Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності, належить будинок по [ADDRESS] . У вказаному будинку також зареєстрований відповідач, син позивача. Він не проживає у вказаному будинку з 2009 року, не є співвласником вказаного будинку. Факт його реєстрації у вищевказаному будинку, порушує права позивача щодо володіння і користування своєю власністю. Тому позивач звернувся до суду та просить визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS] . Спір підсудний Лебединському районному суду Сумської області. Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 31.08.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Станом на 02.11.2021 року відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи, чи розгляду справи у його відсутності. Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просив задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи, а також він був сповіщений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, можливо слухати у його відсутності. Суд ухвалив проводити розгляд справи у заочному порядку без участі відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а матеріалів справи є достатньо для розгляд справи по суті. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 березня 2009 р., посвідченого державним нотаріусом Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 470 (а.с. 5). Право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано за [PERSON] в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради», що стверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 березня 2009р. №22061730 (а.с. 6). Крім позивача - [PERSON] у вищевказаному житловому будинку зареєстровані дружина позивача - [PERSON] , син позивача - [PERSON] [INFO] , що підтверджується Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02 серпня 2021р., наданому мені Відділом адміністративних послуг управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради (а.с. 7). Відповідач не проживає в належному позивачу житловому будинку по [ADDRESS] з моменту його реєстрації за даною адресою (з 25 березня 2009р.), що стверджено довідкою від 12 серпня 2021р. вих. №699, що видана депутатом Лебединської міської ради Котенко Р.В., на підставі показів допитаних сусідів [PERSON] та [PERSON] \-дрівни в якій зазначено, що дійсно [PERSON] фактично не проживає по [ADDRESS] з 25 березня 2009 р. (а.с. 8). Вказані обставини, вищезазначені свідки ствердили також в судовому засіданні. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності на місці проживання без поважних причин понад один рік. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] не є власником/співвласником житлового будинку [ADDRESS] та, починаючи з 2009 року, не мешкає у ньому, оскільки проживає за іншою адресою. Оскільки факт реєстрації відповідача у будинку за адресою: [ADDRESS] , порушує права володіння, користування і розпорядження власністю, належною позивачу, оскільки останній вимушений сплачувати платежі за надані житлово-комунальні послуги, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому будинку осіб, не має можливості оформити субсидію чи вчинити будь-який правочин з приводу нерухомого майна, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved