Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 03 вересня 2007 року уклав з [PERSON] кредитний договір № 49.28.1/31/07-А, відповідно до якого останній було відкрито не відновлювальну кредитну лінію в межах загальної суми 50 969 доларів США під 12,1 % річних. Зазначає, що в якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором з відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. Оскільки відповідачі в порушення умов кредитного договору не виконали свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 31.03.2011 року мають заборгованість перед ПАТ «Кредитпромбанк» всього в сумі 51 013 доларів США 25 центів, що за офіційним курсом на зазначену дату становить 406 065 гривень 47 копійок, яку позивач, звернувшись до суду, просить стягнути з відповідачів солідарно. Крім того, вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу права вимог за кредитами від 20.05.2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, у тому числі і за вищезазначеними договорами, укладеними з відповідачами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі всіх наявних доказів долучених до матеріалів даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву в якій позов в частині позовних вимог щодо стягнення з нього заборгованості не визнав, просив у його задоволенні відмовити та проводити розгляд справи у його відсутності, мотивуючи тим, що договір поруки він не укладав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ «Кредитпромбанк» та першим відповідачем - [PERSON], 03.09.2007 року укладено кредитний договір № 49.28.1/31/07-А, відповідно до якого останній було відкрито невідновлювальну кредитну лінію в межах загальної суми 50 969 доларів США під 12,1 % річних. [PERSON] в свою чергу зобов'язалась відповідно до п.3.1, 3.3 кредитного договору погашати кредит та сплачувати проценти та повністю погасити заборгованість та сплатити проценти за кредитом не пізніше 31.08.2012 року. Отримання [PERSON] коштів в розмірі 43 324 доларів США, підтверджується заявою на видачу готівки №660_15 від 03.09.2007 року. В судовому засіданні встановлено, що станом на 31.03.2011 року відповідач [PERSON], на відміну від ПАТ «Кредитпромбанк», який виконав взяті на себе зобов'язання, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів належно не виконав. Як вбачається з матеріалів справи, на забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], було укладено договір поруки № 49.28.1/31-П1/07-А від 03.09.2007 року, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого, останній був ознайомлений та погодився з умовами кредитного договору та зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі, на тих же умовах, що і [PERSON], за несвоєчасне та повне виконання зобов'язань останньої, які виникають з умов кредитного договору. Відповідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Другим пунктом цієї ж статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, частинами 1 та 2 ст. 625 ЦК України регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу права вимог за кредитами від 20.05.2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, у тому числі і за вищезазначеними договорами, укладеними з відповідачами. З наданих у судовому засіданні пояснень, які підтверджуються матеріалами справи, вбачається, що [PERSON] в порушення умов договору поруки також свої зобов'язання щодо погашення наявної заборгованості перед ПАТ «Кредитпромбанк» не виконав. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства у зв'язку з наступним. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON], посилався на ту обставину, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], було укладено договір поруки № 49.28.1/31-П2/07-А від 03.09.2007 року, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого, останній зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі, на тих же умовах що і [PERSON], за несвоєчасне та повне виконання зобов'язань останньої, які виникають з умов кредитного договору, однак даний договір не може бути прийнятий судом до уваги як належний та допустимий у розумінні ст.57-60 ЦПК України доказ підтвердження позовних вимог до [PERSON], у зв'язку з тим, що позивачем не було надано його оригінал. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, інших належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів наявності заборгованості [PERSON] за договором у підтвердження позовних вимог позивачем не надано. У зв'язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів наявності у [PERSON] заборгованості, позовні вимоги позивача про стягнення з останнього коштів не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у зв'язку з чим не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим у цій частині позов задоволенню не підлягає. Таким чином, враховуючи вищевикладене та виходячи з наявного у матеріалах справи розрахунку (а.с.6-7), загальна сума заборгованості відповідачів [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором перед позивачем складає 51 013 доларів США 25 центів. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Також, судом встановлено, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31 березня 2011 року загальна сума заборгованості в розмірі 51 013 доларів США 25 центів в еквіваленті до національної валюти України складає 406 065 гривень 47 копійок. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] знайшли своє доведення в ході судового розгляду вищезазначеного позову, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З урахуванням вищевикладеного, необхідно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 2 240 гривню, а саме: судовий збір в сумі 1700 гривень (а.с. 5), витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гривень (а.с. 5), витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 гривень (а.с.56). Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] було відмовлено, тому з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в сумі 3 256 гривень (а.с.10, том 2). На підставі ст. ст. 526, 554, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: partial