Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до ТОВ «УК-ЕСКАР» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, який мотивовано тим, що у період з 25.05.2018 по 10.08.2020 він перебував у трудових відносинах з ТОВ «УК-ЕСКАР». В день звільнення 10.08.2020 відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату зазначених коштів. Таким чином, нарахована до виплати без урахування податків, але не виплачена позивачу заробітна плата з червня 2019 року по березень 2020 року складає 40070,80 грн., та компенсація невикористаної відпустки - 7141,69 грн. Крім того, як зазначено в позовній заяві, відповідачем не було нараховано заробітну плату з 01.04.2020 по 10.08.2020, хоча він в цей період виконував свої посадові обов`язки, сума до сплати становить 17208,70 грн. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток, який на час звернення до суду з позовом становить 3911,00 грн. Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі і компенсацію невикористаної відпустки у розмірі 64421,19 грн., а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 10.09.2020 по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, на підставі наданих ним доказів. Представник відповідача ТОВ «УК-ЕСКАР» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: згідно трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , останній працював на посаді головного енергетика та інженера з техніки в ТОВ «УК-ЕСКАР» в період з 25.05.2018 по 10.08.2020. Був звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу №4к - зв від 03.08.2020 (а.с.4-5). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, як стверджує позивач, в день його звільнення 10.08.2020, відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Згідно ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці». Визначення видів виплат, що відносяться до основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, при нарахуванні єдиного внеску передбачено Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5. Згідно з п.п. 2.2.12 розд. 2 Інструкції № 5 суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток працівникам у розмірах, передбачених законодавством, входять до фонду оплати праці у складі фонду додаткової заробітної плати та є об`єктом для нарахування і утримання єдиного внеску. Таким чином, компенсація за невикористану відпустку входить до фонду заробітної плати, а тому на такі кошти поширюється вимоги ст.116,117 КЗпП України. Як слідує з довідки № 6 від 11.08.2020 виданої ТОВ «УК-ЕСКАР», [PERSON] за період роботи на посаді головного енергетика та інженера з техніки безпеки ТОВ «УК-ЕСКАР» з 01.06.2019 по 10.08.2020 (день звільнення) була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 40070,80 грн. без урахування податків, у тому числі за період з червня 2019 року по березень 2020 включно (а.с.6). Як слідує з довідки № 5 від 11.08.2020 виданої ТОВ «УК-ЕСКАР», [PERSON] при звільненні з посади головного енергетика та інженера з техніки безпеки ТОВ «УК-ЕСКАР» 10.08.2020 була нарахована, але не виплачена компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток у сумі 7141,69 грн. без урахування податків (а.с.10). Тобто підприємство станом на день звільнення має борг перед [PERSON] із заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки при звільненні на загальну суму 47212,49 грн. (40070,80 грн.+ 7141,69 грн.). Позивачем зазначено в позовній заяві, що відповідачем не було нараховано йому заробітну плату з 01.04.2020 по 10.08.2020, хоча він в цей період виконував свої посадові обов`язки. Позивач вважає що сума до сплати за даний період становить 17208,70 грн. Проте, позивачем жодних доказів щодо неотримання ним заробітної плати у вказаний період суду не надано. Крім того, нарахування та невиплата заробітної плати за період з 01.04.2020 по 10.08.2020 спростовується довідкою№ 6 від 11.08.2020 виданої ТОВ «УК-ЕСКАР». Зважаючи на положення вказаних вище норм, а також зміст вказаних довідок суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки в зазначеному позивачем розмірі 64421,19 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 47212,49 грн. Крім того, ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку підлягає задоволенню. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 2, 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігається заробіток, або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. З довідки № 8 від 11.08.2020 виданої ТОВ «УК-ЕСКАР» слідує, що дохід [PERSON] за період з 01.12.2019 по 31.01.2020 склав 8017,70 грн. Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 195,55 грн. без урахування податків (8017,70/41 робочий день) (а.с.11). З листа Міністерства соціальної політики України № 1133/0/206-19 від 29.07.2019 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» слідує, що за період з дня звільнення, тобто з 11.08.2020 до винесення рішення суду 05.11.2020, включно, час затримки виплати позивачу заборгованості із заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки становить 61 день. Зважаючи на положення згаданого вище п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середній заробіток позивача за час затримки виплати йому заборгованості із заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки, з 11.08.2020 по 05.11.2020 включно, становить 11928,55 грн. (61 день х 195,55 грн.). Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову до суду, дані витрати, згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial