Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Горлівської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що при житті його мати уклала з [PERSON] спадковий договір від 26.12.2013 р., відповідно до умов якого [PERSON] передавала після смерті [PERSON] у власність вищезазначену квартиру. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 05.02.2015 р. спадковий договір було розірвано у зв'язку із невиконанням [PERSON] обов'язків, покладених на неї спадковим договором. Після смерті матері позивач подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру житловою площею 17,97 кв.м., загальною площею 31,76 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, зазначив, що проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Представник позивача адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді першої та апеляційної інстанції по цивільній справі від 14.11.2016 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач - Горлівська міська рада була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи шляхом публікації оголошення про виклик до суду у засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», але представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем недобросовісно здійснюються процесуальні права, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Положенням ст.1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до спадкового договору від 26.12.2013 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передає після її смерті у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язується виконувати розпорядження [PERSON], зазначені в цьому договорі /а.с.7-8/. Судом встановлено, що спадковий договір укладений у письмовій формі, при укладенні договору дотримано обов'язкової умови його нотаріального посвідчення - договір посвідчено державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори Шафоростової Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2-3972. Зазначені договори підписані особисто [PERSON] та [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 17.02.2015 р., розірвано спадковий договір, укладений між [PERSON] та [PERSON], укладений 26 грудня 2013 року та посвідчений державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2-3971 /а.с.9/. Зазначене рішення суду зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 55558359 21 квітня 2015 року державним нотаріусом Першої Горлівської державної нотаріальної контори Фоменко О.М. /а.с.10/. [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років /а.с.6/. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився [INFO] /а.с. 30/. Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої Горлівської державної нотаріальної контори від 09.11.2016 р., [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 05.03.2016 р. матері [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на квартиру /а.с.12/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 77250589 від 28.12.2016 року, відомості щодо квартири [ADDRESS] відсутні. З тексту спадкового договору від 26.12.2013 р. вбачається, що нотаріусом перевірено належність [PERSON] квартири [ADDRESS] та накладено заборону відчуження цієї квартири (номер запису про обтяження 4086860 від 26.12.2013 р.), яке припинено 21.04.2015 р. /а.с.7-8,11/. Таким чином, враховуючи положення ч.4 ст. 334 ЦК України, відповідно до якої права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації, суд приходить до переконання, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом на цю спадщину є син спадкодавця - позивач [PERSON], який у строки, визначені положеннями статті 1270 ЦК України, звернувся до органів нотаріату з питання прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті [PERSON] судом не було встановлено. Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на квартиру, і в іншому - позасудовому порядку, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, тому права позивача підлягають захисту у судовому порядку. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved