Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що 28 січня 2016 року сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. У звязку з пошкодженням автомобіля [PERSON] зазнав моральних страждань, нервового стресу, переживань, змінився його спосіб життя, оскільки він повинен докладати додаткових зусиль для вирішення питання щодо відшкодування шкоди і захисту свого права. Під час ДТП позивач отримав травму, через що виникав головний біль, біль в шийному відділі хребту. Лікарями КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» ДОО було встановлено діагноз забій шийного відділу хребта та голови, рекомендовано амбулаторне лікування. Моральну шкоду позивач оцінює в 10\~000 грн., яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують спричинення позивачу моральних страждань. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 28 січня 2016 року о 20.30 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] у м. Дніпропетровську по вул. Леніна, в районі будинку № 14 відволіклась від керування автомобілем, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який після зіткнення розпочав рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено» номерний знак [NUMBER] під керуванням подія [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року винним у даній ДТП було визнано [PERSON] /а.с.9-10/. Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи,стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В той же час, п. 4 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують спричинення йому моральних страждань та в чому полягали його моральні страждання. Також позивачем не надано доказів на підтвердження зміни способу його життя. Окрім того, позивачем зазначено, що спричинену йому моральна шкода він оцінює в 10 000 грн. В той же час, в своєму позові позивач не зазначив з яких міркувань та критеріїв він виходив оцінивши свої моральні страждання саме в таку суму. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач в позовній заяві та під час судового розгляду не надав належних доказів наявності моральної шкоди на підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed