Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів суми боргу за договором позики в розмірі 104 800,00 грн. та судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] та [PERSON], про час, дату та місце судового засідання сповіщалися належним чином, однак до суду не з'явилися без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності суду не надавали та не заявляли. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. 280 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Між [PERSON], як позикодавцем та [PERSON], як позичальником 21 листопада 2017 року укладено договір безвідсоткової позики № 2А/2017. Відповідно до умов цього договору позивач передав позичальнику безвідсоткову позику, грошові кошти в розмірі 26 200,00 (двадцять шість тисяч двісті) гривень, а відповідач зобов'язався повернути зазначену суму позики в обумовлений строк. Згідно з п. 2. договору Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю зазначену в цьому договорі суму до 31 грудня 2017 року. Позивач свої зобов'язання за договором позики №2А/2017 від 21 листопада 2017 року виконав в повному обсязі, грошові кошти, визначені в п. 1. договору передав, про що [PERSON], складено розписку. Між [PERSON], як позикодавцем та [PERSON], як позичальником 18 грудня 2017 року укладено договір безвідсоткової позики № 3А/2017. Відповідно до умов цього договору позивач передала позичальнику безвідсоткову позику, грошові кошти в розмірі 78 600,00 (сімдесят вісім тисяч шістьсот) гривень, а відповідач зобов'язався повернути зазначену суму позики в обумовлений строк. Згідно з п. 2. договору Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю зазначену в цьому договорі суму до 25 березня 2018 року. Позивач свої зобов'язання за договором позики №3А/2017 від 18 грудня 2017 року виконав в повному обсязі, грошові кошти, визначені в п. 1. договору передав, про що [PERSON], складено розписку. Однак Відповідач свої зобов'язання не виконав. Судом вбачається, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного ними договору позики. Відповідно дост. 1046 ЦК Українидоговір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно дост. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Частиною першою статті 1048 ЦК Українипередбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як передбачено ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1ст. 1050 ЦК Українипередбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Відповідно дост. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час укладення договору позики відповідач був одружений та на теперішній час знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, шо кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст. 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено дзговір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, укладений договір позики та розписка написана Відповідачем, і кошти отримані за час шлюбу з [PERSON], свідчить про те, що договір позики було укладено в інтересах сім'ї, кошти було використано в інтересах сім'ї. Таким чином відповідальність має бути солідарною. Отримані Відповідачем грошові кошти в борг за договором позики та розпискою, створюють солідарний обов'язок для подружжя. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики (розписок), відповідачем не було повернуто борг, у строк після пред'явлення вимоги про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договорами позики (розписками) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved