Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сім»я фактично розпалася, у сторін різні погляди на життя та ведення господарства. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Враховуючи вимоги статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 27 вересня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 27 вересня 2012 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 29 листопада 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Згідно з частиною 3 статті 105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору відносно місця проживання дитини на даний час не має. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідностідо частини1 статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати повязані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved