Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а саме: суму основного боргу в розмірі 8 466,38 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.05.2016 року між Концерном «МТМ», в особі філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району з однієї сторони та [PERSON] укладено договір №201430 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідач своєчасно не оплачував надані йому за адресою: [ADDRESS] , послуги, у зв`язку із чим, за період з березня 2019 року по квітень 2021 року утворилась заборгованість на суму 8 466, 38 грн. Ухвалою судді від 27.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 21.10.2021 року, яке було відкладено на 29.11.2021 року через першу неявку в судове засідання відповідача у справі. Учасники справи в судове засідання, призначене на 29.11.2021 року, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованого 16.06.2021 року, нежитлове приміщення, офіс, літ. А-5 за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] 01.05.2019 року між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району, та [PERSON] був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №201430. Відповідно до умов п. 1 Договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, гарячої води, а зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідач [PERSON] , підписавши договір, погодився з усіма його умовами, отже зобов`язався приймати та оплачувати вартість спожитої теплової енергії за діючими тарифами (цінами) у встановлені умовами договору терміни та порядку. На виконання умов договору позивач здійснював постачання теплової енергії у нежитлове приміщення №3, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач. Відповідач за період з березня 2019 року по квітень 2021 року не здійснював оплату, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 8 466,38 грн. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено що він погасив борг, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд доходить до висновку, що відповідач [PERSON] , не виконуючи належним чином зобов`язання споживача зі сплати спожитої обумовленої договором №201430 від 01.05.2019 року теплової енергії, порушиив встановлений законом строк і порядок її оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат та пені є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved