Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ВАТ «Содовий завод», про стягнення індексації по заробітній платі. У ході судового розгляду [PERSON] уточнивши свої позовні вимоги, окрім зазначених вимог, також просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримку розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтував тим, що він працював у ВАТ «Содовий завод», начальником сторожевої охорони з 10 липня 2002 року по 21 квітня 2011 року. При його звільненні з підприємства ВАТ «Содовий завод» був зобовязаний провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив. Станом на час його звільнення заборгованість по заробітній платі складає 5708,96 гривень. До теперішнього часу відповідачем не проведено з ним розрахунок, а тому він просить стягнути з відповідача на свою користь індексацію по заробітній платі з 01 травня 2011 року по 26 жовтня 2016 року у сумі 10892,12 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі у сумі 78400,08 гривень. Позивач до судового засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в задоволенні позову просили відмовити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював у ВАТ «Содовий завод», начальником сторожевої охорони з 10 липня 2002 року по 21 квітня 2011 року. При його звільненні з підприємства ВАТ «Содовий завод» був зобовязаний провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив. Станом на час звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі складає 5708,96 гривень, що підтверджується довідкою ліквідатора ВАТ «Содовий завод» № 01-23/422 від 19 липня 2016 року. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура. Відповідно до\~ вимог статті\~ 47 КЗпП\~\~ України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані\~ суми, належні\~ працівникові\~ при звільненні, власник або уповноважений\~ ним орган\~ повинен письмово\~ повідомити\~ працівника\~ перед виплатою зазначених\~ сум. В разі спору про розмір\~\~ сум, належних\~ працівникові\~\~ при звільненні, власник або уповноважений\~ ним орган\~ в\~ усякому\~ випадку повинен\~ в зазначеній\~ у цій статті\~ строк\~ виплатити\~ не оспорювану\~\~ ним суму. Частиною 4\~ статті 12\~ Закон України «Про відновлення\~\~платоспроможності\~боржника або\~ визнання\~ його банкрутом»\~ передбачено, що\~ протягом дії\~ мораторію на задоволення вимог\~ кредиторів\~ не нараховується\~ неустойка (штраф, пеня), не застосовуються\~ інші\~ санкції\~ за невиконання\~ та неналежне виконання\~\~ грошових зобовязань\~ і зобовязань, щодо сплати\~ єдиного\~\~ внеску\~ на\~ загальнообовязкове державне\~ соціальне страхування, податків\~ і зборів. Згідно положення ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру , зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої\~Наказом Держкомстату України 13.01.2004 року № 5\~та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, до фонду оплати праці входить фонд основної заробітної плати та фонд додаткової заробітної плати, який включає у тому числі суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати. Таким чином, належна позивачу заробітна плата 5708,96 гривень за довідкою ліквідатора ВАТ «Содовий завод» № 01-23/422 від 19 липня 2016 року підлягала індексації. Приріст\~ індексу\~ споживчих цін\~ за\~ період з 01 травня 2011 року по 26 жовтня 2016 року (згідно меж заявлених\~ та підтриманих\~ позовних вимог)\~ складає 190,79 %, тому\~ розмір\~ індексації\~ за\~\~ цей\~ період\~ складає 10892,12 гривень (5708,96 гривень заборгованість по заробітній платі х 190,79 %:100% = 10892,12 гривень). У звязку з викладеним суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути індексацію по заробітній платі з 01 травня 2011 року по 24 жовтня 2016 року у сумі 10892,12 гривень. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з вимогою щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі при звільненні, вказує, що ним за період з 02 квітня 2011 року по 24 жовтня 2016 року відпрацьовано 1368 днів. Однак, із довідки наданої ліквідаторем ВАТ «Содовий завод» № 01-23/422б від 19 липня 2016 року, слідує, що [PERSON] працював у ВАТ «Содовий завод», начальником сторожевої охорони з 10 липня 2002 року по 21 квітня 2011 року. Таким чином, день звільнення позивача [PERSON] дійсним є 21 квітня 2011 року. Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, якою повязана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні на число відпрацьованих робочих днів. Враховуючи наявну в матеріалах справи довідку, відповідно якої середньомісячна заробітна плата позивача складає 600,00 гривень, а середній заробіток при 5-денному робочому тижні складає 57,31 гривень. Кількість робочих виходів позивача за 5-тиденним робочим тижнем за офіційно опублікованими статистичними даними «Про норму тривалості робочого часу» у оприлюднених листах Міністерства праці і соціального захисту населення України за період з 21 квітня 2011 року по 24 жовтня 2016 року складала би 1349 днів. З урахуванням наведеного сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 77311,19 гривень (57,31 гривень х 1349 день). Як розяснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Крім того, згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувалися. Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VII «Оплата праці» указаного кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобовязання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що дія мораторію не поширюється на вимоги колишніх працівників про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За таких обставин, наявних в матеріалах справи доказів, та наведених законодавчих норм права, розяснень Пленуму Верховного Суду України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved