Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі по справі. Відповідач [PERSON] є сестрою колишньої дружини позивача, була зареєстрована на прохання колишньої дружини позивача, в спірній квартирі ні дня не проживала, її речей у квартирі не має, теперішнє місце її мешкання позивачу не відомо. Відповідач [PERSON] колишня дружина позивача, не проживає у квартирі з 06.07.2015 року, тобто з часу припинення шлюбних відносин. Відповідач [PERSON] син позивача не проживає у спірній квартирі з 06.07.2015 року, забрав всі свої речі та виїхав із колишньою дружиною з квартири. Реєстрація місця проживання відповідачів за вказаною адресою створює перешкоди позивачу у здійсненні права власності при продажу квартири, а також позивач вимушений нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Через ненадання відповідачами, які не мають статусу підприємця, інформації щодо їх адреси відповідні судові повістки були їм надіслані за останньою відмовою адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подавав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування, копією свідоцтва про право власності на житло. В спірній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі по справі. Стаття 405 ЦК України визначає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За позовом позивач зазначає, що принаймні з 2015 року до теперішнього часу відповідачі не мешкають за вищевказаною адресою. І у суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із дослідженим судом актом обстеження квартири від 01.09.2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved