Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який під час розгляду справи уточнив, посилаючись на те, що спірне нежитлове приміщення, загальною площею 97,8 кв.м, що розташоване по [ADDRESS], знаходиться у спільній частковій власності. 9/20 частин приміщення належить на праві власності позивачу, а 11/20 частин - [PERSON] Позивач має намір здати в оренду належну йому частину приміщення та має попередню домовленість щодо цього. 01.10.2013 року позивач звернувся до відповідача з листом щодо визначення порядку користуванням майном, але [PERSON] відмовляється від пропозиції вирішити питання добровільно у досудовому порядку. Позивач просить встановити наступний порядок користування нежитловим приміщенням [ADDRESS]: виділити в користування [PERSON] приміщення - 1 - основна, площею 30 кв.м, 12 - підсобна, площею 4,6 кв.м, всього - 34,6 кв.м; виділити в користування [PERSON] приміщення - 2 - підсобна, площею 14,4 кв.м, 6 - вбиральня, площею 1,2 кв.м, 7 - кладова, площею 1,4 кв.м, 8 - основна, площею 7,1 кв.м, 9 - основна, площею 6,2 кв.м, 10 - основна, площею 5,5 кв.м, 11 - підсобна, площею 5,7 кв.м, а всього - 41,5 кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників приміщення - 4 - підсобна, площею 13,3 кв.м, 5 - підсобна, площею 8,4 кв.м, а всього - 21,7 кв.м. Також позивач просить зобов'язати [PERSON] звільнити приміщення 1 і 12 в даному будинку та надати [PERSON] ключі від вхідних дверей до нежитлового приміщення [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в редакції від 27.05.2014 року, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне нежитлове приміщення [ADDRESS]. Нежитлове приміщення [ADDRESS] має відповідно до технічного паспорту такі приміщення: 1 - основна кімната, площею 30 кв.м., 2 - підсобна, площею 14,4 кв.м, 4 - підсобна, площею 13,3 кв.м, 5 - підсобна, площею 8,4 кв.м, 6 - вбиральня, площею 1,2 кв.м, 7 - кладова, площею 1,4 кв.м, 8 - основна, площею 7,1 кв.м, 9 - основна, площею 6,2 кв.м, 10 - основна, площею 5,5 кв.м, 11 - підсобна, площею 5,7 кв.м, 12 - підсобна, площею 4,6 кв.м. (а.с.4-6 - копія технічного паспорту). 9/20 частин вказаного нежитлового приміщення належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.12.2011 року (а.с.7 - витяг з реєстру, 38 - 40 - копія рішення). [PERSON] на праві власності належить 11/20 частин нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення, виданого 20.02.2002 року Головним управлінням з питань майна Київської міської державної адміністрації (а.с.8 - копія свідоцтва). 01.10.2013 року [PERSON] звернувся до відповідача з листом щодо визначення порядку користуванням спільним майном у досудовому порядку (а.с. 9 - копія листа), однак відповіді на нього не отримав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положеннями статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідач заперечує проти визначення порядку користування спільним майном, про що пояснив в судовому засіданні 04.03.2014 року представник відповідача. Позивач просить виділити в його користування приміщення - 1, площею 30 кв.м, та 12, площею 4,6 кв.м, а всього - 34,6 кв.м, що майже відповідає його частці у спільному майні (більше на 35,5см). Приміщення, які позивач просить виділити у користування відповідачу, а саме - 2, площею 14,4 кв.м, 6, площею 1,2 кв.м, 7, площею 1,4 кв.м, 8, площею 7,1 кв.м, 9, площею 6,2 кв.м, 10, площею 5,5 кв.м, 11, площею 5,7 кв.м, складають площу 41,5 кв.м., що також майже відповідає частці відповідача в спільній власності (менше лише на 35,5 см). Відхилення у 35,5 см є, на думку суду, незначним і не порушує права жодного з співвласників. Тому суд вважає за можливе визначити порядок користування спірним нежитловим приміщенням за варіантом, запропонованим позивачем. Також суд враховує, що приміщення, які виділяються у користування кожного з співвласників є відокремленими. Приміщення 4, площею 13,3 кв.м та 5, площею 8,4 кв.м залишаються у спільному користування сторін, оскільки є прохідними. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки приміщеннями, які суд вважає за можливе виділити у користування позивача, користується відповідач, суд вважає, що вимога про зобов'язання [PERSON] звільнити приміщення 1 і 12 в нежитловому приміщення [ADDRESS] підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про зобов'язання відповідача надати [PERSON] ключі від вхідних дверей, оскільки останній їх не має. З огляду на викладене, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 316, 317, 358, 391 ЦК України,

Outcome: approved