Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в березні 2009 року йому стало відмово про те, що його батько [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка складається з 21/100 частин домоволодіння та належала [PERSON] на праві власності. 18.04.2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант» було укладено договір дарування 21/100 частин домоволодіння. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.02.2009 року вказаний договір дарування було визнано недійсним та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант» повернути [PERSON] все одержане за договором дарування. Проте, вказане рішення не було виконане, оскільки під час розгляду справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант» за договорами дарування та купівлі-продажу від 12.09.2007 року 1/100 та 20/100 частин спірної квартири було, відповідно, подаровано та продано [PERSON], яким 14.09.2007 року було зареєстровано право власності на цю квартиру. [INFO] [PERSON] помер та він, як син, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після останнього. В процесі виконання рішення суду від 24.02.2009 року було замінено сторону у виконавчому провадження та його залучено стягувачем, як правонаступника [PERSON] З урахуванням зазначеного, оскільки на теперішній час 21/100 частина домоволодіння по [ADDRESS] знаходиться у володінні [PERSON], за яким зареєстровано право власності на цю частину, позивач просив суд визнати за ним право власності на 21/100 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом, витребувати цю частину у [PERSON], скасувати реєстрацію права власності за останнім на 21/100 частину домоволодіння та здійснити за ним (позивачем) реєстрацію права власності на вказану частину. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився. В наданих письмових поясненнях просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без його участі. Представники третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант», Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили. Повідомлень про вступ до участі у справі у відповідності до ч.3 ст.36 ЦПК України вказані треті особи не надавали. Від третьої особи - П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. З урахуванням зазначеного та думки представника позивача, суд з урахуванням положень ст.ст.36, 158 ЦПК України, вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача та представників третіх осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за договором дарування від 18.04.2007 року [PERSON] подарував Товариству з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант» належну йому 21/100 частину домоволодіння [ADDRESS] та 18.05.2007 року за обдарованим було зареєстроване право власності на цю частину. 12.09.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант» та [PERSON] було укладено договір дарування 1/100 частини вказаного домоволодіння та договір купівлі-продажу 20/100 частин останнього. 14.09.2007 року за [PERSON] було зареєстровано право власності за вказаними вище правочинами. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.02.2009 року, що набрало чинності, було задоволено позов прокурора Кіровського району м.Дніпропетровська в інтересах [PERSON] та визнано недійсним договір дарування від 18.04.2007 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант», а також зобов'язано останнє повернути [PERSON] в натурі все одержане на виконання договору дарування. [INFO] [PERSON] помер та, таким чином, після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входять і майнові права на 21/100 частину домоволодіння [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлого [PERSON] є його син - позивач [PERSON] Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2011 року в рамках виконавчого провадження з виконання заочного рішення суду від 24.02.2009 року було замінено стягувача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Як роз'яснено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Як встановлено судом, заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.02.2009 року, що набрало чинності, було визнано недійсним договір дарування 21/100 частин домоволодіння [ADDRESS] від 18.04.2007 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант». Таким чином вказаний договір дарування є недійсним з моменту його вчинення, а тому суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець власника зазначеного вище майна [PERSON], з урахуванням положень ст.ст.387,388,396,1218,1268 ЦК України має право на витребування вказаного майна від добросовісного набувача. З урахуванням вищезазначеного, оскільки на теперішній час договори дарування та купівлі-продажу 21/100 частин спірного домоволодіння від 12.09.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Варіант» та [PERSON] недійсними не визнавались та за [PERSON] зареєстроване право власності на останні, що перешкоджає позивачу [PERSON], як єдиному спадкоємцю за законом першої черги після [PERSON], у передбаченому Законом України «Про нотаріат» порядку оформити право власності на спадкове майно шляхом отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] частині витребування майна - 21/100 частин домоволодіння [ADDRESS] у [PERSON] та визнання за позивачем права власності на останнє в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Разом з тим, в частині скасування державної реєстрації права власності на спірне домоволодіння за [PERSON] та здійснення реєстрації права власності за позивачем, в задоволені позову слід відмовити, оскільки рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності є підставою для здійснення в подальшому державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 458 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial