Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти у розмір 1/3 частини його (заробітку) доходу на користь позивача. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2018р. вказану справу передано на розгляд Ленінського районного суду м. дніпропетровська за підсудністю. Представником позивача надано суду заяву, у якій він просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву суду не надав, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. (а.с.6). З позовної заяви вбачається, що батько дитини [PERSON] вихованням дитини не займається, не цікавиться її життям та фінансово не забезпечує. Згідно з повідомленням № 339 від 04.05.2018р. з КЗ «ДМДКЛ № 1» ДОР» дитина з 06.04.2018р. по 04.05.2018р. знаходилась в лікарні після того як була знайдена без батьківського піклування у сусідів за адресою [ADDRESS], в зв'язку з пожежею за її місцем мешкання та в зв'язку з госпіталізацією матері в алкогольному сп'янінні до лікарні № 12. Під час обстеження в лікарні дитина була про консультована фтизіатром, встановлено діагноз ВДТБ. В з'язку з чим 04.05.2018р. дівчина була госпіталізована в дитяче фтизіатричне відділення КЗ ДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР (а.с.8). Відповідно до акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я від 11.05.2018р. відповідач відмовився забирати дитину з закладу охорони здоров'я, в телефонному режимі повідомив, що себе батьком дитини не визнає та піклуватись про неї не буде (а.с.11). За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з висновком, складеним 08.06.2018р. за № 2-17/926 орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав відповідача відносно до його доньки [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). З вищевказаного висновку також вбачається, що громадянин [PERSON] запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, водночас у таке засідання не з'явився, чим показав байдужість до подальшої долі дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку про свідоме ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки [PERSON], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно нього. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки на момент розгляду справи дитина позбавлена батьківського піклування, суд доходить висновку про існування підстав для задоволення позову також у частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для частково задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial