Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив та обґрунтовував тим, що згідно договору купівлі-продажу, житлове приміщення - кв. [ADDRESS] (далі - Квартира) на праві спільної сумісної власності, належить трьом співвласникам, йому та відповідачам - [PERSON] та [PERSON]. З моменту придбання житлового приміщення всі співвласники користувалися ним усі разом до 10.05.15 року, зокрема всі були зареєстровані у Квартирі, користувалися житлом за призначенням, робили ремонти, сплачували комунальні послуги. За цей період він був єдиним в сім`ї, хто мав постійний дохід, відповідачі не працювали, тому він був головним співвласником, з яким укладалися договори на комунальні послуги. Як при укладенні договору купівлі-продажу, так і в подальшому, між співвласниками житлового приміщення, не укладалися ніякі договори відносно частки кожного співвласника житлового приміщення, а отже, вони вважали, що кожен із них мав рівну частку, тобто по 1/3 частини спірного житлового приміщення. Непорозуміння в частині користування спірним житловим приміщенням виникли після його хвороби. 25.12.2014 року він переніс атеротромботичний інфаркт головного мозку в басейні ЛСМА, правосторонній помірний геміпарез, моторну афазію і знаходиться на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні К3 «Міська клінічна лікарня №3». Після виписки із лікарні, він потребував постійного стороннього догляду. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] відмовилися надавати йому допомогу та відібрали ключі від житлового приміщення, після чого він вимушений був проживати з матір`ю - [PERSON], по [ADDRESS] та отримував від неї всю необхідну допомогу. Відповідачі в добровільному порядку не бажають, не тільки визнати частку кожного співвласника в спільній сумісній власності, але й визначити порядок користування житловим приміщенням. При цьому відповідачка [PERSON] виправдовує свою відмову тим, що вона відремонтувала кімнату 10,3 м?, що не відповідає дійсності, так як останній раз ремонт в спірному житловому приміщенні мав місце до 2011 р., коли він був єдиним в сім`ї хто мав дохід. Відповідачка [PERSON] стверджує, що їй тяжко сплачувати комунальні послуги за всю квартиру, хоча вони, з донькою, користуються нею самі. Борг, який накопичився по комунальним послугам за час його хвороби був погашений в травні 2015 року, коли він надав [PERSON], кошти на його погашення. Виходячи з наведеного, та беручі до уваги те що відносини з відповідачками відновити неможливо, він бажає визначити свою частку в спірному житловому приміщенні, щоб на законних підставах мати окрему кімнату для проживання, окремі ключі сплачувати за свою частку комунальні послуги. Тому він просить визначити кожному із співвласників спільної сумісної власності житлового приміщення кв. [ADDRESS], а саме: йому, [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частини вищевказаного житлового приміщення та визначити порядок користування квартирою, виділивши в користування: йому - житлову кімнату, площею 10,3 м?, відповідачам [PERSON] та [PERSON] дві прохідні кімнати, площею 16,9 м? та 9,2 м?, до яких приєднані дві лоджії, розміром 1,75 м? кожна; санвузол 1,2 м?, ванну кімнату 2,3 м?, кухню 7 м?, коридори 3,3 м? та 1,6 м?, вбудовану шафу 0,2 м? - залишити в загальному користуванні. А також стягнути з відповідачів на його користь сплачені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги уточненої позовної заяви підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги уточненої позовної заяви не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточненого позову та надав письмові заперечення відповідачки, які обгрунтовані тим, що жодних порушень прав власника, а тим паче перешкод, взагалі не існує. Обставини зазначені у позові не відповідають дійсній ситуації, яка склалася. Так, позивач зазначає, що його фактично вижили з житлового будинку. Насправді ж, він добровільно лишився у своєї матері, без будь-якого примусу, а тим паче перешкод, забрав свої особисті речі, і додому не повернувся. Він просить суд виділити у натурі частку зі спільного майна, однак залишити у спільному користуванні загальні місця (санвузол, коридор тощо). Позовні вимоги в цій частині суперечать діючому законодавству, оскільки кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Після виділу у натурі частки поняття спільної власності зникає для того власника, що здійснив виділ, а від так загальні приміщення ні в якому разі не можуть переходити у спільне користування. Більш того, частка квартири, що розташована не на першому поверсі багатоповерхівки вже не може бути об'єктом виділу у натурі через те, що наслідком виділу у натурі є окремий вхід у житлове приміщення, власна кухня, санвузол тощо. Відповідно до ст. 183 ЦК неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Стосовно сплати комунальних платежі, то на протязі вже тривалого часу комунальні платежі сплачуються виключно нею з дочкою. Позивач у будь-яких витратах на квартиру участі не приймає. За користування деякими комунальними послугами розрахунок здійснюється з кількості осіб, які зареєстровані у житлі, що обтяжує їх з донькою матеріально, тому що потребує додаткових витрат по сплаті комунальних платежів ще й за особу позивача. Позивач, не дивлячись на встановлений обов'язок, комунальні послуги за власну особу не сплачує. На підставі викладеного відповідачка [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши представника позивача, відповідачку [PERSON], представника відповідачки [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Соболєвою Л.А., укладений 19.08.1999, серії АВВ № 557601 (а.с. 40), [PERSON], [PERSON], яка діяла за себе та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] здійснили купівлю квартири, що складається з трьох кімнат, загальною площею 53,75 м?, житловою площею 36,4 м?, розташовану на третьому поверсі 9-ти поверхового жилого будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що частки співвласників - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності в квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] - є рівними, тому необхідно виділити (визначити) по 1/3 частині вказаної квартири за кожним співвласником. Відповідно до технічного паспорту, квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 53,75 м?, житловою площею 36,4 м? складається з наступних приміщень: передпокій - 3,3 м?, житлова кімната - 9,2 м?, житлова кімната - 16,9 м?, житлова кімната - 10,3 м?, кухня - 7,0 м?, вбиральня - 1,2 м?, ванна кімната - 2,3 м?, вбудована шафа - 0,2 м?. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися непорозуміння та суперечки з приводу користування власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 29-16 від 17 червня 2016 року, було надано варіант порядку користування квартирою [ADDRESS], а саме: виділити позивачу [PERSON] - житлову кімнату площею 10,3 м?, а в користування відповідачкам [PERSON] та [PERSON] - житлову кімнату площею 9,2 м?, житлову кімнату площею 16,9 м?, лоджію - 1,75 м?, лоджію - 1,75 м?, загальну площу - 27,85 м?. В загальне користування співвласників виділити наступні приміщення: передпокій - 3,3 м?, кухню - 7,0 м?, вбиральню - 1,2 м?, ванну кімнату - 2,3 м?, вбудовану шафу - 0,2 м?, коридор - 1,6 м?, загальна площа 15,6 м?. Оскільки домовитись сторони про спільне користування квартирою не можуть, то суд вважає необхідним встановити порядок користування власністю, не порушуючи права всіх співвласників житла, а саме визначити порядок користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно вимог позивача та висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 29-16 від 17 червня 2016 року. Заперечення відповідачки [PERSON] щодо неможливості поділу квартири в натурі між співвласниками, суд не приймає до уваги за безпідставністю. Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, що можуть спростувати вищевказані вимоги позивача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, згідно ст.ст. 84, 86, 88 ЦПК України, з відповідачів солідарно мають бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved