Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 27 430 грн. 43 коп. та судовий збір в розмірі 274 грн. 30 коп., зазначивши, що 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003597098, згідно якого йому було надано кредитні кошти в сумі 25 040 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавця, з розрахунку 0,01% річних на строк до 25 квітня 2016 року. Однак, відповідач свої зобов'язання виконує неналежним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 27 430 грн. 43 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов визнав частково в частині заборгованості за кредитом в розмірі 24 170 грн. 63 коп. В іншій частині з позовом не згодний. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003597098 від 25 квітня 2013 року. Розмір та валюта кредиту - 25 040 грн. Строк кредиту - 36 місяців. Розмір процентної ставки - 0,01 % річних. 24 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» у виконання ст.ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір факторингу № 24/03/2014. За умовами вказаного договору відбулося відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 2003597098 від 25 квітня 2013 року, що був укладений з відповідачем. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» набуло прав кредитора до [PERSON]. Відповідно до п. 1.2.1. договору кредитор надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору та правил кредитування, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною договору. Пунктом 1.4 договору встановлений порядок погашення кредиту, однак відповідач в порушення вказаних вимог, не належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 07 серпня 2014 року склала: сума заборгованості за кредитом - 24 170,63 грн., сума заборгованості за процентами - 1,16 грн., сума комісії за РО - 3 258,64 грн. Відповідно до п. 1.5.4. договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Суд не приймає до уваги заперечення позивача, оскільки вважає їх необґрунтованими та доказів на їх підтвердження позивачем не надано, крім того вказані вимоги проти яких заперечує відповідач, обумовлені умовами договору. Аналізуючи забрані у справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 27 430,43 грн., а також з урахуванням ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 274,30 грн.

Outcome: approved