Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що шлюб між ними було зареєстровано 18 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис №4077. Від цього шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Причиною що спонукала його звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивач зазначає те, що їх шлюбні відносини не складаються в результаті різних характерів, що призвело до виникнення непорозуміння та суперечностей, до нестерпності подальшого сумісного проживання. Вже майже 5 років вони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. У позивача утворилась 3 роки тому нова сім'я. Відновлювати сімейні стосунки із відповідачкою позивач не бажає, тому просить суд їх шлюб припинити шляхом розірвання. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи була оповіщена в установленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у її відсутності до суду не направила. Ураховуючи те, що позивач скористався своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 КУпАП, а неявку відповідача суд визнає не поважною, тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, відтак здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних доказів. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис №4077 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що доведено свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, дитину спільно не виховують, шлюбних відносин не підтримують, господарства спільно не ведуть. Позивач наміру зберегти сім'ю не висловив. Відповідач, будучи належним чином оповіщеною про розгляд справи, в судове засідання не з'явилась, будь - яких заперечень чи доказів на спростування обставин наведених у позовній заяві суду не надала. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.104, 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved