Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою , посилаючись на те, що 20.10.2005 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Горішньошерівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON] [INFO]. Стверджує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Це в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Як виявилося, у них зовсім протилежні погляди на сімейне життя. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки вони не бажають продовжувати підтримувати сімейні відносини. Майнових спорів немає. У зв'язку з наведеними обставинами, посилаючись на норми матеріального права просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючить на доводи, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що він з відповідачкою не проживають разом і не підтримують шлюбних стосунків останні 6 років. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала, стверджуючи, що примирення між ними не можливе. Також зауважила, що дійсно останні 6 років іхній шлюб носить суто формальний характер Суд приймає до уваги визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін і відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному об'ємі, виходячи з наступного: Правовідносини щодо розірвання шлюбу у системному зв'язку регулюються: - ст.51 Конституції України, відповідно до якої, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. - ч.1.ст 3 Сімейного Кодексу України, згідно якої сім'я є первинним та основним осередком суспільства; - ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, згідно якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; - ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу; - частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу, якою передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей; - ст. 112 СК України , в якій зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 20.10.2005 року було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Горішньошерівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №26 (а.с.2 ). Як вбачається із показів сторін та досліджених у судовому засіданні доказів, шлюб носить формальний характер, подружні відносини між ними фактично припинені 6 років тому назад. Втрачені почуття любові, поваги та довіри. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, оскільки вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та подальше існування шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому підлягають стягненню з відповідачки судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь позивача. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, виходячи з того, що подальше існування шлюбу суперечить інтересам сторін та на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню та

Outcome: approved