Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 248\~604,15 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки № б/н від 09.10.2007 року з [PERSON], а саме: житловий будинок № 28-а, який розташований по вул. Червонопрапорній смт. Зеленівка у м. Херсоні, визнати за ПАТ «Дельта банк» право власності на вказаний будинок та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений в порядку ст. ст. 74,76 ЦПК України. Подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі обставини. 09.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредиту розмірі 495\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 11,9 % річних строком користування кредитними коштами до 09.10.2017 року. Також, 09.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого на забезпечення виконання відповідача за кредитним договором № 2102/1007/98-007 від 09.10.2007 року останній передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 28-а по вул. Червонопрапорній у смт. Зеленівка у м. Херсоні. 25.05.2012 року між ПАТ «Свдбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ПАТ «Дельта Банк»було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитнимита забезпечувальнимидоговорами, внаслідок чого АТ«Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» яккредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк»до АТ «Дельта Банк» прав вимогидо боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків закредитними та забезпечувальними договорами. В порушення зобовязань укладеного кредитного договору\~\~станом на 28.07.2015 року у позичальника перед банком утворилась заборгованість в розмірі 248\~604,15 грн., з яких: тіло кредиту 246\~404,76 грн., 2\~199,39 грн відсотки. 27.08.2015 року на адресу відповідача було направлено лист, в якому пзивач просив погасити наявну заборгованість за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України, ст. ст. 1,33 Закону України «Про іпотеку» в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 11 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, а також в інших випадках, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. За умовами п.12 договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступник засобів: 1) за рішенням суду; 2) у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; Відповідно до п. 12.3 вказаного договору іпотеки, згідно з договором про задоволення\~вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладених у п.п.12.3.1, 12.3.2 цього пункту договору, задоволення вимог здійснюється шляхом: - передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку»\~у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання\~процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом здійснення цього застереження, є\~підставою для реєстрації\~права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя\~за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення прообрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення\~на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом оціночної діяльності. При цьому сторони домовилися, що кандидатура субєкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які\~будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобовязанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності, іпотекодержатель\~перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60 робочих днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки. Сторони підтвердили\~безумовне\~право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.12.3 цього договору, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку; - шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому\~ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Частиною 37 Закону України «Про іпотеку» \~встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основногозобов'язання. Окремого договору між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя укладено не було, а договором іпотеки зазначено лише загальне правило про таку можливість, а відтак, не зазначивши в договорі всі умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а зауваживши лише про загальну можливість цього, відсутні й підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки. Крім того, за змістом вищевикладених умов договору іпотекизадоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекоюзобов'язаньв порядку, встановленому\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, судовий захист визначено окремим підпунктом . За рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку»\~, згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статєю 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають застосуванню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання ( ст. 37 Закону України «Про іпотеку»\~), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до\~ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Відповідно до\~пункту 11 Договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за договором або зобовязанням, що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки, іпотекодержатель\~набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. Банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса,\~згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у відповідності до умов Договору іпотеки Відповідно до вимог ст. ст.\~3,4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України позивач обрав способом судового захисту свого права - звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, тобто спосіб, який передбачає позасудове врегулювання. За таких осбтавин позов задволлений бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed