Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати право власності за [PERSON] в цілому на житловий будинок загальною площею 79,3 кв.м розташованого за адресою: вул. Чапаєва, 16 в с. Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області. В обґрунтування позову представник зазначив, що 09.02.2012 року помер дід позивача [PERSON], якому належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: вул. Чапаєва, 16, с. Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області і який він заповідав в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON], з яких останній прийняв спадщину будучи неповнолітнім, а інші у встановлений законом строк спадщину не прийняли подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Позивач реалізувати своє право на оформлення спадщини у загальному порядку не в змозі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння, право власності на яке оформлено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Давидово-Брідською сільською радою 24.11.2010 року на підставі рішення виконкому Давидово-Брідської сільської ради від 08.09.2009 року № 56. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив, що [PERSON] успадкував спірне домоволодіння в цілому, оскільки інші спадкоємці спадщину не прийняли та не претендують на неї. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 09.02.2012 року помер [PERSON], актовий запис № 06 від 09.02.2012 року, після якого залишилась спадщина у вигляді домоволодіння № 16 по вул. Чапаєва с. Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, свідоцтвом про право власності від 08.09.2009 року та витягом про державну реєстрацію прав ХДБТІ від 24.11.2010 року. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна у вигляді домоволодіння № 16 по вул. Чапаєва с. Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області після смерті [PERSON] згідно заповіту від 29.06.2010 року. Згідно листа завідуючого Великоолександрівської державної нотаріальної контори від 27.11.2015 року № 1260/02-14 [PERSON], який прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний строк як неповнолітній, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняли про що свідчить зазначений вище лист нотаріуса та засвідчені заяви від 29.08.2015 року згідно яких, останні повідомили, що у встановлений законом строк спадщину не прийняли, на неї не претендують, звертатися до суду з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини не будуть. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений ст. 1270 ч.1 ЦК України, спадщину не прийняли, їх частка у спадковому майні переходить до позивача, як іншого спадкоємця за заповітом, а отже останній має право претендувати на неї у порядку спадкування. Така позиція суду відповідає принципу захисту права спадкоємця за заповітом визначеному у ч.1 ст. 1275 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин виходячи з розяснень наданих у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в якому зазначено, що за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, для чого він відповідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України зобовязаний звернутися до нотаріуса. І лише в разі, якщо нотаріусом буде обґрунтовано відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, особа має право звернутись до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а ст. 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зважаючи на те, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, що залишилась після померлого, за умови неприйняття неї іншими спадкоємцями за заповітом, заявив про своє право на неї та має право на судовий захист шляхом визнання за ним права власності, суд приходить до висновку про наявність передбачених актами цивільного законодавства підстав для задоволення позову.

Outcome: approved