Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 03.08.2016 року в м.Дніпро на вул.М.Руденка, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21011 д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля RENAULT DOKKER д/н [NUMBER] , застрахований позивачем, під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно умов договору страхування, на підставі рахунку №АДС-005381 від 10.08.2016 року, страхового акту №144148 від 21.09.2016 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 62044 грн. 16 коп. Автомобіль ВАЗ-21011 д/н [NUMBER] був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «ЄСС» згідно полісу №АЕ/7999844, відповідно до умов якого ліміт відповідальності був встановлений в розмірі 50000 грн., франшиза - в розмірі 1000 грн. Таким чином, враховуючи, що розмір заподіяних збитків, перевищує ліміт відповідальності, на відповідача покладається обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача відповідну різницю в сумі 13044 грн. 16 коп. та судові витрати по справі. В наданій заяві позивач просив розглянути справу без участі його представника, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив. З урахуванням зазначених вище обставин та положень ст.ст.211,223,247,280 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін в заочному порядку та за наявними матеріалами справи, а також без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03.08.2016 року в м.Дніпро на вул.М.Руденка, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21011 д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля RENAULT DOKKER д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.09.2016 року у справі №203/3946/16-п, було встановлено вину [PERSON] у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно умов договору страхування №250527567.16 від 07.06.2016 року, на підставі рахунку №АДС-005381 від 10.08.2016 року, страхового акту №144148 від 21.09.2016 року, акту виконаних робіт від 30.09.2016 року позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику в особі ТОВ «ОТП Лізинг» в сумі 62044 грн. 16 коп. Також судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що автомобіль ВАЗ-21011 д/н [NUMBER] був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність його власника на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» згідно полісу №АЕ/7999844, відповідно до умов якого ліміт відповідальності за шкоду завдану майну був встановлений в розмірі 50000 грн., франшиза - в розмірі 1000 грн. Статтею 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зі змісту ст.1194 ЦК України та в системному зв`язку із ст.993 ЦК України ст.27 Закону України «Про страхування» можна дійти до висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Матеріали справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору страхування №250527567.16 від 07.06.2016 року здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в особі ТОВ «ОТП Лізинг» в сумі 62044 грн. 16 коп., відповідно до вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, підтвердженого відповідними доказами. Враховуючи, що ліміт відповідальності за заподіяну майну шкоди страхової компанії відповідача згідно полісу страхування обмежена сумою 50000 грн., з франшизою 1000 грн., що не покриває фактичних витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, що були відшкодовані позивачем, в даному випадку останній набув право вимоги до відповідача в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. В зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, кошти в сумі 13044 грн. 16 коп., у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1921 грн., а всього стягнути 14965 грн. 16 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved