Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що між ними 06.09.2006р. було укладено кредитний договір DNH4KP11580260, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 5895,50грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим судовим наказом, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 27.04.2009р., з нього на користь Банку була стягнута заборгованість в сумі 17375,46грн. Станом на 26.07.2018р. відповідач своїх зобовязань по поверненню кредиту не виконав, заборгованість з вирахуванням раніше стягнутої суми становить 82\~713,75грн. Просить стягнути з відповідача\~вказану суму заборгованості\~та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся\~за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. За змістом ст.3,6,627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що між сторонами 06.09.2006р. було укладено кредитний договір №DNH4KP11580260, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 5895,50грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості строком на 24 місяці, тобто по 08.09.2008р. включно. Вказаний кредитний договір є договором приєднання і складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідач, підписавши Заяву позичальника, прийняв на себе зобовязання за вказаним кредитним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту обовязковими щомісячними платежами в розмірі 315,92грн.до 28 числа кожного місяця. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим судовим наказом, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 27.04.2009р., з нього на користь Банку була стягнута заборгованість в сумі 17375,46грн. Згідно розрахунку заборгованість відповідача перед банком за вищевказаним кредитним договором станом на 26.07.2018р. з урахуванням раніше стягнутої суми становить 78\~298,81грн. також банком нараховано штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) 3914,94грн. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку,\~суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобовязання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносив платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, обєктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Таким чином, стягненню з відповідача в повному обсязі підлягає заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 78\~298,81грн. Разом з тим, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 3914,94грн.(процентна складова), суд не знаходить через таке. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних\~правових наслідків, які полягають\~у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2\~ст.549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~ст.61 Конституції\~України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Суд встановив, що відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником свого зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків Банк має право нарахувати пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1гривні за кожний день прострочки, а відповідно до п.5.3 цих Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00грн +5% від суми заборгованості. Таким чином, умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено штраф і пеню за одне й те саме порушення порушення позичальником строків внесення платежів, тому вимога позивача про їх одночасне стягнення з відповідача свідчить про застосування подвійної відповідальності, що суперечить вимогам ст.61 Конституції України. За вказаних обставин підстав для стягнення штрафу (як в фіксованому, так і процентному вигляді) суд не знаходить і в цій частині позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Згідно з ст.141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial