Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , вказуючи, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є колишньою власницею його будинку. Проте відповідач [PERSON] з 15 грудня 2017 року в зазначеному будинку не проживає, за адресою належному йому будинку не з`являється, особистих речей її в будинку не має, не сплачує комунальні платежі, і взагалі будинком вона не цікавиться. Реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує його права як власника будинку. У зв`язку з чим, він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином, за місцем реєстрації та проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2129, належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2018 року № 137270392 (а.с.7-10). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 15 грудня 2017 року, про що свідчить довідка голови квартального комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.04.2019 року (а.с.5). Як вбачається з договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку (а.с.7), відповідач [PERSON] є колишнім власником вказаного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок того, що відповідач зареєстрована у вказаному будинку, але не проживає, це перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися вказаним будинком. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач не мешкає в будинку з грудня 2015 року та 11 вересня 2018 року продала його, але добровільно не знялася з реєстраційного обліку, змінивши своє постійне місце мешкання. Внаслідок відчуження нерухомого майна на користь іншої особи (позивача) відповідач фактично втратила проаво на користування цим майном, однак залишаючись формально зареєстрованою за вказаною адресою, вона порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог внаслідок їх законності та обґрунтованості. На підставі ст.ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved