Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що предметом угоди є розстрочення боргу за Кредитним договором № SAMDN56000020593830 від 24.03.2008 р., проте, єдиним договором з № SAMDN56000020593830 є договір, який він укладав відповідно до заяви від 16.04.2008 p., заборгованість по якому є предметом угоди. Відповідно до його заяви йому 24.03.2008 р. була надана кредитна карта «Универсальна, 55 днів льготного периоду» Угодою передбачена реструктуризація його заборгованості, яка виникла у зв'язку з невиконанням протягом дії договору умов щодо погашення боргу в розмірі 12300,93 грн., з якої предметом угоди стали сплата 11948,07 грн. боргу на умовах розстрочення до 22.02.2019 р. та фактично, прощення відсотків на 347,71 грн., комісії на 5,15 грн. Позивач вважає угоду укладеною під впливом помилки. Зазначає, що його грошові кошти спрямовувались на погашення неіснуючих заборгованостей по сплаті щомісячної комісії за обслуговування кредиту; комісії за користування кредитним лімітом збільшені в односторонньому порядку, наявні та сплачувались інші види комісії, не визначені договором. Зазначені обставини очевидно стали підставою для необгрунтованого збільшення суми боргу станом на 11.02.2016 р. Крім того, він є інвалідом дитинства по слуху, що вплинуло на можливість адекватного оцінювання ситуації не лише через абсолютну залежність від третьої особи - перекладача, але і через складність з дитинства піддавати аналізу обставини, які виходять за межі звичного життя позивача. Він з дитинства мав вади розумового розвитку, відставання в психічному розвитку ступеню помірної дебільності, пов'язаної з глухотою, та відчував утрудненість в спілкуванні з іншими людьми, захисті і відстоюванні власних інтересів. Вказує, що він є пенсіонером по інвалідності. В банку відкритий рахунок, на який зараховуються щомісячно пенсійні виплати. Укладаючи угоду, він мав глибоке переконання, що спеціалісти банку здійснюють операції, пов'язані з обслуговуванням його пенсійної картки, а не кредитування. Уточнивши свої вимоги просив визнати недійсною Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 11.02.2016 року, укладену між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», з застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК України. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов з наведених підстав підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача, повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив. Ухвалою суду від 13.03.2017 року по справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 11.05.2017 р. від представника позивача [PERSON] надійшла заява про зміну підстав позовних вимог. Під час судового розгляду 31.01.2018 р. представником позивача [PERSON] заявлялось клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 158). Ухвалою суду від 02.03.2018 р. за клопотанням представника позивача призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 21.05.2018 р. до суду надійшов Висновок експерта № 19/119/6-6/35е від 05.05.2018 р. за результатами судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 22.05.2018 р. поновлено провадження у справі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. 11.02.2016 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до надання продукту кредитних карт метою якої було створення сприятливих умов для виконання позичальником обовязків за кредитним договором № SAMD56000020593530 від 24.03.2008 р. (а.с. 6-7). Згідно висновку експерта № 19/119/6-6/35е від 05.05.2018 р. підписи від імені [PERSON] у генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.02.2016 р. на 2 арк. (у матеріалах цивільної справи №592/2710/17, провадження «2/592/73/18 а.с.162-163) усього 2 підписи, що розташовані у рядках «Підпис__», виконані не [PERSON], а іншою особою, згідно зразків наданих на дослідження (а.с. 208-219). Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.02.2016 р. підписана не [PERSON], а іншою особою, що свідчить про відсутність у останнього волевиявлення на укладення цієї Генеральної угоди, а сама Генеральна угода за таких обставин, виходячи з положень передбачених ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підлягає визнанню недійсною у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч. 3\~ст. 203 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved