Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс», [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, протоколу прилюдних торгів, акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності на придбане нерухоме майно В обґрунтування позовних вимог вказав, що 06 грудня 1999 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист №12-166 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON]. При примусовому виконанні виконавчого листа, Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено Акт опису й арешту майна від 07 квітня 2004 року, відповідно до якого описано та накладено арешт на майно боржника - 1/2 частку домоволодіння [ADDRESS] Рішенням Ленінського районного суду Дніпропетровська від 04 грудня 2001 року право власності по 1/2 частині цього домоволодіння було визнано за [PERSON] та [PERSON], як на майно, що є спільним майном подружжя. На виконання виконавчого листа №12-166 про стягнення аліментів, державним виконавцем було незаконно підготовлено та здійснено прилюдні торги по реалізації 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS]. Вартість цього майна була оголошена у розмірі 16550 грн. Про підготовку та проведення прилюдних торгів його, як сторону по виконавчому провадженню, і як власника реалізованого майна, не було повідомлено жодним чином. Крім того, не згоден з оголошеною оцінкою вартості цього майна, оскільки вона суттєво занижена, та не відповідає реальній вартості цього майна на той час. Про оцінку майна державний виконавець не повідомив, та данні оцінки не надав. Також, державним виконавцем порушено вимоги ст. 366 ЦК України, яка регулює порядок звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, оскільки державним виконавцем не враховано думку сторін у виконавчому провадженні, та не вжито заходів щодо з'ясування можливості переведення прав та обов'язків співвласника-боржника, на стягувача, з проведенням відповідного перерахунку. Державним виконавцем не було з'ясовано питання про можливість передачі стягувачу, і одночасно як співвласнику, майна боржника в рахунок погашення боргу з проведенням відповідного перерахунку. Також, при визначенні державним виконавцем експерта, було порушено вимоги ст. 14 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, копія постанови державного виконавця про призначення у виконавчому провадженні експерта або спеціаліста у 3-денний строк з дня її винесення не надіслана сторонам, що позбавило можливості заявити сторонами відвід експерту або спеціалісту, що вирішується в порядку, передбаченому статтею 17 цього Закону. Разом з тим, 5 жовтня 2004 року приватним нотаріусом ДНМО [PERSON] на підставі акту про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна було видано свідоцтво, відповідно до якого право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON], яка була ним придбана за 16550 грн. з прилюдних торгів. На підставі вищевикладеного позивач просив суд, визнати недійсними та такими, що не відбулися прилюдні торги, проведені Дніпропетровською обласною філією Державного підприємства «Спецсервіс» по реалізації арештованого майна - 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], що належало [PERSON] на праві власності, визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів по реалізації майна - 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], що був затверджений відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 04 жовтня 2004 року та визнати недійсним Свідоцтво від 05 жовтня 2004 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про право власності, відповідно до якого право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON], яка була придбана з прилюдних торгів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити. Надав суду заяву про застосування строків позовної давності. В судове засідання відповідач Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином, просили застосувати строки позовної давності. В судове засідання відповідач Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. В судове засідання третя особа приватний нотаріус ДМНО [PERSON] не з'явилася, про день місце та час проведення судового засідання сповіщена належним чином. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явилася, про день місце та час проведення судового засідання сповіщена належним чином. Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в ході примусового виконання виконавчого листа про стягнення 1/4 частини аліментів щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON], було складено 07.04.2004 року акт опису та арешту майна серії АА №919299 яким описано 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], після чого державним виконавцем підготовлено пакет документів в зв»язку із подальшою передачею арештованого майна на реалізацію. Також, згідно акту опису й арешту майна, описане майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS], прийнято на відповідальне зберігання [PERSON]./а.с.11/ Рішенням Ленінського районного суду Дніпропетровська від 04 грудня 2001 року право власності по 1/2 частині цього домоволодіння було визнано за [PERSON] та [PERSON], як на майно, що є спільним майном подружжя./а.с.12/ Реалізація арештованого майна боржника [PERSON] 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] проводилась організатором торгів а саме: Дніпропетровською обласною філією Державного Підприємства МВС України «Спецсервіс» за договором №2-22/125 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 02 серпня 2004 року, укладеним з ВДВС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська.. Згідно протоколу № 1 від 14 вересня 2004 року , [PERSON] визнаний переможцем прилюдних торгів, проведених за заявкою ВДВС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, за належну раніше позивачу 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], сплатив 16550,00 грн./а.с.64/ 5 жовтня 2004 року приватним нотаріусом ДНМО [PERSON] на підставі акту про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна було видано свідоцтво, відповідно до якого право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON], яка була ним придбана за 16550 грн. з прилюдних торгів./а.с.13/ В ході судового розгляду встановлено, що виконавчі провадження , які було завершено по 2008 р., були знищенні. Перевіркою книг вхідної кореспонденції та алфавітного покажника виконавчих документів, книг обліку виконавчих документів переданих державним виконавцям будь-яких матеріалів виконавчого провадження, а також будь-яких матеріалів, що стосуються позовної заяви відсутні./а.с.23/ Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визнання недійсними прилюдних торгів позивачем зазначено допущення державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень , передбачених Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21 квітня 1999 року , допущення порушень Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст. 215 ЦК України одним із спосіб захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог , установлених ч.ч. 1-3, 3, 6 ст.203 цього Кодексу, зокрема у зв»язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Що стосується умов та порядку виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб) , що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій та їх визначає Закон № 606-21 квітня 1999 року та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 15 грудня 1999 року № 865/4158. Цим Законом визначено загальні правові підстави організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження на оскарження дій ( бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження ( ст..ст. 1,2,5.7.10,11, 85 Закону). Відповідно до положень вказаних правових норм, державний виконавець здійснює лише підготовку для проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається договір ( п.511, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15.12.1999р. Отже, [PERSON], оскаржуючи дії органів ДВС, звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс», про визнання прилюдних торгів недійсними, порушуючи встановлений Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України порядок оскарження дій ( бездіяльності) органів ДВС . Крім того, частиною 6 ст.. 12 Закону України «Про виконавче провадження» безпосередньо на боржника покладено такий обов»язок, як утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Що стосується самих Правил проведення прилюдних торгів, то вони визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, в якому передбачено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну та передбачені правила проведення прилюдних торгів, а саме: опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, стартову ціну реалізації майна та оформлення кінцевих результатів. Відповідно до ч.5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта державного виконавця нотаріус видає покупцеві Свідоцтво про придбання нерухомого майна. Отже акт про проведені прилюдні торги є процесуальним документом державного виконавця органу державної виконавчої служби і не створює для позивача будь-яких правових наслідків та не порушує його права та законні інтереси. Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну . В забезпеченні переходу права власності на майно боржника , на яке звернено стягнення до покупця - учасника прилюдних торгів переходить право власності на це майно. Оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах є правочином ( ст..ст. 650, 655 та ч.4 ст.656 ЦК України), які відносять до договорів купівлі-продажу майна. Результатом купівлі-продажу майна на прилюдних торгах є видача нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця. Оскільки під час проведення прилюдних торгів відбулося відчуження майна ( домоволодіння), то таке відчуження відноситься до угод купівлі-продажу . Така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України та ч.1 ст.215 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В даному випадку підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення правил проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. В силу п.7.1 Прикінцевих положень Тимчасового положення «Про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна», прилюдні торги вважаються такими, що не відбулись у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця. Згідно акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, на прилюдних торгах по реалізації вказаного арештованого майна приймали участь: [PERSON] та [PERSON] Переможцем торгів став [PERSON], який запропонував ціну 16550 грн./а.с.61/ Так, як позивач не навів підстави визнання недійсності правочину щодо відчуження спірного домоволодіння, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсними акта державного виконавця, Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, визнання недійсними прилюдних торгів, проведених Державним підприємством Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» - задоволенню не підлягають. Також суд вважає за необхідне зазначити, що можливість визнання прилюдних торгів недійсними не передбачено ні нормативними актами, що регулюють порядок їх проведення, ні іншими актами цивільного законодавства, про що зазначав Верховний Суд України у своїх рішеннях. Тимчасовим положенням «Про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» передбачена можливість лише визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, але для визнання їх такими передбачені зовсім інші підставі, ніж ті, на які посилається позивач. З приводу заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності та відмови в задоволенні позову з цих підстав, суд роз'яснює, що відмова у позові з мотивів пропуску позовної давності можлива лише за умови наявності у позивача суб'єктивного права, про захист якого він просить, факту його порушення відповідачем та пропущення позивачем позовної давності без поважних причин. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову повністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі ст.ст. 16,203,215,256,257,261,267, ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого не рухомого майна, затвердженого наказом Мінюсту України від 27.10.1999 року за № 68/5, зареєстрованого в Мінюсті України 02.11.1999 року за № 745/4038,

Outcome: dismissed