Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом (а.с.2-3), який згодом уточнив (а.с.55-57) та просить постановити рішення, яким: - встановити факт родинних відносин між ним [PERSON] та його батьками: [PERSON] і [PERSON]; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 вересня 2005 року, видане Державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області на ім'я [PERSON] в частині, що спадкове майно складається з сертифікату на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кубей» с. Червоноармійське, Болградського району, розміром 2.0 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 20 523.24 гривен, належного гр. [PERSON], який помер [INFO], після смерті якого прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав його дружина [PERSON], на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого Болградською райдержадміністрацією 15 квітня 1997 року; - визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1.79 га, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 14 березня 2006 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010651800731, кадастровий номер [NUMBER]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він, як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], прийняв спадщину, до складу якої входила земельна ділянка, яку остання успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] належна спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 14 березня 2006 року, який був виданий після його смерті. Позивач, не знаючи про наявність названого державного акту звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на сертифікат на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кубей» с.Червоноармійське серії [NUMBER] від 15.04.1997 року. Однак з часом з'ясувалося, що замість названого сертифікату видавався державний акт, в зв'язку з чим, дані обставини перешкоджають йому реалізувати своє право власності на названу земельну ділянку. Крім того, в написанні його імені було допущено помилку, а саме «[PERSON]», тоді як його батько іменувався: «[PERSON]», а мати «[PERSON]». В зв'язку з розбіжностями в написанні їх імен, він не може підтвердити родинні відносини між ним та батьками. В зв'язку з цим Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, в зв'язку з відсутність належного правовстановлюючого документу. На даний час, він, позивач позбавлений можливості здійснити реєстрацію права власності на успадковану земельну ділянку, оскільки було невірно оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, хоча спадщину він фактично прийняв. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач в судове засідання не прибув, повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.59). Надіслав заяву, якою підтримав позовні вимоги та заяву про уточнення позовних вимог, а також просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.63-64). Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 29.04.2014 року, посвідченої секретарем Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрованої в реєстрі за № 292 в судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином (а.с.59). Подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.66). Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.59), в судове засідання не прибули. Позов визнали у повному обсязі, просили розглянути справу без участі їх представників, про що кожен окремо надав відповідну заяву до суду (а.с.39-40). Третя особа Болградська районна державна нотаріальна контора Одеської області також подала заяву про розгляд справи без участі державного нотаріуса Станєвої В.Б. (а.с.65). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зобов'язують кожну сторону (якою відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є позивачка та відповідач) довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. При цьому суд сприяє повному і всебічному з'ясуванню всіх обставин справи. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна входить земельна ділянка загальною площею - 1.79 га у межах згідно з планом, розташована на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала померлому на підставі державного акту серії [NUMBER] від 14 березня 2006 року (а.с.10) Названий державний акт був виданий після смерті її власника. Спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON]. Родинні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 05.03.1978 року (а.с.58). Фактом вступу в управління та володіння майном, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, що підтверджується довідкою виданою Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області від 23.03.2015 року № 597 (а.с.14). Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилася (а.с.22). Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року). Отже, виходячи з викладеного слідує, що [PERSON], як спадкоємиця за законом першої черги, вважалася такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті чоловіка [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, [PERSON] набула право на це майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 1.79 га у межах згідно з планом, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від [INFO] (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить також земельна ділянка загальною площею 1.79 га у межах згідно з планом, успадкована нею після смерті чоловіка. Спадкоємцем за законом першої черги є її син, позивач [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про його народження [NUMBER] від 21.07.2005 року (а.с.7). З матеріалів спадкової справи заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою № 1016/14 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач звернувся 17.12.2004 року з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, та отримав 07.09.2005 року свідоцтва про право на спадщину за законом на: -2/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.36); -земельну ділянку площею 0.90 га у межах згідно з планом, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.37); -сертифікат на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кубей» с. Червоноармійське, Болградського району, розміром 2.0 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 20 523.24 гривен, належного гр. [PERSON], який помер [INFO], після смерті якого прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав його дружина [PERSON], на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого Болградською райдержадміністрацією 15 квітня 1997 року і грошового вкладу по рахунку № [NUMBER] (а.с.23-38). На час оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2005 року на ім'я позивача [PERSON] на вищезазначений сертифікат на право на земельну частку пай після смерті матері [PERSON], державний акт на руках у позивача був відсутній. Лише 14.03.2006 року на ім'я чоловіка (батька) [PERSON] був виготовлений і виданий державний акт взамін названого сертифікату, а тому у державного нотаріуса не було підстав для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину в цій частині. Як зазначено в п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Вказані обставини свідчать, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.09.2005 року в частині що стосується сертифікату на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кубей» с. Червоноармійське, Болградського району, розміром 2.0 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 20 523.24 гривен, належного гр. [PERSON], який помер [INFO] - на ім'я позивача [PERSON] було видано неправомірно, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] шляхом подачі заяви до нотконтори, в тому числі і на земельну ділянку розміром 1.79 га, що знаходиться на території Червоноармійської сільської ради Болградського району, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на цю земельну ділянку виходячи з наступного. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на час оформлення відповідачем права власності на спірну земельну ділянку) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом першої черги, вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті матері [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на це майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 1.79 га у межах згідно з планом, розташовану на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області. Щодо встановлення факту родинних відносин судом встановлено наступне: Згідно свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] його ім'я значиться «[PERSON]», дані про батьків: [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Дане свідоцтво видане на підставі актового запису про народження № 203 від 15 серпня 1968 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області (а.с.58-59) на російській мові, де ім'я дитини, тобто позивача вказано «[PERSON]», а батьки «[PERSON], [PERSON]». В свідоцтві про смерть батька серії [NUMBER] від [INFO] його ім'я зазначено «[PERSON]» (а.с.8). Свідоцтво видано на підставі актового запису про смерть № 87 від [INFO], складеного Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, адреса померлого значиться: [ADDRESS], заявником під час реєстрації була [PERSON], проживаюча за тією ж адресою (а.с.50-51). В свідоцтві про смерть матері серії [NUMBER] від [INFO] прізвище матері «[PERSON]» (а.с.9).З актового запис у про смерть № 46 від [INFO], складеного Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області вбачається, що померла проживала за тією ж адресою, а заявником при реєстрації смерті був позивач, ім'я якого вказано «[PERSON]» (а.с.53), що свідчить про чергову помилку в написанні імені позивача. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів про встановлення фактів родинних відносин є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved