Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за договором № 5693851 від 22.07.2016 року в розмірі 14031,15 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22.07.2016 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 5693851, згідно якого відповідачу було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в розмірі 20000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30 % річних строком до 21 липня 2017 року. Відповідач не виконує своїх зобовязань за договором, внаслідок чого виникла заборгованість. На адресу [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості, яку відповідачем було повністю проігноровано. Станом на 27.02.2018 року заборгованість за договором відповідачем не погашена, сума заборгованості становить 14031,15 грн., яка складається із: неповернутої суми кредиту 9994,41 грн., прострочених відсотків 1645,73 грн., пені - 2391,01 грн. Просять стягнути вказану заборгованість та 1762 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.55). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати: 1762,00 грн. судового збору.

Outcome: approved