони взагалі в м.Болград були відсутні, проживали в с.Михайлівка, у батьків [PERSON] , які були похилого віку, і їх потрібно було доглядати. Повернулися в м.Болград в 2017 році після їх смерті, та [PERSON] продала будиночок батьків в селі. На ці гроші вони жили. Також [PERSON] продала будинок і земельну ділянку в с.Залізничне Болградського району Одеської області, та частину коштів віддала сину [PERSON] .. За наслідком аналізу показів свідків слідує, що жоден з них не підтвердив, що позивач [PERSON] понад п`ять років до дня смерті спадкодавця проживав спільно з ним як одна сім`я, тобто були пов`язані спільним побутом, здійснювали свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності. Свідки зі сторони позивача підтвердили, що позивач опікувався спадкодавцем з вересня 2018 року до дня його смерті, тобто 11.12.2018 року , біля трьох місяців. Лікарі, які були допитані як свідки також підтвердили погіршення стану здоров`я спадкодавця [PERSON] саме з вересня 2018 року. Ніхто зі свідків не вказував на те, що спадкодавець тривалий час був у безпорадному стані, не здатен був до самообслуговування. Покази свідка [PERSON] суд вважає найбільш достовірними та правдивими, та приймає їх до уваги, оскільки вони співвідносяться з іншими наявними у справі доказами. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених цим свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи - не встановлені, та покази цього свідка об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Крім того, на запит суду на ім`я начальника Болградського об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «вул.25 Чапаєвської Дивізії, № 65» [PERSON] судом отримано відповідь, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] проживав [PERSON] і його дружина [PERSON] . [PERSON] в зазначеній квартирі не проживав. Більшість мешканців першого під`їзду, де розташована квартира №8 , стверджують, що [PERSON] не проживав спільно з [PERSON] , та лише один житель зазначає, що [PERSON] .. навідував хворого [PERSON] , що свідчить про їх спільне проживання. Заборгованість по квартирній платі в розмірі 545.96 гривень в травні 2019 року сплатив [PERSON] , заборгованість в сумі 400.00 гривень 08.11.2019 року сплатив [PERSON] (а.с.112). Положеннями ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом. Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Разом з цим, ст.1259 ЦК України встановлено можливість зміни черговості одержання права на спадкування. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: - здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); - матеріальне забезпечення спадкодавця; - надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; - тривалий час здійснення зазначених вище дій; - безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. У законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК. Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Враховуючи вище зазначену норму матеріально права суд може змінити своїм рішенням черговість одержання права на спадкування за умови, що позивач протягом тривалого часу опікувалася спадкодавцем, матеріально його забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби чи безпорадного стану. Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Проте судом достовірно було встановлено на підставі наданих документів, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с.25-27) згідно оригіналу медичної картки, заведеної в 2004 році у період з 2007 року по 2017 рік жодних записів не має. В 2007 році було поставлено діагноз: «Гіпертонічна хвороба». Поставлений «Д» облік у лікаря терапевта. В березні 2018 році поставлено діагноз: «Церебральний атеросклероз. Гіпертонічна хвороба 2ст.». Наступне звернення до лікаря в липні 2018 року, у вересні 2018 року, і також були виписані рецепти згідно реєстру «Доступні ліки». Більше жодних записів в медичній картці не має. З огляду на зазначене, спадкодавець [PERSON] не був тривалий час важкохворою особою, яка потребувала стороннього догляду. Допитані лікарні пояснили, що стан здоров`я [PERSON] погіршився у вересні 2018 року, і лише з 24.11.2018 року по 07.12.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.24), перебуваючи у важкому стані, [INFO] - помер. Тобто фактично, спадкодавець потребував допомоги з вересня 2018 року до дня смерті [INFO] . Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець першої черги, заперечує право позивача на спадщину. До аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 200/21452/15-ц (провадження N 61-18578св18) зазначивши, що « … визнання судами за позивачем права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги є помилковим, оскільки відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, що позивач у судовому порядку не довів». У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування не доведений позивачем відповідними доказами. Позивачем не доведено, що він: - проживав спільно з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] (спадкодавцем) однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини; - здійснював опіку над спадкодавцем [PERSON] ; - матеріально забезпечував спадкодавця; - надавав будь-яку іншу допомогу спадкодавцеві, тобто таку допомогу, яка має матеріалізоване вираження (прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири); - тривалий час здійснював зазначені вище дії; Також судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] не перебував у безпорадному стані, тобто в такому стані, під час якого він неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що [PERSON] не довів знаходження померлого - спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані, тобто в такому стані, під час якого він неспроможній був самостійно забезпечувати свої потреби. Покази допитаних в судовому засіданні свідків є суперечливими, неконкретними, з них неможливо встановити певні фактичні обставини щодо предмету спору, а тому вони не можуть бути достатніми доказами на підтвердження відповідних обставин. Також, матеріали справи не містять відомостей, що позивач працював та мав постійний дохід який би міг матеріально забезпечувати спадкодавця [PERSON] , який, в свою чергу з серпня 2017 року отримував пенсію. Вимоги щодо встановлення факту спільного проживання позивача [PERSON] та [PERSON] однією сім' більше п`яти років - не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та є не доведеними, а відтак і вимоги щодо зміни черговості отримання права на спадщину у даній справі, які є похідними від отримання статусу спадкоємця четвертої черги - задоволенню не підлягають. Під час розгляду справи позивачем не надано належних доказів, які б давали йому право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed