Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з вказаною вище позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9621 від 29.01.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у сумі 59\~844,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) йому надійшов лист, зі змісту якого стало відомо, що 11.03.2021 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 08.02.2018 по 23.01.2020, боргу у розмірі 59844,00 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі виконавчого напису № 9621 від 29.01.2020, що здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., однак на підставі яких правовідносин, позивачу не відомо. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню з тих підстав, що він був зроблений таємно, без його попередження, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання позивачу не надіслано, документи, що підтверджують безспірність суми боргу, також відсутні. Крім того, позивач зазначив, що ніяких правовідносин з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» він не мав, тому пред`явлену заборгованість не визнає та вважає, що виконавчий напис № 9621, вчинений 29.01.2020, повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.04.2021. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.05.2021 призначено проведення процедури врегулювання спору за участю судді шляхом проведення закритих нарад, провадження у справі зупинено на період проведення врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.06.2021 процедуру врегулювання спору за участю судді припинено, провадження у справі поновлено, справу передано до канцелярії суду для подальшої передачі іншому судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу дана справа передана на розгляд судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С. 05.07.2021 ухвалою суду цивільну справу прийнято до провадження судді Стеценко О.С. та призначено підготовче судове засідання на 21.07.2021. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 16.08.2021. 16.08.2021 судове засідання відкладено до 26.08.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованого за № 9621 від 29.01.2020, таким, що не підлягає виконанню та просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 420,00 грн. Враховуючи, що вимогою позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9621 від 29.01.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, відповідач саме цю вимогу визнав та просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в цій частині, суд вважає, що фактично відповідач визнав позовні вимоги. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомили, заяви про відкладення або розгляду справи без їх участі не надали. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до такого. Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64793699, винесеної 11.03.2021 старшим державним виконавцем Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рябіковою А.В. з виконання виконавчого напису №9621, виданого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 08.02.2019 по 23.01.2020 включно заборгованості в загальному розмірі 59844,00 грн. Згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 64793699, винесеною 12.03.2021 старшим державним виконавцем Рябіковою А.В. з виконання виконавчого напису №9621, виданого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., постановлено визначити для боржника [PERSON] мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 148,00 грн. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64793699, винесеної 12.03.2021 старшим державним виконавцем Рябіковою А.В. з виконання виконавчого напису №9621, виданого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., постановлено стягнути з боржника [PERSON] виконавчий збір у розмірі 5984,40 грн. Відповідно до виконавчого напису, вчиненого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, пропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнути з [PERSON] за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 включно суму заборгованості у розмірі 59844,00 грн. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат»\~передбачено,\~що для\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна\~нотаріуси вчиняють\~виконавчі написи\~на документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із\~ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат»\~у виконавчому\~написі повинні\~зазначатися: дата\~(рік,\~місяць,\~число)\~його вчинення,\~посада,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~нотаріуса,\~який вчинив\~виконавчий напис; найменування\~та адреса\~стягувача; найменування,\~адреса,\~дата і\~місце народження\~боржника,\~місце роботи\~(для\~фізичних осіб),\~номери рахунків\~в установах\~банків (для\~юридичних осіб); строк,\~за який\~провадиться стягнення; суми,\~що підлягають\~стягненню,\~або предмети,\~які підлягають\~витребуванню,\~в тому\~числі пеня,\~проценти,\~якщо такі\~належать до\~стягнення; розмір\~плати,\~сума державного\~мита,\~сплачуваного стягувачем,\~або мита,\~яке підлягає\~стягненню з\~боржника; номер,\~за яким\~виконавчий напис\~зареєстровано; дата\~набрання юридичної\~сили; строк\~пред`явлення виконавчого\~напису до\~виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає,\~що нотаріальна\~дія або\~відмова у\~її вчиненні\~оскаржуються до\~суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно із п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц зазначив, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач у позові посилається на те, що жодних правовідносин з відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» він не мав, на підставі чого нарахована заборгованість в розмірі 59844,00 грн. йому невідомо, зазначену заборгованість він не визнає. Суд зазначає, що відповідач у підготовчому судовому засіданні подав заяву, в якій просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованого за № 9621 від 29.01.2020, таким, що не підлягає виконанню. В ході розгляду справи приватним нотаріусом не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи був повідомлений боржник про наявність боргу. Таким чином з вищенаведеного вбачається, що заборгованість у розмірі 59844,00 грн., яка стала підставою для вчинення виконавчого напису, не є безспірною. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також враховує те, що відповідач позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHER Sv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог та те, що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, доказів зворотного матеріали справи не містять, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вищенаведених положень закону, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем згідно квитанції № 0.0.2057080982.1 від 18.03.2021 було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн. та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн., понесений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved