Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив виключити відомості про нього, як про батька дитини [PERSON], [INFO]. Зазначив, що з відповідачкою він 17.05.1991 зареєстрував шлюб. У шлюбі народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. У обох свідоцтвах про народження батьком зазначено позивача. 03.07.2007 шлюб між сторонами було розірвано. Протягом спільного проживання, позивач сумнівався, що є біологічним батьком [PERSON], оскільки він мав роботу, що повязана з тривалими виїздами з місця проживання, він мав сумніви що подружньої вірності відповідачки. Пізніше подружні стосунки ставали гіршими. Виникали сварки і відповідач не заперечувала факт подружньої зради, не погоджувалася на проведення експертизи щодо встановлення біологічного батьківства позивача відносно дитини [PERSON], пояснюючи небажанням травмувати дитину. Після розлучення відповідачка не спростовувала факт відсутності біологічного батьківства. 19.07.2018 відповідно до експертного висновку, встановлено, що [PERSON] не являється біологічним батьком [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити та виключити відомості про позивача як про батька [PERSON], зазначила, що позивачу стало відомо про те, що він не є біологічним батьком лише у 2018 році. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві та запереченні на відповідь. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно правової позиції, що висловлена у Постанові ВСУ від 25.02.2015 у справі №6-20цс15, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1\~січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] народився 02.07.2001. що вбачається з доданого свідоцтва про народження ( а.с.10), тож при розгляді даної справи слід застосовувати норми КПШС. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ч.1 ст. 56 КПШС, особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Актовий запис в книзі записів громадянського стану про народження [PERSON] зроблено 21.08.2001, батьком зазначено [PERSON], матірю - [PERSON]. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З того часу позивачу було відомо про проведений запис. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Доданий до матеріалів справи експертний висновок №MG18-50192/С1F1 від 19.07.2018 (а.с.12), де вірогідність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] визначено як 0%, не є належним доказом, як зазначає сама експертна установа, оскільки ДНК зразки не були отримані у відповідності з встановленою юридичною процедурою, тому результати проведених аналізів можуть не мати сили під час судового розгляду. Тому суд даний висновок не бере до уваги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна\~сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивач у визначений законом строк не оспорив проведений запис в книзі записів народжень, про нього як про батька [PERSON], а доданий експертний висновок не можна вважати належним доказом, у задоволенні даного позову слід відмовити. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed