Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуваючи в трудових відносинах з Публічним Акціонерним Товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» працюючи на посаді майстра гірничої (підземної) дільниці №1 (очисної виємки) шахти імені Артема», 23 січня 2008 року, близько 16-00 години, з вини Відповідача, знаходячись на робочому місці та здійснюючи контроль за безпечним проведенням робіт по випуску і скреперуванню руди в ортах 1-2 висячого боку штреку 2 північ блоку 191 осі горизонту 1035 м., через раптове самообвалення гірської маси, був частково засипаний і придавлений до металевого кріплення орта скреперування та отримав при цьому закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій передньої черевної стінки, закритий компресійний перелом L3-ІІ ст.(перелом тіла позвонка, перелом поперечних відростків зліва), забій тазу, закритий перелом нижньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки без зміщення. Нещасний випадок на виробництві стався під час виконання Позивачем своїх трудових обов`язків. 11 травня 2008 року, відповідно до наказу № 730/л від 03.06.2008 року, Позивач був звільнений з роботи у зв`язку із невідповідністю виконуваної роботи за станом здоров`я за ст. 40 п.2 КЗпП України. Позивачу встановлена друга група інвалідності та зроблено висновок про 65 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2009 року, також встановлена потреба медикаментозному лікуванні, користуванні корсетом, милицями та палицею. 27.05.2010 року Позивачу встановлена третя група інвалідності по причині трудового каліцтва та зроблено висновок про 55 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2011 року, також встановлена потреба у санітарно - курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні. 01.01.2011 року Позивачу залишена третя група інвалідності по причині трудового каліцтва та зроблено висновок про 55 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2012 року, також встановлена потреба у санітарно - курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні. 30.05.2012 року Позивачу залишена третя група інвалідності по причині трудового каліцтва , та зроблено висновок про 45 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2013 року, також встановлена потреба у санітарно - курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні. 03.07.2013 року Позивачу скасована група інвалідності та зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2014 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 23.04.2014 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2015 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 27.05.2015 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2017 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 21.06.2017 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2019 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 12.06.2019 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2021 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. Таким чином, у зв`язку із отриманою травмою було тривало порушено (понад 12 років) та порушуються до цього часу нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль у спині через отримані травми та переломи, біль посилюється при фізичних навантаженнях, віддає у ліву кінцівку, присутня утруднена хода, кульгання, загальна слабкість, швидка втома. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 236150 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не підтверджено факт отримання моральних страждань, розмір моральної шкоди не обґрунтований, відповідач не порушував жодних трудових норм по відношенню до позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді майстра гірничої ( підземної) дільниці №1 (очисної виємки) шахти імені Артема» (а.с. 8-9). Згідно з Актом №5 Форми Н-1 «Про нещасний випадок на виробництві», нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а саме: 23 січня 2008 року, близько 16-00 години, знаходячись на робочому місці та здійснюючи контроль за безпечним проведенням робіт по випуску і скреперуванню руди в ортах 1-2 висячого боку штреку 2 північ блоку 191 осі горизонту 1035 м., через раптове самообвалення гірської маси, був частково засипаний і придавлений до металевого кріплення орта скреперування та отримав при цьому закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій передньої черевної стінки, закритий компресійний перелом LЗ-ІІ ст.(перелом тіла позвонка, перелом поперечних відростків зліва), забій тазу, закритий перелом нижньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки без зміщення (а.с. 10-11). Відповідно до п. 4 Акту № 5 від 02 лютого 2008 року Форми Н-1 « Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», робота Позивача пов`язана з роботою в умовах дії шкідливих або небезпечних факторів. Відповідно до п. 7 Акту № 5 від 02 лютого 2008 року Форми Н-1 « Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», причиною нещасного випадку була недосконалість технологічного процесу. Відповідно до п. 9 Акту № 5 від 02 лютого 2008 року Форми Н-1 « Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», згідно Класифікатора розподілу травм за ступенями тяжкості травма отримана Позивачем відноситься до категорії тяжкої. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДНА-02 № 024617 від 14.05.2008 року Позивачу встановлена друга група інвалідності та зроблено висновок про 65 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2009 року, також встановлена потреба медикаментозному лікуванні, користуванні корсетом, милицями та палицею. 27.05.2010 року Позивачу встановлена третя група інвалідності по причині трудового каліцтва та зроблено висновок про 55 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2011 року, також встановлена потреба у санітарно - курортному лікуванні., медикаментозному лікуванні. 01.01.2011 року Позивачу залишена третя група інвалідності по причині трудового каліцтва та зроблено висновок про 55 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2012 року, також встановлена потреба у санітарно - курортному лікуванні., медикаментозному лікуванні. 30.05.2012 року Позивачу залишена третя група інвалідності по причині трудового каліцтва , та зроблено висновок про 45 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2013 року, також встановлена потреба у санітарно - курортному лікуванні., медикаментозному лікуванні. 03.07.2013 року Позивачу скасована група інвалідності та зроблено висновок про 25 %ступеню втрати працездатності по 01 червня 2014 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 23.04.2014 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2015 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 27.05.2015 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2017 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 21.06.2017 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2019 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП. 12.06.2019 року зроблено висновок про 25 % ступеню втрати працездатності по 01 червня 2021 року, також встановлена потреба у медикаментозному лікуванні та ВМП (а.с. 16-25). Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Відповідно до вищевказаних довідок, вбачається, що Позивачу протипоказана робота з фізичними навантаженнями. Після отриманої травми на виробництві у 2008 році Позивач вже після спливу 12 років й до сьогодні не має нормальної змоги повноцінно працювати та незважаючи на 12 річне безперервне лікування у Позивача зберігається останні 7 років стала втрата працездатності у 25%. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних обставин вбачається, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 50000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial