Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Як зазначив позивач в позовній заяві, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася зміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №0101/0207/88-017 від 23.02.2007 року позичальником згідно якого є [PERSON] Таким чином, на даний час усі права кредитора за вказаним кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи». Даний кредитний договір був укладений 23.02.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем [PERSON], відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 50000 доларів США, при цьому останній зобов'язувався повернути кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак, відповідачем [PERSON] не були виконані належним чином зобов'язання за вказаним договором, а тому, як зазначає позивач, станом на 01.02.2014 року за ним утворилася заборгованість, що еквівалентна 418137,49 грн., з яких: 35318,66 доларів США, що еквівалентно 282302,05 грн., - заборгованість за кредитом; 10907,04 доларів США, що еквівалентно 87179,97 грн., - заборгованість за відсотками; 6087,26 доларів США, що еквівалентно 48655,47 грн., - пеня. В позовній заяві вказав, що відповідач повідомлявся про усунення порушень, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Відповідно до вище викладеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 418137,49 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання, де просив розгляд справи провести у відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, суду пояснив, що відповідачу не було відомо про зміну кредиторів, будь-яких письмових листів, повідомлень чи вимог про відступлення права вимоги він не отримував та не знав про дані обставини. Надав письмові заперечення позивача щодо позовних вимог. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, в ч.1 якої зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Згідно з кредитним договором №0101/0207/88-017 від 23.02.2007 року та додатком до нього (а.с.38-43), відповідно до заяви-анкети на отримання кредиту (а.с.44-46), Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» надано [PERSON] кредит у сумі 50000 доларів США на строк 120 місяців з 23 лютого 2007 року по 20 лютого 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних на умовах та у строки передбачені цим договором, кошти призначені на споживчі цілі. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором виступає іпотека. Як вбачається з копії договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, даний договір укладено між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (а.с.17-32). При цьому, як вбачається з копії договору факторингу також від 28.11.2012 року, даний договір укладено між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (8-16). Як зазначив позивач в позовній заяві, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася зміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №0101/0207/88-017 від 23.02.2007 року позичальником згідно якого є [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Тобто клієнт (банк, який відступає право вимоги) та фактор повинні повідомити у письмовій формі боржника про відступлення права вимоги. У такому повідомлені мають бути вказані: чітко визначене право вимоги яке було передане, а також ідентифікаційні дані та реквізити фактора, включаючи розрахунковий рахунок, на який повинні бути перераховані грошові кошти. Статтею 1083 ЦК України, передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Судом встановлено, що вище зазначені договори факторингу були укладені в один і той самий день, без дотримання відповідної процедури визначеної чинним законодавством, оскільки про їх укладення відповідач належним чином не був повідомлений. Як вбачається з доданого до позовної заяви повідомлення-вимоги про усунення порушень та дострокове повернення кредиту (а.с.51), яке адресоване відповідачу від ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє датоване 26.02.2014 року, хоча договори факторингу укладалися 28.11.2012 року. При цьому, прикладені до нього копія реєстру відправки рекомендованої кореспонденції, списку та фіскального чеку (а.с.52,53), не свідчать про вручення даного повідомлення-вимоги особисто відповідачу, представник якого в судовому засіданні заперечував отримання ним будь-яких повідомлень від кредитора та факторів. Крім того, в наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.50), до моменту укладення договорів факторингу за період з 23.02.2007 року до 28.11.2012 року заборгованість по тілу кредиту визначена однією сумою, яка фігурує до моменту нарахування позивачем заборгованості. Тобто з даного розрахунку не зрозуміло як обраховувалася сума заборгованості і ким, чи сплачувалися відповідачем платежі попередньому кредитору згідно графіку погашення кредиту та в якій сумі, за який період нараховувалася пеня та чи сплачувалася відповідно до договору кредиту. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд не може взяти до уваги надані позивачем копії актів прийому-передачі: Реєстру заборгованостей боржників, персональних даних в електронному вигляді, інформації згідно Реєстру заборгованості боржників в електронному вигляді за договором факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, оскільки з даних матеріалів не вбачається передача кредитної заборгованості щодо [PERSON].(а.с.14-17). Крім того, суд також не бере до уваги витяг з додатку №1 до договору факторингу від 28 листопада 2012 року з зазначенням в переліку кредитного договору №0101/0207/88-017 від 23.02.2007 року позичальником згідно якого є [PERSON], оскільки як вбачається з п.10.8. (а.с.16) та п.10.9. (а.с.30) договорів факторингу «додатку №1» до них немає. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed