Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в позові вказує, що 19.01.2014 року між позивачем та відповідачембув укладений договір кредиту № 500450203, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 28162,39 гривень, із розрахунку 14,99 % річних, на строк до 20.01.2017 року. Далі зазначає, що у зв'язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору станом на 03.06.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 35875,62 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні сторона позивача наполягла на заявлених позовних вимогах, а сторона відповідача на позов заперечила, вказуючи на його необґрунтованість і недоведеність. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), що встановлено частини 2 статті 207 ЦК України. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 ЦК України, в тому числі з договорів та інших правочинів. За змістом статей 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно статей 526,530,610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зобов'язання відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601,604-609 ЦК України, зокрема стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 19.01.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 500450203, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 28162,39 гривень, із розрахунку 14,99 % річних, на строк до 20.01.2017 року. Станом на 03.06.2016 року утворилась заборгованість, яка складається з наступного: 24305,62 грн.- заборгованість за кредитом, 1342,82 грн. - заборгованість по відсоткам, 5827,18 грн. - заборгованість з комісії, 2400,00 грн. - штраф, що підтверджено , розрахунком позивача заборгованості відповідача. Отже, належним чином умов кредитного договору, який є чинним, відповідач не виконав, кредитні кошти, які були йому надані, банку не повернув, як належні за договором відсотки, комісію та штраф не сплатив, через що заявлений позов підлягає задоволенню. Доводи сторони відповідача про відповідальність за укладеним договором від 19.01.2014 року ПрАТ СК «Альфа Страхування» не впливають на правильність висновку суду, оскільки судом не встановлено наявності страхового випадку за укладеними між відповідачем та страховою компанією договірними відносинами. Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved