Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 25.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено договір № 500332612, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 100000,00 грн.. Позивач виконав умови договору. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язувався сплачувати кредит, відсотки, нараховані за обслуговування кредиту, та інші платежі, однак, позичальник умови договору не виконав, і загальна сума заборгованості відповідача перед банком з нарахуванням процентів, штрафів становить, станом на 10.08.2015 року 102339 грн. 79 коп.. Оскільки боржник не виконав свої зобов'язання за договором, то позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 102339 грн. 79 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1023 грн. 40 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача, додав до позовної заяви письмове клопотання, в якому просив суд розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило, і тому суд, на підставі ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином. Так, судом встановлено, що 25.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500332612, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 100000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,99 % річних. Відповідно до п. 2 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: п. 2.1 сума кредиту, валюта кредиту 100000,00 грн.; процентна ставка за користування кредитом 11,99 % річних. Тип процентної ставки фіксована; п. 2.3 дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій - 26.12.2017 року; п. 2.4 кредит надається позичальнику для власних потреб. Позичальник зобов'язувався повернути в повному обсязі одержаний кредит та сплатити проценти, та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту. В суді також було встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасного повернення основного кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Наведене підтверджується розрахунком кредиторської заборгованості, який проведено позивачем. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за договором з боржника. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за договором. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором станом на 10.08.2015 року в розмірі 102339 грн. 79 коп., яка згідно розрахунку заборгованості складається з: заборгованості за кредитом 80960 грн. 27 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 6479 грн. 52 коп.; заборгованості за комісією 13500 грн. 00 коп.; штраф - 1400 грн. 00 коп.. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір в сумі 1023 грн. 40 коп., і тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved