Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом на підставі ст. 165 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити і позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засідання заперечували пред'явленого позову, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, оскільки на даний момент відсутні будь-які законні підстави для позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Представники служби у справах дітей Дніпропетровської райдержадміністрації у судовому засіданні підтримала заявлений позов та зазначила про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її малолітніх дітей, про що також надала відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що 02.12.2014 року між [PERSON], 1981 року народження та [PERSON], 1994 року народження, виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, актовий запис №173 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Так, шлюб між сторонами був зареєстрований після народження спільних дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) Як встановлено у судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинили сім місяців тому, коли відповідачка залишила сім'ю і почала проживати окремо, припинивши займатися доглядом і вихованням дітей, цікавиться їх здоров'ям. Крім того, відповідача не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та припинила з ними будь-яке спілкування, почавши вести аморальний спосіб життя, тобто злісно порушувала вимоги ст.ст. 152 та 155 Сімейного Кодексу України. Так, статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». У відповідності з ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за вих.№1-39-280/0/290-16 від 23.02.2016 року, з метою захисту прав та інтересів дітей, Дніпропетровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, судом встановлено, що 06.02.2016 року відповідачка написала нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей, чим фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, та з початку 2016 року доглядом та вихованням малолітніх дітей самостійно займається позивач [PERSON] Таким чином судом встановлено, що відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дітей, не спілкується з ними в достатньому обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу і не створює умов для отримання ними подальшої освіти. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дітей підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по їх вихованню. Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн., сплачена ним при зверненні до суду.

Outcome: approved