Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 01.11.2014 року працює на посаді начальника лінійного цеху міського центру телекомунікацій №523 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». 24.06.2016 року був звільнений з займаної посади відповідно до наказу №1184 від 24.06.2016 року. Підставою для його винесення стали незадовільні результати повторної перевірки знань з питань охорони праці та електробезпеки. Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки мав посвідчення, відповідно до якого пройшов позачергову перевірку знань з питань охорони праці 18.11.2014 року. Згідно посвідчення наступну перевірку мав пройти 01.11.2017 року. Однак, така перевірка була призначена без будь-яких поважних причин на півтора роки раніше. Також керівництвом відповідача не дотримано вимог щодо забезпечення охорони праці на підприємстві. В період з 01.11.2014 року по 24.06.2016 року його не ознайомлено з посадовими обовязками, проте допущено до роботи. Наказом №841 від 17.05.2015 року його протиправно було відсторонено від роботи та не виплачувалась заробітна плата. Розпорядження про його відсторонення на підставі вказаного наказу було винесено лише 10.06.2016 року. З огляду на наведене, позивач просив суд визнати його звільнення незаконним, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.11.2014 року працював на посаді начальника лінійного цеху міського центру телекомунікацій №523 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». Наказом №1184/вк від 24.06.2016 року позивача було звільнено з займаної посади за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України в звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді (а.с.9-11 т.1). Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Як випливає з положень ст.13 Закону України «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України на роботодавця покладено обовязок створення на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечення додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов'язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці. Статтею 157 КЗпП України встановлено, що державні міжгалузеві та галузеві нормативні акти про охорону праці - це правила, стандарти, норми, положення, інструкції та інші документи, яким надано чинність правових норм, обов'язкових для виконання. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону праці» та ст.159 КЗпП України на працівника покладено обовязок знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; додержувати зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; Згідно ст.160 КЗпП України постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею ст.15 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що на підприємстві роботодавець створює службу охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Спеціалісти служби охорони праці у разі виявлення порушень охорони праці мають право: видавати керівникам структурних підрозділів підприємства обов'язкові для виконання приписи щодо усунення наявних недоліків, одержувати від них необхідні відомості, документацію і пояснення з питань охорони праці; вимагати відсторонення від роботи осіб, які не пройшли передбачених законодавством медичного огляду, навчання, інструктажу, перевірки знань і не мають допуску до відповідних робіт або не виконують вимог нормативно-правових актів з охорони праці. Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань. Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці №15 від 26.01.2005 року затверджено Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Перелік робіт з підвищеною небезпекою (далі Типове положення). Згідно термінів, наведених в п.1.7 Типового положення (тут та далі в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин) робота підвищеної небезпеки - робота в умовах впливу шкідливих та небезпечних виробничих чинників або така, де є потреба у професійному доборі, чи повязана з обслуговуванням, управлінням, застосуванням технічних засобів праці або технологічних процесів, що характеризуються підвищеним ступенем ризику виникнення аварій, пожеж, загрози життю, заподіяння шкоди здоровю, майну, довкіллю. Пунктами 3.1.-3.5 Типового положення передбачено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи, а також учні, курсанти, слухачі та студенти під час трудового і професійного навчання проходять на підприємстві за рахунок роботодавця інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії. На підприємствах на основі Типового положення, з урахуванням специфіки виробництва та вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розробляються і затверджуються відповідні положення підприємств про навчання з питань охорони праці, а також формуються плани-графіки проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці, які мають бути оприлюднені роботодавцем. Організацію навчання та перевірки знань з питань охорони праці працівників, у тому числі під час професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації на підприємстві здійснюють працівники служби кадрів або інші спеціалісти, яким роботодавцем доручена організація цієї роботи. Навчання з питань охорони праці в частині організації навчального процесу (матеріально-технічне забезпечення, формування навчальних груп, розробка навчально-тематичних планів і програм, форм навчальної документації та порядок їх ведення тощо) здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. Навчання з питань охорони праці може проводитись як традиційними методами, так і з використанням сучасних видів навчання - модульного, дистанційного тощо, а також з використанням технічних засобів навчання: аудіовізуальних, комп'ютерних навчально-контрольних систем, комп'ютерних тренажерів. Згідно п.п.3.16-3.17 Типового положення при незадовільних результатах перевірки знань з питань охорони праці працівники протягом одного місяця повинні пройти повторне навчання і повторну перевірку знань. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці. Відповідно до п.4.1 Типового положення посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 року №15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 №232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.1994 року №263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.1995 року з №18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять щорічне спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Згідно п.1.1 Переліку посад посадових осіб, які проходять навчання і перевірку знань з питань охорони праці, що є додатком до Типового положення, до останніх віднесено керівників, заступників керівників, головних спеціалістів, керівників основних виробничих та технічних служб підприємств, установ й організацій, об'єднань підприємств незалежно від форм власності та характеру виробничої діяльності, які безпосередньо пов'язані з організацією безпечного ведення робіт. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, позивач займав посаду начальника лінійного цеху, який згідно Положення про лінійний цех, затвердженого 05.12.2014 року (а.с.42-56 т.2), є структурним підрозділом міського центру телекомунікацій №523 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» та на який покладено завдання по забезпеченню виконання технологічних функцій із дотриманням єдиного технологічного процесу. Також згідно Положення на позивача було покладено обовязки по забезпеченню виконання функцій з охорони праці, Передбачених Положеннями про структурний підрозділ та він був зобовязаний знати основи законодавства та нормативні акти про охорону праці та пожежної безпеки; контролювати дотримання працівниками вимог цих нормативних актів; опрацьовувати і своєчасно переглядати інструкції з охорони праці; здійснювати заходи з техніки безпеки, охорони праці та пожежної безпеки; здійснювати функції відповідальної особи за проведення робіт з підвищеною небезпекою за нарядами-допусками і контролювати їх виконання. Відповідно до вказаного Положення та наказів №№178,180,181 від 02.12.2014 року (а.с.65-68,69-71,72-73 т.1) позивача серед інших було призначено відповідальною особою за безпечне виконання робіт з підвищеною небезпекою, яка має право видавати дозволи на виконання робіт у підземних спорудах, в приміщеннях і на території Центру (а.с.2-41 т.2). Таким чином з огляду на покладені на позивача обовязки, як керівника структурного підрозділу діяльність якого повязана, у т.ч. проведення робіт, повязаних з підвищеною небезпекою, позивач у відповідності до наведених вище положень Закону України «Про охорону праці», КЗпП України та Типового положення, а також затверджених відповідно до них наказом №828 від 10.08.2015 року Переліку посад, професійний працівників, які проходять певні форми інструктажів, навчання та перевірку знань з питань охорони праці (а.с.74-78 т.1) повинен був щорічно проходити спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. А тому, враховуючи, що остання перевірка знань позивача проводилась 18.11.2014 року, суд відхиляє доводи останнього щодо безпідставного призначення чергової перевірки його знань відповідачем в 2015 році до спливу строку наступної перевірки 01.11.2017 року, зазначеного в посвідченні (а.с.14 т.1). Також суд вважає безпідставними та такими, що не свідчать про незаконність наказу про звільнення позивача доводи останнього щодо не ознайомлення його з посадовою інструкцією, оскільки посадові обовязки останнього, як керівника лінійного цеху, були визначені у Положенні про лінійний цех, з яким [PERSON] був ознайомлений та погодився 05.12.2014 року (а.с.53 т.2). Стосовно інших доводів, викладених позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд враховує наступне. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» 02.04.2015 року та 15.05.2015 року відповідачем було видано накази №226 та №402, відповідно, «Про затвердження системи менеджменту професійної безпеки та здоровя у ПАТ «Укртелеком» (а.с.133-134,135 т.2). Також у Публічному акціонерному товаристві «Укртелеком» впроваджено навчання з охорони праці працівників за допомогою компютерної навчально-контрольної системи «Автоекзаменатор «Охорона праці», наказом №828 від 10.08.2015 року затверджено Тематичний план і програма навчання з питань охорони праці працівників Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» (а.с.97,99-103,104 т.2). На виконання п.4 наказу №402 від 15.05.2015 року начальником МТЦ №523 було проведено навчання та позаплановий інструктаж підлеглих працівників щодо затвердження системи менеджменту професійної безпеки та здоровя у товаристві, яка включає в себе і «Положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ПАТ «Укртелеком» (а.с.113-130 т.1). Згідно журналу реєстрації інструктажів такий інструктаж та навчання пройшов і позивач 29.06.2015 року (а.с.136,137-138 т.2). Пунктом 3.18.1 «Положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ПАТ «Укртелеком» було передбачено щорічне проходження спеціального навчання та перевірки знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці працівників, зайнятих на роботі, визначених Переліком робіт з підвищеної небезпеки, що узгоджується з вимогами ст.18 Закону України «Про охорону праці» та п.4.1 зазначеного вище «Типового положення…», затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці №15 від 26.01.2005 року. Згідно листа від 19.11.2015 року щорічна перевірка відповідних знань в 2015 році була призначене на підприємстві відповідача в листопаді 2015 року, у т.ч. стосовно позивача на 26.11.2015 року (а.с.131 т.1). Відповідно до протоколів засідання комісії із перевірки знань з питань охорони праці та з питань електробезпеки, на засідання комісії 26.11.2015 року [PERSON] не зявився (а.с.133-134,135-136 т.1), оскільки у цей час перебув у черговій відпустці, що підтверджується копією відповідного наказу №1804/1 від 16.11.2015 року (а.с.133 т.1). З огляду на це дату щорічної перевірки знань позивача було перенесено на січень 2016 року. Під час перевірки знань з питань охорони праці та електробезпеки 08.01.2016 року, а також 09.03.2016 року позивач виявив незнання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та електробезпеки, що підтверджено відповідними протоколами засідання комісії №001-ОП, №001-Е від 08.01.2016 року (а.с.79,80) та №015-ОП, №013-Е від 09.03.2016 року (а.с.81,82 т.1). Під час проведення повторної перевірки знань 29.04.2016 року [PERSON] відмовився відповідати на поставлені питання, що було зафіксовано у протоколі №022-Е та №024-ОП від 29.04.2016 року (а.с.83 т.1). В звязку з цим, 17.05.2016 року відповідачем було видано наказ №841 про не допуск позивача до роботи з 18.05.2016 року та з огляду на не проходження [PERSON] перевірки знань, такий наказ на переконання суду ґрунтується на вимогах ст.18 Закону України «Про охорону праці» та п.3.17 Типового положення. Вказаний наказ було доведено до відома позивача, про що свідчить акт від 18.05.2016 року про ознайомлення [PERSON] з наказом та його відмову засвідчити факт ознайомлення підписом (а.с.87 т.1) 09.06.2016 року під час повторної перевірки знань позивачем знов не було підтверджено знання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та електробезпеки, що зафіксовано в протоколах комісії №038-1-Е та №038-1-ОП від 09.06.2016 року (а.с.84 т.1). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], що працював начальником служби охорони праці в Дніпропетровській філії ПАТ «Укртелеком» та був заступником голови комісії під час перевірки знань позивача, підтвердив, що під час перевірки та повторної перевірки знань [PERSON] виявив незадовільні знання та не зміг відповісти навіть на прості питання, у т.ч. яка документація повинна ним вестись, як начальником цеху. З протоколу засідання Президії Профспілкової організації Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» №П-9-15г від 24.06.2016 року, на якому був присутній і позивач, було надано згоду на звільнення останнього на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України та 24.06.2016 року було видано відповідний наказ №1184/вк про звільнення позивача на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, в звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було забезпечено виконання своїх обовязків щодо охорони праці, дотримано процедуру перевірки знань позивача у відповідності до вимог Закону України «Про охорону праці», КЗпП України та «Типового положення…», затвердженим наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці №15 від 26.01.2005 року, а також внутрішніх актів підприємства та в звязку з не проходженням позивачем повторної перевірки знань з питань охорони праці та електробезпеки, з урахуванням функціональних обовязків та характеру роботи позивача, що безпосередньо була повязана з підвищеною небезпекою, законно та з дотримання встановленого законом порядку, було звільнено останнього з займаної посади на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. В звязку з цим, в задоволенні позову в частині визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі позивачу слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог. З огляду на це, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які з урахуванням положень ст.235 КЗпП України є похідними від вимоги про поновлення на роботі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed