Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що стосунки між сторонами останнім часом погіршилися, сторони перестали розуміти друг друга. Позивачка вказує, що чоловік перестав поважати її, не враховує її бажання, вони втратили почуття любові та поваги, майже не спілкуються один з одним. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 30.12.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 09.03.2021 року. До суду 05.02.2021 року надійшов відзив [PERSON] , відповідно до якого заперечував проти розірвання шлюбу, адже з позивачкою він одружений більше 15 років, мають двоє дітей, друга дитина неповнолітня. Відповідач не погодився зі всім, що відзначено в позову, сказав, що така поведінка дружини нікому не зрозуміла, адже кризових ситуацій не було, наголошував на тому, що сторони до тепер проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство. У судовому засіданні 09.03.2021 року відповідач просив надати строк на примирення, позивачка заперечувала проти примирення. Розгляд справи було відкладено на 12.05.2021 року. У судове засідання 12 травня 2021 року сторони не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від [PERSON] 06.04.2021 року надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з довготривалим відрядженням. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження свого наміру примиритися з позивачем. Надавати час на примирення сторін на час поки [PERSON] перебуватиме у довготривалому відрядженні не є раціональним. Позиція відповідача викладена у відзиві та додаткових пояснень не потребує. Від позивача жодних заяв до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позов, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 липня 2005 року, шлюб зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що складено відповідний актовий запис №123 від 15.07.2005 року, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, так у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз фактично розпався, на примирення [PERSON] не згодна, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, відповідач постійно знаходиться в довготривалих відрядженнях, даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З матеріалів справи вбачається, що сім`я розпалась, шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved