Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, де просив: встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини з померлою [INFO] [PERSON], за адресою: [ADDRESS]; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки житлового будинку загальною площею 121,9 кв.м, житловою площею 71,7 кв.м з надвірними будівлями і спорудами (сараєм під літ. Б, прибудовою під літ. В, погребом під літ. Г, теплицею під літ. Д, погребом під літ. Є, вбиральнею під літ. Ж, вбиральнею під літ. З, каналізаційною ямою І, колодязем під літ. 1, замощенням №№ 3-4, огорожею №№ 5-7), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,0503 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS], після його померлої [INFO] матері [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що його мати, [PERSON], померла [INFO]. За час життя заповіт нею складений не був. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка, поряд з іншим майном, складалася із 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0503 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважав, що все спадкове майно він фактично прийняв у спадщину як син спадкодавця, так як на момент смерті матері постійно проживав разом з нею, ставши власником 1/2 будинку та земельної ділянки. На час відкриття спадщини інших спадкоємців не було. Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дорменка\~Сергія Миколайовичаза отриманням свідоцтва про право на спадщину, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №12/02-31 від 20.04.2018, яку мотивував тим, що на час відкриття спадщини він не проживав разом із спадкодавцем та у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Позивач стверджував, що зараз, будучи спадкоємцем після смерті матері, він не може реалізувати своє право на одержання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0503 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На думку позивача, вищенаведене свідчить про те, що спірне майно належало на день смерті його померлій матері і він спадщину після її смерті прийняв фактично, а тому і просив позов його задовольнити. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, представник позивача звернувся до суду із заявою про слухання справи у їх відсутність, просив їх задовольнити у повному обсязі з огляду на викладене у позовній заяві. Відповідач Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, звернулась до суду із заявою за вих. № 02-20-933 від 13.06.2018, де просила слухати справу у відсутність представника відповідача та вирішувати позов відповідно до вимог законодавства на розсуд суду. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку ухвалити у даній справі рішення про задоволення позову [PERSON], з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], про що було складено актовий запис №67 відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO]. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача [NUMBER] від 11.07.1991. За час життя [PERSON] заповіту не склала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS], що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 26.08.2008, та земельну ділянку площею 0,0503 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належана спадкодавцю згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 09.03.2011, виданим на підставі рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №297 від 11.09.2008 та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322245741000731. З огляду на довідку Чабанівської селищної ради № 1418/03-25 від 23.03.2018 на момент смерті [PERSON] з нею постійно проживав позивач. Існування інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом встановлено не було, зі слів позивача, він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру від 14.06.2018 № 52289611 спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена не була. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дорменко\~Сергій Миколайович на звернення позивача з метоюотриманням свідоцтва про право на спадщину видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №12/02-31 від 20.04.2018, яку мотивував тим, що на час відкриття спадщини позивач не проживав разом із спадкодавцем та у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Доказів, які слід було б відхилити, судом не встановлено. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. У ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зважаючи на ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що до спадкоємців житлового будинку переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений. З огляду на ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як визначено ст. 125 ЗК України (в редакції на час отримання померлою державного акта 29.03.2011), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час отримання померлою державного акта 29.03.2011) визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на час смерті спадкодавця, тобто 26.09.2016), місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи,заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Статтями 293, 315 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України у разі наявності спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення, повинно розглядатися у порядку позовного провадження. З огляду на позицію, висвітлену у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Відповідно до наданих суду письмових доказів спадкодавець позивача на момент смерті була власником спірних 1/2 частини будинку та земельної ділянки. З огляду на вказане та те, що позивач прийняв спадщину за законом після смерті його матері шляхом постійного проживання з померлою на момент її смерті, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув у власність в порядку спадкування: - 1/2 частки житлового будинку загальною площею 121,9 кв.м, житловою площею 71,7 кв.м з надвірними будівлями і спорудами (сараєм під літ. Б, прибудовою під літ. В, погребом під літ. Г, теплицею під літ. Д, погребом під літ. Є, вбиральнею під літ. Ж, вбиральнею під літ. З, каналізаційною ямою І, колодязем під літ. 1, замощенням №№ 3-4, огорожею №№ 5-7), що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 0,0503 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS]. Суд визнає, що оскільки позивач вичерпав можливість оформити свої спадкові права у нотаріальному, позасудовому, порядку, його невизнане право на частину спадкового майна слід захистити та визнати за ним право власності на спірні 1/2 частину будинку та земельну ділянку. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги рекомендації, висвітлені у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,

Outcome: approved