Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . ПрАТ «НВО «Созидатель» надає комунальні послуги мешканцям указаного будинку, відповідач, в свою чергу, порушує зобов`язання щодо оплати за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку із чим, станом на 30 листопада 2018 року, виникла заборгованість у розмірі 5817,44 грн. При цьому, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Виходячи із цього, відповідач повинен відшкодувати суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 5817,44 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2951,70 грн., а також три відсотки річних у розмірі 3866,94 грн. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, положення Законів України «Про житлово-комунальні послуги», просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 5817,44 грн., інфляційні витрати в сумі 2951,70 грн., три відсотки річних в сумі 3866,94 грн, а також судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 15 березня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до суду не подавались. 28 квітня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що він позов не визнає та заперечує щодо його задоволення у повному обсязі. Відповідно до тверджень позивача, обставини надання відповідачу житлово-комунальних послуг та їх отримання в обсязі та за цінами (тарифами), визначеними позивачем, не можуть бути підтверджені лише випискою з особового рахунку, яка є одностороннім документом. В матеріалах справи відсутні докази підготовки виконавцем договору про надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору, а також надання його замовнику для підписання. При цьому, строки оплати житлово-комунальних послуг встановлюються за домовленістю сторін у договорі про надання житлово-комунальних послуг. Вказані обставини, на думку відповідача, виключають можливість застосування до даних правовідносин ст. 625 ЦК України, в частині нарахування інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму заборгованості. Також, позивачем не надано до матеріалів справи доказів погодження цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги з органами місцевого самоврядування та доказів доведення до відповідача розміру цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги. Проаналізувавши розрахунок інфляційних витрат та трьох відсотків річних, відповідач вважає, що його зроблено невірно, оскільки нарахування відсотків та інфляційних витрат здійснено на певну суму заборгованості за відповідний період та за весь строк з дати його виникнення до дати подання позову, тобто без врахування періодичних погашень сум заборгованості, що заперечить вимогам чинного законодавства України. Відповідач звертає увагу на те, що Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла з 2015 року, про що свідчить виписка з особового рахунку, у зв`язку із чим, відповідач заявляє про застосування строків спливу позовної давності. В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] заявив про зміну позовних вимог та просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 5817,44 грн., інфляційні витрати в сумі 1135,68 грн. та три відсотки річних в сумі 516,71 грн. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти\~задоволення змінених\~позовних вимог та зазначив, що розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, здійснено з урахуванням вимог чинного законодавства. Суд, розглянувши справу в межах змінених позовних вимог, заслухавши думку учасників, дослідивши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. Статтею 3 ЦК України\~передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами\~ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ПрАТ «НВО «Созидатель» є виконавцем комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а також забезпечення надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньобудинкові мережі у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між ПрАТ «НВО «Созидатель» та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження наявності у позивача право вимоги за комунальні послуги надано - договір про постачання електричної енергії № 018001 від 01 квітня 2011 року укладений між ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» та АТ закритого типу «НВО «Созидатель» свідоцтво № 0400000274 про відповідальність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандарті, будівельних норм і правил. Між позивачем та відповідачами склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закону), колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Згідно ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Колективний споживач має право: 1) укладати договір про надання комунальної послуги відповідно до статуту в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем; 2) розірвати договір про надання комунальної послуги, укладений ним в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання. Відповідно до ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 5 Закону, із наступними змінами та доповненнями, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , сума заборгованості [PERSON] перед Приватним акціонерним товариством «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель», за надані житлово-комунальні послуги, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, за адресою: [ADDRESS] , станом на 30 листопада 2018 року складає 5817,44 грн., що не заперечувалось відповідачем, який під час судового засідання визнав позовні вимоги в повному обсязі. Вирішуючи заявлені вимоги щодо стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних, суд виходить з наступного. Згідно\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Після зміни позовних вимог, відповідно до розрахунку представника позивача, розмір інфляційних витрат складає 1135,68 грн. та трьох відсотків річних за цей же період в сумі 516,71 грн., що не оспорювалось та було визнано відповідачем в ході судового розгляду справи. В зв`язку з цим, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат за період прострочення в сумі 1135,68 грн. та трьох відсотків річних за цей же період в сумі 516,71 грн. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позовні Приватного акціонерного\~товариства «Науково-виробниче\~об`єднання «Созидатель»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявленої відповідачем, у відзиві на позовну заяву, вимоги про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК). Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові за № 6-43цс17 від 22.03.2017. Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що здійснені ним чергові платежі було вчинено за надані поточні послуги, а не в рахунок заборгованості, що вказує на визнання відповідачем боргу, та є підставою для переривання перебігу позовної давності. За таких обставин, у даному випадку, вимога про застосування строку позовної давності є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі в розмірі 2270,00 грн. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved