Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 93054,67 грн. В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 23 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/980-К/1329 АП від 23 серпня 2007 року, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 43300 грн. строком до 20 серпня 2012 року, а [PERSON] зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 19,4% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Зазначений кредитний договір передбачає забезпечення взятого на себе позичальником зобовязань шляхом застави та поруки. Поручителем за зазначеним договором є [PERSON], яка безвідривно та безспірно зобовязалася відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору. Позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Банк взяті на себе зобовязання виконав, а [PERSON] не в повному обсязі виконував взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 15 липня 2015 року його заборгованість перед банком за кредитним договором складає 93054,67 грн., з яких: 35268,03 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 28925,32 грн. заборгованість за відсотками; 24531,32 грн. пеня; 4330 грн. штраф. Посилаючись на вимог ст.. 525, 526, 543, 554, 549, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитом в розмірі 93054,67 грн. Сторони в судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 35268,03 грн., в іншій частині позову просив відмовити, взявши до уваги що ним до 23 лютого 2012 року погашено 53,9% кредиту, ним належним чином виконувалися зобовязання перед банком, однак у звязку зі складним становищем, що сталося в його сімї хвороба його та дружини, він не бачить одним оком, у звязку з чим втратив роботу, у звязку з чим, єдиним доходом є пенсія, просив відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з нього відсотків, пені та штрафу. Просив надати йому можливість погасити заборгованість за кредитом в розмірі 35268,03 грн. протягом 36 місяців. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в минулому судовому засіданні її чоловіком було надано медичні документи щодо стану її здоровя та неможливості бути присутньою в судовому засіданні. У звязку з неявкою в судове засідання сторін, фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 23 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/980-К/1329 АП від 23 серпня 2007 року, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 43300 грн. строком до 20 серпня 2012 року, а [PERSON] зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 19,4% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Поручителем за зазначеним договором є [PERSON], яка безвідривно та безспірно зобовязалася відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору. Позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання) Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичкодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що залишається та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. На підставі постанови правління НБУ від 04 червня 2015 року за № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації», згідно з яким з 05 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» - [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем були виконані його зобовязання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 43300 грн., що не заперечується сторонами у справі; однак у звязку з тяжкими сімейними та матеріальними обставинами, що підтверджуються наданими відповідачем виписного епікризу [PERSON], висновку офтальмолога [PERSON], [PERSON] не зміг в повному обсязі та своєчасно сплачувати усі належні платежі, у звязку з чим станом на 15 липня 2015 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором склала: 93054,67 грн., з яких: 35268,03 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 28925,32 грн. заборгованість за відсотками; 24531,32 грн. пеня; 4330 грн. штраф. Не можуть бути прийняті до уваги посилання [PERSON] на те, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 28925,32 грн. є необгрунтованими, тому як зазначений розмір відсотків підтверджується розрахунком, проведеним та наданим позивачем на підставі умов кредитного договору. Також не можуть бути взяті до уваги посилання [PERSON]. на те, що він не мав можливості сплачувати кредитні кошти, через те, що в м.Новомосковську відсутнє відділення банку, тому як на підтвердження цього ним не надано жодних доказів, а також з якого часу. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів позивальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виконання заборгованості за кожен день прострочення, яка згідно розрахунку складає 24531,32 грн. А згідно п. 5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником умов договору, передбачених п. 4.3. цього договору позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 10/5 від суми кредиту, за кожен випадок, яка, згідно розрахунку складає 4330 грн. Суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойкі, яка складається з пені та штрафу, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з наданих відповідачем документів відповідачі є пенсіонерами, які не мають доходів окрім пенсії; крім того [PERSON] хвора на цироз печінки, а [PERSON] на глаукому, а тому розмір пені повинен бути зменшений до 50 грн. В той же час, що стосується вимог до поручителя [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений строк повного погашення кредиту є 20 серпня 2012 року. За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 20 серпня 2012 року, протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором 8/2007/980-К/1329 АП від 23 серпня 2007 року підлягають задоволенню частково, а саме стягненню з [PERSON] підлягає: сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 35268,03 грн., сума заборгованості за відсотками 28925,32 грн., та сума неустойки в розмірі 50 грн., а всього 64243,35 грн. В іншій частині позовних вимог позивача необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 642,43 гривень в розмірі задоволених вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial