Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним, посилаючись на те, що 20 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на вісім років на підтвердження якого останнім було власноручно написано розписку, за умовами якої він отримав від [PERSON] 200 000 грн., та зобов'язувався їх повернути до 20 жовтня 2013 року. У вищевказані строки [PERSON] позику в порушення своїх договірних зобов'язань мені не повернув. Добровільно сплатити заборгованість в усній формі відмовився, та не відповідає на телефонні дзвінки [PERSON] Представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 20 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на вісім років на підтвердження якого останнім було власноручно написано розписку, за умовами якої він отримав від [PERSON] 200 000 грн., та зобов'язувався їх повернути до 20 жовтня 2013 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, розписка відповідача від 20.10.2005 року свідчить про укладання сторонами договору позики на визначених у розписці умовах, а саме: дата повернення боргу - 20 жовтня 2013 року; основна сума боргу - 200 000,00 грн. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На день складання цього позову відповідач не виконав своє зобов'язання по поверненню позивачу грошових коштів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми боргу обґрунтованим та таким що підлягають задоволенню. Відповідачем в порушення частин 1,4 ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів того що, ним фактично не було отримано 200 000,00 грн., що позбавляє суд можливості зробити висновок щодо визначення іншої суми повернення натомість зазначеної у розписці. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто х відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 2 000,00 грн.

Outcome: approved