Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку загальною площею 62,3 кв. м та надвірних будівель. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. [INFO] помер його батько-[PERSON]. Батько та його матір-[PERSON], які до цього перебували у зареєстрованому шлюбі, але станом на зазначену дату їх шлюб було розірвано. На момент поділу спільне майно становило: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку площею 62,3 кв. м та надвірних побудов. Тобто батько та матір позивача стали власниками ? частини спірного будинку. [INFO] батько помер. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР в день смерті особи відкривається спадщина. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР діти та дружина померлого є спадкоємцями першої черги спадкування. Мати позивача, не будучи на момент смерті батька, його дружиною , не входила до складу спадкоємців після смерті батька, заповіту батько на її корписть не складав, тобто вона не мала права на спадкування після смерті батька позивача ні за заповітом, ні за законом. Як вказує позивач, він з відповідачем фактично успадкували після смерті батька по ? частині спірного будинку кожен, оскільки внаслідок неповноліття не повинні були подавати заяв про прийняття спадщини , та проживали, користувалися і володіли спірним будинком разом з матір'ю, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР. [INFO] померла мати- [PERSON]. До складу спадщини, що відкрилася після її смерті увішла ? частина спірного будинку. На момент смерті матері і позивач, і відповідач були повнолітніми, а тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини здійснюється або шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач вказує, що він прийняв спадщину після смерті матері, вступивши у володіння і управління спірним будинком, у якому мати мала ? частину. Факт прийняття спадщини таким шляхом підтверджується відміткою в паспорті на ім'я [PERSON], про реєстрацію. Крім того, позивач вказує, що фактично вступивши у володіння спадковим майном після смерті матері, він успадкував належний їй банківський вклад. Позивач вказує, що відповідач не вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті матері, оскількии на момент її смерті з нею не проживав та не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, тобто не прийняв спадщину після її смерті. Таким чином, після смерті батьків він та відповідач успадкували майно наступним чином: позивач- ? будинку та банківський вклад, відповідач- ? будинку. З момерту спадкування відповідач не бере участі в управлінні спірним будинком, в його обслуговуванні, ремонті, оновленні. Позивач зазначає, що всі ці заходи він здійснює одноособово. Оскільки належна відповідачу ? частина будинку не визначена у конкретних приміщеннях, то фактично позивач вчиняє вказані дії і щодо належної відповідачу частини, що, на думку позивача, свідчить про те, що . він добросовісно заволодів і продовжує володіти належною відповідачу частиною будинку вже більш 10 років, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, створює підстави для набуття ним права власності на вказане майно відповідача. Також позивач посилається на те, що він вважає, що є законним одноособним власником житлового будинку і банківського вкладу, а оскільки він не має документального підтвердження таких своїх прав власності, то є підстави вважати, що ці права не визнані державою, іншими особами. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх присутності. Позивач у заяві вказує, що підтримує позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в попередньому судовому засіданні. Відповідач у своїй заяві вказує, що з обставинами, викладеними у позовній заяві, згоден. Заперечень проти позовних вимог не має (а.с.71, 75). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України. у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Суд не вбачає пероешкод для ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні оскільки відповідач фактично визнав позовні вимоги, а визнання позову не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що «[PERSON] (мовою оригінала свідоцтва про смерть) умер [INFO]» (а.с.5). [INFO] померла [PERSON] (а.с.6) Як вказано у « свидетельстве о праве собствености (мовою оригінала) 9.06.1983 г. государственный нотариус Купянской районного государственной нотариальной конторы на основании ст. 22 Кодекса о браке и семье Украинской ССР удостоверил, что в общем совместном имуществе бывших супругом [PERSON] и [PERSON], приобретенном ими в течение брака право собственности на ? долю принадлежит [PERSON]. Общее совместное имущество названых супругов, право собственности на которое в ? доле удостоверяется за [PERSON], состоит из жилого дома пл. 32 кв. м, находящегося в с. Подолы Купянского р-на Харьковской обл., и зарегистринованного в похозяйственной книге Куриловского сельского совета народных депутатов на имя [PERSON]» (а.с.7). Згідно (мовою оригінала), « Свидетельства о праве личной собственности на жилой дом от 10.07.1991 г. в [ADDRESS] в ? части действительно на праве личной собственности принадлежит [PERSON]» (а.с.8). У технічному паспорті зазначені (мовою оригінала) за адресою: «[ADDRESS] собственники дома: [PERSON], [PERSON] по ? доле» (а.с.9-11). Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість будинку за вказаною адресою складає 57924 грн. (а.с. 12-23). На ім'я [PERSON] існує мовою оригінала «сберегательная книжка» (а.с.24). Мовою оригінала згідно свідоцтва про народження, «отец [PERSON], [INFO] - [PERSON] мать - [PERSON]» (а.с. 25). Мовою оригінала згідно свідоцтва про народження, «отец [PERSON], [INFO]- [PERSON] мать - [PERSON]» (а.с. 24). Згідно відміки про реєстрацію [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 8.05.2002 року (а.с.18) Згідно відміки про реєстрацію [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 13.05.1988 року (а.с.65). Відповідно довідки Курилівського сільського голови, [PERSON], мешканець [ADDRESS] має склад сім'ї- [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вказано у ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та ї нших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 вказаної норми цивільно-процесуального закону, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4. Прикінцевих та перехідних положень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідас є рідними братами, батьками яких є - [PERSON] та [PERSON], на яки є право власності по ? частці на будинок за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька позивача та відповідача [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тобто [INFO] . Згідно ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Мати позивача та відповідача на день відкриття спадщини не входила до складу спадкоємців, оскільки вже не була дружиною спадкодавця. Як вказано у 549 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцями були позивач та відповідач, яки на цей час були неповнолітніми, тому можливо вважати , що вони прийняли спадщину, фактично вступивші в управління або володіння спадковим майном разом з матір'ю, яка на момент смерті колишнього чоловіка володіла ? часткою вищевказаного будинку. Таким чином позивач та відповідач успадкували після смерті батька кожний по ? частці будинку. Після смерті у 2003 р. матері позивача та відповідача - [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з ? частки вищевказаного будинку. На цей момент позивач та відповідач вже досягли повноліття, тому у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР вважається, що позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим будинком, про щзо свідчить реєстрація позивача у спірному будинку з 8.05.2002 року. Разом з цим , як вбачається з даних паспорту відповідача та довідки Курилівського сільського голови, він зареєстрований у спірному будинку з 13.05. 1988 р., і є членом сім'ї [PERSON] Але відповідач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надав жодного доказу, яки б спростовували доводи позивача щодо неприйняття відповідачем спадщини, а також щодо того, що він не приймає участі в управління спірним будинком. Як зазначене у ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Оскільки відповідачем не надано доказів, яки б спростовували доводи позивача щодо добросовісного заволодіння і продовження володіння часткою, яка б належала відповідачу протягом десяти років, суд вважає доведеним , що позивач дійсно є законним власником нерухомого майна, а саме, будинку з вищевказаною адресою, що відповідає вимонам ст. 344 ЦК України. При таких обставинах суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved