Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 10.05.2012 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, згідно укладеного між сторонами договору № б/н від 10.05.2012 року. Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідачка дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом в заяві. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідачка зобов'язалася повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак нею не виконуються належним чином зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 09.12.2018 року відповідачка має заборгованість в сумі 12883,18 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в сумі 17,54 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1691,30 грн., пеня в сумі 10084,66 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 589,68 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з чим просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 12883,18 грн. за кредитним договором № б/н від 10.05.2012 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1762,00 грн. Володарським районним судом Донецької області, в порядку ст. 187 ЦПК України зроблено запит з метою встановлення місця реєстрації відповідачки на території Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області, та отримано відповідь, що остання на зазначеній території не зареєстрована. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 21.01.2019 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам, зокрема відповідачки на останню відому адресу місця її реєстрації в с. Малоянисоль Нікольського району Донецької області. Також відповідачці разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами, які отримав родич (сестра) відповідачки, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду. Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Гаренко Н.В. у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В позовній заяві просила справу розглянути без її участі, а у разі неявки відповідача в судове засідання, просила справу розглянути в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, її місцезнаходження та місце роботи не відомо, тому вона повідомлена продату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ст. 128 ч. 11 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез'явившихся сторін. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10.05.2012 року відповідачка [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» (на той час ПАТ) з анкетою-заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. В вищевказаній анкеті-заяві є підпис відповідачки [PERSON] про те, що вона ознайомлена та згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, т.б. відповідачка прийняла зазначені умови споживчого кредиту. Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки перед АТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 10.05.2012 року, станом на 09.12.2018 року становить 12883,18 грн., з яких: 17,54 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 1691,30 грн. - заборгованість за відсотками, 10084,66 грн. - заборгованість за пенею, 1089,68 грн. - заборгованість по штрафам. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачці [PERSON] було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов'язань, але ж остання їх належним чином не виконала, суд вважає, що з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.05.2012 року, яка утворилась станом на 09.12.2018 року в розмірі 12883,18 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду і документально підтвердженні судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved