Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив стягнути з відповідачки на його користь суму боргу 62700,00 доларів США, посилаючись на таке: 31 липня 2015 року він надав у позику відповідачці грошові кошти в сумі 62700,00 доларів США, які остання обіцяла повернути до 01 вересня 2015 року та про що власноруч написала розписку. Але відповідачка не повернула до цього часу вказані грошові кошти. Він звертався до відповідачки з вимогою повернути кошти, але його вимога залишилася без задоволення. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та показав, що навіть після звернення його з позовом до суду, він звертався до відповідачки з вимогою погасити борг, вона повідомила про свою хворобу та він з урахуванням захворювання відповідачки погодився знизити суму позову на 8 тисяч доларів США, тобто просив повернути лише 54700,00 доларів США добровільно, без рішення суду. Відповідачка до теперішнього часу суму не повернула. Крім того, він звернувся до правоохоронних органів з заявою про порушення відносно відповідачки кримінального провадження,бо вважає, що в її діях є склад злочину, передбачений ч.4 ст.190 КК України. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з,явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідачка звернулася до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності за участю її представника. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що в 2000 році відповідачка позичила у позивача грошові кошти в сумі 16000,00 доларів США. Протягом року у відповідачки погіршився фінансовий стан, з якої причини вона не мала можливості в повному обсязі повернути борг. Навесні 2015 року у відповідачки діагностували онкологічне захворювання з оперативним лікуванням. 30 липня 2015 року вона була виписана зі стаціонару, 31 липня 2015 року до неї прийшов позивач з вимогою написання розписки про зобов'язання повернути борг. Відповідачка повідомила про те, що пам'ятає про борг і не відмовляється його повернути, але позивач наполягав на написанні розписки. При цьому зазначив. що сума позики складає не 16000,00 доларів США, а 62700,00 доларів США. З його слів він нарахував відсотки та штрафні санкції, які нараховані ним на суму позики. Оскільки відповідачка погано себе почувала, то підкорилася вмовлянням позивача та під його диктовку написала розписку, хоча грошових коштів від позивача в сумі 62700,00 доларів США не отримувала. Він вважає, що позивач скористався її безпорадним станом та схилив відповідачку до написання завідомо неправдивого свідчення про прийняття грошових коштів, яких відповідачка не отримувала. Представник відповідачки у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі наступного: як встановлено у судовому засіданні, 31 липня 2015 року [PERSON] надав у позику [PERSON] 62700,00 доларів США. Про це відповідачка власноруч написана розписку, в якій зазначила, що поверне борг до 01 вересня 2015 року. Але до цього часу борг не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов?язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятидесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. У судовому засіданні позивач просив стягнути лише суму боргу без відсотків, річних та інших виплат, передбачених чинним законодавством. З матеріалів, наданих позивачем суду, вбачається, що до цього часу відповідач не повернула позивачеві суму боргу. Крім того, відповідачем не оспорений договір позики на тій підставі, що грошові кошти не були одержані нею від позивача, про що заявив у судовому засіданні представник відповідача. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання.У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Борг відповідача перед позивачем відповідно до наданої розписки складає 62700,00 доларів США , що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1587919,00 гривень., станом на 12.05.2015 року офіційний курс гривні по відношенню до доллара США становить 25,325663 грн. Відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний Банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України.Інфляційні нарахування від простроченої служби та три проценти річних стягуванню не підлягають, оскільки позивач такі вимоги не заявляє. У судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що розписка відповідачкою написана без отримання грошової суми, в ній зазначеній, оскільки вказаний факт підтверджується це розпискою, яку написала власноруч відповідачка від 07 березня 23016 року, де зазначає вірне ім'я та по-батькові, а також підтверджує факт отримання 31 липня 2015 року в борг у позивача вказаної суми. Крім того, відповідачка не оспорювала безгрошовість розписки, не заявляла у будь-які правоохоронні органи щодо насильницьких чи інших дій з боку позивача щодо примушення написання нею розписки. Крім пояснень представника позивача у судовому засіданні, будь-яких доказів про це суду не надано. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, яка передбачає підстави звільнення від доказування. Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі ст. 525, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved