Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані позивач та відповідач, який є його сином. Відповідач за вказаною адресою не проживає з листопада 2014 року, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розряду справи до суду не надходило. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. У звязку з неявкою сторін в судове засідання та відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач, на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2001 року, є власником квартири [ADDRESS](а.с.6). За вказаною адресою зареєстровані позивач та відповідач, який є його сином. Відповідач за вказаною адресою не мешкає з листопада 2014 року, його особистих та носильних речей в квартирі немає, що підтверджується актами КП «Жилсервіс-2». Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача [PERSON] на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідно до ст..88 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved