Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у січні 2019 року при зверненні до нотаріуса, йому стало відомо, що 17.02.2012 року була винесена постанова № 30693541 ВДВС Дніпровського РУЮ на накладення арешту на все нерухоме майно, що належить йому на праві власності. При зверненні позивачем до Дніпровського РВДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області йому було роз`яснено, що дійсно була винесена постанова про накладення арешт майна від 17.02.2012 року в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-445, виданого 07.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 399333,12 грн. Виконавчий документ було повернуто стягувачу та до теперішнього часу виконавчий документ повторно не пред`являвся. Просить позовні вимоги задовольнити, зняти арешт з майна, що належить йому на праві власності, накладений постановою від 17.02.2012 року № 30693541, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонські області та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 17.02.2012 року за № 12180020 про арешт нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про накладення арешту від 17.02.2012 року № 30693541, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонські області. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник ПАТ «Укрсиббанк» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки ПАТ «Укрсиббанк» не є стягувачем по виконавчому провадженню, а отже не є належним відповідачем у справі. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09.12.2019 року було замінено відповідача ПАТ «Укрсиббанк» на АТ «Дельта Банк». Представник АТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явився. Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та заперечення, у відповідності до якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2012 року була винесена постанова № 30693541 ВДВС Дніпровського РУЮ на накладення арешту на все нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності (а.с .13). При зверненні позивачем до Дніпровського РВДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області йому було роз`яснено, що дійсно була винесена постанова про накладення арешт майна від 17.02.2012 року в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-445, виданого 07.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 399333,12 грн. (а.с. 9). 28.12.2012 року була винесена постанова про повернення виконавчого провадження в порядку п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та до теперішнього часу виконавчий документ повторно стягувачем не пред`являвся. Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). У разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», накладений арешт на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Крім того, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Порядок зняття арешту визначений статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» і, відповідно до частини 5 вказаної статті, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Матеріали справи свідчать, що 17.02.2012 року була винесена постанова № 30693541 ВДВС Дніпровського РУЮ на накладення арешту на все нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року. 28.12.2012 року була винесена постанова про повернення виконавчого провадження в порядку п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та до теперішнього часу виконавчий документ повторно стягувачем не пред`являвся. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що правові підстави арешту майна позивача на теперішній час відсутні, в зв`язку з чим порушені його права як власника майна, а тому ці права підлягають судовому захисту шляхом звільнення майна позивача з-під арешту. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved