Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що від 06.06.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договору кредиту № 600/02.1-07-583, за яким позивач надав останньому кредит на суму 30 000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки 14 % річних з кінцевим терміном повернення до 05.06.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань по даному договору кредиту 06.06.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір за реєстровим № 2088, згідно з умовами якого відповідач передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 30.11.2010 року Сихівським районним судом м. Львова постановлено рішення по справі № 2-2819/2010, яким стягнено з [PERSON] заборгованість на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 402 415,12 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що належить [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS]. На виконання вказаного рішення Сихівського районного суду міста Львова державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 35323169. В рамках вказаного виконавчого провадження було описано, арештовано та проводилася примусова реалізація предмета іпотеки. 27.03.2014 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» вказане виконавче провадження завершено, про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Вказував, що ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] досягли згоди щодо позасудового врегулювання спору та погашення заборгованості за договором кредиту шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем відповідно до умов п. 4.5.5 іпотечного договору. Однак, ПАТ «Укрсоцбанк» не може скористатись своїм правом на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у зв'язку із обтяженням спірної квартири, шо належить відповідачу, забороною, арештом. З урахуванням наведеного, позивач просив суд звільнити квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] з-під обтяження забороною, арештом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила, заяв про можливість розгляду справи за її відсутності від відповідача не надходило. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони представника позивача, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договору кредиту № 600/02.1-07-583, за яким позивач надав останньому кредит на суму 30 000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки 14 % річних за користування коштами з кінцевим терміном повернення до 05.06.2023 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за даним договором кредиту 06.06.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2088, згідно з умовами якого відповідач передала в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова в справі № 2-2819/2010 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 402 415,12 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що належить [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS]. На виконання вказаного рішення Сихівського районного суду міста Львова державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 21.11.2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 35323169. В рамках вказаного виконавчого провадження було описано, арештовано та проводилася примусова реалізація предмета іпотеки - квартири [ADDRESS]. З позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укросоцбанк» та відповідач [PERSON] досягли згоди щодо позасудового врегулювання спору та погашення заборгованості за договором кредиту шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем відповідно до умов п. 4.5.5 іпотечного договору та 27.03.2014 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» виконавче провадження ВП № 35323169 з виконання виконавчого листа № 2-2819/10, виданого 17.12.2010 року Сихівським районним судом м. Львова, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 402 415,12 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що належить [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS] - завершено, про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Положеннями ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено, що державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП № 35323169 вчинялись виконавчі дії щодо звернення стягнення на заставлене майно - квартиру [ADDRESS] для задоволення вимог позивача, який у вказаному виконавчому провадженні мав статус стягувача-заставодержателя, зокрема було накладено арешт на спірне нерухоме майно. Порядок зняття арешту у випадку закінчення виконавчого провадження врегульовано ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Судом встановлено, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 35323169 державним виконавцем не було вирішено питання про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За наведених обставин позивач не позбавлений можливості вирішити питання звільнення спірного нерухомого майна з-під обтяження забороною, арештом в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Позивачем не було надано суду доказів того, що останнім вживалися дії, спрямовані на звільнення спірного нерухомого майна з-під обтяження забороною, арештом в порядку, встановленому Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем не було надано суду доказів порушення відповідачем його прав, оскільки примусове виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі його арешт та заборона на відчуження, здійснювалось в інтересах позивача-іпотекодержателя. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed