Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним, починаючи з 15 вересня 2005 року і по сьогоднішній день він відкрито, добросовісно та безперервно володіє, користується та проживає в квартирі за адресою [ADDRESS]. За час свого проживання він проводив капітальні та поточні ремонти. Вказана квартира йому була надана СВАТ ім. Суворова в 2005 році. На даний момент будь-які правовстановлюючі документи відсутні, в зв'язку із банкрутством СВАТ ім.. Суворова. З метою захисту свого цивільного права та інтересу вищевказану квартиру, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом та просить визнати за ним право власності на квартиру в порядку набувальної давності. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задоволити. Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області Житар Д.О. в судовому засіданні заперечує в задоволенні даного позову. Вказує, що працівникам СВАТ ім. Суворова була надана кімната гуртожитку. Дане приміщення передано до фонду державного майна, а не в правління САВТ ім. Суворова. Зазначає, що визнання право власності на квартиру за позивачем повинно здійснюватись в порядку приватизації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала раніше із позивачем у СВАТ «ім. Суворова». В 2005 році всім працівникам СВАТ «ім. Суворова» були видані квартири, де вони по сьогоднішній день проживають. Вказує, що [PERSON] з 2005 року із своєю родиною постійно проживає в зазначеному будинку, проводить ремонтні роботи, оплачує комунальні послуги. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що він раніше працював в СВАТ «ім. Суворова» та 2005 році всім працівникам були видані квартири. [PERSON] у 2005 році також була видана квартира, як працівнику СВАТ «ім. Суворова» в якій він проживає по сьогодні, відкрито та безперервно нею користується. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що рішенням правління СВАТ ім. Суворова трудовому колективу в 2005 році було видано кімнати для проживання. [PERSON], як працівнику СВАТ ім. Суворова в 2005 році також була видана кімната. Протягом цього періоду люди з наданих кімнат зробили квартири, провели каналізацію. Вказує, що [PERSON] з 2005 року постійно проживав в квартирі по [ADDRESS], проводить ремонтні роботи, відкрито та безперервно нею користувався. Дослідивши письмові матеріали даної справи суд встановив: із копії інвентаризаційної справи встановлено, що по [ADDRESS] із житловою площею 18,7 кв.м. (а.с.5-7). Із протоколу загальних зборів СВАТ ім. Суворова встановлено, що 15 вересня 2005 року було надано квартиру [PERSON] за адресою [ADDRESS](а.с.8-10). Із відповіді на лист №02-12/263 від 26 квітня 2017 року щодо житлового фонду колишнього СВАТ «ім. Суворова» встановлено, що частина об'єктів житлового фонду які під час приватизації не увійшли до статутного капіталу СВАТ «ім.Суворова» відповідно до актів приймання передачі, 17 червня 2013 року передано у комунальну власність територіальної громади м. Ямпіль та знято з обліку, зокрема 2 гуртожитки по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальність), якщо інше не встановлено ЦК України. Критеріями необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю володіння, яке має бути добросовісним, відкритим, очевидним для усіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним: володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Пояснення представника відповідача суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права та орган, до якого він буде звертатися. У даному випадку позивач обрав спосіб захисту визнання права в порядку набувальної давностіта звернувся до суду. В судовому засіданні було встановлено, що позивач з 2005 року добросовісно, відкрито та безперервно проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] і це є очевидним для усіх третіх осіб (сусідів). [PERSON] правомірно набув право власності на вищевказану квартиру, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності за позивачем не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 11, 328, 344, 392, Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 61, 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved