Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року відкрите провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2018 року сторонам надано строк для примирення терміном на 1 місяць, до 17 вересня 2018 року. В судовому засіданні позивач наполягав на розірванні шлюбу, зазначив, що примирення і не могло відбутися, оскільки він не має бажання та наміру зберегти сім»ю. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала, суду пояснила, що має намір зберегти сім»ю і не розуміє такої категоричної позиції чоловіка щодо розлучення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 квітня 2000 року Виконавчим комітетом Скригалівської сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, Серії [NUMBER] Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як було встановлено в ході розгляду справи, сторони не підтримують шлюбних відносин з початку 2018 року, строк, наданий судом за клопотанням відповідача, з метою примирення, позитивного результату не дав, позивач заперечує проти подальшого збереження шлюбу та пояснив, що жодних кроків на збереження сім»ї не має наміру вчиняти, оскільки це суперечить та не відповідає його інтересам. В ході наданого місячного строку для примирення сторін, взаємовідносини сторін взагалі були відсутні, оскільки сторони тривалий час проживають окремо, а взаємного порозуміння не відбулось, оскільки позивач категорично налаштований на розлучення. Відповідач, заперечуючи розірвання шлюбу, мала би в ході судового розгляду довести, що шлюб можливо зберегти та подальше спільне життя не суперечитиме інтересам подружжя. Проте, належним та допустимих доказів, в обґрунтування таких заперечень стороною відповідача суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження сім'ї є неможливим, неповнолітніх дітей сторони не мають, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, який наполягав на розлученні, а відповідачем не надано доказів, що шлюб можливо зберегти і спільне подружнє життя не буде суперечити інтересам сторін, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач клопотань щодо зміни прізвища не заявляла.

Outcome: approved