Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, посилаючись на те, що 06.12.2013 року між ним та відповідачем було укладено строковий договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Піврічний» №688761/2013 (в доларах США) та договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № [NUMBER]. За першим договором позивач розмістив у банку строковий депозитний вклад в сумі 22 000 доларів США на повні перші 6 місяців, починаючи з 06.12.2013 року з виплатою щомісячно 8,5 % до 31.12.2013 року та з 31.12.2013 року - 9,25%. В той же день позивач вніс до каси банку 22 000 доларів США. За п»ять перших місяців позивач отримував належні відсотки по першому договору. 05.06.2014 року [PERSON] звернувся в банк з письмовою заявою про відкриття на його ім»я розрахункового рахунку та перерахування на нього з депозитного рахунку 22 000 доларів США, а також відсотків за травень і червень 2014 року. Одночасно позивач просив переказати з поточного рахунку (для виплат) зазначену суму вкладу з відсотками на банківський розрахунковий рахунок своїй доньці [PERSON] у Німеччину. 06.06.2014 року для проведення вказаних перерахувань коштів з договору 1 на договір 2 позивач підтвердив працівнику банку, що дію договору 1 пролонгувати не буде, просив негайно перерахувати усі кошти з депозитного вкладу його доньці, а в разі неможливості це зробити - вимагав видати йому кошти протягом встановленого правилами строку. 11.06.2014 року позивач на особистому прийомі підтвердив директору департаменту банку свою вимогу про повернення йому депозитного вкладу одноразовою касовою операцією. З 20.06.2014 року по 06.08.2014 року позивач отримав 2 700 доларів США, а решту вкладу в розмірі 19 486 доларів США 67 центів не виплачено й досі. Позивач зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.01.2015 року становить: 19 486 доларів США 67 центів - вклад; 1 153 долари США 19 центів - заборгованість за додатково нарахованими відсотками за прострочений строк повернення коштів; 374 долари США 10 центів - 3% річних від простроченої суми. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача вказані суми. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в редакції від 29.01.2015 року, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і постановити заочне рішення. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 06.12.2013 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Піврічний» №688761/2013 (в доларах США), за умовами якого вкладник розмістив в банку строковий вклад на умовах депозитного продукту «Новорічний подарунок» в доларах США на строк 13 місяців з дня укладення договору з щомісячною виплатою процентів за ставкою 8,5% річних до 30.12.2013 року, а з 31.12.2013 року - за ставкою 9,25 % річних. Сума початкового вкладу - 22 000 доларів США. Дата вимоги вкладником вкладу - 06.01.2015 року. За умовами договору банк відкриває на ім»я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок (а.с. 7 - копія договору). Відповідно до п.1.6 договору у випадку звернення вкладника в усній формі до банку про дострокове повернення вкладу в перший день після закінчення кожного шестимісячного періоду дії вкладу повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного шестимісячного періоду дії вкладу. 06.12.2013 року між тими ж сторонами укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (в доларах США), згідно з яким на ім»я [PERSON] банком відкрито іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США [NUMBER] (а.с.8 - копія договору). 06.12.2013 року [PERSON] перерахував ПАТ «ВіЕйБі банк» 22 000 доларів США, що підтверджується квитанцією №264825 від 06.12.2013 року (а.с.7 зворот - копія квитанції). 05.06.2014 року [PERSON] звернувся до банку з заявою щодо відкриття на його рахунок розрахункового рахунку та перерахування на нього депозитного вкладу 22 000 доларів США та неотриманих відсотків, просив перерахувати з цього рахунку суму вкладу з відсотками на розрахунковий рахунок його доньки [PERSON], яка з 25.09.2013 року згідно свідоцтва про укладання шлюбу стала [PERSON], на її банківський рахунок [NUMBER] у м.Кольн в Німеччині (а.с.9 - копія заяви). 11.06.2014 року [PERSON] звернувся до Голови ПАТ «ВіЕйБі Банк» зі скаргою щодо порушення банком вимог договору, невидачі йому коштів по депозитному вкладу та неперерахування коштів його доньці у Німеччину (а.с.9 зворот - копія скарги). 16.09.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з досудовою претензією щодо видачі йому депозитного вкладу, відсотків з депозиту та 3 % річних (а.с.14- копія претензії). З 20.06.2014 року по 06.08.2014 року [PERSON] отримав у ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошові кошти у загальній сумі 2 700 доларів США, що підтверджується заявами на видачу готівки (а.с.18 - 23). В письмових запереченнях від 22.01.2015 року, які надійшли до суду поштою 30.01.2015 року (а.с.41-45), представник відповідача повідомив, що на підставі постанови правління Національного банку України №733/БТ від 20.11.2014 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 про запровадження з 21.11.2014 року у банку тимчасової адміністрації на строк по 20.02.2015 року, а також прийнято рішення №128 від 24.11.2014 року про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с. 46 - копія рішення за №128). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року №2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. З виписки ПАТ «ВіЕйБіБанк» по особовим рахункам (а.с. 10) вбачається, що станом на 15.08.2014 року заборгованість по вкладу становить 19 486 доларів США 67 центів. Оскільки відповідач не повернув [PERSON] вклад, ця сума підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Верховний Суд України в постанові від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13 висловив правову позицію про те, що звернення до банку із заявою про повернення банківського вкладу в день закінчення строку дії договору свідчить про намір вкладника припинити дію такого договору та зумовлює обов'язок банку повернути депозитні кошти з процентами. Отже, з банку (боржника) на користь вкладників (кредиторів) підлягають стягненню проценти за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а також три проценти річних та сума боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України Позивач просить стягнути з відповідача проценти за договором за період з 06.06.2014 року по 22.01.2015 року в розмірі 1 153 долари США 19 центів та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 374 долари США 10 центів. Розрахунок процентів за договором та 3% річних доданий позивачем до позовної заяви. Відповідачем вказаний позивачем розрахунок не спростований, а тому з відповідача підлягають стягненню проценти за договором в розмірі 1 153 долари США 19 центів та 3% річних у розмірі 374 долари США 10 центів. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір. З огляду на викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved