Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він працював монтажником фасадів, відповідно до усного укладеного з представником ТОВ «Тек Віт Експорт» трудового договору. Позивач зазначає, що 29 грудня 2013 року він був звільнений з роботи, однак станом на день звільнення з ним не було проведено розрахунку. Позивач зазначає, що з відповідача необхідно стягнути невиплачену заробітну плату у розмірі 8816 гривень 80 копійок. Також просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким її задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зокрема зазначила, що позивач [PERSON] ніколи не приймався на роботу до ТОВ «Тек Віт Експорт», а тому відповідно між ними ніколи не існувало трудових правовідносин. В той же час, представник відповідача повідомив суд, що між ТОВ «Тек Віт Експорт» та [PERSON] існували цивільно-правові відносини, що виникли внаслідок укладеного між ними договору підряду № 17/11/2013 від 20 листопада 2013 року. Заслухавши сторони, представників, покази свідків, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач виконував роботи з опорядження стін фасадів на об'єкті будівництва, розташованому за адресою: вул. Дорогожницька, 1. Зазначені свідки на питання суду зазначили, що перед тим, як приступити до виконання опоряджувальних робіт позивач [PERSON] підписав з відповідачем ТОВ «Тек Віт Експорт» договір підряду № 17/11/2013 від 20 листопада 2013 року. Судом з пояснень сторін та показів свідків встановлено, що дійсно позивач виконував роботи з опорядження стін фасадів на об'єкті будівництва, розташованому за адресою: вул. Дорогожницька, 1, в кінці 2013 року. З матеріалів договір підряду № 17/11/2013 від 20 листопада 2013 року укладеного на підставі глави 61 Цивільного кодексу України між фізичною особою [PERSON] та ТОВ «Тек Віт Експорт» вбачається, що Замовник(ТОВ «Тек Віт Експорт») доручає, а Підрядник([PERSON]) бере на себе зобов'язання виконати роботи по опорядженню стін фасадів на об'єкті будівництва, розташованому за адресою: вул. Дорогожницька, 1. Відповідно до ч. 2 ст. 875 Цивільного кодексу України, договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції(технічного переоснащення) підприємств, будівель(зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. Суд вважає, що правовідносини сторін регулюються Главою 61 «Підряд» і не є трудовими правовідносинами в розумінні Кодексу законів про працю України. Позивачем не надано доказів існування між ним та відповідачем трудових правовідносин, а відповідно судом вважається недоведеною позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати у розмірі 8816 гривень 80 копійок і відповідно не встановлено підстав для задоволення вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині того, що він вважає договір підряду № 17/11/2013 від 20 листопада 2013 року укладеного між фізичною особою [PERSON] та ТОВ «Тек Віт Експорт» таким, що є нікчемним, оскільки доказів нікчемності такого в ході судового розгляду здобуто не було. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed