Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11.04.2003 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000 євро, які надіслав їй через банк двома платежами, по 500 євро та сплатив за банківські послуги 35 євро. В кінці вересня 2013 року відповідач повернула частину грошових коштів в сумі 8 000 грн., а через місяць ще 3 100 грн., повернувши йому загалом 11 100 грн. Проте позивач вважає, що оскільки він позичав грошові кошти у євро, то відповідач повинна була б повернути йому грошові кошти загальною сумою 1 035 євро у гривневому еквіваленті в сумі 11 799 грн. Тому позивач вважає, що відповідач повинен повернути йому ще частину грошових коштів в сумі 699 грн., крім цього сплатити 3 % річних від простроченої суми за 9 років неповернення суми боргу в розмірі 279 євро, тому звернувся з даним позовом до суду. Уточнивши позовні вимоги (а.с. 6), позивач просив стягнути з відповідача кошти в загальній сумі 3 875, 68 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав на підставах, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував, в зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання просив розглянути справу за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Крім цього, просив стягнути борг з відповідачки за курсом валюти, в якій він надавав кошти в борг, станом на час винесення рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Так, позивач вказує, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено відповідний договір позики грошових коштів, загальною сумою 1 000 євро, які він перерахував їй шляхом банківського переказу двома платежами по 500 євро та сплатив за банківські послуги ще 35 євро, тому борг [PERSON] перед ним становив 1 035 євро, [PERSON] повернула йому в кінці вересня 2013 року 8 000 грн. та ще через місяць 3 100 грн., що на думку позивача недостатньо, а саме вважає, що відповідачка має повернути йому додатково 699 грн. та сплатити 3 % річних від простроченої суми за 9 років неповернення суми боргу в розмірі 279 євро. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Так, ст. 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. При цьому в силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Водночас позивач не надав жодних допустимих та належних доказів, визначених ст.ст. 57 - 64 ЦПК України, та не довів в судовому засіданні факт укладення відповідного договору позики між ним та відповідачем [PERSON], умов відповідного договору, та відповідно не довів порушення його прав з боку відповідачки. Тому в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку з недоведеністю заявлених до відповідачки позовних вимог. Та в зв'язку з відмовою в задоволенні позову, згідно ст. 89 ЦПК України, судові витрати, на які посилається позивач, відповідачем не відшкодовуються. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed