Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.08.2021 року. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 25.06.2021 року позивач припинив спільне проживання та ведення спільного господарства з відповідачкою. 25.06.2021 року молодший син сторін [PERSON] , а з 10.08.2021 року і їх старший син [PERSON] проживають разом з батьком. Як зазначає позивач, він проживає окремо від матері дітей, а тому місце проживання дітей має бути визначено за місцем його проживання так як це буде відповідати їх інтересам. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.09.2021 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Бойка В.Ф. про збільшення позовних вимог шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. 01.12.2021 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Бойка В.Ф. про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про визнання позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Околот В.Д. в підготовче судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що підтримує висновок органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 09.09.2021 року №12/07-03-17/21 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з заявою відповідачки про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області 11.08.2021 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 13.07.2004 року та серії [NUMBER] виданого 02.08.2010 року відповідно. З 25.06.2021 року молодший син сторін [PERSON] , а з 10.08.2021 року і їх старший син [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] по [ADDRESS] , що визнається відповідачкою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області від 09.09.2021 року, орган опіки та піклування вивчивши умови життя та виховання дитини, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , його бажання проживати разом з батьком, та те, що матір дитини, [PERSON] , не заперечує проти того, що дитина проживала з батьком, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 07.09.2021 року, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , за місцем його проживання. В силу ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). Частинами 1, 2 ст. 161 СК України, передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи вищевикладене, вік [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між батьками проживає зі своїм батьком, бажання дитини проживати разом з батьком, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визначити місце проживання малолітнього - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , за місцем його проживання. Разом тим, на час подання позову син сторін [PERSON] , [INFO] , досяг сімнадцятиріччя, а тому, у відповідності до ч.3 ст.160 СК України, він самостійно приймає рішення про місце свого проживання з одним із батьків, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідачки утримувати неповнолітніх дітей, визнання нею позову, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідачки підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, з відповідачки слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 908 гривень. Відповідно до ст.ст. 160, 161, 180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 12, 13, 141, 206, 258-259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial