Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, який мотивує тим, що 08.10.2004р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір№076М, відповідно до якої Банк надав, а відповідачка отримала в кредит грошові кошти в сумі 4600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно з умовами кредитного договору повернення кредиту відповідачка повинна була здійснювати щомісячно у розмірах та строки, які визначені Графіком платежів. Однак відповідачка [PERSON] належним чином не виконалавзятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим станом на 21.05.2018р. утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі4247,11 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 3674,28 доларів США, заборгованості за відсотками 572,83 доларів США. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань позичальника [PERSON] за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON], між Банком та [PERSON] (після укладання шлюбу [PERSON]) А.В. 08.10.2004р. були укладені окремі договори поруки №076М/1п та 076М/2п, відповідно до яких у разі невиконання основним позичальником своїх зобовязань поручителі несуть солідарну з ним відповідальність. При цьому, за умовами договорів поруки поручителя не є солідарними боржниками між собою. У звязку з невиконанням основним позичальником своїх зобовязань за кредитним договором Банк має право предявити вимогу про стягнення усіх кредитних коштів, в т.ч. солідарно з поручителями. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], а також солідарно з [PERSON]Ф, та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 4247,11 доларів СШАта понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачі в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, відзиву на позов або зустрічного позову не подали. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів.\~ Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних\~обов'язків\~забезпечується засобами\~заохочення та\~відповідальністю,\~які встановлені\~договором або\~актом цивільного\~законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. За змістом ст.3,6,627,629 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно з ст.1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2ст.554 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд встановив, що 08.10.2004р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір№076М, відповідно до якої Банк надав, а відповідачка отримала в кредит грошові кошти в сумі 4600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17% річних. Згідно з п.1.1 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником за визначеним графіком щомісячно рівними частинами та кінцевим строком повернення кредиту до 06.04.2006р. Згідно з розрахунком заборгованості, що наданий позивачем, відповідачка [PERSON], починаючи з січня 2005р.стала допускати прострочення внесення щомісячних платежів, вносила їх в меншому розмірі, ніж передбачено умовами кредитного договору, останній платіж на погашення тіла кредиту здійснила 08.02.2005р., на погашення відсотків 10.08.2017р. Станом на 21.05.2018р.заборгованість [PERSON] перед Банком за зазначеним кредитним договором становить 4247,11 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 3674,28 доларів США, заборгованості за відсотками 572,83 доларів США. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань позичальника [PERSON] за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON], між Банком та [PERSON] (після укладання шлюбу [PERSON]) А.В. 08.10.2004р. були укладені окремі договори поруки відповідно №076М/1п та 076М/2п,відповідно до яких у разі невиконання основним позичальником своїх зобовязань поручителі несуть солідарну з ним відповідальність. При цьому, за умовами договорів поруки поручителі не є солідарними боржниками між собою. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що відповідачкаНовікова С.Ф. порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, оскільки належним чином не виконувала свого зобовязання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносила платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, після закінчення кінцевого строку повернення кредиту кошти не повернула, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої банк має право вимагатив судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком, який наданий позивачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, обєктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. При цьому, суд виходить з того, що правомірність укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання. Факт укладання такого договору, отримання кредитних коштів, а також невиконання своїх зобовязань по поверненню кредиту та виникнення заборгованості, її розмір відповідачка [PERSON] не оспорила, в судове засідання не прибула, відзиву на позов не подала. Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором №076М від 08.10.2004р. в загальному розмірі 4247,11 доларів США підлягає стягненню лише з відповідачки [PERSON] як основного позичальника, підстав для стягнення заборгованості з неї та солідарно з поручителями [PERSON], [PERSON] суд не знаходить, оскільки вважає, що позов до поручителів в даному випадку заявлений позивачем поза межами строку дії поруки. Так, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявленнявимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Судом встановлено, що укладені між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] договори поруки не містять вказівки про закінчення строку дії поруки. Тобто строк дії поруки відповідними договорами не встановлений, у звязку з чим до спірних правовідносин слід застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України, відповідно до яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вже зазначалось вище, за кредитним договором відповідачка [PERSON], а відтак і поручителі [PERSON], [PERSON] первинно узяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з нарахованими відсотками до 06.04.2006р., здійснюючи щомісячне погашення кредиту та нарахованих відсотків до 8 числа кожного місяця рівними платежами. Вказаного обовязку відповідачка [PERSON] належним чином не виконала, допускала прострочення внесення щомісячних платежів або вносила їх в меншому розмірі, останній платіж в межах первісно визначеного строку дії кредитного договору здійснила 08.02.2005р., в строк до 06.04.2006р. (кінцевий строк повернення кредиту) кредитні кошти та нараховані проценти не повернула. Отже, суд вважає, що право позивача є порушеним з моменту невнесення позичальником [PERSON] чергового щомісячного платежу за встановленим графіком, а саме з 09.03.2005р. (строк платіжу за графіком 08.03.2005р.). При цьому, відповідно до п.4.5 кредитного договору у випадку невиконання позичальником зобовязань, визначених пп.3.3.2-3.3.14, в т.ч. щодо повернення кредиту та сплати відсотків у визначені графіком строки, протягом більше пяти днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та відповідно позичальник зобовязаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час користування ним та нараховані штрафні санкції. Таким чином, умовами кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків у випадку прострочення повернення чергової частини кредитних коштів, що відповідає вимогамч.2ст.1050 ЦК України. В даному випадку вимога про дострокове повернення кредиту змінює строк виконання основного зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк предявлення вимог до поручителів підлягає обрахуванню з 14.03.2005р. (08.03.2005р. + 5 днів) і спливати 14.09.2005р. Крім того, в розумінні ч.4 ст.559 ЦК України вимога до поручителів повинна бути оформлена саме у вигляді позову. У випадку непредявлення кредитором позову до поручителів протягом шести місяців з настання строку виконання основного зобовязання порука є припиненою. Вказані висновки суду ґрунтуються на правових позиціях Верховного Суду України, викладених в постановах №6-53цс14від17.09.2014р., №6-2662цс15 від 20.04.2016р., №6-1265цс16 від 19.10.2016р. та інших. З даним позовом Банк звернувся до суду 25.06.2018р. (штамп на поштовому конверті), тобто, враховуючи вищевказане, після спливу шестимісячного строку предявлення вимоги до поручителів, у звязку з чим порука, якою було забезпечено виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором, є припиненою і підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів [PERSON], [PERSON] немає і в задоволенні позовних вимог до них слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити лише в частині позовних вимог до відповідачки [PERSON]., стягнувши з неї суму заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн.

Outcome: approved