Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Артемчук Т.В. 28.12.2012 на все майно, належне позивачу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.11.2003 позивачем був отриманий кредит в АТ «Правекс Банк», по погашенню якого виникла заборгованість. 22.05.2009 державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Артемчук Т.В. від 28.12.2012 накладений арешт на все майно позивача. На даний час виконавче провадження закрите, заборгованість перед банком відсутня, однак постанова про накладення арешту на все майно державним виконавцем не скасована, що стало підставою для звернення позивача до суду в вищевказаним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву, в якій позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, своїм правом на надання пояснень на позовну заяву, не скористалися. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 05.11.2003 позивачем був отриманий кредит в АТ «Правекс Банк», по погашенню якого виникла заборгованість. 22.05.2009 державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Артемчук Т.В. від 28.12.2012 накладений арешт на все майно позивача. На даний час виконавче провадження закрите, заборгованість перед банком відсутня, однак постанова про накладення арешту на все майно державним виконавцем не скасована. Листом від 19.09.2018 ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва повідомило позивача, що позбавлено можливості зняти арешт з майна позивача, оскільки виконавче провадження завершене. Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка їх порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Отже, враховуючи те, що обставини, які б були підставою для обтяження майна позивача на день розгляду справи відсутні, при цьому дія обтяження порушує права позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved