Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду 29 листопада 2017 року з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитом за договором . В обґрунтування своїх вимог послався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору ПАТ « Державний Ощадний банк України » в особі філії Донецьке обласне управління АТ « Ощадбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 160000 грн. зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 27 липня 2018 р. В якості забезпечення належного виконання договірних зобовязань перед АТ « Ощадбанк», майновим поручителем по Договору виступив [PERSON] згідно до Договору поруки № 2857 від 28.07.2008 року. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 30 жовтня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 33117,30 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору . В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали, відзив не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобовязального права. Судом встановлено наступне. 28 липня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 3908, , згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 160000 грн зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 27 липня 2018 року. Як поручитель за виконання [PERSON] договірних зобовязань перед АТ «Ошадбанк» виступив [PERSON] згідно до договору поруки № 2857 від 28.07.2008 року . Згідно зі ст. 554 ЦК України [PERSON] повинен нести солідарну з [PERSON] відповідальність по виконанню взятих на себе зобовязань. зобовязань. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору № 3908 від 28.07.2008 року відповідач зобовязався щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1334,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ « Ощадбанк» починаючи з липня 2008 року на відповідні рахунки Позичальника. ( а.с. 3-4). Але у порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував. Станом на 30 жовтня 2017 рік загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором складає 35618,30 грн, а саме: тіло кредиту 29999,89 грн, заборгованість по процентам 3117,41 грн, інфляційне збільшенні заборгованості 1906,06, три проценти річних від суми заборгованості -594,9 грн. ( а.с. 13-14). Доказів сплати часткової або повної заборгованості до суду не надано. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно вимог ст.1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1054 ч.2 та 1050 ч.2 ЦК України передбачено, що наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає таке. Згідно з ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору , може забезпечуватись письмовим договором поруки. Як поручитель за виконання [PERSON] договірних зобовязань перед АТ «Ошадбанк» виступив [PERSON] згідно до договору поруки № 2857 від 28.07.2008 року ( а.с.9) . Відповідно до п.1 цього договору поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником своїх зобовязань за кредитним договором № 3908 від 28 липня 2008 року, а також датковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктами 3.1, 3.2 договору поруки було погоджено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник при цьому солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії не будуть виконані. Крім того п.4.1 договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, а в п.4.2 вказано, що порука припиняється якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договору № 3908 від 28 липня 2008 року не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Як убачається із виписки по рахунку позичальника за період 28.07.2008-30.10.2017, останнє погашення основного боргу в сумі 682,83 грн згідно договору № 3908 здійснено [PERSON] 17 грудня 2014 рку ( а.с. 18). Оскільки позичальником не здійснена сплата згідно умов договору п. 1.5 в січні 2015 року до останнього числа місяця , наступного за звітнім, тоб то до 28 лютого 2015 року і протягом шести місяців від останнього числа лютого 2015 року кредитор не предявив вимоги до поручителя [PERSON] , а вимоги предявив в листопаді 2017 року поданням позову, дія договору № 2857 від 28 липні 2008 року на даний момент припинилася. Тому підстав для покладення відповідальності на поручителя як солідарного відповідача не існує. Суд вважає, що в частині стягнення боргу за кредитним договором з [PERSON] який є солідарним боржником [PERSON] слід відмовити. Таким чином на підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за договором кредиту у розмірі 35618,30 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial