Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, заборгованості за відсотками, штрафних санкцій та судових витрат, посилаючись на такі обставини. Між сторонами 15 жовтня 2006 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 3652,0 гривень під 24,0% на рік на суму залишку заборгованості, строком дії договору до 15.10.2008 року. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитним договором, втім відповідач не виконав умови договору, не здійснював погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування коштами, внаслідок чого позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою суду від 26.02.2014 року здійснено заміну сторони - відповідача - у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов'язків померлого [PERSON] у цій цивільній справі на залучену особу - [PERSON]. В судове засідання з'явилась відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні та застосувати строки позовної давності. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності. Суд вислухав пояснення відповідачки, дослідив матеріали справи, за наслідками чого вважає, що у задоволенні позову є підстави відмовити за наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 15 жовтня 2006 року укладено кредитний договір OD33RX08980067, що складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»). Відповідно до вказаного кредитного договору вказана особа отримала у кредит грошові кошти в розмірі 3 652,0 гривень на строк 24 місяці по 15.10.2008 року з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 71,21 гривень. Відповідно до вказаного договору погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 до 19 число кожного місяця у сумі 264,9 гривень. Первинним відповідачем [PERSON] не виконані належним чином умови зазначеного договору, тобто не здійснювалось часткове погашення (сплата) кредиту та не сплачувались відсотки, у зв'язку із чим у відповідача перед позивачем виникла значна за розмірами заборгованість. [PERSON] згідно з актовим записом про смерть № 278 від 8 січня 2014 року - помер у віці 30 років. Відповідачку залучено до участі у справі в якості належного відповідача у порядку процесуального правонаступництва. Згідно з п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,0 гривень, а також п'ять відсотків від суми заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.03.2014 року складає 50 561,12 гривень, з яких: ? заборгованість за кредитом - 3202,71 гривень; ? заборгованість по процентам за користування кредитом - 17214,87 гривень; ? заборгованість по комісії за користування кредитом - 1495,41 гривень; ? пеня за порушення зобов'язань - 25764,27 гривень; ? штраф (фіксована частина) - 500,0 гривень; ? штраф (процентна складова) - 2383,86 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, він порушила вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п.п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо заяви [PERSON] про застосування судом строків позовної давності до вказаних правовідносин судом враховано наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилом ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку за допомогою судового захисту. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Судом враховано, що згідно з п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») строк позовної давності встановлений тривалістю у 5-ть років. Таким чином, враховуючи, що позов подано лише 14.04.2014 року, суд констатує пропуск позивачем строків позовної давності (строк звернення до суду із відповідними вимогами сплив 15.10.2013 року) та, враховуючи, що про їх застосування заявлено стороною у спорі, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з наведених підстав. Щодо обмеження відповідальності спадкоємця померлого боржника. Додатково підлягаю врахуванню судом те, що згідно з ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, спадкоємець боржника відповідає за його зобов'язаннями лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як вбачається із довідки про склад сім'ї та реєстрацію у кв.№1 будинку №32 по вул. Розкидайлівській в м. Одесі на час смерті [PERSON] разом з ним проживала [PERSON], яка є його матір'ю. Згідно з ч.3 ст. 1258 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, згідно з відповіддю Другої Одеської державної нотаріальної контори інформація стосовно спадкової справи щодо [PERSON], померлого 04 січня 2014 року, - відсутня, тобто відповідачка, яка вважається такою, що прийняла спадщину, із заявою про відмову від неї до нотаріуса не зверталася. З огляду на наведене відповідачка має вважатися спадкоємицею майна [PERSON] Втім, до відповідачки перейшли обов'язки померлого в обмеженому обсязі. Так, у суду відсутня інформація щодо належності померлому будь-якого нерухомого/рухомого майна, а так само й відомостей щодо будь-якого успадкованого майна [PERSON], в межах вартості якого відповідачка мала б відповідати за зобов'язаннями померлого. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS], в якій спадкодавець був зареєстрований на момент своєї смерті згідно з договором купівлі-продажу від 03.12.2001 року, належав та належить [PERSON], а тому не складає предмету спадщини. Наявність іншого спадкового майна - судом не встановлена. Наведена обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог банку як кредитора померлої особи до її спадкоємців, та, у сукупності із іншими встановленими обставинами, а саме: пропуск строків позовної давності, є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: dismissed