Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 19.12.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними стало поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними часто виникають сварки на грунті непорозумінь, свідком яких нерідко стаж донька, що також тяжким чином впливало на їх психічний стан та спричиняло душевні страждання. На грунті цього відсутня нормальна атмосфера в сім`ї, втрачено почуття любові та поваги. З початку 2018 року будь-яких стосунків вони не підтримують. Майнових спорів між ними на теперішній час не має. Після припинення шлюбу за спільною домовленістю донька буде проживати з дружиною. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в наданій заяві також просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачкою, відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №159. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як зазначив позивач та не заперечувалось відповідачкою, шлюбні відносини між ними було припинено на початку 2018 року. На теперішній час вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Таким чином, виходячи із фактичних взаємин сторін вбачається, що розлад в сім`ї не має тимчасового характеру, шлюб між сторонами носить формальний характер. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України та оскільки відповідачкою не заявлялось про відновлення її дошлюбного прізвища в разі розірвання шлюбу, прізвище останньої після розірвання шлюбу слід залишити « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved