Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав останньої; стягнути з відповідача на користь державного закладу чи особи, яка буде опікуватись [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не виконує своїх батьківських обов`язків в межах, визначених законодавством і до усунення цих обставин є реальна загроза здоров`ю і життю малолітнього [PERSON] . Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради - Дубіна Н.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги, з викладених в позовній заяві підстав, підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з огляду на їх необгрунтованість та просила відмовити в їх задоволенні. При цьому пояснила, що вона здійснює належний догляд за своїм сином, вказує що вона не зловживає алкогольними напоями. Зазначила, що на даний час вона перебуває у стані вагітності, а тому їй не можна хвилюватися та нервувати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). 14.02.2019р. до служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області надійшло повідомлення від Покровського міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» про те, що в ході бесіди з [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] , [INFO] зламав ногу, до медичного закладу мати не зверталася. З метою перевірки вказаних фактів та з метою захисту прав дитини, за адресою [ADDRESS] прибули працівники служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, які виявили, що санітарно-гігієнічний стан будинку незадовільний, будинок не опалюється, умови для проживання та розвитку дитини нестворені, продукти харчування відсутні, мати дитини мала ознаки сильного алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно, на зауваження спеціалістів служби не реагувала, внаслідок чого було викликано працівників Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та спеціалістів КЗ «ЦМЛ м.Покров «ДОР». Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки, складеного комісією у складі представників служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, представником закладу здоров`я, мати дитини перебувала в стані алкогольного сп`яніння, малолітній [PERSON] був одягнений у брудний одяг, який мав неприємний запах, дитина скаржилась на біль в нозі, будинок у якому проживає родина перебуває в аварійному стані, відсутні необхідні меблі та побутова техніка, не створено належних умов для проживання та повноцінного розвитку дитини, у приміщенні холодно, будинок не опалюється, продукти харчування відсутні. Внаслідок чого [PERSON] було госпіталізовано до КЗ «ЦМЛ м.Покров «ДОР», а малолітнього [PERSON] - до амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 5 КЗ «ЦПМСД м.Покров» (а.с. 9-11). За результатами огляду [PERSON] сімейним лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини №5 та хірургом КЗ «ЦМЛ м.Покров «ДОР» встановлено, що у дитини закритий перелом гомілкової кістки зі зміщенням уламків. За направленням хірурга КЗ «ЦМЛ м.Покров «ДОР» малолітнього негайно госпіталізовано до обласної дитячої клінічної лікарні м.Дніпро (а.с.12,14-15). Згідно пояснення [PERSON] , яке надійшло до виконавчого комітету Покровської міської ради 15.02.2019р. за №785/0/1-19, малолітній [PERSON] отримав травму від [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] . Мати дитини не зверталася за медичною допомогою через власну безвідповідальність (а.с.16). Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №18 [PERSON] перебувала в стані гострої алкогольного інтоксікації, 16:55 год. - 2,27 % проміле (а.с. 13). З довідки, виданої КЗ «ЦМЛ м.Покров «ДОР» №280 від 18.02.2019р. вбачається, що дитина [PERSON] , 13.08.2014 року на «Д» обліку не перебуває. Мати зловживає алкоголем, оздоровленням та лікуванням дитини не займається, рекомендації лікарів не виконує, дитина потребує вакцинації за графіком (а.с. 20). З огляду на наявні загрози життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] , органом опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області прийнято рішення «Про відібрання малолітньої дитини» від 15.02.2019р. № 44 (а.с.17), про що повідомлено Нікопольську місцеву прокуратуру (а.с. 18), копія яких знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларація прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Рекомендацією Rec (2006) 19 Комітету Ради Європи «Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками», прийнятою 13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов`язків. Особливу увагу слід приділяти сім`ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами. Згідно ст.1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем; складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров`я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має (не набула або втратила) здатності чи можливості самостійно піклуватися про особисте (сімейне) життя та брати участь у суспільному житті; тимчасовий притулок для неповнолітніх - організація тимчасового проживання, виховання, утримання безпритульних дітей, дітей, позбавлених батьківського піклування, які зазнали жорстокості, насильства та постраждали від торгівлі дітьми або з інших причин потребують соціального захисту. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, згідно п. 4 якого, особи, яким стало відомо про факт залишення дитини без батьківського піклування, зобов`язані негайно повідомити про це службу у справах дітей за місцем виявлення дитини. Відповідно до ч.2 ст.170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відповідно до ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Разом з тим, посилання відповідача на здійснення належного догляду за дитиною, суд оцінює критично, оскільки вони є голослівними та спростовуються поясненнями представника позивача та наданими письмовими доказами, які міститься в матеріалах справи в їх сукупності. Також, суд враховує пояснення відповідача, згідно яких остання зазначила, що не звернулась за медичною допомогою для дитини, оскільки не встигла, хоча на той час вже пройшло більше доби часу. Наведене свідчить про неналежне виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного, оскільки [PERSON] зловживає спиртними напоями, створює небезпеку життю та здоров`ю сина [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області до відповідача [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. Згідно ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , вона зобов`язана надавати матеріальну допомогу на його утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст.183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.02.2019 року до повноліття дитини. Відповідно до ст..141 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved