Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №242 від 24.07.2008 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи без її участі суду не надавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем ПАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] було укладено кредитний договір №242 від 24.07.2008 року. Відповідно до п.п. 1.1 та 1.2 Кредитного договору банк надав позичальнику на умовах договору, а позичальник отримав кредит у сумі 102216,00 гривень та зобов,язувався повернути його банку в строк не пізніше 24 липня 2015 року, сплатити проценти зща користування кредитом в розмірі 21 % річних та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором. Банк свої обов'язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином. Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобов'язання щодо погашення кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом. Зазначений Договір у чинність ст. 1054 ЦК України є кредитним. Судом встановлено, що окрім стягнутої на користь банку за рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 29.08.2014 року у справі № 431/1846/14-ц заборгованості за кредитним договором № 242 від 24.07.2008 року в розмірі 41671,94 грн. (станом на 28.05.2014 року), в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет застави, існує заборгованість позичальника перед банком станом на 21.07.2016 року: - борг за відсотками за користування кредитом, нарахованими з 28.05.2014 року по 23.07.2015 року за кредитним договором № 242 від 24.07.2008 року у сумі 8951,26 грн.; - втрати банку від інфляції за період з 28.05.2014 року по 30.06.2016 року по прострочених відсотках по кредиту, нарахованих за період з 28.05.2014 року по 23.07.2015 року за кредитним договором № 242 від 24.07.2008 року у сумі 3374,67 грн.; - 3% річних за період з 28.05.2014 року по 20.07.2016 року по прострочених відсотках по кредиту, нарахованих за період з 28.05.2014 року по 23.07.2015 року за кредитним договором № 242 від 24.07.2008 року у сумі 405,81 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Божник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved