Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовомдо Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: [PERSON] , про звільнення нерухомого майна (будинків) з-під арешту. Свій позов мотивував тим, що 10.11.2000 року відповідачем було відкрито виконавче провадження № 4533756 на підставі виконавчого листа № 2-а-95, виданого 07.11.2000 року Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] . 13.11.2008 року постановою ВДВС Білозерського РУЮ у виконавчому провадженні № 4533756 було накладено арешт на майно батька позивача - боржника за виконавчим листом, в тому числі й на спірні будинки. 29.06.2010 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку з закінченням строку для даного стягнення. [INFO] [PERSON] помер. 30.02.2014 року позивач звернувся до Білозерської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, проте отримав відмову через те, що на майно спадкодавця накладено арешт. Зважаючи на те, що арешт майна перешкоджає позивачу реалізувати свої права як спадкоємця, при цьому, виконавче провадження відносно боржника [PERSON] відсутнє, позивач просив суд: зняти арешт та заборону відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 9226937), та будинку за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 17153049), накладений постановою державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 13.11.2008 року б/н. Представник позивача надав суду заяву, якою заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник Білозерського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надала суду відзив на позов, яким просила проводити розгляд справи без участі представника відділу та прийняти рішення на розсуд суду, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа: [PERSON] надала суду заяву, якою просила проводити розгляд справи без її участі, позов визнала, заперечень проти його задоволення не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Процесуальні дії суду по справі: 16 квітня 2020 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197313967 від 23.01.2020 року, на будинок по [ADDRESS] та на будинок по [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , постановою ВДВС Білозерського РУЮ б/н від 13.11.2008 року накладено арешт. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.02.2014 року Виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON] помер [INFO] . 13.02.2014 року позивач звернувся до Білозерської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька - [PERSON] . З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36773829 від 03.03.2014 року, вбачається, що після смерті [PERSON] Білозерською державною нотаріальною конторою 03.03.2014 року заведено спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 55803113. Листом-роз`ясненням про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 06.06.2016 року, державний нотаріус Білозерської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з арештом майна. З листа Білозерського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) № 9390 від 27.02.2020 року вбачається, що позивачу відмовлено у знятті арешту зі спірного майна. За даними бази ВП-спецрозділ перебувало виконавче провадження № 4533756 щодо виконання виконавчого листа № 2а-95, виданого 07.11.2000 року Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , аліментів на користь [PERSON] . Згідно бази даних, виконавче провадження було закінчено 29.06.2010 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з закінченням строку для даного виду стягнення. Роз`яснено право звернутися до суду для зняття арешту зі спірного майна. Заявою від 20.03.2020 року [PERSON] повідомила керівника Білозерського РВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м,Одеса) про те, що покійний [PERSON] , [INFO] , боржник у виконавчому провадженні № 4533756 від 10.11.2000 року, відкритого на підставі виконавчого листа № 2а-95, виданого 07.11.2000 року Білозерським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , станом на 29.06.2010 року сплатив аліментні зобов`язання у повному обсязі. Заборгованості не існує. Жодних претензій до покійного колишнього чоловіка [PERSON] не має. Згідно положень ст. 37 ч.1 п.6 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню, в тому числі, у зв`язку із закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Положеннями ст. 38 вищевказаного Закону визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п. 4.10.1., п. 4.10.2. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 № 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158 (в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем бувнакладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. На підставі вищевикладеного, суддя дійшла висновку, що не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого провадження, порушує право боржника на володіння, користування та розпорядження власним майном. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 817/928/17. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст. 1218, 1268 ч.5 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що арешт майна [PERSON] , який був накладений на підставі постанови державного виконавця, перешкоджає позивачу реалізувати свої права як спадкоємця, при цьому, не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при його закінченні порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про зняття арешту та заборони відчуження з спірного майна підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved