Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Обухівка, вул.Солідарності, №386. В його домоволодінні також зареєстрований відповідач [PERSON].Л., який в будинку не проживає та його особисті речі там відсутні. Фактичне місце проживання відповідача йому не відомо та добровільно він знятися з реєстрації не бажає. Разом з тим, позивачка зазначив, що несе додаткові витрати по комунальних послугах, та інші додаткові витрати на будинок через реєстрацію відповідача, тому позивач був змушений звернутися до суду та просити суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 19.10.2018 року відкрито позовне провадження у даній справі та відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Обухівка, вул. Солідарності (попередня назва Леніна), №386 що підтверджується договором про передачу в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 14.02.1977 року. Відповідно до довідки з місця проживання №2794 від 18.09.2018 року за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], але не проживає з 10.02.2017 року і його особистих речей там немає. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України,\~право власності\~є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165\~ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України).\~Ніхто не\~може бути\~виселений із\~займаного жилого\~приміщення або\~обмежений у\~праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України). Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об'єктивне підтвердження, і тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь Держави повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved