Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 02 вересня 2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1502.43265, відповідно до умов якого [PERSON] були надані грошові кошти у розмірі 70 000 грн. на строк користування 36 місяців від дати видачі кредиту із сплатою відсотків в розмірі 23 % річних, виходячи з 360 днів у році. Відповідно до кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування в порядку та строки згідно з графіком повернення кредиту і сплати відсотків. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 02 вересня 2013 року укладено договір поруки № 304150-ДП1. В зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 07 липня 2014 року за позичальником рахується заборгованість в сумі 79 883,86 грн. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 79 883,86 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено в судовому засіданні, 02 вересня 2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1502.43265, відповідно до умов якого [PERSON] були надані грошові кошти в розмірі 70 000 грн. на строк користування 36 місяців від дати видачі кредиту із сплатою відсотків в розмірі 23 % річних, виходячи з 360 днів у році /а.с. 9-11/. В забезпечення виконання умов за вказаним кредитним договором 02 вересня 2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 304150-ДП1, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник /а.с.15-16/. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за договором та надав позичальнику грошові кошти, що підтверджується копією виписки по рахунку [NUMBER] за період з 02.09.2013 по 05.07.2014 /а.с. 12-14/. В зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань по кредитному договору, станом на 07 липня 2014 року виникла заборгованість в сумі 79 883,86 грн. /а.с.5-8/, яка складається з: - заборгованість по капіталу кредиту - 63 004, 76 грн. - проценти по графіку - 2 866, 52 грн. - проценти за фактичне (неправомірне) користування кредитом - 1 434, 04 грн. - пеня за прострочення платежів - 12 578, 54 грн. Відповідачі повідомлялись про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, проте на сьогоднішній день заборгованість не погашена /а.с. 17-18/. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно за Кредитним договором № 1502.43265 від 02 вересня 2013 року заборгованість в сумі 79 883, 86 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved