Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 21.02.2011 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв'язку з чим, станом на 14.06.2018 року має заборгованість в сумі 64460 грн. 58 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 17039 грн. 90 коп., по процентам за користування кредитом в сумі 20989 грн. 89 коп., пені в сумі 22885 грн. 05 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу процентна складова в сумі 3045 грн. 74 коп. В зв'язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати по справі. В позовній заяві позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в своїх поясненнях під час розгляду справи та в наданому відзиві проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що дійсно 21.02.2011 року між нею та банком було укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, Умови та правила надання банківських послуг, користування платіжної карткою вона не підписувала та з ними, а також тарифами ознайомлена не була. Банком незаконно було збільшено розмір процентної ставки. Крім того, заявляється до стягнення одночасно два види неустойки (пеня та штрафи) за одне й те саме порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором в порушення положень ст.61 Конституції України. Таким чином, наданий до позову розрахунок заборгованості вважала безпідставним. Окрім цього, в наданій заяві посилалась на пропуск позивачем строків позовної давності та просила застосувати наслідки пропуску вказаних строків. Перевіривши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення відповідачки, а також дослідивши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокре-ма, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до абзацу першого ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.02.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, оформлений відповідною анкетою-заявою, згідно якого відповідачка виявила бажання оформити платіжну картку кредитка «універсальна» з встановленням кредитного ліміту в розмірі 1000 грн. Також в анкеті-заяві зазначено, що остання разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, є договором про надання банківських послуг. Під час розгляду справи в суді відповідачкою було визнано, що відповідно до оформленої нею анкети-заяви їй було видано кредитну картку «універсальна» та встановлений по ній кредитний ліміт в розмірі 300 грн. Також відповідачкою було визнано на підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку, що після видачі кредитної картки відповідачка неодноразово користувалась останньою. Заперечуючи проти позову, відповідачка не надала суду жодних доказів та належних обґрунтувань, які б спростовували відсутність в неї заборгованості за тілом кредиту, а також правильність розрахунку цієї заборгованості, наявність якої підтверджується наданими позивачем детальним розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог банку в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в сумі 17039 грн. 90 коп., що становить тіло кредиту. В частині заявлених вимог про стягнення процентів, а також неустойки у вигляді пені та штрафів, суд враховує наступне. Наданий до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить відомостей щодо дати їх затвердження та дії на момент оформлення та підписання відповідачкою анкети-заяви про оформлення кредитної картки та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. А загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила, витяг з яких долучений до позову, надавались відповідачці. В своїх поясненнях відповідачка заперечувала факт її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та їх підписання. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані заперечення та підтверджували б, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору з дотриманням приписів ст.1055 ЦК України і що саме ці Умови мала на увазі відповідачка, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи погоджувала його істотні умови щодо розміру процентної ставки та неустойки, а також чи брала на себе зобов'язання з їх сплати. Виписка по руху коштів на картковому рахунку не може бути належним підтвердженням обізнаності відповідачки з конкретними Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, на які посилається позивач як на умови кредитного договору від 21.02.2011 року, факту згоди відповідачки на них. Відсутність підпису відповідачки на Умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачкою. В зв'язку з цим, в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафів слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв'язку із частковим задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial