Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилась спадкова маса, яка складається, зокрема, з земельної ділянки (паю) № [NUMBER] площею 3,27 га, що розташована на території Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом та прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як провів поховання померлої, забрав в своє користування предмети домашнього вжитку, сільськогосподарський інвентар та обробляв присадибну земельну ділянку. Разом з тим, оформити спадкові права після смерті [PERSON] позивач не має можливості з підстав втрати оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку та відсутності на думку нотаріуса доказів прийняття їм спадщини. Крім цього, в свідоцтві про смерть спадкодавця ім`я останньої вказане як Докія, а в заповіті від 20.09.2000 та в копії державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 03.12.1999 її ім`я зазначене як [PERSON] . За таких підстав постановою приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебрякової Ю.В. від 20.11.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Відтак позивач просить: встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт належності померлій [PERSON] . Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН від 03.12.1999, виданого на ім`я [PERSON] ; встановити факт належності померлій [PERSON] заповіту від 20.09.2000, вчиненого від імені [PERSON] ; а також визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай) № [NUMBER] площею 3,27 га, що розташована на території Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.12.2019 відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання на 13.01.2020, наданий відповідачу строк для подання відзиву та за клопотанням позивача витребувані докази. 13.01.2020 у підготовче засідання позивач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення та просив справу розглянути без його участі. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд встановив, що [PERSON] померла [INFO] . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно з копією архівного примірника Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 03.12.1999 померлій [PERSON] належала земельна ділянку (пай) № [NUMBER] площею 3,27 га, що розташована на території Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Частина 1 ст. 534 ЦК УРСР визначає, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Заповітом від 20.09.2000, посвідченим секретарем виконкому Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області та зареєстрованим в реєстрі за № 66, [PERSON] заповідала усе належне їй майно [PERSON] (а.с. 11). Разом з тим, як вбачається з архівної копії Державного акта на право власності на землю від 03.12.1999 та копії заповіту від 20.09.2000, ім`я власника земельної ділянки та заповідача у даних правовстановлюючих документах помилково вказано Євдокія. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/914-а від 31.07.2019 український запис особового імені Докія (сідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (заповіт; Державний акт на право приватної власності на землю, запис [PERSON] ) є ідентичними. Аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що в документах, про встановлення факту належності яких просить позивач, мали місце неточності при написанні імені [PERSON] . Відтак, беручи до уваги, що від встановлення даних юридичних фактів залежить реалізація позивачем свого права на спадщину, а в інший спосіб заявник виправити ім`я померлої у вказаних документах можливості не має, суд вважає, що [PERSON] довів, що Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії ВН від 03.12.1999, виданий на ім`я [PERSON] , та заповіт від 20.09.2000, заповідачем в якому вказана [PERSON] , належать [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо прийняття позивачем спадщини та визнання за ним права власності суд зазначає таке. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до довідок виконкому Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 256-3/19 від 01.10.2019, № 979 та 980 від 27.11.2019 спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , який прийняв спадщину, що складається із земельної ділянки, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном (а.с. 18-20). Також суд встановив і вбачається з матеріалів справи, що після смерті [PERSON] жодна особа, крім позивача, не прийняла спадщину та не звернулась до органу нотаріату із заявою про її прийняття. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази, а також беручи до уваги те, що від встановлення даного юридичного факту залежить реалізація позивачем свого права на спадщину, суд вважає, що [PERSON] довів факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. 15.07.2019 з метою оформлення спадщини позивач звернувся до відповідного органу нотаріату із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 15). Однак оформити спадщину на належне йому після смерті [PERSON] майно позивач не зміг. Постановою приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебрякової Ю.В. від 20.11.2019 позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану на території Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що належала [PERSON] , відмовлено (а.с. 16). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1656,80 грн., що підтверджується квитанціями від 25.07.2019 та від 04.12.2019 (а.с. 1-4). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 828,40 грн., сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved