Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі трудових угод цивільно-правового характеру, укладених між ним та відповідачем ТОВ «Інтер-ГТВ» за №23 від 01.06.2018 року, №44 від 24.07.2018 року, останній зобовязався прийняти виконані роботи від нього та своєчасно їх оплатити. Ним завдання відповідача, роботи передбачені умовами п.1.1. зазначених угод, виконано в повному обсязі, підтвердженням цього факту є підписання Актів прийому-передачі виконаних робіт, які затвердженні Генеральним директор підприємства відповідача від 26.06.2018 року та від 30.07.2018 року. В Актах зазначається, що роботи виконанні на загальну суму 46 000,00 грн., будь-яких претензій щодо їх якості з боку відповідача не має. Згідно п.2.1 вказаних договорів винагорода за виконану роботу зазначається в розмірі передбаченому в Акті приймання-передачі виконаних робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється відповідачем за умовами п.2.2 вказаних договорів у безготівкову порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий його рахунок на протязі 10 календарних днів з моменту підписання та належного оформлення сторонами Акта приймання-передачі виконаних робіт. Проте станом на момент предявлення цього позову, за неодноразовими усними зверненнями до боржника, відповідачем з невідомих йому причин, в порушення умов договорів та положень чинного законодавства, не виконано його зобовязання перед ним, зокрема щодо оплати виконаних робіт. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач має сплатити за зобов`язаннями суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 4 378,00 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми, за весь час прострочки у розмірі 10 644,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 50 052,00 грн. В зв`язку з цим просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 704,80 грн. Ухвалою суду від 27.05.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалвся. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 01.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ» та [PERSON] була укладена трудова угода №23. Відповідно до п.1.1. трудової угоди виконавець зобов`язується виконати за завданням замовника вирішення технічних питань: з організації виробництва, з забезпечення енергоносіями, роботою та ремонтами обладнання, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до п.1.5 угоди, прийняття роботи здійснюється на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт, який оформляється у двох екземплярах, підписується сторонами і є невідємною частиною даної трудової угоди. Відповідно до п.2.1 угоди загальна сума за виконану роботу складає 23000,00 грн., а відповідно п.2.2 оплата роботи здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця поетапно за кожен місяць на підставі згідно акта приймання-передачі виконаних робіт на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту його належного підписання та оформлення сторонами. Відповідно до акту виконаних робіт, згідно трудової угоди №23 від 01.06.2018 року, робота виконана у строк та в повному обсязі на загальну суму 11 500,00 грн. Також, судом встановлено, що 24.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ» та [PERSON] була укладена трудова угода №44. Відповідно до п.1.1. трудової угоди виконавець зобов`язується виконати за завданням замовника вирішення технічних питань: з організації виробництва гумових сумішей, роботою та ремонтами обладнання підготовчого цеху, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до п.1.5 угоди, прийняття роботи здійснюється на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт, який оформляється у двох екземплярах, підписується сторонами і є невідємною частиною даної трудової угоди. Відповідно до п.2.1 угоди загальна сума за виконану роботу складає 23 000,00 грн., а відповідно п.2.2 оплата роботи здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця поетапно за кожен місяць на підставі згідно акта приймання-передачі виконаних робіт на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту його належного підписання та оформлення сторонами. Відповідно до акту виконаних робіт, згідно трудової угоди №44 від 27.09.2018 року, робота виконана у строк та в повному обсязі на загальну суму 11 500,00 грн. Згідно зі ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (виконавець) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони(замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем до суду не було надано доказів щодо виплати позивачу коштів за виконану роботу згідно трудових угод та не подано відзиву з належними та допустимими доказами в підтвердження заперечень проти позову чи спростування доводів позивача. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 07.07.2018 року по 30.04.2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII, Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. (Частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015). Згідно із інформацією про індекси інфляції розміщеної на офіційному сайті Держстандарту ( www/ukrstat.gov.ua) за період з 07.07.2018 року по 30.04.2019 року індекси інфляції споживчих цін по Україні становили: липень - 99,3%, серпень - 100,0%, вересень - 101,9%, жовтень - 101,7%, листопад - 101,4%, грудень - 100,8%, січень - 101,0%, лютий - 100,5%, березень - 100,9%, квітень - 101,0%. Отже, враховуючи, що величина індексу споживчих цін з липня 2018 року по квітень 2019 року не перевищила поріг індексації у розмірі 103%, то вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача встановленого індексу інфляції в розмірі 4 378,00 грн. не підлягає задоволенню. Також, позивач просив стягнути 3% річних, що становить 10 644,00 грн. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ГТВ» на користь [PERSON] суму заборгованості за договором № 23 від 01.06.2018 року та договором № 44 від 24.07.2018 року в розмірі 37 030,00 грн., 3% річних в розмірі 10 644,00 грн., всього 47 674,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що є мінімальним розміром встановленим за подання позову майнового характеру для юридичних осіб, тож у даному випадку при часткову задоволенні позовних вимог, зменшена сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, ніяким чином не може вплинути на розмір судового збору. А тому судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: partial