Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про зняття обтяження з рухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14.01.2016 року він придбав автомобіль у ТОВ «Віп Моторс Груп» «Mercedes-Benz Viano», 2012 року випуску, VIN-код (ідентифікаційний номер транспортного засобу): [NUMBER] та став його власником, отримавши свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] у територіальному сервісному центрі МВС № 8047. Проте пізніше позивач дізнався, що на це майно накладено обтяження у вигляді заборони відчуження. Ухвалою судді від 16.11.2018 року у справі відкрито провадження у цивільній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 16.01.2019 року представник третьої особи ТОВ «Правовест» подав через канцелярію суду заяву, про зупинення провадження у справі, розгляд якої здійснюється в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою судді від 16.01.2019 року призначено підготовче судове засідання у цій справі. 14.01.2019 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача - [PERSON] приватного нотаріуса КМНО, в якому вказує, що запис про обтяження застосований до автомобіля позивача, було здійснено внаслідок посвідчення нею договору відступлення прав вимоги між ТОВ «Юридична фірма «Правовест»» та ТОВ «Віп Моторс Груп», так як на сьогодні вказаний договір є чинним, не оскаржується в судовому порядку. Для посвідчення цього договору відповідачем було надано всі необхідні документи, згідно вимог чинного законодавства України, а тому підстав для відмови у його посвідченні не було. Позовні вимоги відповідач не визнає та просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі. 15.01.2019 року, до суду надійшла заява третьої особи - ТОВ «Юридична фірма «Правовест»», в якій вони просять зупинити провадження в цій справі до вирішення спору про визнання протиправним та скасування рішення по вилученню обтяжень рухомого майна з Державного реєстру обтяжень приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т.В. за позовом ТОВ «Юридична фірма «Правовест»». Одночасно до суду надійшло пояснення ТОВ «Юридична фірма «Правовест», в якому заперечують проти позовної заяви та вважають її такою, що не підлягає задоволенню. 31.01.2019 року до суду, від позивача, надійшла відповідь на відзив, в якій повністю підтримує свої позовні вимоги. Сторони, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду не з`явились. Позивач направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд розглянув справу на підставі наявних в матеріалах справи документів. Так судом встановлено, що 14.01.2016 року позивач набув права власності на автомобіль «Mercedes-Benz Viano», 2012 року випуску, кузов номер: [NUMBER] , який придбав у ТОВ «Віп Моторс Груп» на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2016 року, та здійснив його перереєстрацію у територіальному сервісному центрі МВС № 8047, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію № [NUMBER]. 11.09.2018 року, при намаганні позивачем відчужити належний йому автомобіль, він виявив, що відносно вказаного рухомого майна - автомобіля «Mercedes-Benz Viano», 2012 року випуску, кузов номер: [NUMBER] , накладено обтяження у вигляді заборони відчуження рухомого майна від 12.01.2018 року. Запис про обтяження внесений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за заявою обтяжувача - ТОВ «Юридична фірма «ПРАВОВЕСТ»» на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитами № 2. При цьому боржником є ТОВ «Віп Моторс Груп». Крім того, відомості про обтяження до Реєстру були внесені 12.01.2018 року № 16665539, щодо заборгованості одного з попередніх власників - ТОВ «Віп Моторс Груп» вже після відчуження боржником майна і після отримання у власність рухомого майна позивачем, як добросовісним набувачем, оскільки на час придбання авто жодних відомостей про обмеження до відповідних державних реєстрів не існувало. Наявність запису про обтяження в Реєстрі, до якого не має відношення позивач, унеможливлює зняття з реєстрації автомобіля та його відчуження будь-яким чином, чим порушуються права позивача на розпорядження своїм майном. Відповідно, позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власним автомобілем шляхом скасування або визнання припиненим обтяження рухомого майна - автомобіля марки «Mercedes-Benz Viano», 2012 року випуску, кузов номер: [NUMBER] , та виключити (скасувати) відповідний запис про обтяження вказаного рухомого майна з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Враховуючи викладене суд прийшов до таких висновків. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави. Позивач є добросовісним набувачем рухомого майна, оскільки придбав його за договором купівлі-продажу, та не пов`язаний з зобов`язаннями ТОВ «Віп Моторс Груп», на підставі яких внесені відомості про наявність обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У справі № 348/1897/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля відповідачу, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав вважати збереження сили застави для нового власника майна. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц та у постановах Верховного Суду від 12.12.2018, справа № 0503/6754/2012., від 01.11.2018 , справа № 348/1897/16-ц. Суд вважає, що, існування обтяження щодо рухомого майна позивача, який є добросовісним набувачем, є таким, що порушує права власника на розпорядження рухомим майном, і тому, відповідно, підлягає визнанню припиненим в судовому порядку. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється в разі примусового продажу майна. Положеннями ст. 593 ЦК України, визначено право застави припиняється у разі реалізації предмета застави. Частиною другою ст. 593 УК України, передбачено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Відповідач жодних дій по внесенню відомостей про припинення права застави до державного реєстру не вчинив. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду. За викладених обстав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Щодо заяви третьої особи ТОВ «Юридична фірма «ПРАВОВЕСТ» про зупинення провадження у справі, суд не вбачає необхідності для її зупинення з підстав, викладених вище.

Outcome: approved