Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, мають сина [PERSON] [INFO] та на даний час між сторонами виник спір з приводу місця проживання їх дитини. Позивач зазначає, що син проживає разом з матір`ю, яка неспроможна виконувати свої обов`язки по його вихованню та утриманню. 25.02.2017 року позивач одружився з [PERSON] . Позивач та його дружина мають стабільний дохід, житло, разом з дружиною мають змогу та бажання виховувати малолітнього [PERSON] . Заявник вказав, що його дружина має повнолітню дочку від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається, проживає окремо. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.09.2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина. Позивач вказує, що на даний час, його син перебуває на повному матеріальному забезпеченні свого батька, тобто позивача по справі, який опікується життям та здоров`ям сина, а мати дитини веде аморальний спосіб життя, неналежно піклується про дитину, безпідставно вчиняє сварки, які негативно впливають на дитину, а тому позивач просить визначити місце проживання сина разом з батьком, а також, оскільки відповідач не утримує сина, - просив суд стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітнього сина в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. Представник третьої особи - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, згідно довіреності в справі, позовні вимоги стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини підтримала. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, висновок представника третьої особи по справі, покази свідків, дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони мають спільньного сина [PERSON] [INFO] . (а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем по даній справі, матір`ю малолітнього [PERSON] в шлюбі не перебували, але деякий час проживали однією сім`єю і разом виховували сина. На даний час, дитина сторін фактично проживає з батьком, але матір дитини це заперечує. Між сторонами виникає спір щодо визначення місця проживання їх сина. Встановленим є те, що батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , яка є власником даного житла. Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 15.05.2019 року службою у справах дітей Білоцерківської міської ради, в даній трикімнатній квартирі створені належні умови для проживання сім`ї (а.с.15). Згідно договору-дарування від 24.11.2006 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.13). Встановленим є те, що мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживала разом із сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В даному приватному будинку також проживає дядько, прабаба і прадід малолітнього. [PERSON] надала до служби у справах дітей письмову заяву від 21.05.2019 року про згоду не те, щоб її малолітній син проживав з батьком. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] відвідував Білоцерківський дошкільний навчальний заклад №29 «Барвінок». Даний заклад надав характеристику на малолітнього [PERSON] , зазначивши, що рівень самообслуговування та культурну- гігієнічні навички відповідають вікові дитини. Наразі, дитина сторін навчається в першому класі ЗОШ №12, в районі проживання позивача. Встановленим є те, що 13.08.2019 року виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняв рішення №602 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] [INFO] . (а.с. ). В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснив, що перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2012 року, від яких народився син [PERSON] , [INFO] , деякий час сторони проживали однією сім`єю і разом виховували сина. Після припинення шлюбних стосунків, позивач за рішенням суду сплачував аліменти на утримання сина, але по факту утримував дитину він, оскільки відповідач не працює, веде аморальний спосіб життя, та не в змозі повноцінно утримувати сина. Відповідач залишала дитину на 3-4 дні, не відомо де знаходиться, вихованням дитини сторін займалися прадід та прабаба. Позивач вказує, що на даний час між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Оскільки син пішов до школи в 1-й клас, тому позивач зі своєю новою дружиною займається його доглядом, розвитком, контролюють дитину та виховують. Відповідач за час навчання сина в школі приїздила до дитини лише один раз. Позивач та його дружина мають достатній дохід, разом з дружиною мають змогу та бажання виховувати дитину. Іноді відповідач забирає дитину, влаштовує сварки, така поведінка відповідача лякає дитину, негативно впливає на його психічний стан. Позивач вказує, що любить свого сина, бажає виховувати його, та проживати разом з ним. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, суду показала, що у травні 2019 року до органу опіки та піклування звертались сторони по справі, щодо визначення місця проживання дитини, мама [PERSON] надала згоду на те, що дитина влітку буде проживати разом з нею, а коли син піде в школу - буде проживати разом з батьком. Органу опіки та піклування відомі факти, що мама малолітнього [PERSON] зникає на декілька днів, повертається додому в неадекватному стані. Хлопчик розвинений, рівень самообслуговування та культурно- гігієнічні навички відповідають вікові дитини. Комісія прийшла до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з його батьком [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що з позивачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, від першого шлюбу має повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається у політехнічому унівеситеті в м.Вінниці, де й проживає. Свідок показала, що малолітній син позивача проживає разом з ними, навчається в ЗОШ №12 в 1-му класі, про свою маму згадує рідко. [PERSON] займається вихованням дитини, матеріальним забезпеченням. Свідок бажає разом з чоловіком виховувати його сина. [PERSON] не цікавиться дитиною, часто приходить в неадекватному стані, не йде на контакт, не бажає мирно врегулювати конфлікт, бажає забирати дитину коли їй заманеться. Свідок [PERSON] , суду показав, що [PERSON] - його онука, яка не може виховувати свою дитину, веде аморальний спосіб життя, не працює, зникає з дому, може зібратися вночі й піти кудись. Свідок разом з дружиною виховували онуччиного сина, але вже тяжко доглядати дитину. Свідок вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з його батьком. При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне забезпечення батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, з народження [PERSON] [INFO] проживав разом з обома батьками. Встановленим є те, що сторони не можуть порозумітися та добровільно визначити місце проживання їх дитини, існує спір, виникають конфлікти. При визначенні місця проживання дитини, суд враховує, що позивач працевлаштований, має дохід, переймається вихованням, навчанням та майбутнім свого сина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою саме забезпечення інтересів дитини, враховуючи вік, стать дитини, її фізичний та психологічний стан, необхідно визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] , разом з батьком [PERSON] [INFO] . Також, суд вважає за потрібне в рішенні попередити батьків дитини, про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини лише в її інтересах. Встановлено, що за рішенням суду від 17.09.2014 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача утримання його сина [PERSON] . Однак, оскільки на даний час дитина сторін проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні, а тому позивач правомірно ставить вимогу про стягнення аліментів з відповідача. За ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач проживає окремо, самоусунулася від виховання та утримання сина. З урахуванням наведеного, даючи аналіз доказам по справі, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає до задоволення. За ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку - з 19.06.2019 року. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів та позивач просить покласти на відповідача понесені ним судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved