Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2012 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів доходу щомісячно. Крім того, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2017 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів доходу щомісячно. Його матеріальне становище погіршилось. Також з нього стягується заборгованість, що утворилась щодо виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . За таких обставин просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішень Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2012 року та 12.05.2017 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з ј частини всіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно на 1/6 частини заробітку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, зазначених в позовній заяві, зазначила, що змінилось матеріальне становище позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, просила відмовити в його задоволенні, крім того подала відзив на позов з письмовими поясненнями по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, не заперечила щодо задоволення позову. Заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів доходу щомісячно (а.с. 5-6). Крім того, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів доходу щомісячно(а.с. 7-8). Також з [PERSON] стягується заборгованість, що утворилась щодо виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , про що свідчать його заяви про відрахування аліментів (а.с. 9, 10). Стягнення вищезазначених аліментів з позивача також підтверджується Звітами про здійснені відрахування та виплати з місця роботи [PERSON] (а.с. 13-14, 15-16, 17-18) та наданою Довідкою ТОВ «Фарм-Експрес Логістика» про те, що за період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року з [PERSON] були здійснені утримання за трьома вищевказаними виконавчими провадженнями у розмірі 16 696,04 грн. на кожну дитину. Згідно Довідки про заробітну плату №8/27 від 30.11.2018 р. ТОВ «Фарм-Експрес Логістика», [PERSON] за період з вересня 2017 р. по жовтень 2018 року отримав 80 33,21 грн. (а.с. 11-12). На даний момент [PERSON] займає посаду водій-експедитор на ТОВ «Фарм-Експрес Логістика» та його дохід за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року склав 141 470,08 грн., сума до виплати 60 555, 16 грн., про що свідчить Довідка №19/10 від 01.10.2019 року. Відповідачем [PERSON] до матеріалів справи надано довідку з лікарні, про те що [PERSON] знаходиться обліку з діагнозом хронічний гайморит. Дитина потребує коштів для направлення на санаторно-куртне лікування. Крім того, відповідно до Довідки наданої Васильківською міськрайонною філією Державного центру зайнятості №362 від 13.02.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Васильківській МРФКОЦЗ з 30.01.2020 року. Виходячи з положень ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. При цьому, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зміну розміру аліментів, позивач посилається на те, що змінилось його матеріальне становище, оскільки на його утриманні перебувають троє дітей. При цьому позивачем не надано доказів щодо зміни його матеріального становища, чи стану здоров`я в порівнянні з тим періодом, в якому відбулось стягнення аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог за позовом, а саме, що після винесення судом вищезазначених рішень, яким присуджено до стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, змінилось його матеріальне становище, чи виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 СК України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв`язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed