Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 6411 грн., витрати на проведення експертного дослідження 590 грн., оплату проїзду у розмірі 299,99 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1200 грн., моральну шкоду у розмірі 6000 грн. та судовий збір 640 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.11.2016 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій в якій був пошкоджений автомобіль «Daewoo Lanos» р.н. [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивач отримав механічні пошкодження. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Однак, відповідач відмовляється врегулювати спір мирним шляхом та відшкодувати завдані збитки позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта, розмір матеріального збитку складає 6411,60 грн. Крім того зазначає, що окрім матеріальної шкоди йому завдана і моральна шкода, яка полягає у психологічному навантаженні, постійному нервуванні, він не міг спокійно відпочивати вночі, у зв'язку з чим у нього підвищився артеріальний тиск, з'явився постійний головний біль, втома, значно порушилися його нормальні життєві і ділові зв'язки, оскільки він був позбавлений можливості користуватися значний час своїм автомобілем, втратив можливість виїжджати з сім'єю на відпочинок та, як наслідок, був порушений звичний спосіб життя, розмір душевних страждань оцінює в 6000 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою добровільно відшкодувати спричинену матеріальну шкоду, яка останнім проігнорована, у зв'язку з чим він змушений звернутися з даним позовом до суду. Крім цього, просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 1200 грн. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, просив задовольнити повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому за згодою позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10.11.2016 року о 09:20 год. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 211540» реєстраційний номер [NUMBER] з причепом (марка та номер не встановлені) в м. Біляївка по вул. Успенській (Комінтерна) в напрямку центру м. Біляївка не перевірив перед виїздом технічний стан транспортного засобу, внаслідок чого від причепа під час руху відкрутилось ліве колесо та пошкодило транспортний засіб «Део Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], який стояв на стоянці біля ресторану «Меценат» по вул. Успенська. В результаті ДТП транспортний засіб «Део Ланос» отримав механічні пошкодження. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01 лютого 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 5). Вказана постанова відповідачем не оскаржена та набрала чинності. Згідно положень ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту № 02-022 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження автомобіля «Daewoo Lanos» від 26.02.2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження зазначеного автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 6411,60 грн. (а.с. 7-17). За послуги щодо вищевказаної оцінки вартості матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля «Daewoo Lanos» р.н. [NUMBER] позивачем сплачено 590 грн., що підтверджується розрахунком № 02-022 від 20.02.2017 року (а.с. 4). Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суд вважає доведеним та підлягаючим задоволенню вимоги позивача щодо стягнення на його користь шкоди завданої майну у розмірі 6411 грн., а також витрати на проведення експертного дослідження 590 грн. Згідно роз'яснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року - відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач не довів обставини, які б свідчили про його моральні страждання. Посилання на відсутність можливості користування автомобілем позивачем, самим же ним і спростовані, так як він повідомив, що після дорожньо-транспортної пригоди він користувався автомобілем, зокрема, їздив до м. Одеси для оцінки ушкодженого автомобілю, а у подальшому автомобіль було відремонтовано. Щодо планів на відпочинок суду не надано докази, що під час відпочинку він повинен був користатися автомобілем, тобто крім слів жодних доказів суду не надано. В конкретному випадку відсутні складові підстав для стягнення моральної шкоди, з причин зазначених вище. В ході дослідження матеріалів справи судом було встановлено, що [PERSON] на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, надав копію фіскального чеку на придбання пального на суму 299,99 грн. від 20.02.2017 р. Оскільки позивачем не доведено зв'язок цих витрат з протиправними діями відповідача, отже не відноситься до матеріальних збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки, як наслідок, відшкодуванню не підлягає. Позивач просив суд стягнути також з відповідача на його користь витрати за надання йому правової допомоги в сумі 1200 грн., на підтвердження цих витрат надано квитанцію № 4 від 21.03.2017 року, проте в матеріалах справи відсутні докази фактичної сплати позивачем відповідної суми грошових коштів, а також не зазначено, в чому полягає надання юридичної допомоги, оскільки у судовому засіданні адвокат Конюхов А.А., яким нібито прийнято вказані кошти, участі не приймав. Крім того, позивач має бути надано оригінал вказаної квитанції. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог, а також Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, пропорційно задоволеній частині позовних вимог, у зв'язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial