Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач не виконує покладених на нього обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Відповідач не відвідує свою дитину та не цікавиться її життям, здоров`ям, фізичним та психологічним розвитком та надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Дитина проживає зі своєю тіткою [PERSON] , яка забезпечує її утримання, виховання та розвиток. Питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Уманської РДА. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено відкрите судове засідання. Представник позивача, орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації Черкаської області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі та просить вимогу щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дочки залишити без розгляду. Третя особа, Уманська районна державна адміністрація, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що просить розглядати справу у її відсутність та підтримує позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з поясненнями чи запереченнями ( відзивом на позов ) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси малолітньої дитини, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.2008 року малолітня [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що мати малолітньої [PERSON] , [PERSON] відповідно до вироку Уманського міськрайонного суду від 29.05.2019 справа № 705/1204/19 1-кп /705/596/19 та ухвали Черкаського апеляційного суду відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Батько малолітньої [PERSON] , [PERSON] , проживає окремо, немає місця реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою Краснослобідської сільської ради від 23.12.2019 року № 4711 проживає без реєстрації у с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області. За місцем проживання відповідач характеризується посередньо, що вбачається з довідки від 23.12.2019 № 448, участі у вихованні доньки, [PERSON] , не бере з 2011 року, не зустрічається з дочкою, не утримує матеріально, не цікавиться її навчанням, не вітає з днем народження, не бере участі у її вихованні. Працівниками служби у справах дітей Уманської районної державної адміністрації неодноразово проводилися обстеження умов проживання дітей у сім`ї матері [PERSON] , з якого встановлено, що у помешканні, де проживала родина не дотримано санітарно-гігієнічних норм, для дитини не створено місця для сну та гри. Родина перебувала під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а мати під час відвідувань фахівцями вела себе агресивно. Малолітня [PERSON] фактично перебуває із тіткою, [PERSON] , яка забезпечує їй належний догляд, утримує, водить до дитячого садочка. Питання про позбавлення батьківських прав батьків виносилося на засідання комісії з питань захисту прав дитини. З довідок Пугачівської сільської ради Уманського району від 21.02.2020 № 204 та Старобабанівської загальноосвітньої школи від 24.02.2020 № 10 встановлено, що батько не приділяє належної уваги вихованню та навчанню [PERSON] , не відвідував за місцем проживання, не цікавився її успіхами в школі. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що написав відповідну заяву органу опіки та піклування. Відповідно до висновку Уманської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, від 08.02.2019 року № 1-2019 орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який є батьком малолітньої [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дочки. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.п.15.16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої доньки, підготовку до самостійного життя, а тому за таких виняткових обставин та з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про позбавлення батьківських прав та необхідність його задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по відшкодуванню судового збору слід покласти на відповідача, стягнувши їх на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved