Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ЄДРПОУ 16467237, юридична адреса: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, на користь [PERSON], паспорт [NUMBER] виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області від 03.03.1997 р, адреса: [ADDRESS], суму 23 459,22 гривень. Позивач посилався на таке: 24 липня 2014 року в м. Києві на площі Шевченка з вини водія автомобіля марки «DAF FALF» р/н [NUMBER] [PERSON], що підтверджується Постановою Оболонського районного суда м. Києва від 04.09.2014 р., сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль Позивача марки «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована відповідачем ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» згідно Полісу №АС/8674245 від 11.01.2014р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 25 липня 2014 року Позивач звернувся до відповідача із заявою потерпілої особи про ДТП та надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, зокрема і заяву про страхове відшкодування від 25.07.2014 року. Оскільки незалежна товарознавча експертиза по визначенню матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, відповідачем не проводилася і відновлювальний ремонт відповідач здійснювати відмовився, автомобіль був відремонтований позивачем самостійно на СТО «Авто-Ас» у СПД [PERSON] згідно рахунку-фактури №МВА-000396 від 04.08.2014 року на суму 21 984,00 гривень. Відповідачу були передані рахунок-фактура №МВА-000396 від 04.08.2014 року та Акт №МВА-000429 від 28.08.2014 року здачі-прийняття робіт на вказану суму. Листом №6821/в від 09.10.2014 року відповідач повідомив мене, що розмір страхового відшкодування складає всього 20 992,71 гривень без кожного обґрунтування даної суми. Згідно ч. 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такими збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Доказом таких збитків є Акт №МВА-000429 здачі-прийняття робіт та квитанція до прибуткового касового ордеру №4 від 24.09.2014 року. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При настанні страхового випадку (ДТП) Страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Заява про страхове відшкодування від 25.07.2014 року була отримана відповідачем 28.07.2014 року за вх..№4819/в, відповідно страхове відшкодування мало бути виплачено до 26.10.2014 року, однак, станом на день подання заяви не виплачено, в результаті чого прострочення складає 30 днів. Згідно п. 36.5 статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином сума пені складає 475,22 гривень. Також в результаті невиплати відповідачем вчасно страхового відшкодування позивачу було завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої передбачено п.2 ч.2 статті 23 Цивільного кодексу України у розмірі 1 000,00 гривень. Позивач просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв про причини неявки до суду не надходило. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав: 24 липня 2014 року в м. Києві на площі Шевченка з вини водія автомобіля марки «DAF FALF» р/н [NUMBER] [PERSON], що підтверджується Постановою Оболонського районного суда м. Києва від 04.09.2014 р., сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль Позивача марки «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована відповідачем ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» згідно Полісу №АС/8674245 від 11.01.2014р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. 25 липня 2014 року Позивач звернувся до відповідача із заявою потерпілої особи про ДТП та надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, зокрема і заяву про страхове відшкодування від 25.07.2014 року. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При настанні страхового випадку (ДТП) Страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Оскільки незалежна товарознавча експертиза по визначенню матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, відповідачем не проводилася і відновлювальний ремонт відповідач здійснювати відмовився, автомобіль був відремонтований позивачем самостійно на СТО «Авто-Ас» у СПД [PERSON] згідно рахунку-фактури №МВА-000396 від 04.08.2014 року на суму 21 984,00 гривень. Відповідачу були передані рахунок-фактура №МВА-000396 від 04.08.2014 року та Акт №МВА-000429 від 28.08.2014 року здачі-прийняття робіт на вказану суму. Листом №6821/в від 09.10.2014 року відповідач повідомив мене, що розмір страхового відшкодування складає всього 20 992,71 гривень без кожного обґрунтування даної суми. Однак, на сьогоднішній день, Відповідачем так і не було проведено виплату належного страхового відшкодування. Починаючи з 27 жовтня 2014 року Відповідачем порушено взяте зобов'язання щодо виплати Позивачеві страхового відшкодування в розмірі 21 984,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у вигляді штрафу, пені в розмірах передбачених договором або законом. Розрахунок пені Позивачем зроблено вірно. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 990, 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved