Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він власником квартири [ADDRESS], що належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02 грудня 1996 р., посвідченого приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області, реєстр №2242. Позивач стверджує, що в даній квартирі він проживає та зареєстрований він, його дружина [PERSON] та її донька [PERSON]. Крім цих осіб зареєстрована, але вже довгий час не проживає колишня його дружина [PERSON], після розірвання шлюбу вона 30.07.2012 р. забрала свої речі та переїхала проживати в інше місце. Позивач зазначає, що він звертався до відповідача з вимогою про зняття з цього місця реєстрації, але вона обіцяла, а потім сказала, що немає на це часу. Також позивач вказує, що несе заяві витрати по сплаті комунальних послуг за особу, яка в квартирі не проживає. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його присутності, у якій він вказує, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі договору купівлі-продажу серії ААА №962349, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області від 22.12.1996 року, реєстр №2242. квартира що знаходиться в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] /а.с.5/. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 12 травня 2012 року № 085268 шлюб розірваний між [PERSON] та [PERSON]/а.с.9/. Відповідно до довідки від 04.06.2014 року, виданої директором КП «ККП м.Васильків» [PERSON] в [ADDRESS] проживає четверо людей, у тому числі й відповідач /а.с.7/. Відповідно до довідки від 02.06.2014 р., видано депутатом Васильківської міської ради [PERSON] відповідач [PERSON] з 30 липня 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.6/. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач більше двох років не проживає в квартирі позивача, то остання втратила право користування вищевказаною квартирою. Таким чином, оцінуючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивача, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування вищезазначеною квартирою. На підставі наведеного та

Outcome: approved