Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування позовних вимог посилається на те, що 03 грудня 2007 року між ним та відповідачем укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до якого його прийнято на посаду водія вантажного транспорту. Зазначений договір зареєстровано Жовтневим (Соборним) районним центром занятості м. Дніпропетровська за № 20071204000. В травні 2008 року позивач з відповідачем припинили трудові відносини, однак відповідач не звернувся до центру зайнятості про розірвання трудового договору. При цьому останній за місцем реєстрації не проживає, номер мобільного телефону не відповідає, а тому позивач позбавлений можливості у встановленому законом порядку зняти з реєстрації у центрі зайнятості припинений трудовий договір та скористатися своїм правом стати на облік та отримати статус безробітного. Тому позивач просить суд припинити шляхом розірвання безстроковий трудовий договір, укладений 03 грудня 2007 року між фізичною-особою підприємцем [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований 04 грудня 2007 року за № 20071204000 Жовтневим (Соборним) районним центром зайнятості м. Дніпро. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Соборного районного центру занятості м. Дніпро в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 03 грудня 2007 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий договір, який зареєстрований 04 грудня 2007 року Жовтневим районним центром зайнятості під № 20071204000, відповідно до якого останній прийнятий на посаду водія вантажного транспорту на невизначений термін з оплатою праці в розмірі 510 грн. на місяць /а.с.7/. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 24-1 Кодексу законів про працю України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання. 23 листопада 2016 року позивач направив на адресу позивача заяву про зняття з реєстрації укладеного між ними трудового договору. Однак відповідач зазначених вимог не виконав. Відповідно до ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є ініціатива працівника. Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» фізичні особи-підприємці укладають усі трудові угоди з найманими працівниками шляхом письмово укладання трудового договору встановленого зразка з обов'язковою реєстрацією такого договору у відповідному центрі зайнятості. У разі закінчення строку трудового договору або його дострокового припинення фізична особа-підприємець робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Таким чином позивач та відповідач фактично припинили трудовий договір, але в зв'язку з тим, що відповідач до центру зайнятості не з'являється, позивач позбавлений права на припинення трудового договору належним чином, а також стати на облік та отримати статус безробітного. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved