Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до Підприємства «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги, мотивуючи тим, що 22 листопада 2016 року між ним та Підприємством «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність» був укладений договір поворотної фінансової допомоги №22-11-16, за умовами якого останньому була надана безвідсоткова, поворотна фінансова допомога у розмірі 517 590,00 грн. терміном до 22 травня 2017 року включно. Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов`язався відповідати за виконання всіх зобов`язань підприємства «Миротворець» за договором №22-11-16 від 22 листопада 2016 року. На виконання умов договору № №22-11-16 від 22 листопада 2016 року [PERSON] було перераховано Підприємства «Миротворець» 517 590,00 грн. відповідно до касового ордеру №22/1 від 22 листопада 2016 року. Позивач зазначає, що відповідач не виконав зобов`язання, покладені на нього договором, не повернув на вимогу позивача у встановлений строк суму боргу у розмірі 517 590,00 грн. згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги. А тому, просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №22-11-16 від 22 листопада 2016 року у розмірі 517 590,00 грн., 19016,11 грн. 3% річних, 56294,06 грн. суми внаслідок якої збільшився борг внаслідок інфляційних процесів від суми заборгованості, 37280,66 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялись в установленому законом порядку. Направили клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2016 року між [PERSON] (Сторона 1) та Підприємством «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність» (Сторона 2) було укладено договір №22-11-16 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Сторона 1 зобов`язується надати Стороні 2 грошові кошти в якості безвідсоткової, поворотної фінансової допомоги в сумі 517 590,00 грн (19 770 у.о.), а Сторона 2 зобов`язується повернути таку ж суму грошей після закінчення встановленого в цьому Договорі терміну. Відповідно до пункту 1.2. Договору, поворотна фінансова допомога, що надається Стороною 1 є безвідсотковою, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується. Згідно до пункту 2.1. Договору, Сторона 1 зобов`язана надати грошові кошти Стороні 2 в строк до 22 листопада 2016 року. Допомога надається в готівковому порядку через касу підприємства з видючою касового чека або іншими незабороненими чинним законодавством України способами. Положеннями пункту 2.2. Договору передбачено, що поворотна фінансова допомога надається до 22 травня 2017 року. Також встановленим є те, що 22 листопада 2016 року між [PERSON] (Поручитель) та [PERSON] (Кредитор) було укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань підприємства «Миротворець», що виникли з Договору №22-11-16 від 22 листопада 2016 року. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання боржником, згідно основного договору, що дорівнює 517 590,00 грн. (19 770 у.о.), а також за відшкодування Кредитору збитків та сплату неустойки. На виконання умов договору №22-11-16 від 22 листопада 2016 року [PERSON] було перераховано на рахунок підприємства «Миротворець» кошти в сумі 517 590,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №22/1 від 22 листопада 2016 року. Однак, у встановлений Договором №22-11-16 про надання поворотної фінансової допомоги термін, відповідач підприємство «Миротворець» свої зобов`язання не виконало, кошти не повернуло. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням. Згідно із п. 14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення, щодо якої внаслідок врегулювання подібних за змістом правовідносин в порядку ч. 9 ст. 10 ЦПК України підлягають застосуванню (аналогія закону) вимоги ЦК України щодо договору позики. Стаття 1046 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших печей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року та № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, що відповідно до частини першої етапі 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлює, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що підприємство «Миротворець» не виконало зобов`язання покладені на нього за договором, не повернуло на вимогу позивача у встановлений строк суму боргу у розмірі 517 590,00 грн. згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги, яка підлягає до стягнення. Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Разом з тим, у відповідності до cт. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми. Як роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3-57гс10 від 20.12.2010 року діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов`язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Згідно розрахунку позивача, станом на 12.08.2018 року, 3% річних від суми заборгованості становить: 19 016,11 грн., інфляційні втрати за порушення зобов`язання становлять: 56 294,06 грн. Пунктом 4.2. Договору № 22-11-16 від 22 листопада 2016 року встановлено, що за порушення строків повернення фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. З огляду на вищевикладене станом на 12.08.2018 року пеня становить: 37 280,66 грн. При цьому, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог, з огляду на що вважає за можливе стягнути інфляційні втрати, 3% річних та пеню у розмірах, заявлених позивачем. При цьому, суд звертає увагу на те, що заяв про збільшення або уточнення позовних вимог від позивача не надходило. У відповідності до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Як вже зазначалось, відповідач [PERSON] виступає поручителем підприємства «Миротворець» по договору № 22-11-16 від 22 листопада 2016 року. Як зазначено у ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зважаючи на викладене та на те, що відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення суми заборгованості у розмірі 517 590,00 грн. за договором надання поворотної фінансової допомоги, 3% річних від простроченої суми, що становить 19 016,11 грн., 56 294,06 грн. інфляційних втрат за порушення зобов`язання, 37 280,66 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з урахуванням інфляції за кожен день прострочення, а всього 630 180 грн. 83 коп.. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа ІІ групи інвалідності. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 9605 грн. 00 коп., по 4 802 грн. 50 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved