Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він зареєстрований та проживає однією сім`єю з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що отримав від відповідача рахунок за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 4275,00 гривень з яким він не згоден, оскільки рахунок містить оплату за опалення місць загального користування, але у його будинку централізоване теплопостачання у місцях загального користування відсутнє, про що свідчить акт від 03.01.2021. Вказав, що він не отримував послуги з постачання теплової енергії на опалення місць загального користування, а відповідач їх не надавав, а том вважає, що має право не сплачувати рахунок за не отримані послуги. Позивач з вказаного приводу неодноразово звертався до відповідача, однак зазначене не дало ніякого результату. Тому просить суд скасувати заборгованість за централізоване опалення по квартирі [ADDRESS] в частині оплат за місця загального користування за опалювальний період 2020-2021 роки. Позивач та його представник - адвокат Гудко Я.Ю., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 24.03.2021 № 2021-1534603 та ордеру серія ДН № 126016 від 29.06.2021 в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач Обласне комунальне підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі центру обслуговування клієнтів ВО «Слов`янськтепломережа» подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає, просив суд в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, та зазначив, що вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач в позові не зазначає, яке саме його право, як споживача було порушено відповідачем. Крім того, зазначений спосіб захисту позивача не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, а тому є неналежним способом захисту прав, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 08.04.2020р. у справі № 462/5889/16-ц. Стосовно нарахування позивачу за послуги з постачання теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування вказав, що всі нарахування позивачу здійснено відповідно до вимог діючого законодавства України та є законними, оскільки житловий будинок в якому розміщена квартира в якій проживає позивач [PERSON] обладнано приладом обліку теплової енергії, який на теперішній час знаходиться в технічно справному стані та є комерційним. Статтею 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Згідно до ч.6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розрахунок нарахувань за послуги з постачання теплової енергії здійснюється на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315. Відповідно до вимог Закону України № 417 від 14.05.2015 р. «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» навіть власники житлових та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків, які у встановленому порядку відключені від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, є співвласниками багатоквартирних будинків та несуть зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника, а також витрати на обслуговування внутрішньобудинкових мереж, в тому числі і витрати на теплову енергію, витрачену для опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Таким чином, чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення складається не лише з приладів опалення, а й з трубопроводів та арматури. Зазначив, що обсяги споживання теплової енергії за опалення місць загального користування та за забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення є складовими загально спожитого будівлею обсягу теплової енергії, а не додатково визначеними обсягами споживання теплової енергії. Також, вказав, що законодавство не передбачає обстеження місць загального користування та внутрішньобудинкової систем опалення будинку, для визначення обсягів теплової енергії, витраченої на їх опалення та забезпечення їх функціонування. Визначений нормативно-правовими актами порядок розподілу теплової енергії взагалі не залежить від наявності чи відсутності приладів опалення у місцях загального користування будинку. Плата за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України входить до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором, та підлягає відшкодуванню з усіх співвласників багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їх приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Зазначив, що всі нарахування відповідачем позивачу були проведені відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі центру обслуговування клієнтів ВО «Слов`янськтепломережа» Суворова О.О., що діє згідно п. 7.7 розділу 7 Статуту Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (нова редакція) затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації 18 січня 2001 року № 30 (в редакції розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 28.08.2020 № 941/5-20), доводи викладені у відзиві підтримала, та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ордеру на житлове приміщення, виданого Виконавчим комітетом Слов`янської міської ради народних депутатів 16.11.1990 № 139 серія К [PERSON] з родиною з трьох осіб - чоловік [PERSON] , син [PERSON] , надано право на зайняття житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] . З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої ЖБК № 36 «Енергетик» від 05.04.2021 слідує, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані власник [PERSON] , її чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до акту обстеження функціонування системи опалення місць загального користування, а також наявності приборів обігріву на технічних поверхах та під`їздів житлового будинку [ADDRESS] від 03.01.2021 складеного комісією в складі голови правління ЖБК № 36 «Енергетик» та членів правління, долученого позивачем до матеріалів справи слідує, що за наполяганням мешканців житлового будинку було проведено обстеження системи централізованого теплопостачання, місця загального користування в житловому будинку [ADDRESS] , та в результаті обстеження виявлено, що інженерні мережі (труби) централізованого теплопостачання у підвальному та чердачному приміщеннях ізольовані, прилади опалення для функціонування системи опалення в місцях загального користування - в коридорах, сходових клітинах у двох під`їздах будинку з першого по чотирнадцятий поверхи відсутні. Позивач зазначає, що отримав від відповідача рахунок за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 4275,00 гривень, разом з тим, підтверджень стосовно вказаної суми суду не надано. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», ідентифікаційний код юридичної особи 03337119 зареєстровано як юридична особа та знаходиться за адресою: пров. Земляний, буд. 2, м. Краматорськ Донецька область, 84307. Згідно Статуту Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (нова редакція) затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації 18 січня 2001 року № 30 (в редакції розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 28.08.2020 № 941/5-20) слідує, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управлінні Донецької обласної ради. До складу підприємства у вигляді відокремлених підрозділів входять 16 теплопостачальних відокремлених підрозділів - виробничих одиниць, що не мають статусу юридичної особи та діють згідно з Положенням, затвердженим генеральним директором підприємства, зокрема і виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов`янськтепломережа». Метою діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам у порядку, встановленому законодавством; задоволення потреб ринку у наданні висококваліфікованих послуг (роботах, продукції) власного виробництва; забезпечення економічних та соціальних інтересів трудового колективу підприємства за рахунок отриманого доходу. Згідно акту про підключення житлового будинку до системи централізованого опалення від 02.11.2020 долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву слідує, що 02.11.2020 об 11-30 годині було зроблено підключення житлового будинку до централізованої системи опалення за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з початком опалювального сезону 2020-2021 р.р. Вказаний акт було складено комісією в складі представника виконавця послуг ВО «Слов`янськтепломережа» в особі майстра Письменного С.І. з одного боку та представника ЖБК № 36 «Енергетик» в особі голови правління Ситник В.В. з іншого боку, підписаний даними особами та скріплений печатками. Згідно розрахунків вартості послуги з постачання теплової енергії для квартири [ADDRESS] , о/р [NUMBER] долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву слідує, що за листопад 2020 року загальна сума нарахувань по даній квартирі складає 2759,80 гривень, з них обсяг теплової енергії на місця загального користування складає 271,52 гривень, обсяг теплової енергії на забезпечення внутрішньо будинкової системи опалення складає 217,22 гривень; за грудень 2020 року загальна сума нарахувань по даній квартирі складає 3917,09 гривень, з них обсяг теплової енергії на місця загального користування складає 385,38 гривень, обсяг теплової енергії на забезпечення внутрішньо будинкової системи опалення складає 308,30 гривень; за січень 2021 року загальна сума нарахувань по даній квартирі складає 3862,36 гривень, з них обсяг теплової енергії на місця загального користування складає 379,99 гривень, обсяг теплової енергії на забезпечення внутрішньо будинкової системи опалення складає 303,99 гривень; за лютий 2021 року загальна сума нарахувань по даній квартирі складає 3571,82 гривень, з них обсяг теплової енергії на місця загального користування складає 351,41 гривень, обсяг теплової енергії на забезпечення внутрішньо будинкової системи опалення складає 281,13 гривень; за березень 2021 року загальна сума нарахувань по даній квартирі складає 3694,98 гривень, з них обсяг теплової енергії на місця загального користування складає 363,52 гривень, обсяг теплової енергії на забезпечення внутрішньо будинкової системи опалення складає 290,82 гривень; за квітень 2021 року загальна сума нарахувань по даній квартирі складає 800,58 гривень, з них обсяг теплової енергії на місця загального користування складає 78,76 гривень, обсяг теплової енергії на забезпечення внутрішньо будинкової системи опалення складає 63,01 гривень. Відповідно до інформації щодо нарахування плати за абонентське обслуговування для квартири [ADDRESS] , о/р [NUMBER] долученої також відповідачем до відзиву на позовну заяву слідує, що сума нарахувань за абонентське обслуговування по даній квартирі за період з листопада 2020 року по травень 2021 року становить 211,36 гривень. Згідно акту про відключення житлового будинку від системи централізованого опалення від 12.04.2021 долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву слідує, що 10.04.2021 о 00-01 годині було зроблено відключення житлового будинку від централізованої системи опалення за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з закінченням опалювального сезону 2020-2021 р.р. Вказаний акт було складено комісією в складі представника виконавця послуг ВО «Слов`янськтепломережа» в особі майстра Письменного С.І. з одного боку та представника ЖБК № 36 «Енергетик» в особі голови правління Ситник В.В. з іншого боку, підписаний даними особами та скріплений печатками. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Приписами ч.1 ст.11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Згідно до ч.6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розрахунок нарахувань за послуги з постачання теплової енергії здійснюється на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315. Вищезазначена Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначається Кабінетом Міністрів України та входить до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що зазначений позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, а тому є неналежним способом захисту прав, що також зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5885/16-ц, провадження № 61-909св17 з якої слідує, що оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні відповідач ані раніше, ані станом на час розгляду справи не звертався до суду з позовом до позивача щодо стягнення таких нарахувань. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що оскільки спосіб захисту зазначений позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом є неналежним та не відповідає вимогам чинного законодавства, а заявлені вимоги [PERSON] не є самостійним предметом судового розгляду та можуть бути розглянуті судом у разі звернення відповідачем до суду, щодо стягнення заборгованості за отримання теплової енергії на опалення в частині оплат за місця загального користування за опалювальний період, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги відмову в задоволенні позову позивача, який звільнений від сплати судового збору згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed