Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після смерті спадкодавців відкрилася спадщина за законом, що складається з нерухомого майна. Позивач звернувшись до Полтавського РДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та приватизованої земельної ділянки отримав відмову у видачі такого свідоцтва у зв»язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане майно за померлою особою у встановленому законом порядку, що і стало підставою для звернення в суд. Від позивачів до суду надійшли заяви про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Від третьої особи до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Суд вважає, що відсутність державної реєстрація відповідно до вимог чинного законодавства України на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Коломацьке Полтавського району Полтавської області по вул. Т.Шевченка, 85 та земельну ділянкудля обслуговування житлового господарства та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,47 га (0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 0,3658 га для ведення особистого селянського господарства)за померлим, 10.08.2004р. спадкодавцем [PERSON] Лукінічною, позбавляє спадкоємців за законом її внуків: [PERSON] та [PERSON], можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на нього та одержати свідоцтво про право на спадщину (а.с.20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 38). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно Довідки Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 356 від 31.07.2017р., встановлено, що померла [PERSON] ЛУКІНІЧНА постійно проживала та була постійно зареєстрована: стара адреса: с. КУЛИКОВЕ, вул. Жовтнева, 85, нова адреса: с. Коломацьке, вул. Тараса Шевченка, 85, Полтавського району, до дня своєї смерті 10 серпня 2004 року (свідоцтво про смерть І-КЕ №277810), та померлий [PERSON] постійно проживав та був постійно зареєстрований: стара адреса: с. КУЛИКОВЕ, вул. Жовтнева, 85, нова адреса: с. Коломацьке, вул. Тараса Шевченка, 85 Полтавського району, до дня своєї смерті 28 лютого 2005 року (свідоцтво про смерть І-КЕ №044434). Житловий будинок: стара адреса: с. КУЛИКОВЕ, вул. Жовтнева, 85, нова адреса: с. Коломацьке, вул. Тараса Шевченка, 85, Полтавського району до дня смерті дійсно рахувався за [PERSON] Лукінічною. Присадибна земельна ділянка приватизована, загальна площа якої 0,47 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, знаходиться: стара адреса: с.КУЛИКОВЕ, вул. Жовтнева, 85, нова адреса: с. Коломацьке, вул. Тараса Шевченка, 85, Полтавського району Полтавської області. Згідно Довідки Куликівської сільської ради № 721, встановлено, що за померлою гр. [PERSON] дійсно рахувалася у власності, згідно державного акту на право власності на землю, серія ІІ-ПЛ № 044224, земельна ділянка , згідно запису в земельно-шнуровій книзі №2, загальною площею 0,47 га., в тому числі для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд 0,21 га. для ведення особистого селянського господарства - 0,37га в с. КУЛИКОВЕ вул. Жовтнева, буд. №85. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved