Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом та з заявою про уточнення підстав позову, посилаючись на те, що він є власником будинку №8а по вул.Артема у с.Голубівське Попаснянського району Луганської області на підставі свідоцтва про право власності від 20.07.2013р. Відповідачка, як дружина сина, була з 8 жовтня 2004 року зареєстрована та проживала у будинку. Подружні стосунки між нею та його сином припинені з 15.10.2012 року, та з 03.11.2012 року відповідачка не мешкає у будинку без поважних причин. Її особисте майно у будинку відсутнє. Неодноразово звертався до відповідачки з проханням знятися з реєстрації у будинку, але вона прохання проігнорувала, чим створює перешкоди в розпорядженні будинком. Вважає, що відповідачка втратила право користування будинком, бо не проживає у ньому більше року без поважних причин. Просив суд зобовязати відповідачку не чинити перешкод у користуванні належним йому на праві приватної власності будинком №8а по вул.Артема у с.Голубівське Попаснянського району Луганської області, визнати відповідачку такою, що втратила право користування даним будинком. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, доповнивши, що відповідачка виселилась з будинку, забравши особисті речі. Вселятися до будинку не намагалась. На цей час має власне житло за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у будинку позивача, тому просив позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що була зареєстрована у спірному будинку з 8 жовтня 2004 року та проживала у ньому разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO]. Дійсно 07.11.2012 року була вимушена покинути будинок, оскільки колишній чоловік погрожував її життю. Забрала особисті речі, однак у будинку знаходиться спільне сумісне майно, на поділ якого вона не претендує. Її донька залишилась проживати разом з батьком, так як її нікуди було забрати, а в подальшому колишній чоловік відмовився віддати дитину. Згодна знятися з реєстрації у будинку у разі, якщо [PERSON] погодиться, щоб донька проживала разом з нею. На цей час у будинку проживає інша жінка дружина [PERSON] [PERSON], тому з морального боку вона не може мешкати у будинку. Декілька разів приходила у будинок, щоб побачитися з донькою. Вселятися до будинку не намагалась. До суду з цього приводу не зверталась. Вважає, що не втратила право користування будинком, бо не проживає у ньому з поважних причин. Просила відмовити у задоволенні позову, оскільки право користування будинком їй необхідно для побачень з донькою у разі, якщо у судовому порядку місце проживання дитини буде визначено з батьком. Влітку 2013 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS], за договором купівлі-продажу у розстрочку. Має житло, право власності на яке перейде після повної сплати вартості квартири, що зазначено у договорі купівлі-продажу. У разі визначення судом місця проживання доньки разом з нею, добровільно зніметься з реєстрації у будинку позивача. Представник відповідачки позов не визнала, підтримала пояснення відповідачки. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Будинок №8а по вул.Артема у с.Голубівське Попаснянського району Луганської області належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 20.07.2013р. (а.с.11). Відповідачка зареєстрована та проживала у будинку з 8 жовтня 2004 року у якості члена сімї власника, що підтверджується довідкою Голубівської сільської ради від 02.12.2013 року (а.с.73). Шлюб між [PERSON] та відповідачкою розірвано 12 лютого 2013 року рішенням Попаснянського районного суду від 08.01.2013 року (а.с.19). Відповідачка не мешкає у зазначеному будинку з 7 листопада 2012 року, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні постановою слідчого СВ Попаснянського РВ ГУМВС України в Луганській області про закриття кримінального провадження від 19.01.2014 року. Окрім того, факт відсутності відповідачки у зареєстрованому місці проживання понад 1 рік підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], яка є депутатом Попаснянської районної ради, [PERSON], який є головою вуличного комітету вул.Артема с.Голубівське, [PERSON], сусідки позивача, які пояснили, що комісійно обстежували будинок №8а по вул.Артема с.Голубівське декілька разів з 2012 року та фіксували відсутність у будинку відповідачки та її речей. Також факт відсутності відповідачки за місцем реєстрації понад 1 рік підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 13.12.2012 року (а.с.16), довідкою вуличного комітету від 25.06.2013 року (а.с.17), довідкою вуличного комітету від 31.10.2013 року (а.с.18). Відповідачка на цей час має у користуванні житло квартиру за адресою: [ADDRESS], придбану за договором купівлі-продажу у розстрочку, що визнано сторонами. Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє осіб права користування займаним приміщенням. Позивачкою не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у спірному будинку. Посилання відповідачки на те, що вона була вимушена покинути будинок, оскільки її колишній чоловік [PERSON] 07.11.2014 року вчинив дії, які вона сприйняла як реальну загрозу її життю, у звязку з чим поїхала з матірю з будинку, спростовуються постановою слідчого СВ Попаснянського РВ ГУМВС України в Луганській області про закриття кримінального провадження від 19.01.2014 року, згідно якої такі пояснення відповідачки не знайшли підтвердження під час досудового розслідування. Посилання відповідачки про те, що її колишній чоловік чинить перешкоди у користуванні будинком, не впускає до будинку, не підтверджено доказами та спростовуються поясненнями саме відповідачки, яка зазначала у судовому засіданні, що до будинку вселятися не намагалась, до суду чи правоохоронних органів саме з приводу вселення не зверталась, постійно проживати у будинку наміру не має, так як у [PERSON] є нова дружина. Окрім того, протягом всього судового розгляду відповідачка зазначала, що готова знятися з реєстрації у будинку, якщо відповідач віддасть їй доньку; право користування будинком їй необхідне лише для можливості використовувати його для побачень з донькою; у провадженні суду перебуває цивільна справа за її позовом про визначення місця проживання неповнолітньої доньки разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Зазначене дає підстави вважати, що позивачка втратила інтерес до житлового приміщення у спірному будинку як до місця постійного проживання, що свідчить про неповажність причин її відсутності за місцем реєстрації. Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності поважних причин не проживання у будинку відповідачка не надала. Оскільки між позивачем та відповідачкою відсутні інші домовленості (суду не надано доказів про їх наявність), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідачки у будинку понад один рік, не надано доказів щодо наявності поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо зобовязання відповідачку не чинити перешкод у користуванні належним позивачу на праві приватної власності будинком, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності таких перешкод. Окрім того, в цій частині позовних вимог позивачем не зазначено у який спосіб позивач просить спонукати відповідачку до утримання від вчинення дій, та яких саме дій. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобовязання до утримання від певних дій, сплачений ним судовий збір відшкодуванню не підлягає. З відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн. у звязку із задоволенням позовних вимог про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial