Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 19.04.2000 року за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини з всіх видів заробітку, починаючи з 05.04.2000 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця від 12.06.2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 38517 грн.00 коп. за період з 01.04.2000 р. по 10.06.2013 р. Позивач зазначає, що на підставі ст.196 СК України він має право на стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів, а тому просив суд стягнути з [PERSON] на його користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 11731 грн.27 коп. Позивач та представник позивача [PERSON] згідно довіреності, підтримали позовні вимоги. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подала,та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] являються сторони по справі. Згідно постанови Білоцерківського міського суду Київської області від 19.04.2000 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їх сина в розмірі 1 / 4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 1 \\ 2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 05.04.2000 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист з виконання вказаного рішення Білоцерківського міського суду Київської області від 19.04.2000 року № 2-1317/2000 знаходиться на примусовому виконанні в Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Встановлено, що 04.01.2019 року державним виконавцем Худак А.А була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого листа №2-1317/2000 6/357/143/18 виданий 11.12.2018 Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь позивача на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 1 / 2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 05.04.2000 року і до досягнення дитиною повноліття. Встановлено, що на звернення стягувача у виконавчому провадженні ВП №6730641, державний виконавець надала Розрахунок заборгованості по аліментам станом на 12.06.2019 р. (а.с.14,15). Згідно розрахунку державного виконавця від 12.06.2019 року, заборгованість відповідача в період з 01.04.2000 року станом на 10.06.2013 року зі сплати аліментів становить 38517,00 грн. (а.с.11,12). Позивач наводить свій розрахунок неустойки по аліментах, зазначаючи, що за період невиплати аліментів з 01.01.2000 року по 10.06.2013 року неустойка за прострочення сплати аліментів становить 11731,27 грн.(а.с.12-14). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. В даному випадку, суд виходить з того, що наявна вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментах в період з квітня 2000 р. по червень 2013 року, включно, оскільки вона була обізнана про рішення суду щодо стягнення з неї аліментів, зобов`язана була його виконувати та в зазначений період нехтувала своїми обов`язками і наведене відповідач не спростовує. А тому вимоги позивача про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2000 р. по червень 2013 року, включно, є обґрунтованими. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такі правові висновки щодо обчислення розміру неустойки /пені/ викладені в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2696цс15 та від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16. Отже, з урахуванням даних заборгованості по аліментах за кожен місяць, що були надані Білоцерківським райвідділом ДВС ГТУЮ в Київській області, загальна сума пені за вказаний вище період становить 11 953 грн. 40 коп. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у зазначеному розмірі, розрахунок пені проведено у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі ст.141 ЦПК України в дохід держави належить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved