Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 27.04.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №2325315 про надання фінансового кредиту. Згідно п.1.2 договору на умовах, встановлених договором, Товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 1000,00 грн., тип кредиту кредит. Відповідно до п.1.4 кредитного договору строк кредиту 10 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Згідно п.1.5 кредитного договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного використання споживачем умов договору та становить: 1.5.1. знижена процентна ставка 1,33% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.5.2. стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.п.4.1-4.6 договору. Згідно п.1.6 кредитного договору мета отримання кредиту: задоволення особистих потреб. Тобто фактично кредит надається шляхом заповнення електронної заявки на отримання кредиту, яку можливо надіслати через сайт. Позивач вважає, що при укладенні вказаного кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про електронну комерцію» у зв`язку з чим, позивачем у досудовому порядку неодноразово направлялися листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення. Позивач вважає, що відповідач скористався його необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема відповідач не надав позивачу повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладанням та під час укладання договору про надання споживчого кредиту. У кредитному договорі у п.9.8 кредитного договору зазначено, що перед укладенням договору позивачу була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч.1, 2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Проте [PERSON] , як споживачу, не була надана вказана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послу, а отже відсутнє і будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з вказаною інформацією. Отже, недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою згідно ст.215 ЦК України, для визнання кредитного договору недійсним, в зв`язку з недотримання відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Крім цього, кредитний договір не містить умов про відповідальність кредитодавця. Тому відсутність у договорі умови про припинення дії договору, про відповідальність відповідача, є підставою для визнання такого договору недійсним. Також, відповідач не повідомляв позивача про умови та строки обробки його персональних даних. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною, що є порушенням закону та підставою для визнання пункту 9.5 кредитного договору, щодо обробки персональних даних, недійсним. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати недійсним кредитний договір №2325315 від 27.04.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить повністю відмовити в задоволенні заявлених вимог стосовно визнання договору №2325315 про надання фінансового кредиту від 27.04.2020 недійсним, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, завідомо безпідставним та таким, що має очевидно штучний характер і не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, позивач є клієнтом товариства з 06.03.2020 року та до оспорюваного кредитного договору уклав ще один кредитний договір, належним чином виконавши всі зобов`язання за ним. Тобто, позивач був повністю ознайомлений з порядком укладення (підписання) та умовами кредитування в товаристві. Що стосується кредитних правовідносин та ознайомлення позивача перед укладенням кредитного договору з текстом правил та усіма умовами кредитного договору зазначив, що вся процедура укладення з товариством договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - правила) та проходить в онлайн-режимі. Перед укладенням кредитного договору товариство шляхом розміщення на власному веб-сайті надає клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Разом з тим, серед іншого, саме на першій сторінці веб-сайту товариства міститься/містилась інформація про: акційну/знижену процентну ставку; стандартну процентну ставку; про максимальний строк кредиту; про максимальну суму кредиту; умови пролонгації; способи отримання кредиту, тощо. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про: товариство, як надавача фінансової послуги. Також, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться правила, примірні кредитні договори, що укладаються з товариством, а також архів документів, що містить редакції правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Також, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку «правила», що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту, клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з правилами та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Також, звернув увагу, що без такого підтвердження (проставляння відповідної відмітки) у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно - реєструючої електронної системи товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Некоректне/неповне ознайомлення клієнта з правилами та умовами надання кредиту, текстом самого кредитного договору, що планувався до укладення, а також з інформацією, розміщеною на веб - сайті товариства, про умови та порядок надання товариством кредитів, не позбавляє клієнта обов`язку щодо належного виконання своїх збов`язань за укладеним кредитним договором та не надає позивачу підстав посилатись у позові на відсутність його ознайомлення з правилами. Крім того, на веб-сайті товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом/клієнтами обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами. Переказ коштів відповідачем було здійснено 27.04.2020 року шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «Приват Банк», яку було вказано особисто клієнтом в заяві на отримання кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, підтверджується копією інформаційної довідки, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам платіжний провайдер має відповідну ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в державний реєстр фінансових установ. Також представник відповідача зазначив, що, навіть якщо припустити, що позивач не ознайомився належним чином з правилами та умовами кредитного договору для свідомого прийняття рішення, то у разі незгоди з умовами кредитного договору, він не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», і, відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору, натомість таких дій позивач не вчинив, а навпаки на підтвердження/визнання умов кредитного договору позивачем було здійснено платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Позивачем невірно трактуються норм цивільного кодексу України щодо неможливості застосування до кредитних правовідносин норм ст. 1048 ЦК України. Так, позивач у своїй позовній заяві помилково стверджує, що товариство вводить його в оману, застосовуючи до кредитних правовідносин положення ст.1048 ЦК України. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи вимоги чинного законодавства, кредитний договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» - «(Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А422868, 27.04.2020 12:14:58 / [PERSON] /». Відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», укладення кредитного договору з позивачем відбулося в такому порядку: 27.04.2020 року позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту. Товариство повідомило клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у особистому кабінеті; після отримання заявки товариство здійснило оцінку кредитоспроможності клієнта достовірності наданої клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень; після аналізу наявної інформації товариство прийняло рішення про можливість укладання з клієнтом кредитного договору, про яке повідомило клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення (CMC-повідомлення на номер телефону клієнта); в особистому кабінеті клієнт отримав для ознайомлення пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору, що містить усі істотні умови; клієнт мав можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції; клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу (ПОГОДЖУЮСЬ), у особистому кабінеті, після чого товариство надіслало клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, в даному випадку А422868; введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом, клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення кредитного договору з правилами надання коштів у позику, умовами кредитного договору та підписав їх; товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило клієнту його примірник кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу; товариство повідомило клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (CMC-повідомленням на номер телефону). З урахуванням вимог ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між товариством та клієнтом, був укладений кредитний договір. Кошти перераховувалися на банківську картку № [NUMBER] , відкриту в AT КБ «ПРИВАТ БАНК», яку клієнт вказав при заповненні заявки на отримання кредиту. Представник відповідача вважав, що є абсолютно безпідставними та не відповідають дійсності посилання позивача на те, що товариство не надало для ознайомлення кредитний договір та правила; відсутнє підтвердження про ознайомлення з кредитним договором та правилами, інформацією для прийняття позивачем зваженого рішення щодо укладення кредитного договору; не повідомлено позивача про умови кредитування в обсязі, в якому вимагає законодавство для укладення договору про споживче кредитування; товариство неправомірно застосовує положення статті 1048 ЦК України; товариством не дотримано письмову форму укладення кредитного договору; між сторонами не погоджено спосіб підписання кредитного договору; кредитний договір не містить відомості щодо створення і накладення електронних підписів та використання при підписі одноразового ідентифікатора. Встановлення в кредитному договору плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки, що була нарахована за порушення клієнтом зобов`язань за кредитним договором, не перевищує п`ятдесят відсотків від «вартості продукції» у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Дана умова договору не встановлює вимогу щодо сплати позивачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. ЇЇ наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Реєструючись на сайті позивач надав згоду на збір та обробку персональних даних шляхом проставлення відповідної відмітки. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч.2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. За змістом ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В абзаці другому частини другої ст.639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч.1 ст.1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. В ч.1 ст.215 ЦК України законодавець закріпив, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга та третя статті 215 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). В п.8 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено,\~що27.04.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №2325315 про надання фінансового кредиту. Згідно п.1.2 договору на умовах, встановлених договором, Товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 1000,00 грн., тип кредиту кредит. Відповідно до п.1.4 кредитного договору строк кредиту 10 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Згідно п.1.5 кредитного договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного використання споживачем умов договору та становить: 1.5.1. знижена процентна ставка 1,33% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.5.2. стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.п.4.1-4.6 договору. Згідно п.1.6 кредитного договору мета отримання кредиту: задоволення особистих потреб. Відповідно до п.9.6 договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Підписуючи договір, споживач підтверджує, що перед укладанням цього договору йому було в чіткій та зрозумілій формі надання інформації, вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися ( п.9.8 договору). В п.10 договору зазначені реквізити та підписи сторін, а саме: підписом [PERSON] є електронний підпис одноразовим ідентифікатором А422868, 27.04.2020 12:14:58 / [PERSON] /, а підписом ТОВ «Авентус Україна» підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання /Директор підпис [PERSON] /. Вказаними електронними підписами підписано і додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №2325315 від 27.04.2020 (графік платежів до договору про надання фінансового кредиту №2325315. Відповідачем до відзиву долучено копії Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція) (затвердженого Наказом №53-ОД директора ТОВ «Авентус Україна» від 16.01.2020); кредитних даних; персональної інформації; правил та договірних документів; умов оформлення кредиту, які свідчать, що на сайті товариства розміщена правова інформація про компанію, умови оформлення онлайн-позики та правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна». Копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Авентус Україна», розпорядження від 28.02.2017 за №426 про видачу ТОВ «Авентус Україна» ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), свідчать про детальну інформацію на юридичну особу - ТОВ «Авентус Україна». Копія додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №2325315 від 27.04.2020 (графік платежів до договору про надання фінансового кредиту №2325315), долучений відповідачем до відзиву, також підписано електронним підписом позивача, аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, і підтверджує факт ознайомлення позивача з інформацією про умови надання кредиту та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно, проходження позивачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства підтверджує його ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затвердженими Наказом №53-ОД ТОВ «Авентус Україна» від 16.01.2020, та іншою необхідною йому інформацією. Тому, посилання позивача на не можливість знайти Правила на сторінці відповідача та ознайомитись з ними суд не може покласти в основу рішення по справі. Долучена до матеріалів відзиву довідка про розрахунки за договором №2325315 про надання коштів у позику від 27.04.2020, підтверджується факт переказу 27.04.2020 ТОВ «Авентус Україна» на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 1000 гривень. Таким чином, укладення даного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, і укладений ним з відповідачем правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що без входу позивача на веб-сайт товариства і здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та відповідачем не був би укладений, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним та відповідно і для задоволення позову.

Outcome: dismissed