Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду за наступними підставами: 05.10.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 %в місяць із розрахунку 360 днів в році. 20.11.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, відповідно до якого відповідач, за своєю заявою, збільшив ліміт кредитної картки [NUMBER] до 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 %в місяць із розрахунку 360 днів в році, тобто 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати кредит та погашати відсотки за користування кредитом щомісяця, але дану вимогу не виконав. Загальна заборгованість відповідача станом на 31.05.2013 року становить 27583,80 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6472,26, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 19321,84 гривень, штрафу (фіксована частина) 500 гривень та штрафу (процентна ставка) в сумі 1289,70 гривень. У добровольному порядку відповідач відмовляється сплатити борг. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак залишив суду заяву в якій наполягає на задоволенні позову та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що є підставою для розгляду справи у його відсутність. Але ж відповідач в заяві про перегляд заочного рішення виклав свою позицію, згідно якої вважає, що до цих правовідносин необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову, так як кредитною карткою приблизно з березня-квітня 2007 року [PERSON] не користувався, вніс повністю заборгованість за кредитом та кредит закрив. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ст. 530 ч.1 ЦКУ зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 610 ЦКУ встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 05.10.2006 року [PERSON] був наданий кредит на суму 2500 гривень на кредитну картку [NUMBER], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 %в місяць із розрахунку 360 днів в році. Після чого 20.11.2006 року [PERSON], за його заявою, було збільшено ліміт до 10 000 гривень на кредитну картку [NUMBER], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 %в місяць із розрахунку 360 днів в році, тобто 36 % на рік на суму заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підтверджено заявою разом з Пам*яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами між ним та банком договір про надання банківських послуг. Дані заяви від 05.10.2006 року та про збільшення ліміту від 20.11.2006 року підтверджуються підписами [PERSON] Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 31.05.2013 року має заборгованість перед банком в сумі 27 583,80 гривень, яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 6472,26 гривень, із заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 19 321,84 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1289,70 гривень. На підставі досліджених доказів суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Суд вважає доведеним, що [PERSON] має заборгованість перед відповідачем внаслідок невиконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором в сумі 25794,10 гривень, яка складається з тіла кредиту в сумі 6472,26 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 19321,84 гривень. На думку суду, до цих зобов'язань [PERSON] не може бути застосований строк позовної давності. Судом встановлено, що згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а саме з 05.06.2006 року. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. За п. 4.8 вищевказаних Умов банк зобов'язаний подовжити строк дії картки з новою датою закінчення строку дії, при наявності коштів в межах платіжного ліміту на відповідному картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку. За змістом п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг картрахунок відкритий на невизначений час, за виключенням настання подій, визначених у п.п. 9.6, 9.7, зокрема при нульовому залишку коштів на неактивному рахунку. Відповідно до п.п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою» Умов та правил надання банківських послуг, з якими [PERSON] був ознайомлений під час написання заяви про укладення договору, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку і при дотримання інших умов продовження, передбачених Договором. Відповідач [PERSON], досягнувши із кредитором погодження у відповідності з ч.4 ст. 202 ЦК України про лонгацію договору, маючи, як встановлено судом, заборгованість внаслідок нездійснення платежів, із заявою про закінчення кредитного договору чи про розірвання кредитного договору, чи про закриття картрахунку до позивача не звертався. Платіжна картка, при продовжуваних зобов'язальних відносинах, що не завершились належним виконанням, активна на погашення і не закрита. У зв'язку з непред'явленням відповідачем [PERSON] вимог про розірвання або про закінчення дії кредитного договору, він не припинив свою дію, строк договору було продовжено сторонами конклюдентними діями, з огляду на узгоджені умови. Суд не приймає до уваги, зазначені в заяві про перегляд заочного рішення посилання відповідача на те, що він не користувався кредитною карткою з березня-квітня 2007 року та що саме в цей час повністю вніс заборгованість за кредитом про що йому була дана відповідна квитанція про відсутність заборгованості по банківській картці [NUMBER], так як доказів на підтвердження закриття кредитної лінії відповідачем суду не надано. Також суд не приймає, як доказ, посилання відповідача про те що в заяві від 20.11.2006 року сума кредитного ліміту в 10000 гривень, строк дії кредитної картки та відсоток за кредитом проставлений не його почерком, так як ця графа, згідно блаку заяви, заповнюється банком. Крім того, відповідач в своїй заяві про перегляд заочного рішення зазначає, що приблизно в березні-квітні 2007 року він знищив свою кредитну картку, щоб нею ніхто не міг скористатися, що також спростовується наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» доказами, а саме: згідно виписки про операціям по кредитній картці [PERSON] за період з 05.10.2006 року по 10.09.2013 року відповідач 03.05.2007 року, 05.05.2007 року, 13.05.2007 року, 26.05.2007 року, 15.06.2007 року, 17.06.2007 року, 18.06.2007 року, 20.06.2007 року 27.06.2007 року користувався кредиткою карткою, знімав готівку та купував по ній товари і оплачував послуги. Але ж суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності до нарахованої відповідачу неустойки за цим договором у вигляді штрафів згідно п. 8.6 Договору, а саме: фіксованої частини штрафу в сумі 500 гривень та процентної складової штрафу в сумі 1289,70 гривень , тому що відповідно до вимог ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України строк позовної давності за неустойкою (пня, штраф) за несвоєчасне виконання зобов'язань встановлений 1 рік. Судом, згідно наданого розрахунку, встановлено, що про строчка по кредиту у [PERSON] виникла 31.07.2007 року, про що було відомо позивачу і він мав право скористатися своїм правом, а на момент звернення до суду з позовом (02.10.2013 року) закінчився передбачений ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України строк позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, у зв'язку із чим з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається із тіла кредиту в сумі 6472,26 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 19321,84 гривень, що разом становить 25794,10 гривень. В решті позову відмовити. Відповідно ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають задоволенню пропорційно задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 94 %, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 259.29 гривень.

Outcome: partial