Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 20 квітня 2019 року між ТОВ «Бі еМ Пі» та відповідачем було укладено договір довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019. Відповідно до умов п. 1.1 Договору, орендодавець надав орендарю, виключно в користування з правом викупу, на не визначений термін, транспортний засіб «VOLKSWAGEN PHAETON» 2006 року випуску, номер кузову [NUMBER] , за умови сплати орендарем періодичних орендних платежів, згідно договору. Вартість послуг за умовами договору визначена згідно Додатку №1 до договору довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 від 20 квітня 2019 року і сума платежу за місяць становить - 401,21 доларів США. Сума платежу перераховується в день оплати, відповідно до курсу продажу долара США в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На виконання договору орендар сплатив лише 20986 грн. і в подальшому перестав платити. В ході надання правової допомоги ТОВ «Бі еМ Пі», 18.11.2019 року адвокат направив [PERSON] претензію про погашення заборгованості. На час подання позову відправлення так і не було вручене та повернуто за зворотною адресою. Таким чином, умови договору залишаються не виконаними, існує прострочення виплати грошових коштів за 5 місяців на загальну суму 2006,05 доларів США, що за курсом станом на 28.12.2019 року (1 долар США=23,6862 грн.) становить 47515,70 грн. Відповідно до умов договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячні орендні та будь-які інші платежі, належні за Договором. Розмір та порядок внесення періодичних орендних платежів, що сплачуються в гривні за комерційним курсом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, але не менше ніж курс вказаний в п.1 Додатку №1 до договору довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 від 20 квітня 2019 року. Всі платежі виплачуються щомісячно, як оплата за фактичний термін користування автомобілем. Вказані платежі базуються на: чинних ставках та умовах оподаткування, чинних відсоткових ставках кредитування. Відповідно до п.9.9 Договору, у разі прострочки здійснення орендного частково або в повному обсязі платежу більш ніж на 3 робочих днів орендар сплачує: 1) штраф у розмірі 5% від суми первісної вартості транспортного засобу вказаної в Додатку №1; 2) пеню у розмірі 10% від суми заборгованості за кожний день затримки платежу; 3) обґрунтовані та документально підтвердженні витрати, сплачені орендодавцем для стягнення платежу. Так, первісна вартість транспортного засобу переданого орендарю становить 6079,54 доларів США. Штраф в розмірі 5% від суми первісної вартості транспортного засобу становить: 6079,54 доларів США х 5/100% = 303,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2019 року (1 долар США=23,6862 грн.) є 7200,13 грн. (сім тисяч двісті гривень 13 копійок). Згідно розрахунку пені, проведеного представником позивача, за період з 20.07.2019 року по 20.12.2019 року загальна сума пені становить 18335,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2019 року (1 долар США=23,6862 грн.) є 434293,35 грн. (чотириста тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто три гривні 35 копійок). На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бі еМ Пі» заборгованість та штрафні санкції за договором довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 від 20 квітня 2019 року в загальному розмірі 489009,18 грн. та судовий збір в розмірі 7335,14 грн. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. У зв`язку з неявкою відповідача судові засідання неодноразово відкладалися. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Водночас, він подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Також не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у визначені судом дату та час в судове засідання не з`явився, своїх заперечень або відзиву на позов до суду не надав, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. За письмовою згодою представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до вимог ст.223 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 квітня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бі еМ Пі» та [PERSON] укладено договір довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 з додатками. Згідно п.1.1 Договору та Додатку №1 до нього, орендодавець надав орендарю, у виключно користування з правом викупу, на термін 2 календарні роки, транспортний засіб «VOLKSWAGEN PHAETON» 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузову [NUMBER] , за умови сплати орендарем періодичних орендних платежів, згідно Додатку №1. Даний Договір був укладений у простій письмовій формі. Графік платежів, протокол погодження ціни та умов визначені в Додатку № 1 до договору довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 від 20 квітня 2019 року. Згідно Додатку №1, сума платежу за місяць становить - 401,21 доларів США, яка перераховується в день оплати, відповідно до курсу продажу долара США в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до п.9.1 Договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячні орендні та будь-які інші платежі, належні за цим Договором протягом трьох робочих днів із дня виставлення відповідних рахунків згідно з Графіком здійснення платежів. Згідно п.п.4, 5 Додатку № 1 до Договору, розмір та порядок внесення періодичних орендних платежів, що сплачуються в гривні за комерційним курсом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, але не менше ніж курс вказаний в п.1 Додатку №1 до договору довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 від 20 квітня 2019 року. Всі платежі виплачуються щомісячно, як оплата за фактичний термін користування автомобілем. Вказані платежі базуються на: чинних ставках та умовах оподаткування, чинних відсоткових ставках кредитування. Як вбачається з меморіальних ордерів №@2PL025607 від 20.06.2019 року, №@2PL422464 від 20.07.2019 року, на виконання умов Договору [PERSON] сплатив лише 20986 грн. і в подальшому перестав платити. 18.11.2019 року представник позивача адвокат Гошко В.І. направив [PERSON] претензію про погашення заборгованості за Договором. На час подання позову відправлення так і не було вручене відповідачу та повернулося відправнику. Отже, відповідач здійснив лише два платежі на виконання умов договору, тому на день подання позову існувало прострочення виплати грошових коштів за 5 місяців на загальну суму 2006,05 доларів США, що за курсом станом на 28.12.2019 року (1 долар США=23,6862 грн.) становить 47515,70 грн. Відповідно до п.9.9 Договору, у разі прострочки здійснення орендного частково або в повному обсязі платежу більш ніж на 3 робочих днів орендар сплачує: 1) штраф у розмірі 5% від суми первісної вартості транспортного засобу вказаної в Додатку №1; 2) пеню у розмірі 10% від суми заборгованості за кожний день затримки платежу; 3) обґрунтовані та документально підтвердженні витрати, сплачені орендодавцем для стягнення платежу. Так, первісна вартість транспортного засобу переданого орендарю становить 6079,54 доларів США. Як вбачається з розрахунку проведеного представником позивача, штраф в розмірі 5% від суми первісної вартості транспортного засобу становить: 6079,54 доларів США х 5/100% = 303,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2019 року (1 долар США=23,6862 грн.) є 7200,13 грн. (сім тисяч двісті гривень 13 копійок). Згідно розрахунку пені, проведеного представником позивача, за період з 20.07.2019 року по 20.12.2019 року загальна сума пені становить 18 335,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.12.2019 року (1 долар США=23,6862 грн.) є 434293,35 грн. (чотириста тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто три гривні 35 копійок). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.759 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору), за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Частини 1, 4 ст.203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.п.4, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що договір довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 від 20.04.2019 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Бі еМ Пі» та [PERSON] нотаріально посвідчено не було, як того вимагає чинне законодавство. Оскільки сторони при укладенні вищевказаного Договору не дотрималися нотаріальної форми договору, яка є обов`язковою, такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Отже, враховуючи те, що договір довгострокової оренди транспортного засобу з правом викупу №2004/2019 від 20.04.2019 року є нікчемним через порушення вимоги про обов`язкове нотаріальне посвідчення такого виду договорів, він, в силу норм ч.1 ст.216 ЦК України, не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно, будь-які вимоги щодо стягнення заборгованості, що ґрунтуються на підставі нікчемного договору, задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи те, що судом відмовлено в задоволенні позову, судові витрати слід залишити на сторонах, в розмірах, які вони понесли. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed