Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24.02.2015року померла його мати [PERSON], яка на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким частину житлового будинку заповідала на користь свого сина [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився, подавши про це відповідну заяву до нотаріальної контори. Спадщину за законом прийняв позивач, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. До складу спадкового майна входить ? частина житлового будинку за вищезазначеною адресою з земельною ділянкою при ньому площею 0,49га з цільовим призначенням для ведення підсобного господарства. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ХР № 19-00-054207. Позивачеві 10.11.2015року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку та право на земельну частку (пай). Однак видати йому ж свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку при житловому будинку немає можливості у звязку з тим, що цільове призначення землі - 0,49га для ведення особистого підсобного господарства не відповідає вимогам чинного земельного законодавства. У звязку з цим просить суд визнати вищезазначений Державний акт та рішення Петропавлівської сільської ради на підставі якого його виданого недійсними в частині, що стосується прав [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечував, посилаючись на те, що для визнання рішення Петропавлівської сільської ради недійсним немає підстав і відсутні докази про реєстрацію Державного акту. Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що 24 лютого 2015року у селі Петропавлівка Купянського району Харківської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть та народження (а.с.9,10). Постановою нотаріуса Купянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2015року встановлено, що на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Вона залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Петропавлівської сільської ради 07.07.1978року за р.№ 3537, відповідно до якого належну їй частину житлового будинку заповідала своєму синові, громадянину [PERSON] Федерації [PERSON], який відмовився від спадкування як за заповітом так і за законом, подавши про це відповідну заяву до Купянської держнотконтори. Спадщину за законом за заявою до нотконтори прийняв син спадкодавці [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців першої черги відсутні. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], входять: ? частина житлового будинку за адресою: Харківська область, Купянський район, село Петропавлівка, вулиця Північна, будинок № 28, з земельною ділянкою при ньому площею 0,49га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства. 10 листопада 2015року за р.№№ 2-2734 та 2-2736 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку та право на земельну частку (пай) (а.с.12-17). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку при житловому будинку відмовлено у звязку з тим, що цільове призначення землі, яке зазначене у Державному акті на право власності на землю, не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.7). З Державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 19-00-0554207 вбачається, що 23 вересня 1997року його видано громадянину України [PERSON], яка мешкає у с.Петропавлівка, вул.Північна, 28, у тому що, на підставі рішення Петропавлівської сільської [PERSON] народних депутатів від 21 лютого 1996року їй передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,49га, розташовану на території с.Петропавлівка Петропавлівської сільради, для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1997 № 296 (а.с.11). Рішенням 5-тої сесії ХХІІ скликання Петропавлівської сільської ради народних депутатів Купянського району Харківської області від 21.02.1996року «Про безкоштовну передачу земель у приватну власність та постійне користування громадянам» в приватну власність [PERSON] передавалась земельна ділянка площею 0,50га [PERSON] (а.с.10). Статтею 40 Земельного Кодексу України передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.\~ Згідно вимог ст. 121 ч.1 п. «б», «г» Земельного кодексу України громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) у селах не більше 0,25га. Відповідно до ч.3 ст. 121 Земельного Кодексу України розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Відповідно до п «а» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Відповідно до п. «г» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Позивач набув право спадкування на зазначену земельну ділянку, але не може реалізувати своє право у звязку з недоліками щодо цільового призначення земельної ділянки, вказаного у Державному акті на право приватної власності на землю. Іншим способом позивач захистити свої права не може.

Outcome: approved