Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування. В обґрунтування своїх позовних вимог, які підтримані ним та його представником в судовому засіданні в повному обсязі, вказав на те, що він є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] [PERSON] рішенням Орджонікідзевського міського суду від 09.10.2018р. визнано недієздатною строком на 2 роки. Окрім малолітнього [PERSON] у [PERSON] є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , опіку над яким здійснювала його бабуся [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті, діти [PERSON] та [PERSON] стали проживати разом з позивачем. Враховуючи прив`язаність дітей один до одного та добрий психоемоційний стан з позивачем, він звернувся до органу опіки та піклування з метою встановлення опіки над малолітнім [PERSON] . Однак, 24.01.2019р. стало відомо про те, що 23.01.2019р. на черговому засіданні виконавчого комітету Покровської міської ради було прийнято рішення про влаштування малолітнього [PERSON] до прийомної сім`ї. Позивач вважає, що прийняте рішення Виконавчого комітету Покровської міської ради «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування до прийомної сім`ї» від 23.01.2019р. є незаконним, таким, що порушує міжнародно-правові зобов`язання України у сфері сім`ї, батьківства та дитинства, а тому просить його скасувати. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість останніх. Вказав, що позивач не звертався до Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області з заявою про призначення його опікуном над малолітнім [PERSON] , а комісією з питань захисту прав дитини не розглядалося питання щодо призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , тому права позивача не були порушені. Окрім цього зазначає, що [PERSON] був влаштований до прийомної сім`ї тимчасово. Також зазначає, що при ухваленні спірного рішення, відповідачем були дотримані всі приписи чинного законодавства, яке регламентує дані правовідносини. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є рідним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] - [PERSON] має ще одну дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] (а.с.25). Оскільки мати [PERSON] - [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, а батько дитини [PERSON] перебуває у розшуку, тому малолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування, на підставі чого наказом Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №24 від 05.06.2014р. «Про взяття на облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] » [PERSON] , [INFO] взято на облік дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.37). Рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №159 від 25.06.2014р. «Про надання малолітньому статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.38-39). Рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №160 від 25.06.2014р. призначено опікуном над малолітнім [PERSON] рідну бабусю [PERSON] (а.с.40-41). [INFO] . опікун [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.26). Відповідно до статті 29 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі встановлення факту відсутності батьківського піклування щодо дитини орган опіки та піклування зобов`язаний протягом одного дня забезпечити тимчасове влаштування такої дитини до вирішення питання про форму влаштування дитини. Тимчасове влаштування дитини в разі відсутності батьківського піклування здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ №866 від 24 вересня 2008 року, тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитини, розлученої із сім`єю, проводять у межах компетенції служба у справах дітей та уповноважений орган Національної поліції за місцем виявлення дитини. Дитина, яка залишилась без батьківського піклування, у тому числі дитина, розлучена із сім`єю, тимчасово може бути влаштована у сім`ю родичів, знайомих; сім`ю патронатного вихователя; притулок для дітей служби у справах дітей; центр соціально-психологічної реабілітації дітей; центр соціальної підтримки дітей та сімей; соціально-реабілітаційний центр (дитяче містечко); спеціалізований будинок дитини, дитячий будинок-інтернат системи соціального захисту населення. Дитина, в якої є родичі або інші особи, з якими в неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) та які бажають залишити її на виховання у своїй сім`ї, може перебувати в їх сім`ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім`ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки, є наказ служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини, виданий на підставі: - заяви особи про надання згоди на тимчасове влаштування в її сім`ю дитини, а також копія паспортного документа або посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або довідки про звернення за захистом в Україні. У разі подання копії паспортного документа іноземця до неї додається копія посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання в Україні; - акта обстеження умов проживання особи; - згоди дитини (якщо вона може висловити свою думку) у вигляді її письмової заяви, написаної власноручно в присутності посадової особи, яка приймає документи, про що робиться відмітка на заяві із зазначенням прізвища, імені, по батькові, підпису посадової особи та дати; - письмової згоди всіх повнолітніх членів сім`ї, що проживають разом із особою, яка надала згоду на тимчасове влаштування в її сім`ю дитини для проживання на одній житловій площі, написаної власноручно в присутності посадової особи, яка приймає документи, про що на заяві робиться відмітка із зазначенням прізвища, імені, по батькові, підпису посадової особи та дати. Якщо місце проживання особи, яка надала згоду на тимчасове влаштування в її сім`ю дитини, не є місцем виявлення дитини, обстеження умов проживання такої особи проводить служба у справах дітей за місцем проживання особи. Тимчасове влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з заяви [PERSON] , останній не заперечував проти тимчасового проживання малолітнього [PERSON] з ним, до вирішення питання про подальше його влаштування до сімейних форм виховання (а.с.27). Рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №01 від 04.01.2019р. «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] » на підставі вказаної заяви, тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] в сім`ю [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] до вирішення питання про подальше його влаштування до сімейних форм виховання (а.с.28). Відповідно до ст..24 ЗУ «Про охорону дитинства» утримання і виховання дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечує держава. Безпритульні діти в порядку, встановленому законом, тимчасово розміщуються в притулках для дітей служб у справа дітей, центрах соціально-психологічної реабілітації, дітей, сім`ях патронатних вихователів, у яких створюються належні житлово-побутові умови та умови, спрямовані на забезпечення їх соціальної адаптації та підготовку до повернення у рідні сім`ї або влаштування в сімейні форми виховання, надається правова, психологічна, медична та інша допомога таким дітям. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, повинні бути передані на усиновлення або влаштовані на виховання в сім`ї громадян (під опіку чи піклування, в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу), у будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки-інтернати на повне державне утримання. Таким дітям створюються необхідні умови для всебічного і гармонійного розвитку, підготовки до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 256-1 Сімейного кодексу України, прийомна сім`я - сім`я, яка добровільно взяла на виховання та спільне проживання від одного до чотирьох дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до частини 1 статті 2563 Сімейного кодексу України, прийомні діти - діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, влаштовані на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї. Ст.256-4 Сімейного кодексу України передбачено, що рішення про створення прийомної сім`ї приймається районною, районною в містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчим комітетом міської ради в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Між прийомними батьками та органом, який прийняв рішення про створення прийомної сім`ї, на основі типового договору укладається договір про влаштування дітей до прийомної сім`ї. Орган, який прийняв рішення про створення прийомної сім`ї, зобов`язаний контролювати виконання прийомними батьками своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Положення про прийомну сім`ю та типовий договір про влаштування дітей до прийомної сім`ї затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до «Положення про прийомну сім`ю» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 р. N 565 метою утворення прийомної сім`ї є забезпечення належних умов для зростання в сімейному оточенні дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, шляхом влаштування їх у сім`ї на виховання та спільне проживання. Відповідно до п. 5 «Положення про прийомну сім`ю», рішення про утворення прийомної сім`ї приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчими органами міських, районних у містах (в разі утворення) рад на підставі заяви сім`ї або окремої особи, які виявили бажання утворити прийомну сім`ю, за поданням відповідного висновку служби у справах дітей районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (в разі утворення) рад про можливість утворення прийомної сім`ї за результатами проходження курсу підготовки і рекомендацією відповідного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Зазначена сім`я або окрема особа, яка не перебуває у шлюбі,обов`язково інформується про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дітей, яких вони бажають взяти на виховання та спільне проживання. Абзацом 4 п. 5 «Положення про прийомну сім`ю» передбачено, що на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю влаштовуються діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, які перебувають на первинному обліку дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, на відповідній адміністративно-територіальній одиниці або перемістилися з тимчасово окупованої території чи району проведення антитерористичної операції. Рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №32 від 23.01.2019р. «Про влаштування малолітнього [PERSON] в прийомну сім`ю гр.. [PERSON] » влаштовано [PERSON] на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю [PERSON] (а.с.35-36). Наведене рішення позивач вважає незаконним та таким, що порушує його права та просить скасувати. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Такого правового висновку притримується Верховний Суд України, зокрема у своїх постановах від 25.12.2013 року у справі №6-78цс13, від 09.12.2015 року у справі № 6-849цс15 та в ухвалі від 01.04.2015 року у справі №6-5023св15. Обґрунтовуючи правові підстави для звернення до суду із даним позовом в частині порушеного права, позивач вказує на те, що оспорюване рішення щодо влаштування дитини в прийомну сім`ю обмежує позивача у можливості встановити опіку над малолітнім [PERSON] . У свою чергу правові засади встановлення опіки на дітьми сиротами та дітьми позбавленим батьківського піклування, регламентуються нормами ЦК України, СК України та підзаконними актами. Згідно ст..55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст..56 ЦК України права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст..61 даного Кодексу орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Відповідно до норм ст..63 коментованого нормативно-правового акту, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Аналогічні за змістом норми містяться у ст..224 СК України. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини регламентується Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 86, згідно п.40 якого особа, яка виявила бажання взяти на виховання в сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання: заяву (від подружжя приймається спільна заява, підписана обома подружжями); довідку про доходи за останні шість місяців або копію декларації про доходи, засвідчену в установленому порядку; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням; копію свідоцтва про шлюб (для осіб, які перебувають у шлюбі); довідку про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і рекомендацію центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо включення кандидатів до єдиного банку даних; копію паспорта; висновок про стан здоров`я заявника, складений за формою згідно з додатком 5; довідку від нарколога та психіатра для осіб, які проживають разом із заявниками; довідку про наявність чи відсутність судимості; письмову згоду всіх повнолітніх членів сім`ї, що проживають разом з особою, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, утворити прийомну сім`ю або на власній житловій площі - дитячий будинок сімейного типу, засвідчену нотаріально або написану власноручно в присутності посадової особи, яка здійснює прийом документів, про що робиться позначка на заяві із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, підпису посадової особи та дати. Строк дії документів, зазначених у цьому пункті, становить дванадцять місяців з дати видачі. Згідно п.41 Порядку Служба у справах дітей за місцем проживання особи, яка виявила бажання взяти на виховання в сім`ю дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з урахуванням результатів навчання у центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді: приймає документи, зазначені у пункті 40 цього Порядку; реєструє осіб у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, що ведеться за формою згідно з додатком 6; вносить відомості про осіб до єдиного банку даних. Опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.. Рішення про встановлення опіки, піклування приймається у місячний строк після подання заяви і документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку. Отже чинним законодавством передбачено можливість призначення опікуна органом опіки та піклування лише за заявою особи, яка бажає бути опікуном, яка подається до відповідного органу опіки та піклування із переліком документів, зазначених у п.40 Порядку. Тобто першочерговою та обов`язковою підставою для призначення особи опікуном, є подання даною особою відповідної заяви органу опіки та піклування. Водночас, як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] станом на час звернення із даним позовом до суду та розгляду справи, із заявою про призначення його опікуном [PERSON] до органу опіки та піклування не звертався. Як зазначив позивач у судовому засіданні, він вважав без результативним таке звернення, оскільки вважав, що йому однозначно відмовлять у задоволенні заяви про призначення його опікуном [PERSON] . При вирішенні питання про наявність чи відсутність порушеного права позивача за захистом якого він звернувся до суду, суд враховує, що в силу вимог ст..24 Закону України «Про охорону дитинства» на державу в особі її органів покладено обов`язок влаштування дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування на усиновлення або влаштовані на виховання в сім`ї громадян (під опіку чи піклування, в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу), у будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки-інтернати. У свою чергу даному обов`язку держави кореспондується право особи бути усиновлювачем, опікуном чи піклувальником. Дане право, в силу наведених вище норм чинного законодавства, реалізується особою на власний розсуд, зокрема шляхом звернення до органу опіки та піклування із відповідною заявою та здійснення інших дій, передбачених законом та підзаконними актами (таких як проходження відповідного навчання). Без реалізації особою вказаних активних дій щодо призначення його опікуном, за відсутності рішення органу опіки та піклування про відмову у призначенні особи опікуном, порушення права особи бути призначеним опікуном, не може бути. При цьому слід зазначити, що в силу вимог ЦПК України, захисту підлягає лише право особи, яке є порушеним на час звернення до суду із позовом про його захист. Натомість суд не наділений повноваженням захищати право позивача від його можливого гіпотетичного порушення у майбутньому. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач до органу опіки та піклування з заявою про призначення його опікуном [PERSON] не звертався (що підтверджено учасниками процесу у судовому засіданні), питання щодо призначення позивача опікуном [PERSON] органом опіки та піклування не розглядалось та жодних рішень з цього приводу не приймалось, порушення права позивача за захистом якого він звернувся до суду, немає. Водночас посилання позивача на наявність у нього порушеного права, оскільки ним, після звернення до суду із даною позовною заявою, подано до суду позовну заяву про встановлення опіки над [PERSON] та призначення його опікуном, жодним чином не спростовує наведених вище висновків суду, оскільки захист порушеного права може бути наявний лише після порушення, оспорення чи не визнання цього права. Натомість право, яке не реалізоване особою, об`єктивно порушеним не може бути. Таким чином, зважаючи на те, що права [PERSON] не були порушені, позовні вимоги останнього не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed