Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок шляхом виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона є власником житлового будинку разом з господарськими приміщеннями, що за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року. Право власності позивача, зареєстровано в Житомирському міжміському комунальному бюро технічної інвентаризації за реєстраційним №194 від 14.06.2013 року. Також, позивач зазначає, що у 2006 році вона домовилася зі своєю племінницею [PERSON], про те, що остання буде наглядати за будинком позивача та тимчасово жити в її помешканні по [ADDRESS], на той час, доки позивач не переїде до свого будинку на постійне проживання. В серпні 2011 року позивач попередньо повідомила відповідача [PERSON] про свої наміри переїжджати разом із своїм чоловіком до свого будинку на постійне проживання, а тому просила відповідача звільнити житлове приміщення. В серпні 2012 року вона приїхала до свого будинку і встановила той факт, що без її дозволу разом з [PERSON], у її будинку проживають співмешканець відповідача [PERSON], донька відповідача [PERSON] зі своїм сином [PERSON], і ніхто з них не збирався виселятися з будинку. Під час огляду свого помешкання та надвірних приміщень, позивач виявила, що відповідачі не тільки не доглядали помешкання, а ще й руйнували його. На прохання позивача звільнити будинок, відповідачі ніяк не відреагували. А оскільки відповідачі на даний час не виселилися з будинку позивача, окрім того вони не набули ніякого права на дане житло, між сторонами не укладалося ніяких угод щодо користування будинком, жоден з відповідачів не зареєстрований в будинку, тому позивач змушений звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у здійсненні права власності на належний позивачеві житловий будинок за адресою [ADDRESS], шляхом ухвалення рішення про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення. 15.11.2013 року позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України, відповідно до якої було уточнено прохальну частину позовних вимог, а саме: позивач просить винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права власності на належний їй житловий будинок за адресою [ADDRESS], шляхом покладання на відповідачів обов'язку після вступу рішення в законну силу негайно звільнити вказаний житловий будинок разом з неповнолітньою дитиною, особистими речами, предметами обстановки та вжитку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити. Відповідачі та представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на надані суду письмові заперечення. У наданих запереченнях представник відповідача зазначає те, що позивач, придбавши будинок, поселила у ньому відповідача [PERSON], а 3 травня 2006 року склала заповіт на вказаний будинок на ім'я [PERSON], що свідчить про те, що відповідачі проживають у будинку з дозволу позивача. Відповідачі, за згодою позивача, роблять ремонт, обробляють сад, город, тримають його в нормальному стані. Також, представник відповідача, вказує на те, що відповідачеві [PERSON] стало відомо, що позивач хоче відчужити вказаний будинок, а тому позивач не має наміру переїжджати на проживання у спірний будинок, а відповідачі мають намір його купити, оскільки проживали у ньому на протязі восьми останніх років, відповідачі [PERSON] та [PERSON] на даний час не проживають у вказаному будинку. Окрім того, представник відповідача заперечує той факт, що відповідач має інший житловий будинок по [ADDRESS], оскільки даний будинок рахується за померлим [PERSON], а спадщину відповідач не прийняла, оскільки на даний час жива матір померлого, а сам будинок знаходиться у аварійному стані і відповідачу [PERSON] ніде жити. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання з»явився , позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2005 року придбала у власність житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. У 2006 році з дозволу позивача відповідач вселилася і проживає у вказаному будинку. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], виданого КП «Житомирське обласне міжміське БТІ» Житомирської обласної ради від 14.06.2013 року підтверджується право власності позивача на даний житловий будинок. У відповідності до ст. 48 Закону України «Про власність», власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні його права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно довідки виконкому Стрижівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області №345 від 13.06.2013 року [PERSON] склала новий заповіт, згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.11.2012 року . Довідками виконкому Стрижівської сільської ради 10.06.2013 року №326 та 13.06.2013 №344 підтверджено, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON], заборон та арешту по сільській раді не рахується і зареєстрована одна [PERSON]. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.10.2013 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням по [ADDRESS] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19.12.2013 року рішення першої інстанції залишено без зміни. Актом депутата Стрижівської сільської ради Градовської О.М. підтверджується той факт що житловий будинок по [ADDRESS] знаходиться у задовільному стані та придатний для проживання. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Довідкою від 07.10.2013 року, виданою виконкомом Кмитівської сільради визначено, що [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою [ADDRESS] . Довідкою Стрижівської сільської ради від 23 січня 2014 року №44 встановлено, що [PERSON], [INFO], на даний час в [ADDRESS] не проживає. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власнику надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 150 Житлового кодексу України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial