Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.10.2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір №4989-014/08Р, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 9592 долари США для придбання автомобіля за договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06.10.2008 року з відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №4989-014/08Р. З метою проведення реструктуризації поточної заборгованості позичальника за кредитним договором 16.02.2009 року з [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, додатком 2 до якого було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту. Проте, станом на 17.06.2015 року позичальником належним чином свої зобовязання не виконуються, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 16172,72 долари США, що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7391,59 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 1149,21 долари США; пені за кредитом в сумі 6688,24 долари США, що еквівалентно 148129 грн. 39 коп.; пені за процентами в сумі 943,68 долари США, що еквівалентно 20900 грн. 38 коп. В звязку з цим, посилаючись на умови укладених з відповідачами кредитного договору та договорів поруки, а також норми ЦПК України, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 16172,72 долари США та судові витрати по справі. В наданій заяві представник позивача просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позивачем заявлених позовних вимог та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі на неодноразові виклики в судові засідання не зявились, про причини своєї неявки не повідомили. В звязку з цим, судом у відповідності до ст.ст.158,169,197,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, а також доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.10.2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір №4989-014/08Р, відповідно до умов п.п.1.1,1.2 якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 9592 долари США для придбання автомобіля за договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року, терміном з 06.10.2008 року по 06.10.2013 року та сплатою 13,99 відсотків річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06.10.2008 року з відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №4989-014/08Р, згідно умов п.1.1 яких останні зобовязались нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Строк дії договорів поруки в п.4.1 встановлено до 06.10.2016 року. З метою проведення реструктуризації поточної заборгованості позичальника за кредитним договором 16.02.2009 року з [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, Додатком №2 до якого було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту. Проте, станом на 17.06.2015 року позичальником належним чином свої зобовязання не виконуються, внаслідок чого згідно наданого до позову розрахунку утворилась заборгованість в сумі 16172,72 долари США, що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7391,59 доларів США; заборгованості по процентам в сумі 1149,21 долари США; пені за кредитом в сумі 6688,24 долари США, що еквівалентно 148129 грн. 39 коп.; пені за процентами в сумі 943,68 долари США, що еквівалентно 20900 грн. 38 коп. Пунктом 4.4 кредитного договору від 06.10.2008 року в редакції зі змінами внесеними договором від 16.02.2009 року, сторонами було визначено обовязок позичальника погашати заборгованість по кредиту щомісяця до 10-го числа включно, шляхом внесення грошових коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленого у Додатку №2 до цього договору. Пунктом 4.5. кредитного договору встановлено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті пози-чальником щомісяця у термін до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п.1.2 даного договору. Згідно пп.9.1.1 п.9.1 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків та неустойки в разі порушення позичальником термінів платежів, установлених даним договором. А згідно п.10.1 кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору , що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (ч.5 ст.261 ЦК України). Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зроб-леною до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З наданого до позову розрахунку вбачається, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за процентами розрахована за період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року. А тому, з огляду на звернення позивача до суду з позовом 31.08.2015 року, суд вважає, що останнім не було пропущено трирічний строк позовної давності для заявлених вимог в цій частині. Разом з тим, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача щодо пропуску позивачем спеціального строку позовної давності в один рік для заявлених вимог про стягнення пені, а тому вирішуючи вимоги про стягнення останньої відповідно до умов п.10.1 кредитного договору, суд вважає, що відповідна сума підлягає стягненню в межах 12 місяців перед зверненням кредитора до суду. Таким чином, позов банку слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №4989-014/08Р від 06.10.2008 року, яка виникла станом на 17.06.2015 року, в сумі 10465,86 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 7391,59 доларів США, заборгованість за процентами в сумі 1149,21 долари США, пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 1666,02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку 17.06.2015 року еквівалентно 36898 грн. 58 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 259,04 долари США, що еквівалентно 5737 грн. 15 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення пені слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Посилання відповідача [PERSON] в своїх письмових запереченнях на те, що умови п.10.1 кредитного договору передбачають альтернативну відповідальність або за порушення зобовязань за кредитом, або за відсотками, в звязку з чим пеня повинна нараховуватись лише за один вид зобовязання, суд вважає безпідставними, оскільки вказаним п.10.1 кредитного договору передбачено відповідальність позичальника у вигляді сплати неустойки (пені) за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків, що не виключає можливості та права банку нарахувати пеню в обох випадках. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом та відсотками у валюті кредиту (доларах США), суд вважає, що такі вимоги не протирічать нормам ст.ст.192,533 ЦК України, ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контро огляду на наявність у позивача відповідної ліцензії №7 та дозволу №7-1 і додатку від 03.12.2001 року, а також з урахуванням у відповідності до ст.360-7 ЦПК України відповідних правових висновків, наведених в постанові Верховного суду України від 16.09.2015 року № 6-190цс15. Відповідно до ст.88 ЦПК України та з урахуванням ст.ст.4,6 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2309 грн. 01 коп. (10465,86 доларів США х 22,062278 (офіційний курс гривні до долару США, встановлений НБУ станом на 28.07.2015 року день сплати судового збору) / 100%) по 769 грн. 67 коп. судового збору з кожного з відповідачів.

Outcome: partial