Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 20» (надалі - КП «ЖЕО № 20») в період виникнення заборгованості у відповідачки [PERSON] було визначено як управитель житлового фонду Центрально-Міського та Інгулецького районів, у зв'язку з чим здійснювало утримання будинків, споруд та прибудинкових території у межах вказаних адміністративно-територіальних одиниць, у тому числі і відносно житлового будинку державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON], будучи власницею нежитлового приміщення, вбудованого у житловий будинок на [ADDRESS], повинна була також брати участь у сплаті за надані комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Нарахування за вказані житлово-комунальні послуги здійснювалось відповідно до тарифів, встановлених рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради, як цього вимагає ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». КП «ЖЕО № 20», виконуючи свої обов'язки, безперебійно надавало послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території на пл.. Визволення, 3, але відповідач в повному обсязі оплату, за отримані послуги не робив, у зв'язку з чим, у період з 01.02.2009 року по 01.08.2012 року виникла заборгованість в сумі 7573,24 грн. В ході судового розгляду представником позивача уточнювались позовні вимоги через наявні заперечення представника відповідача, однак, при отриманні додаткових доказів, 06.04.2015 року було остаточно уточнено позовні вимоги та визначено зі сторонами судового провадження. В судовому засіданні представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином шляхом направлення поштових відправлень з повідомленнями, які неодноразово повернулись до суду з відміткою «про сплив строку зберігання». Оскільки учасники судового розгляду до суду не з'явились, суд розглядає справу в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, проаналізувавши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, КП «ЖЕО № 20» надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-15, 35-96), власником нежитлового приміщення в якому є і [PERSON] КП «ЖЕО № 20» вважає, що виконуючи свої обов'язки, надавало послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS], але відповідач в повному обсязі оплату, за отримані послуги не робив, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01.02.2009 року по 01.08.2012 року в сумі 7573,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7, 8, 9). При цьому судом було встановлено, що особовий рахунок [NUMBER] відкритий на - АП «Елегант», директором якого значиться [PERSON] (а.с. 7,8). В ході судового розгляду за клопотанням представника відповідача до участі у процесі було залучено як співвідповідача ТОВ «Елегант», як власника нежитлового приміщення на [ADDRESS], при цьому [PERSON], за повідомленням представника відповідача є лише директором означеного товариства (а.с. 141,143). На підставі цього представником позивача було змінено позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] та ТОВ «Елегант» (а.с. 150-153). Однак, під час подальшого розгляду справи представником позивача були зібрані та надані суду додаткові докази, а саме: витяг з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого стало відомо, що ТОВ «Елегант» 11.07.2007 року припинено за рішенням засновників (серед яких значиться і [PERSON]) (а.с. 221-223), та відомості КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 20.03.2015 № 667, в яких вказано, що у 1998 році та 2000 році колективне підприємство «Елегант» відчужило приміщення [ADDRESS] [PERSON], яка у 2005 році подарувала його частину [PERSON] (а.с. 224). В іншій частині приміщення, що залишилась у власності [PERSON], було присвоєно іншу поштову адресу. Дослідивши вказані документи, суд вважає, що ТОВ «Елегант» на сьогодні не може бути співвідповідачем по справі, оскільки, по-перше, ліквідоване, а, по-друге, з 2000 року не є власником нежитлового приміщення, за яким існує заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги, що є предметом судового розгляду. Таким чином, незважаючи на те, що особовий рахунок відкрито на АП «Елегант», але фактично власником приміщення є [PERSON], тому саме вона повинна нести відповідальність за своєчасність та повноту сплати за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS]. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 382 ЦК України передбачає, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Отже, виходячи зі змісту вказаної статті вбачається, що власники нежитлових приміщень, вбудованих у житловий будинок, є співвласниками приміщень загального користування. Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території належать до житлово-комунальних послуг. Статті 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 68 Житлового Кодексу Української РСР споживач щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця наступного за звітним, вносить повну оплату за комунальні послуги. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875- IV та ст. 67 Житлового Кодексу Української РСР оплата за надані житлово-комунальні послуги стягується в установленому порядку за затвердженими тарифами. Встановлення цін/тарифів на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території відповідно до ст.ст. 7, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. Так, в оспорюваний період з 01.02.2009 року по 01.08.2012 року, діяли тарифи на вказані послуги, встановлені відповідно до рішень виконавчого комітету Криворізької міської ради від 26.11.2008 № 823 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території у м. Кривому Розі» (зі змінами від 10.06.2009 № 182, від 12.08.2009 № 237) (а.с.21-26), від 27.12.2011 № 435 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для власників (орендарів) нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) у м. Кривому Розі» (а.с. 27-30), від 14.12.2011 № 418 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення Центрально-Міського району м. Кривого Рогу» (а.с. 31-34). Пункт 7 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 26.11.2008 № 823 передбачав, що суб'єкти господарювання, яким на праві власності належать нежитлові приміщення у житловому будинку, повинні брати участь у загальних експлуатаційних витратах пропорційно загальної площі, що належить їм на праві власності (а.с. 21). Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо для власників нежитлових приміщень було впроваджено рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 27.12.2011 № 435 (а.с.27). Таким чином, плата за на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій [PERSON] була розрахована із вищеназваних актів органів місцевого самоврядування. Поряд із цим, жодних доказів, які б підтверджували необґрунтованість нарахованої суми, неотримання послуг або надання них неналежної якості, обсягу, відповідачкою до суду не було надано. Враховуючи вищезазачене, суд вважає, що відповідач [PERSON] на підставі ст.60 ЦПК України не довела свої заперечення і згідно із ст.ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України, ст.ст.20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язана сплатити заборгованість за надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового будинку на [ADDRESS]. Суд погоджується із розрахунком суми заборгованості 7573,24 грн., зробленої позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved