Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років з 06.12.2010 р. відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 02.03.2011 р. відповідач [PERSON] звернувся з заявою до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в якій зазначив, що з 01.02.2011 р. працює на посаді головного пілота-інструктора в ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» у зв'язку з чим просить припинити виплату пенсії. До заяви надав копію трудової книжки та довідку № 37 від 21.02.2011 р., видану ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», згідно яких з 01.02.2011 р. він прийнятий командиром повітряного судна-головним пілотом-інструктором льотного комплексу. Однак, при отриманні індивідуальних відомостей про застраховану особу - [PERSON] у вересні 2014 р. Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва встановлено, що з 06.12.2010 р. по теперішній час [PERSON] працює в ПАТ «Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України». Згідно довідки № 3.4.3.-303 від 14.10.2014 р. та довідки № 14.1.9-349 від 09.10.2014 р., виданих ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» - [PERSON] працював командиром повітряного судна в АТ «Міжнародні Авіалінії України» на підставі договору підряду з громадянином в період з 06.12.2010 р. по 31.01.2011 р. Таким чином, при працевлаштуванні на льотну роботу, [PERSON] не мав права отримувати пенсію за вислугу років. Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва [PERSON] направлявся лист з повідомленням від 19.11.2014 року № 19852/06, лист від 22.01.2015 р. № 1249/06 з проханням з'явитися до Управління для вирішення питання переплати пенсії. На вищезазначене звернення [PERSON] до Управління не з'явився та ніяких дій, спрямованих на погашення переплати, не вчинив. Оскільки відповідачем [PERSON] отримано пенсію за вислугу років без достатньої правової підстави за період з 06.12.2010 р. по 31.01.2011 р. в сумі 14 241,88 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] безпідставно одержані кошти у розмірі 14 241,88 грн. Представник позивача в позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснивши, що не мав наміру вводити Управління в оману, кадрова служба підприємства видала документи з помилкою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви від 06.12.2010 р., відповідач [PERSON] звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років як працівнику льотного екіпажу. В заяві та зобов'язанні зазначив, що не працює, про прийняття на роботу, звільнення з роботи та інші обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення, зобов'язується своєчасно протягом десяти днів повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію. До заяви додав копію трудової книжки та довідку від 01.12.2010 р. № 406, видану ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» згідно яких [PERSON] не працює з 30.11.2010 року (а.с. 29-32). Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва [PERSON] призначено пенсію за вислугу років з 06.12.2010 р. відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Відповідно до заяви від 02.03.2011 р., відповідач [PERSON] звернувся з заявою до Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в якій зазначив, що з 01.02.2011 р. працює на посаді головного пілота-інструктора в ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», у зв'язку з чим просить припинити виплату пенсії. До заяви надав копію трудової книжки та довідку № 37 від 21.02.2011 р., видану ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» згідно яких з 01.02.2011 р. він прийнятий командиром повітряного судна-головним пілотом-інструктором льотного комплексу.(а.с.33-35). При отриманні індивідуальних відомостей про застраховану особу - [PERSON] у вересні 2014 р. Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва встановлено, що з 06.12.2010 р. по теперішній час [PERSON] працює в ПАТ «Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України», що також підтверджується довідкою № 3.4.3.-303 від 14.10.2014 р. та довідкою № 14.1.9-349 від 09.10.2014 р., наданих ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на запит Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 26.09.2014 р. № 16709/06 з яких вбачається, що відповідач [PERSON] працював командиром повітряного судна в АТ «Міжнародні Авіалінії України» на підставі договору підряду з громадянином в період з 06.12.2010 р. по 31.01.2011 р.(а.с.42-43). Згідно розрахунку, загальна сума переплати пенсії за вислугу років без достатньої правової підстави за період з 06.12.2010 р. по 31.01.2011 р. складає суму у розмірі 14 241,88 грн.. Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу безпідставно набуті грошові кошти, у судовому засіданні позовні вимоги визнав, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у розмірі 14 241,88 грн. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved