Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду з вказаним позовом\~ мотивуючи тим, що станом на 07.03.2014 року\~ його безперервна військова служба складає 26 років, звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я, з 03.03.1995 року він перебував на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] , у липні 2015 року дізнався, що його зняли з квартирного обліку у зв`язку з переміщенням до нового місця служби в інший населений пункт, про що складено протокол засідання житлової комісії № 6 від 07.12.2010 року. Позивач просить суд\~ визнати недійсним рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] про зняття його з квартирного обліку, яке оформлене протоколом № 6 від 07.12.2010 року; зобов`язати військову частину [NUMBER] поновити його\~ разом з сім`єю на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] . В судовому засіданні\~ позивач\~ підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, до суду надіслано письмове клопотання\~ про розгляд справи без участі представника військової частини [NUMBER] м. Біла Церква. Представник 3-ї особи - Квартирно-експлуатаційного\~ відділу м. Біла Церква вважає позов обґрунтованим і просить його задовольнити. Заслухавши пояснення\~ осіб, які беруть участь у розгляді справи, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що за наказом командира в/ч [NUMBER] м. Київ від 07.03.2014 року № 54 полковника [PERSON] , звільненого наказом\~ МО України\~ /по особовому складу/ від 22.01.2014 року № 14 з військової служби у запас за пунктом «б» /за станом здоров`я/ ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, виключено з 07.03.2014 року зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Білоцерківського об`єднаного міського військкомату Київської області, що стверджується копією цього наказу. Як зазначено в цьому наказі, вислуга років позивача у Збройних Силах станом на 22.01.2014 року становить 26 років\~ 05 місяців. З матеріалів справи також вбачається, що 08.07.2006 року на засіданні житлової комісії в/ч [NUMBER] було прийнято рішення про надання позивачу однокімнатної квартири\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [ADDRESS] службове житло/ на сім`ю в складі 4-х осіб, в загальній черзі з 03.03.1995 року, що слідує з копії протоколу № 18 засідання житлової комісії. На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.07.2006 року № 343 позивачу було видано ордер на заселення вказаної вище квартири, яка є службовим житлом,\~ разом з дружиною та двома дітьми, що стверджується витягом із даного рішення та копією ордеру. Позивач разом з членами сім`ї по даний час зареєстровані і проживають у вказаному вище житловому приміщенні, що слідує з довідки ТОВ «Комунальник-2013». В судовому засіданні встановлено, що рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] від 07.12.2010 року, яке оформлено протоколом № 6, позивача знято з квартирного обліку у цій військовій частині, на якому він перебував з 03.03.1995 року, з тих підстав, що він вибув для подальшого проходження служби у м. Київ, що стверджується витягом з цього протоколу. Листом від 06.07.2015 року за № 1121 за підписом командира в/ч [NUMBER] позивача було повідомлено про зняття з квартирного обліку у військовій частині та фактично відмовлено йому у поновленні на квартирному обліку. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин,\~ військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.\~\~\~\~ Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. Наказом Міністра Оборони України\~ № 737 від 30.11.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 10.01.2012 року за № 24/20337, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, згідно з п.3 якої\~ забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом:\~ надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби. Згідно п. 1.4 Інструкції\~ військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства /п.1.5 Інструкції/. Відповідно до ст.40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною\~ другою цієї статті. Отже, позивач, який разом з членами сім`ї проживає у службовому житловому приміщенні, вислуга на військовій службі якого більше 20 років, має право на одержання житла для постійного проживання, а отже повинен перебувати на квартирному обліку. П.3.15 Інструкції передбачено, що у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) за рішенням Міністра оборони України членам сім`ї такого військовослужбовця дозволяється подальше проживання у цьому службовому житлі, якщо його місце розташування дозволяє щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби. Одночасно військовослужбовця може бути зараховано на квартирний облік за новим місцем служби (у разі його звернення). Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні об`єднаної житлової комісії Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України від 24.01.2014 року було розглянуто рапорт полковника [PERSON] про зарахування на квартирний облік за новим місцем служби у м. Києві та відмовлено йому у зв`язку з відсутністю реєстрації у м. Києві, що стверджується витягом з протоколу № 14. Також згідно довідки в/ч [NUMBER] , полковник [PERSON] у цій військовій частині за період служби з 02.08.2008 року по 07.03.2014 року не перебував на квартирному обліку. Відповідно до п.29 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення\~ житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», яка є чинною, право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадку виходу на пенсію. Згідно з п.1.11 вказаної вище Інструкції\~ усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку. А як передбачено п.2.4 Інструкції,\~ на облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженого командиром цієї військової частини. Отже, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм, суд вважає\~ за можливе визнати недійсним рішення житлової комісії в/ч [NUMBER] про зняття позивача з квартирного обліку, оскільки він зареєстрований у м. Білій Церкві, житлом для постійного проживання не забезпечений, на квартирному обліку у в/ч [NUMBER] м. Києва не перебуває. А тому для захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати в/ч [NUMBER] поновити його з членами сім`ї на квартирному обліку у цій військовій частині. За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним;\~ припинення дії, яка порушує право;\~ відновлення становища, яке існувало до порушення;\~ примусове виконання обов`язку в натурі;\~ зміна правовідношення;\~ припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;\~ відшкодування моральної (немайнової) шкоди;\~ визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved