Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.05.2012 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов'язання за договором не виконував, в зв'язку з чим станом на 31.10.2016 року допустив заборгованість у сумі 31949,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2869,89 грн., по процентах за користування кредитом 23881,89 грн., по комісії та пені 3200 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1497,59 грн., яку просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач позов не визнав, пояснив, що кредитний рахунок було відкрито не на його прохання, а з ініціативи працівника банку. Підпис на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку належить йому. З рахунку знімав кошти в сумі 1000грн, та двічі вносив кошти на погашення кредиту в сумах 1000грн. та 140грн. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно Заяви від 03.05.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит на кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Цією ж заявою відповідач ствердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. На підставі п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов та правил), клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. У відповідності до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил, з 01.09.2014 року процентна ставка по даному кредиту була збільшена до 34,80 %, а з 01.04.2015 року - до 43,2%. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово), що передбачено п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг.| Відповідно до п.2.1.1.12.8 вказаних Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/ Пам'яткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами Банка, якщо інше не передбачено п.2.1.112.13. Відповідач позов не визнав, оскільки не просив відкрити має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину, батька похилого віку, належним чином зобов'язання за Договором не виконував, в результаті чого станом на 31.10.2016 року його заборгованість перед Банком становить: заборгованість за кредитом 2869,89 грн., по процентах за користування кредитом 23881,89 грн., по пені та комісії 3200 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.05.2012 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] штрафів в сумі 500 грн. та 1497,59 грн., в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. Суд відхиляє доводи відповідача на заперечення позову з мотивів, що він не просив відкрити кредитний рахунок, а така ініціатива виходила від працівників банку, оскільки ця обставина не спростовує отримання ним кредитних коштів, їх використання. Відповідач в суді пояснив, що підпис на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку належить йому, двічі на погашення кредиту в сумах 1000грн. та 140грн. вносив кошти, що узгоджується з даними розрахунку заборгованості за договором б/н від 03.05.2012 року. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial