Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що станом на квітень 2021р. рахується заборгованість по невиплаті заробітної плати, що вказує на порушення вимог ст. 116 КЗпПУ. Ухвалою суду від 12.05.2021р. за даною справою відкрито спрощене позовне провадження. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені уточнені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Від представника відповідача, адвоката Павлова К.Д. надійшли письмові пояснення у яких він просить суд залишити без задоволення позовні вимоги позивача з підстав наведених у змісті письмових пояснень. Враховуючи подану заяву позивача, письмові пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно наказу Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20.07.2020 № 17-ос, гр. [PERSON] прийнято на посаду юрисконсульта адміністративно- управлінського персоналу Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Згідно наказу Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 24.12.2020 № 89-к, також судом встановлено, що на [PERSON] покладено виконання обов`язків директора Полтавської регіональної філії. На підставі наказу Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19.04.2021 № 24-к-ос, встановлено, що гр. [PERSON] звільнено із займаної посади та знято виконання обов`язків директора філії. Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100, обчислення середньої заробітної плати» для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Відповідно довідки Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 27.07.2021 № 70/07-№365, судом встановлено, що заборгованість Державного підприємства перед [PERSON] за невикористану відпустку становить 4 904,58 грн. (чотири тисячі дев`ятсот чотири гривні 58 копійок) з урахуванням до сплати обов`язкових платежів та зборів, виходячи з наступного. Сумарний заробіток [PERSON] , який береться для розрахунку, згідно довідки від 27.07.2021 № 70/07-№365 становить 80 219,19 грн. (вісімдесят тисяч двісті дев`ятнадцять гривень 19 копійок). Кількість календарних днів, які беруться для розрахунку компенсації за невикористану відпустку за період з серпня 2020 року по березень 2021 року становить 237 днів. Кількість днів невикористаної відпустки [PERSON] становить 18 днів, тому розрахунок компенсації, яка підлягає сплаті [PERSON] за невикористану відпустку потрібно проводити виходячи з наступного: - 80 219,19 грн. (сумарний заробіток Позивача за розрахунковий період (серпень 2020 - березень 2021)) : 237 (кількість робочих днів) = 338,48 грн. - 18 (дні невикористаної відпустки) * 338,48 грн. (розмір компенсації за 1 день невикористаної відпустки) = 6 092,64 грн.(сума без урахування відрахувань на обов`язкові платежі та збори за невикористану відпустку). Відповідно довідки Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 27.07.2021 № 70/07-№364, станом на 01.11.2020 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становила 13 428,50 грн. (тринадцять тисяч чотириста двадцять вісім гривень 50 копійок). За період з 01.11.2020 по 19.04.2021 [PERSON] було нараховано 84 156,89 грн. (вісімдесят чотири тисячі сто п`ятдесят шість гривень 89 копійок) заробітної плати. Згідно картки рахунку 661 [PERSON] , судом встановлено, що сума заборгованості по невиплаченій заробітної платі у відповідача, перед позивачем станом на 20.04.2021, становила 66 746,29 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот сорок шість гривень 29 копійок). Також встановлено, що згідно платіжних доручень № 5061 від 07.09.21 та №5042 від 10.09.21р., сума заборгованості по заробітній платі перед позивачем часткового погашена відповідачем у розмір 1000.00 грн. Тому, сума заборгованості по невиплаченій заробітної платі, підлягає зменшенню на суму 1000.00 грн., та буде становити - 65 746,29 грн. Отже, загальна сума заборгованості із невиплаченої заробітної плати та розміру компенсації за невикористану відпустку у відповідача перед позивачем, [PERSON] , становить 71838.93 грн. (65 746,29 грн. + 6092.64 =71838.93). Згідно положень статті 116 Кодексу законів про працю України встановлено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких підстав можливо зробити висновок про те, що з дати звільнення по дату розгляду справи, позивач відповідно до вимоги ст. 117 КЗпП набув право на стягнення з відповідача середнього заробітку. Згідно розрахунку заборгованості середнього заробітку (а.с.3), встановлено, що за період з 20.04.2021р. по 28.09.2021р. сума заборгованості відповідача перед позивачем становить - 102267.00 грн. (кількість робочих днів становить - 110; середньоденна заробітна плата становить 929.70 грн.). Суд ставиться критично до пояснень представника відповідача у частині не визнання суми нарахування суми набавки у розмірі - 6 286,65 грн. згідно наказу № 27-ОС від 26.03.21р., виходячи з того, що до суду не надано доказів його скасування чи оскарження, а також відповідач надає довідку в якій при визначенні нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, включає вище вказану надбавку. За даних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у примусовому порядку, посилаючись на норми чинного законодавства, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved