Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду за наступними підставами: 28.06.2013 року померла бабуся позивача [PERSON],. 06.01.2015 року помер батько позивача [PERSON], який був сином померлої [PERSON] Із-за розбіжностей в написанні прізвищ батька та бабусі в українській транскрипції рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 27 травня 2015 року був встановлений його ступінь його родинні відносини з померлими. Після смерті бабусі відкрилась спадщина у виді будинку № 3 по провулку Ближньому в смт. Володарське, Володарського району, Донецької області. Останні місяці життя бабуся проживала з батьком в м. Маріуполі. Після її смерті, батько ввів його в оману, повідомивши, що прийняв будинок в спадщину. Про це свідчила і його поведінка він вільно розпоряджався спадковим майном. Тому що він як спадкоємець аж 5 черги спадкування за законом не міг бути призваний до спадкування при наявності спадкоємця першої черги, він не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті бабусі. Коли в 2015 році звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька, то з»ясувалось, що бабусин будинок не увійшов до спадкової маси. Батько не прийняв спадщину за заповітом після смерті бабусі. В 2015 році він звернувся до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті бабусі. Його позов було задоволено і він отримав свідоцтво на право на спадщину на зазначений будинок. 28.08.2015 року дружина батька оскаржила рішення суду про встановлення додаткового строку, судове рішення було скасоване і вона намагалась усунути його від спадщини, звернувшись до суду із позовом про встановлення факту сумісного проживання з померлою, знаходження на утриманні сина померлої, усунення його від спадщини, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання за нею права власності в порядку спадкування на спірний будинок. Але ж рішенням Володарського суду Донецької області в задоволенні позову їй було відмовлено,та визнано . що вона не має права на спадкування. Але ж судом була задоволена її вимога про скасування свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для повторного звернення в суд для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Звертає увагу суду, що на теперішній час він є єдиним кровним родичем спадкодавця, спадкоємцем за законом 5 черги, який виявив бажання прийняти спадщину.. Виходячи із норм ЦК України, він як онук спадкодавця, мав би право на спадкування лише по праву представлення або по праву спадкової трансмісії. Він як спадкоємець 5 черги за законом не міг бути призваний до спадкування після смерті бабусі за життя батька, який був спадкоємцем 1 черги. Його батько не реалізував свого права на спадщину, що стало йому відомо після його смерті, а тому після його смерті у нього виникло право на спадщину за законом як спадкоємця 5 черги, тобто з 06.01.2015 року. Вважає, що його право на спадщину було оспорене неналежним позивачем, протягом 2015- 2016 року він вимушений був захищати свої права на спадщину та оспорювати права дружини батька на це майно в судовому порядку. На підставі зазначених обставин вважає, що строк звернення до суду був пропущений з поважних причин та просив надати йому додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини після смерті бабусі. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та пояснив, що він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті бабусі ,тому що був живим батько, який був спадкоємцем першої черги і в порядку черговості першим закликався до спадкування, був заповіт бабусі на його імя, а тому його звернення на той час з заявою як спадкоємця 5 черги за законом при наявності заповіту та спадкоємця першої черги не мало сенсу. Батько повідомив його що прийняв спадщину після смерті матері та у нього не було сумнівів не довіряти йому, тому що він вільно користувався та розпоряджався спадковим майном. Його право на спадкування за законом як спадкоємця 5 черги другого (кровного) ступеню споріднення, виникло після смерті батька, в 2015 році, коли він дізнався у нотаріуса, що той не прийняв спадщину за заповітом, т.щ. вона не була включена до спадкової маси після його смерті. При зверненні до нотаріальної контори виявились розбіжності в написанні української транскрипції прізвищ його, батька та бабусі і йому в 2015 році потрібен був час для встановлення в судовому порядку родинних відносин із померлими. В 2015 році йому був поновлений строк для прийняття спадщини Володарським районним судом і він отримав свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті бабусі. Дружина батька [PERSON] також зверталась до нотаріальної контори про прийняття спадщини на спірний будинок, як спадкоємиця після смерті його батька, але ж нотаріусом було відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва на спадщину. На протязі 2015-2016 років Володарським райсудом розглядався позов дружини батька [PERSON] до нього про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту перебування на утриманні, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини усунення його від спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спірний будинок . В липні 2016 року було ухвалене судове рішення , яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності на спірний будинок в порядку спадкування після смерті чоловіка, тому що сторони заповіту померли і її чоловік не прийняв спадщину після смерті матері, з цих же підстав було відмовлено і в задоволенні інших вимог , окрім скасування його свідоцтва про право на спадщину, яке було скасоване із-за того, що видане на підставі скасованого рішення суду про поновлення строку на прийняття спадщини. Рішення, яким фактично [PERSON] усунуто від спадщини після смерті бабусі набрало чинності в липні 2016 року. Тому він знову звертається до суду заявляючи нові підстави для обґрунтування поважності причин пропуску строку та просить суд надати йому строк для прийняття спадщини, так як він є єдиним спадкоємцем кровного споріднення зі спадкодавцем, який бажає прийняти спадщину. Інших спадкоємців немає. Відповідачем зазначив [PERSON] селищну раду, тому що будинок знаходиться на її території. Відповідач [PERSON] селищна рада в судове засідання не зявилась, залишила заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, залишила розгляд справи на розсуд суду, тому що не вважає себе належним відповідачем так як не проводила жодних дій відносно нерухомості , зазначеній в позовній заяві , не є спадкоємцем за заповітом , не порушувала питання про перехід нерухомості у власність територіальної громади. Вислухавши позивача, дослідивши наявні в справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові заяви позивача, представника відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі із наступнихи підстав. Відповідно до вимог ст.\~ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Чинним законодавством України передбачено два види спадкування: 1) спадкування за заповітом, 2) спадкування за законом. Згідно ст. 1233 з ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, на підставі рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 27 травня 2015 року , що позивач [PERSON] є сином [PERSON] [INFO], [PERSON] є сином [PERSON], [INFO] та онуком [PERSON] [INFO].( а.с.32) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське БТІ №13248895 від 17.01.2007 року та будинок № 3 по провулку Ближньому в смт. Володарське, Володарського району, Донецької області на праві приватної власності належить [PERSON] ( а.с.21-22). Відповідно до тексту заповіту від 29.06.1999 року посвідченого нотаріусом Володарської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1549 [PERSON] зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла все належне їй на праві власності майно на день смерті [PERSON]. На підставі свідоцтва про смерть серії І-НО №899576 виданого повторно відділом ДРАЦС РС Володарського РУЮ вДонецькій області 27.03.15 року встановлено, що [PERSON] померла 28.06.2013 року. Ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Але ж частина 2 цієї статті встановлює винятки , а саме ,якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, при наявності заповіту [PERSON], яким вона заповіла все належне їй майно сину [PERSON] , на момент відкриття спадщини, 28.06.2013 року, у позивача не виникло право на спадкування після її смерті, тому що його право на спадкування, як спадкоємця 5 черги за законом, залежало від дій його батька - спадкоємця, зазначеного в заповіті. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із пояснень позивача вбачається, що зі слів батька йому було відомо, що той прийняв спадщину після смерті бабусі і у нього не було підстав для сумніву з цього приводу, тому що батько вільно користувався спадковим майном, і лише після його смерті, при зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька йому стало відомо про відсутність в спадковій масі будинку , що належав на праві власності його бабусі . Ці доводи позивача узгоджуються з іншими дослідженими доказами і у суду не має сумнівів щодо їх правдивості. Так, судом, на підставі свідоцтва про смерть серії І-НО№809689, виданого 13.01.2015 року Іллічівським відділом ДРАЦС РС Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області встановлено, що батько позивача [PERSON] помер 06 січня 2015 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом він 29.09.2016 року прийняв спадщину після смерті батька, яка складалась лише із ? частини квартири №11 будинку №1 по Двадцять четвертому кварталу в м.Маріуполі Донецької області. Із матеріалів спадкової справи №16/2015 після смерті [PERSON],відкритої приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] вбачається, що спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON], який є позивачем в зазначеній справі, від 05 червня 2015 року про бажання прийняти спадщину після її смерті , тому що син спадкодавця [PERSON] помер 06.01.2015 року та спадщину після смерті матері не прийняв. Окрім [PERSON], 31 липня 2015 року з заявою про прийняття спадщини зверталась [PERSON], яка є дружиною померлого [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, тому що її чоловік фактично прийняв спадщину, проживаючи зі спадкодавцем на момент її смерті. Але ж постановою приватного нотаріуса [PERSON] їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що її чоловік помер, не прийнявши у відповідності із законом спадщину після смерті своєї матері. Зазначена постанова нотаріуса є чинною. (а.с.93) Рішенням Володарського районного суду від 18.05.2015 року позивачу встановлювався додатковий строк для прийняття спадщини( а.с.58) і на його підставі позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, що залишилась після смерті його бабусі [PERSON] В подальшому рішення суду було скасовано судом апеляційної інстанції за апеляцією [PERSON] Згідно рішення Володарського районного суду від 18.05.2016 року вбачається, що в провадженні суду перебував позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між її чоловіком та спадкодавцем [PERSON], факту перебування спадкодавця на утриманні, проживання з ним разом на час відкриття спадщини, усунення [PERSON] від спадкування визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину , визнання права власності за нею в порядку спадкування за законом, припинення права власності. Позовні вимоги були задоволені частково лише в частині скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на імя [PERSON] з тих підстав що на момент розгляду справи було скасоване судове рішення про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено у звязку з тим, що її померлий чоловік не прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], а тому спадкування за заповітом не відбулося. Зазначене рішення набрало чинності після апеляційного оскарження 14.07.2016 року. Таким чином, [PERSON] дружина батька позивача не підтвердила свого права на спадщину після смерті [PERSON] в порядку спадкування після смерті свого чоловіка. Із досліджених доказів вбачається, що позивач як внук спадкодавця [PERSON] є єдиним спадкоємцем 5 черги за законом кровного споріднення з спадкодавцем, який звернувся з заявою про прийняття спадщину і бажає її прийняти. Із дослідження наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що строк на прийняття спадщини позивачем пропущений з поважної причини, тому що у нього, як спадкоємця пятої черги за законом, виникнення права на спадкування залежало від неприйняття спадщини за заповітом його батьком [PERSON], при тому що факт прийняття його батьком спадщини за заповітом після смерті [PERSON] ,та право на зазначене спадкове майно в порядку спадкування після смерті його батька доводилось в судовому порядку дружиною батька [PERSON] і факт неприйняття батьком позивача спадщини за заповітом був встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили після апеляційного оскарження лише 14.07.2016 року. Таким чином позивачу слід встановити додатковий строк для прийняття спадщини строком на 3 місяці для реалізації його права на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] селищна рада Донецької області є належним відповідачем по справі тому що нерухоме спадкове майно перебуває на території смт. Нікольске Донецької області, інших спадкоємців, які б у відповідності із законом бажали б та мали б право прийняти спадщину не встановлено, а відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved