Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з 15 вересня 2003 року він працював у Генічеському РЕМ АТ «Херсонобленерго» до 30.05.2019\~року -\~день звільнення. Його звільненню за власним бажанням передувало звільнення його за ініціативою Відповідача, а саме, згідно з наказом Відповідача від 28.11.2018 року, [PERSON] було за п.1.ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників, і по день звільнення (по 28.11.2018) було здійснено повний розрахунок. Він вважав таке звільнення незаконним та оскаржив. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.05.2019 у справі №653/4442/18 [PERSON] було визнано звільнення незаконним, поновлено на роботі на посаді начальника групи абонентської Генічеського РЕМ акціонерного товариства «Херсонобленерго». Окрім того, з АТ «Херсонобленерго» було стягнуто на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 61583 грн. 81 коп. без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, а також Поновлено [PERSON] на посаді та стягнуто негайно з позивача середньомісячну заробітну плату в сумі 19302 грн. 28.05.2019\~рокуВідповідач на виконання вищезгаданого судового рішення видав наказ про поновлення [PERSON] на роботі з 28.11.2018 року, але за період від дня незаконного звільнення (з 28.11.2019) по день поновлення на роботі (по 28.05.2019) заробітну плату-середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не виплатив, і оскаржив вищезазначене судове рішення до суду апеляційної інстанції. 30.05.2019 року [PERSON] подав Відповідачу заяву про звільнення за угодою сторін, і був звільнений у той же день. Але повний розрахунок зі ним за період з 28.11.2018 по 30.05.2019 у день звільнення 30.05.2019 року відповідач не здійснив, виплатив лише 25643,51 грн, хоча на думку позивача, повинен був виплатити заробітну плату за весь період від дня поновлення на роботі з 28.11.2018 року по 30.05.2019 року, середній заробіток. Згідно з постановою Херсонського апеляційного суду від 25.09.2019 року у справі № 653/4442/18, рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] заробітної плати за час вимушеного прогулу змінено. Зменшено суму стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 61583,81 грн до 33891,20 грн, за період з 29 листопада 2018 року по 06 березня 2019 року. З урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 28907,20 грн середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.03.2019 року по 30.05.2019 року та відшкодування за час затримки у період з 30.05.2019 року по день винесення рішення, належних сум при звільненні, в розмірі середнього заробітку, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, надав письмовий відзив, в якому вказав, що всі розрахунки з [PERSON] проведені в повному обсязі. Відповідач не має будь яких фінансових зобов`язань перед позивачем, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.05.2019 у справі №653/4442/18 [PERSON] було поновлено на роботі на посаді начальника групи абонентської Генічеського РЕМ акціонерного товариства «Херсонобленерго». Окрім того, з АТ «Херсонобленерго» було стягнуто на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 61583 грн. 81 коп. без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, а також Поновлено [PERSON] на посаді та стягнену то з позивача середньомісячну заробітну плату в сумі 19302 грн. 28.05.2019\~рокуВідповідач на виконання вищезгаданого судового рішення видав наказ про поновлення [PERSON] на роботі з 28.11.2018 року, але за період від дня незаконного звільнення (з 28.11.2019) по день поновлення на роботі (по 28.05.2019) заробітну плату-середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не виплатив, і оскаржив вищезазначене судове рішення до суду апеляційної інстанції. 30.05.2019 року [PERSON] подав Відповідачу заяву про звільнення за угодою сторін, і був звільнений у той же день. Був проведений повний розрахунок з ним за період з 28.11.2018 по 30.05.2019 у день звільнення 30.05.2019 року , про що свідчить довідка відповідача, відповідно до якої виплачена заробітна плата за 3 дні роботи(24.6 години) 1054,54 , виплата за рішенням суду 19302, грн( сума , яка підлягала негайному виконанню за рішення Генічеського районного суду від20.05.2019р.) та доплата за стаж, компенсація за відпустку, всього нараховано 25643,51 грн, та відповідно до виписки з карткового рахунку позивача (який надано позивачем) він отримав 20386,59 грн. (вже з утриманням податків та зборів) 30.05.2019 року. Тобто в день звільнення з позивачем було проведено розрахунок після поновлення та також виплачено суму за рішенням суду. Згідно з постановою Херсонського апеляційного суду від 25.09.2019 року у справі № 653/4442/18, рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] заробітної плати за час вимушеного прогулу змінено. Зменшено суму стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 61583,81 грн до 33891,20 грн, за період з 29 листопада 2018 року по 06 березня 2019 року. Тобто загальна сума стягнення з відповідача 33891,20 грн, за період з 29 листопада 2018 року по 06 березня 2019 року. Згідно із частиною першою статті 116\~КЗпІІ Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117\~КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач не погоджуючись зі звільненням звернувся до суду із позовом про визнання незаконним звільнення. Тобто сума належних йому сум при звільненні 28.11.18 року не оспорювалась. Після поновлення позивача на роботі 28.05.2019 року та на дату звільнення 30.05.2019 року до негайного виконання підлягало рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20.05.2019 року тільки в частині поновлення на роботі та виплата середньомісячної заробітної плати в сумі 19302, грн. Іншу суму відповідач оскаржив. На день звільнення (на виконання рішення суду) 30.05.2019 року неоспорюваною сумою, яка підлягала виплаті позивачу була робота за три дні та середньомісячної заробітної плати в сумі 19302, грн. згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20.05.2019 року, що й було виплачено позивачу в день звільнення. Інші суми були оспорюваними та тільки 25.09.2019 року постановою Херсонського апеляційного суду було визначено суму стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до 33891,2 грн. Суд апеляційної інстанції, вирішив спір в частині виплати розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь [PERSON] частково, і не постановляв рішення про розмір відшкодування за час затримки виплати середнього заробітку, такі вимоги позивачем взагалі не заявлялись. Тому в даному випадку посилання позивача та його представника на ст.117 КЗпП України про те, що неоспорюваною сумою до сплати на день звільнення 30.05.2019 року була 62798,4 грн. є хибною. У відповідності до виписки з карткового рахунку від 30.05.2019 року (день звільнення [PERSON] за угодою сторін), відповідач провів розрахунок та виплатив позивачу в рахунок заробітної плати суму 20386,59 грн. Окрім того, сума, яку визначив Херсонський апеляційний суд, а саме заробітна плата за час вимушеного прогулу в розмірі 33891,20 грн, також була виплачена позивачу, що підтверджується платіжним дорученням № 23 від 23 жовтня 2019 року. Таким чином, позовна вимога про відшкодування за час затримки у період з 30.05.2019 року по день винесення рішення, належних сум при звільненні, в розмірі середнього заробітку не може бути задоволена, оскільки відповідач в день звільнення фактично провів оплату. Таким чином, невиплаченою залишається сума за час вимушеного прогулу з 07.03.2019 р. по 28.05.2019 року. Тому що така сума не охоплена постановою Херсонського апеляційного суду від 25.09.2019 року, відповідно до якої стягненню підлягає визначено суму стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до 33891,2 грн. за період до 06.03.2019 року . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даному випадку позивачем були заявлені вимоги до 06.03.2019року в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Так як в даному позові заявлені такі вимоги з 06.03.2019 року то вони підлягають задоволенню по день поновлення позивача на роботі. 29 та 30 травня 2019 року не можуть бути зараховані в дану суму, оскільки в такі дні нараховувалась заробітна плата. Відповідно до Постанови КМУвід 8 лютого 1995 р. N 100 « Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»- Для розрахунку працівникам вихідної допомоги при звільненні необхідно визначити розмір середньомісячної заробітної плати відповідно Розмір середньої заробітної плати, нарахування виплат провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата за останні два календарні місяці роботи [PERSON] , складає 498,40 грн, як встановлено судом апеляційної інстанції в постанові від 25.09.2019 року у справі № 653/4442/18. Таким чином, середня заробітна плата за вимушений прогул з 06.03.2019 по 28.05.2019 рік складає робочі дні 15 в березня, 20 в квітня, 16 в травні на 498,40 грн та дорівнює 25418,40 грн. Частиною 3\~ст.23 ЦК України\~передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. п. 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно\~ст.3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandali v. TheUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду N 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди » від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача. Суд виходячи\~із засад\~розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~вважає,\~що заявлена\~моральна шкода,\~заподіяна [PERSON] \~підлягає задоволенню\~частково,\~в сумі\~1000\~грн.,\~оскільки судом\~визнається,\~що діями\~відповідача,\~ [PERSON] було\~заподіяно моральну\~шкоду,\~яка полягає\~в моральних\~стражданнях викликаних,\~душевними хвилюваннями\~позивача.

Outcome: partial