Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він 12.03.2007 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. У вересні 2010 року їх стосунки з відповідачем остаточно зіпсувались, вони не знаходили порозуміння між собою та часто сварились з цього приводу. Шлюбні сосунки між ними були припинені. Він вимушений був піти з дому та зовсім перестав спілкуватись з відповідачем. 20.12.2012 року відповідач звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з нього було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. У 2014 році відповідач звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу з ним, вказавши при цьому у позовній заяві, що причиною розірвання шлюбу є утворення нової сімї та проживання з іншим чоловіком. 06.10.2014 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ним та відповідачем був розірваний. 26.01.2015 року він уклав шлюб з [PERSON]. 05.05.2015 року він отримав рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 600,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Тобто, у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], він-позивач зазначений батьком дитини. Вказав, що він не є біологічним батьком дитини, шлюбні відносини між ним та відповідачем були припинені ще до зачаття дитини. Вони проживали з відповідачем однією сімєю до 2010 року, інтимні відносини між ними були припинені у вересні 2010 року. У період з 2010 року по 2014 рік відповідач зустрічалась з іншими чоловіками. У зазначений період вони з відповідачем не зустрічались і не спілкувались, він проживав в цивільному шлюбі з [PERSON], з якою вони утворили іншу сімю. У звязку з тим, що він не є батьком [PERSON], [INFO], просить суд виключити з актового запису про народження [PERSON], [INFO], відомості про нього, як батька дитини. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.65). 06.10.2016 року відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.52,53). Зазначила, що позивач не є батьком її дочки [PERSON]. Також, 22.03.2017 року відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.63). Зазначила, що з позовом згодна і згодна на виключення з актового запису про народження [PERSON], [INFO], відомості про позивача, як батька дитини. Від третьої особи Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду надійшла заява про розгляд справи без представника (а.с.61). Від третьої особи Апостолівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду надійшла заява про розгляд справи без представника (а.с.70,71). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 року, ухваленому у справі № 183/3791/14 провадження № 2/183/2864/14, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.10,11). Вказаним рішенням встановлено, що сторони 12.03.2007 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Також судом було встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка утворила нову сімю.. Рішення набуло чинності 17.10.2014 року. Викладене також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.7 копія свідоцтва про шлюб, а.с.8 копія свідоцтва про народження [PERSON]С.). 26.01.2015 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.12). 21.07.2014 року [PERSON] народила дочку [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON] (а.с.14,28). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року, ухваленому у справі № 182/2304/15-ц провадження № 2/0182/1925/2015, з [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 600 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14). З вказаного рішення суду вбачається, що відповідач проти позову заперечував та просив відмовити, оскільки [PERSON], [INFO], не є його донькою. Під час розгляду вищевказаної справи відповідач заявляв, що не є біологічним батьком дитини [PERSON], однак не надав суду належних доказів, що підтверджували б зазначену обставину. Оскільки на час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] записаний в Свідоцтві про народження дитини як батько [PERSON], рішення суду щодо виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини та інших доказів щодо відсутності кровного споріднення з дитиною суду не надав, то суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року за заявою позивача у справі було призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлене наступне питання: чи є [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.15,31,32). Відповідач погодилась на проведення судово-генетичної експертизи у разі, якщо вона буде оплачена позивачем та стягуватись з неї на його користь не буде (а.с.27). Витрати за проведення судово-генетичної експертизи були покладені на [PERSON] (а.с.31,32). Однак, у звязку з неявкою відповідача [PERSON] разом з дитиною 14.12.2015 року та 14.03.2016 року на експертизу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» повернуло без виконання ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року (а.с.36-40). Згідно ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні . Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідач визнала, що позивач не є біологічним батьком її доньки [PERSON], [INFO], ухилилася від проведення експертизи, суд приходить до висновку, що позивач не є біологічним батьком доньки відповідача [PERSON], [INFO], оскільки факт відсутності кровного споріднення між [PERSON], який записаний батьком дитини [PERSON], [INFO], стверджується позивачем та визнається відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та у відповідності до ст.136 СК України, суд вважає необхідним зобовязати Апостолівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису № 12 від 07.08.2014 року про народження [PERSON], зробленого виконавчим комітетом Токівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с.28).

Outcome: approved