Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 12.03.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу №550627/2013. Сума початкового вкладу становила 10000 грн. Дата вимоги вкладу відповідно до п.1.7 договору встановлювалась 12.12.2013 року. Про відкриття рахунку-кореспонденту того ж дня між ним та відповідачем було укладено відповідний договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. На виконання умов договору банківського вкладу ним 12.03.2013 року було внесено в касу банку 10000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. В подальшому, скориставшись правом поповнення депозиту, встановленому в п.1.8 договору банківського вкладу, ним 21.06.2013 року було внесено в касу банку 5000 грн. 12.12.2013 року вклад було пролонговано на 9 місяців, тобто до 12.09.2014 року. 12.09.2014 року він звернувся до відділення №130 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» із проханням повернути вклад та проценти у зв'язку із закінченням дії договору, де співробітники відділення банку відмовили йому у видачі суми вкладу та нарахованих відсотків, пославшись на внутрішнє розпорядження керівництва банку. Цього ж дня, він звернувся із письмовою заявою про повернення суми вкладу та нарахованих процентів, що підтверджується копією даної заяви із відміткою про прийняття. Однак, надавати письмову відповідь щодо причин відмови у поверненні належних йому грошових коштів співробітники банку відмовились. З аналогічними заявами він звертався до банку і 15.09.2014 року, 17.09.2014 року, однак письмової відповіді так і не отримав. За таких обставин в діях відповідача вбачається порушення його прав, як споживача, що полягає у невиконанні та порушенні умов договору та вимог чинного законодавства України. З урахування вищезазначеного позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на його користь грошові кошти у сумі 23600 грн. 87 коп., з яких 15000 грн. - розмір вкладу на депозитний рахунок, 2600 грн. - відсотки, нараховані на банківський вклад, 3000 грн. - витрати на правову допомогу, та судові витрати по справі. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Представник відповідача в судове засіданні повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з цим, з урахуванням поданої представником позивача заяви, судом у відповідності до ст.ст.158,169,197,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.03.2013 року між [PERSON], як вкладником, та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю, VAB!» №550627/2013, згідно якого відповідач зобов'язався відкрити позивачу вкладний рахунок [NUMBER], а позивач зобов'язався внести на цей рахунок кошти у сумі 10000 грн. під 25% річних. Датою вимоги вкладу відповідно до п.1.7 договору було встановлено 12.12.2013 року. Про відкриття рахунку-кореспонденту того ж дня між [PERSON] та відповідачем було укладено відповідний договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. На виконання умов договору банківського вкладу [PERSON] 12.03.2013 року було внесено в касу Банку 10000 грн., що підтверджується квитанцією №1116136 від 12.03.2013 року. В подальшому, скориставшись правом поповнення депозиту, встановленому в п.1.8 договору банківського вкладу, [PERSON] 21.06.2013 року було внесено в касу банку 5000 грн., що підтверджується квитанцією №946906 від 21.06.2013 року. У грудні 2013 року [PERSON] отримав проценти, нараховані за вкладом за період з 12.03.2013 року по 12.12.2013 року, що підтверджується випискою по рахунку від 13.12.2013 року. Також 12.12.2013 року вклад було пролонговано на 9 місяців, тобто до 12.09.2014 року, без підписання додаткового договору, що також підтверджується випискою по рахунку від 13.12.2013 року. Судом також встановлено, що після закінчення строку дії договору позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми банківського вкладу та відсотків, що підтверджується письмовими заявами від 12.09.2014 року, 15.09.2014 року, 18.09.2014 року з відмітками про отримання останніх відповідачем. Однак, суму вкладу та нараховані відсотки позивачу повернуто не було, надавати письмову відповідь щодо причин відмови у поверненні належних йому грошових коштів співробітники банку відмовились. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1,2,4 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Частиною 1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по договору банківського вкладу, не повернув позивачу кошти, вкладені ним на депозитний рахунок банку та відсотки за користування такими коштами, а тому позовні вимоги в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь [PERSON] банківського вкладу в сумі 15000 грн. та відсотків по ньому в сумі 2600 грн. є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать й витрати на правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2014 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено договір №08/09 про участь адвоката у цивільному процесі, відповідно до умов якого адвокат [PERSON] зобов'язався надавати необхідну юридичну правову допомогу [PERSON] при провадженні цивільної справі. Відповідно до акту №1 прийому-передачі наданих послуг від 12.09.2014 року, сторонами було підтверджено надання юридичних послуг позивачу за договором від 12.09.2014 року, з зазначенням переліку та виду останніх. Згідно вказаного акту та квитанції до прибуткового касового ордеру, вартість юридичних послуг, що була сплачена позивачем склала 3000 грн. В зв'язку з цим, відповідно до ст.ст.79,84,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved