Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому посилається на те, що 20 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторингова компанія «Вектор Плюс», який 28.11.2012 року відповідно Договору факторингу відступив право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0318/0608/45-011, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 68400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90% на рік, з кінцевим строком повернення 20.06.2022 року. [PERSON] зобов'язалася своєчасно повертати кредит, нараховані відсотки у відповідності до умов кредитного договору. Дотепер [PERSON] свої обов'язки виконує неналежним чином та станом на 20.06.2013 р. вона має заборгованість: - за кредитом - 65352,03 доларів США,що є еквівалентом 522 358,78 грн., - по відсотках - 22990,35 доларів США, що є еквівалентом 183 761,87 грн., - пеня - 23 220,86 доларів США, що є еквівалентом 185 604,33 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0318/0608/45-011 від 20.06.2008 року ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки №0318/0608/45-011-Z-1 від 20.06.2008 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] Оскільки вказана квартира є іпотечним майном та кредитор має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, тому позивач просить в рахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем в розмірі 891 724,98 грн. за кредитним договором № 0318/0608/45-011 від 20.06.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] та виселити відповідача зі зняття з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач надала письмові заперечення, в яких посилається на те, що станом на 14.12.2012 року простроченої заборгованості по кредиту у неї не існувало. У лютому 2013 року вона дізналась про відступлення права вимоги, яке перейшло до позивача та права якого представляє ПАТ «Альфа-Банк». У зв'язку з тим, що вона не укладала ніяких договорів з ПАТ «Альфа-Банк» та не має можливості платити той фінансовій установі, з якою укладала ці договори, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторингова компанія «Вектор Плюс», який 28.11.2012 року відповідно Договору факторингу відступив право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0318/0608/45-011, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 68400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90% на рік, з кінцевим строком повернення 20.06.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0318/0608/45-011 від 20.06.2008 року ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки №0318/0608/45-011-Z-1 від 20.06.2008 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0318/0608/45-011 від 20.06.2008 року, [PERSON] зобов'язалася своєчасно повертати кредит, нараховані відсотки у відповідності до умов договору та станом на 20.06.2013 р. вона має заборгованість за кредитом в сумі 891 724,98 грн., яка складається з: - за кредитом - 65352,03 доларів США,що є еквівалентом 522 358,78 грн., - по відсотках - 22990,35 доларів США, що є еквівалентом 183 761,87 грн., - пеня - 23 220,86 доларів США, що є еквівалентом 185 604,33 грн. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Таким чином, оскільки [PERSON] порушила умови кредитного договору, добровільно в строк не сплачує заборгованість за кредитним договором забезпеченим іпотекою, то суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, який відповідає ринковій вартості на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна і не нижче визначеної в договорі іпотеки №0318/0608/45-011-Z-1 від 20.06.2008 року вартості предмету іпотеки, тобто 369111 грн. та виселити [PERSON] без надання іншого житла із зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Розглядаючи позовну вимогу ТОВ «Кредитні ініціативи» про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., яка є предметом іпотеки, суд дійшов висновку, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Відповідно до положень ст.ст.39,40 ЗУ «Про іпотеку», суду надано право розглянути позовну вимогу про виселення мешканців разом з розглядом позовної вимоги щодо звернення стягнення на нерухоме майно. Тобто винесення рішення про виселення мешканців з іпотечного майна є правом суду, а не його обов'язком при розгляді питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно. Разом з тим, слід зазначити, що з вимогою про виселення мешканців та зняття їх з реєстрації має право звернутись до суду майбутній власник іпотечного майна, в порядку ст.3 ЦПК України, оскільки таке обтяження буде порушувати право власника користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачені ним при подачі позову судовий збір у розмірі 3441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial