Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, і просить суд визнати право власності на 16/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]), в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути у свою відсутність (лист від 29.10.2018 року). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі № 11, Крижанівської сільської ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на території Крижанівської територіальної громади Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, [ADDRESS], що встановлено судом зі змісту довідки №СР -14-912 від 24.09.2008 року виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Комінтернівського (Лиманського) району Одеської області. За життя [PERSON] склала заповіт від 01.12.2000 року, яким заповіла вказаний житловий будинок та все своє майно своєму синові- [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.04.2004 року, видане Лукашівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис про смерть № 10. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Зі змісту спадкової справи заведеної до майна [PERSON] спадкоємцем є саме позивач. 10.02.2009 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, і за життя спадкодавця його право на цей будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. В теперішній час спадкоємець до майна [PERSON] позбавлений можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв'язку із смертю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на 16/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]), і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved